NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Мерефа (станция)

Мерефа (укр. Мерефа) — железнодорожная станция Южной железной дороги, находящаяся в одноименном городе и являющаяся его основным транспортным узлом. Узловая станция 2 класса, относится к пассажирским станциям.Электрифицирована постоянным током 3000 вольт. На станции производится сортировка грузовых вагонов. Поезда дальнего следования по станции Мерефа не останавливаются. Сооружения Помимо жилых домов для сотрудников железной дороги, имеются здание вокзала, отреставрированное в 2007 году, амбулатория, ЛОВД, котельная, а также погрузочная рига. Поезда Участки Харьков — Мерефа, Мерефа — Змиёв, Мерефа — Лозовая, Мерефа — Красноград обслуживаются исключительно электропоездами ЭР2, ЭР2Р, ЭР2Т депо Харьков. Участок Мерефа — Люботин обслуживается исключительно электропоездами ЭР2 депо Люботин. В чётном направлении поезда идут до станции Харьков-Пассажирский, Буды, Люботин; в нечётном — до станций Змиёв, Борки, Лихачёво, Беляевка, Лозовая, Близнецы, Гавриловка, Языково, Гусаровка, Власовка, Красноград. Примечания
Мерефа (станція)

Мере́фа — вузлова дільнична залізнична станція 2-го класу Харківської дирекції Південної залізниці. Розташована в однойменному місті Харківського району Харківської області. Від станції відгалужуються лінії у п'яти напрямках на: Харків (23 км); Берестин (76 км); Зміїв (33 км); Лозову (123 км); Люботин (18 км). Історія Станція відкрита 1869 року, в ході будівництва Курсько-Харківсько-Азовська залізниця. 21 грудня 1926 року перший поїзд пройшов дільницею Мерефа — Костянтиноград. У 1957 році станція електрифікована постійним струмом (=3 кВ). 2007 року реконструйовано вокзальне приміщення станції Мерефа. Наприкінці березня 2018 року працівники ВП «Харківський мостобудівний поїзд» філії «Південна залізниця» розпочали капітальний ремонт пішохідного мосту на 805-му км ПК9 станції Мерефа. Проєктом було передбачено замінити всі залізобетонні конструкції сходів (фундаменти, опори, косоури, сходинки, плити сходу). Шість опор, розташовані під прогоновими спорудами, які підсилені залізобетонними конструкціями, виготовлені філією «Старокостянтинівський завод залізобетонних шпал» ПАТ «Укрзалізниця». Роботи тривали декілька місяців. Старий пішохідний міст був споруджений через усі колії у 1956 році. Востаннє його капітально ремонтували у 1984 році. Пасажирське сполучення На станції Мерефа зупиняються приміські електропоїзди ЕР2, ЕР2Р, ЕР2Т. Для деяких приміських електропоїздів Харків — Мерефа є кінцевою. Решта приміських поїздів прямують до станцій Біляївка, Гаврилівка, Дубове, Зачепилівка, Зміїв, Харків-Пасажирський, Берестин, Златопіль, Лозова, Слов'янськ. Галерея Примітки Джерела Тарифное руководство № 4. Книга 1 (на 01.02.2025) (рос.) [Архівовано з першоджерела 07.02.2025.] Архангельский А. С., Архангельский В. А. Железнодорожные станции СССР: Справочник. В двух книгах. — М. : Транспорт, 1981.(рос.) Україна. Атлас залізниць. Масштаб 1:750 000. — К. : ДНВП «Картографія», 2008. — 80 с. — ISBN 978-966-475-082-7. Посилання Інформація про станцію Мерефа на сайті railwayz.info(рос.) Розклад руху приміських поїздів по станції Мерефа. Розклад руху пасажирських поїздів по станції Харків-Пасажирський. Стальне кільце Південної магістралі. Станція Мерефа. (рос.)
Merefa-Cherson-Brücke

Die Merefa-Cherson-Brücke (ukrainisch Мерефо-Херсонський міст/Merefo-Chersonskyj mist, russisch Мерефо-Херсонский мост/Merefo-Chersonski most) ist eine 1610 Meter lange Eisenbahnbrücke über den Dnepr in der ukrainischen Stadt Dnipro. Die zweitälteste Brücke der Stadt und die erste Eisenbahn-Bogenbrücke in der Sowjetunion war zum Zeitpunkt ihrer Konstruktion die größte Bogenbrücke Europas und wird als ein einzigartiges Ingenieurbauwerk im Register der Architekturdenkmäler der Ukraine aufgeführt (FN P-86, 1 bis 493 PS, op. 1). Beschreibung Die eingleisige Brücke führt vom rechten Hochufer der Dnepr über die Uferstraße Sicheslavlavska Naberezhna und den Bischof-Kanal (Архієрейська протока), einen Seitenarm des Dneprs, führt dann in einer weiten Kurve hoch über die Klosterinsel und überquert anschließend den hier 860 m weiten Hauptarm des Stroms und schließlich die Uferstraße Marshala Malynos'koho am linken Ufer, wo sie an einen Bahndamm anschließt. Sie besteht aus einer Reihe von 33 parabelförmigen Stahlbetonbögen mit folgenden Pfeilerachsabständen: 3×18 + 13×33 + 5×57 + 2×110 + 9×57 m. Den Anschluss an den Bahndamm bildet eine 75 m lange Balkenbrücke mit 5 Öffnungen. Auf die 3 sehr kurzen Bögen am Hang des rechten Ufers folgen 14 kleinere über die Uferstraße, den Kanal und die Insel. Die Strombrücke besteht aus zwei 110 m weiten Bögen mit mittigem Gleisträger, flankiert von 5 großen, 57 m weiten Bögen auf der rechten und 9 ebensogroßen Bögen auf der linken Stromseite. Ursprünglich hatte die Brücke zwei stählerne Fachwerkträger über den beiden weiten Öffnungen, die aber beim Wiederaufbau 1948 durch die beiden weiten Betonbögen ersetzt wurden. Etwa 165 m stromaufwärts von der Brücke steht der Mast einer Freileitungskreuzung im Dnepr. Geschichte Bereits während des Russischen Kaiserreiches wurde der Bau einer Eisenbahnbrücke im damaligen Jekaterinoslaw für die Eisenbahnstrecke Merefa – Cherson beschlossen. Der Streckenname gab der Brücke auch ihren Namen. Die ersten Bautätigkeiten fanden in den Jahren 1912 bis 1916 statt, wurden dann aber durch den Ersten Weltkrieg, die anschließenden Wirren des Russischen Bürgerkrieges und den nachrevolutionären Umgestaltungen unterbrochen. Anfang der 1930er Jahre wurde der Bau der Brücke wieder aufgenommen und nach nur einem Jahr und vier Monaten Bauzeit wurde am 24. Oktober 1932 der letzte Kubikmeter Beton verlegt. Am 21. Dezember desselben Jahres fand die Inbetriebnahme statt. Während des Zweiten Weltkrieges wurde sie von der aus Dnepropetrowsk abrückenden Roten Armee unbrauchbar gemacht. Die deutschen Besatzer setzten die Brücke wieder instand und benannten sie nach Generaloberst von Kleist, der persönlich zur Eröffnung „seiner“ Brücke kam, in Ewald von Kleist-Brücke um. Beim Rückzug der Wehrmacht zerstörte diese die Brücke erneut. Nach Kriegsende wurde sie wieder aufgebaut. Siehe auch Liste der Dneprbrücken Weblinks Alles über Brücken – Merefa-Cherson-Brücke über den Dnepr (russisch) Geschichte der Stadt-Brücken Dnipro (russisch) Einzelnachweise
Merefa-Kherson bridge

The Merefa-Kherson bridge (Ukrainian: Мерефо-Херсонський міст, romanized: Merefo-Khersonskyi mist; Russian: Мерефо-Херсонский мост, romanized: Merefo-Khersonskiy most) is a 1,600 m (5,249.3 ft) single track railway bridge crossing the Dnieper in Dnipro and part of the railway line between cities of Merefa and Kherson. The second oldest bridge in the city, and the first railway-arch bridge in the Soviet Union, at the time of its construction it was the longest reinforced concrete arched bridge in Europe. It crosses from the right bank of the Dnieper, over the "Bishop's Channel" ("Архієрейська протока") and Monastyrskyi Island, continuing over the main body of the river to its left bank. History Plans were completed during the empire period for a rail bridge over the river in the city known, at that time as Ekaterinoslav (Russian: Екатериносла́в, Ukrainian: Катериносла́в), in order to carry the railway line connecting Merefa in the northeast with Kherson on the Black Sea coast. The end stations of the railway line also gave their name to the Merefa-Kherson bridge. Work started in 1912, using plans drawn up by the bridge engineer Grigory Perederiy, but was interrupted by the outbreak of war two years later. The project was delayed further by the unrest that followed the October Revolution and the Russian Civil War. Work resumed in 1929 or 1930. An innovation was the use of reinforced concrete. Thirty-five reinforced concrete arches and both the main 52 meter spans were produced in just seven months. The final cubic meter of concrete was poured on 24 October 1932. The bridge entered into service less than two months later, on 21 December. During the Second World War the bridge was rendered unusable by the retreating Red Army. The occupying German forces put it back into service and renamed it after Field Marshal von Kleist, who appeared in person for the formal opening of "his" bridge. However, when it was the turn of the German army to retreat, they destroyed the bridge again. After the war ended in 1945, the bridge was rebuilt. The steel trusses of the main spans that had been a feature of the 1932 bridge were in 1948 replaced with concrete arches. By 1951 the bridge had acquired its present appearance. References
Pont Merefa-Chersonèse

Le pont Merefa-Chersonèse est un édifice ferroviaire long de 1 610 m franchissant le fleuve du Dniepr à Dnipro en Ukraine. C'est le second plus ancien pont de l'agglomération et le premier pont de chemin de fer en arc d’Union soviétique. Au jour de son inauguration, il est l'un des plus longs ponts en arc d'Europe. Il est classé en tant que monument historique d’Ukraine (FN P-86, 1 à 493 PS, op. 1). Ce pont franchit le canal de l'Archimandrite, une dérivation du Dniepr, et mène à l’île aux monastères, en rive gauche du fleuve. Histoire Déjà du temps de l'Empire russe, les autorités envisageaient la construction d'un ouvrage ferroviaire franchissant le Dniepr à Iékaterinoslav pour prolonger la ligne Merefa-Chersonèse. Les premiers travaux ont été engagés entre 1912 et 1916, mais furent interrompus par la Première Guerre mondiale, puis par la guerre civile et enfin la révolution d'Octobre. Le chantier ne reprit qu'au début des années 1929, et fut achevé en l'espace d'un an et quatre mois seulement : le 24 octobre 1932, les ouvriers plaçaient le dernier mètre cube de béton. La mise en service est intervenue le 21 décembre suivant. Le pont a été détruit par l'Armée rouge en retraite au début de la Seconde Guerre mondiale. Les forces d'occupation nazies le remirent en service et le rebaptisèrent du nom du général de corps d'armée von Kleist, officier qui avait ordonné sa réparation. Puis la Wehrmacht elle-même en retraite détruisit à son tour cet ouvrage, qui fut reconstruit après 1948. Notes et références Voir aussi Bibliographie (en) Mykhailo Korniev, Handbook of International Bridge Engineering : Bridge Engineering in Ukraine, Boca Raton (Floride), CRC Press, 2013, 882 p., in-8o (ISBN 978-04290-9345-6, présentation en ligne), p. 42. Articles connexes Dnipro Dniepr Liens externes Ressource relative à l'architecture : Structurae (ru) Tout sur le pont Merefa-Chersonèse sur le Dniepr Portail des ponts Portail de l’Ukraine
Ponte Merefa-Cherson

Il ponte Merefa-Cherson è un viadotto ferroviario lungo 1,610 m che attraversa il fiume Dnepr a Dnipro, in Ucraina. È il secondo ponte più antico della città e il primo ponte ferroviario ad arco dell'Unione Sovietica; al momento della sua costruzione era il ponte ad arco in cemento armato più lungo d'Europa, ed è stato classificato come monumento storico dell'Ucraina. Attraversa il Canale dell'Archimandrita, un ramo del Dnepr, e conduce all'Isola dei Monasteri sulla riva sinistra del fiume. Storia Già durante il periodo dell'Impero russo, le autorità avevano previsto la costruzione di una struttura ferroviaria che attraversasse il Dnieper a Ekaterinoslav per estendere la linea Merefa - Cherson. I lavori furono iniziati tra il 1912 e il 1916, ma furono interrotti dalla prima guerra mondiale, poi dalla guerra civile e infine dalla Rivoluzione d'ottobre. La costruzione non riprese fino agli inizi degli anni '29 e fu completata soltanto in un anno e quattro mesi: il 24 ottobre 1932 gli operai collocarono l'ultimo metro cubo di cemento. Il ponte entrò in servizio il 21 dicembre. Il ponte fu distrutto dall'esercito russo in ritirata all'inizio della seconda guerra mondiale. Le forze di occupazione naziste lo rimisero in servizio e lo ribattezzarono con il nome del tenente generale von Kleist, che aveva ordinato il suo rifarcimento. Poi la Wehrmacht si ritirò a sua volta distruggendo quest'opera, che fu ricostruita dopo il 1948. Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su ponte Merefa-Cherson Collegamenti esterni ua.igotoworld.com.
Мерефо-Херсонский железнодорожный мост

Мерефо-Херсонский мост (укр. Мерефо-Херсонський міст) — железнодорожный мост через реку Днепр в городе Днепр, Украина. Второй по возрасту мост города. За свою художественную выразительность, выдающиеся технические качества, проверенный на прочность временем, он взят под охрану государства как памятник архитектуры. История Разработали проект в 1912 году, строительство моста велось в 1914—1916 годах. Были установлены 22 опоры металлического моста, которые спроектировал академик Г. П. Передерий, но сооружение пролётов начать не успели. Возведение моста прервала революция 1917 года, и только в 1929 году окончательно созрело решение о завершении его строительства. Тогда понадобилось соединить с левобережьем открытый для движения железнодорожный ход Лоцманская — Апостолово. Автором нового проекта моста стал Н. М. Колоколов. Главным инженером строительства был Макар Александрович Киеня, советский инженер, награждённый орденом Красной Звезды за техническое руководство сооружением железнодорожных мостов. 35 железобетонных арок и оба металлических пролёта по 52 метра каждый соорудили всего за семь месяцев. 24 октября 1932 года в 15:30 был уложен последний кубометр бетона. Уникальный мост через Днепр был сдан в эксплуатацию 21 декабря 1932 года. Его возвели всего за год и четыре месяца. С начала Великой Отечественной войны Мерефо-Херсонский мост, так же, как и его «сосед» — Амурский мост, — стал важнейшим стратегическим объектом. После упорной обороны города по нему отходили советские части, которые сражались за город в районе Криворожского-Запорожского шоссе. После отхода он был разрушен. Восстановили мост уже нацисты, после чего он был назван в честь генерал-полковника фон Клейста, танковая группа которого с трудом взяла город. Сам генерал-полковник приезжал на открытие «своего» моста. Во время отхода нацисты уничтожили мост полностью, оставив только руины железобетонных арок. Восстановлен по проекту, разработанному коллективом «Днепрогипротранса» под руководством Е. Г. Тетерука. На восстановление моста было израсходовано около 50 млн рублей и 30 000 кубометров высококачественного бетона. За совершенствование технологии строительства Н. М. Молоканов получил Сталинскую премию. У правого берега мост проходит через Монастырский остров. Примечания Ссылки Мост на городском сайте
Мерефо-Херсонський міст

Шаблон:Міст: невідомі параметри: |Кількість колій=Шаблон:Міст: невідомі параметри: |Висота дорожньої поверхні...= Мерефо-Херсонський міст — залізничний арковий міст в місті Дніпро, Україна. На час будівництва — найбільший арковий міст в Європі. Інженерну споруду занесено до реєстру пам'яток архітектури України (Ф. Р-86, к. 1-493, оп. 1). Історія Це другий за часом спорудження міст у межах сучасного мегаполіса. На початку 1910-х років було ухвалене рішення побудувати в межах Катеринослава ще один залізничний міст. Будували міст для Мерефо-Херсонської залізниці (звідси і походить назва). Проєкт розроблений й розпочато будівництво у 1912—1914 роках, проте встигли встановити лише 22 опори. На заваді подальшому будівництву мосту застала Перша світова війна. Після неї розпочалася тривала черга революційних трансформацій, і будівництво залізобетонного мосту було відкладено. Попри те, що до 1916 року всі опори мосту були встановлені, виготовлення й установку прольотних споруд так і не встигли зробити. Вдруге рішення про будівництво мосту, використовуючи здобутки попередників, ухвалили лише у 1929 році. Тоді знадобилося сполучити з лівобережжям нещодавно відкриту для руху залізничну дільницю Лоцманська — Апостолове. Для цього був проведений всесоюзний конкурс на будівництво мосту. До будівництва раніше законсервованого мосту приступили у 1930 році вже за іншим проєктом. При будівництві були використані опори, поставлені напередодні Першої світової війни. Як і всі основні об'єкти того часу, будували міст надшвидкими «ударними» темпами (під час шаленої індустріалізації та Голодомор в Україні). Перед робітниками було поставлене завдання здати міст достроково. Тому 35 залізобетонних арок і обидва металеві прольоти по 52 метри кожний спорудили всього за сім місяців. 24 жовтня 1932 року, о 15:30, був покладений останній кубометр бетону. Роботи з будівництва й випробування мосту тривали один рік і чотири місяці. 21 грудня 1932 року введений в експлуатацію міст через річку Дніпро. Загальна довжина складає — 1627 метрів (ширина річки Дніпро в цьому місці — 1250 метрів). Одночасно була завершена прокладка спеціального тунелю в Тунельній балці (звідси походить її назва) та прокладена через неї залізниця. Під час Другої світової війни Мерефо-Херсонський міст зазнав суттєвих руйнувань. Наразі цей арковий міст у місті складається з перекриттів лівобережжя, залізобетонних арок над основним руслом Дніпра, малих аркових прольотів через Монастирський острів з правобережжям та трьох з'єднувальних прольотів через парк імені Тараса Шевченка. Галерея Примітки Посилання Мерефо-Херсонський міст (відеоогляд).
Metelno

Metelno (ukr. Метельне) – wieś na Ukrainie w rejonie łuckim obwodu wołyńskiego. Do 2020 w rejonie kiwereckim. W 1943 roku (rzeź wołyńska) nacjonaliści ukraińscy zamordowali tutaj pięcioro Polaków (cztery osoby w majątku ziemskim i jedną we wsi). Przypisy
Metelne, Kiverți

Metelne (în ucraineană Метельне) este un sat în așezarea urbană Țuman din raionul Kiverți, regiunea Volînia, Ucraina. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației localității Metelne era vorbitoare de ucraineană (99,72%), existând în minoritate și vorbitori de alte limbi. Note
Метельное

Метельное (укр. Метельне) — село в Олыкской городской общине Луцкого района Волынской области Украины. До 2020 года входило в Киверцовский район. Код КОАТУУ — 0721855402. Население по переписи 2001 года составляло 714 человек, по данным 2025 года составляет ↘667 человек. Почтовый индекс — 45272. Телефонный код — 3365. Занимает площадь 2,129 км². В селе есть памятник архитектуры — деревянная Покровская церковь, 1810 года постройки. Примечания Ссылки Метельное на сайте Верховной рады Украины (укр.)
Метельне

Метельне — село в Україні, у Луцькому районі Волинської області. Входить до складу Олицької міської громади. Населення становить 667 осіб станом на 2025 рік. Є в селі дерев'яна одноверха Покровська церква, 1810 р. Окремо від церкви збудована дзвіниця. На схід від села розташоване заповідне урочище «Божетарня і Культура». Географія Село знаходиться на р. Путилівка (притока Горині), за бл. 1км від міста Олика (на Пн.) та межі з Рівненською областю (на Пд. Зх. і Пд. Сх.), прилягає до с. Личани (на Пд.). Історія У 1906 році село Покощівської волості Дубенського повіту Волинської губернії. Відстань від повітового міста 30 верст, від волості 1. Дворів 32, мешканців 216. 12 червня 2020 року, відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України № 708-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Волинської області», село увійшло до складу Олицької міської територіальної громади. 19 липня 2020 року, в результаті адміністративно-територіальної реформи та ліквідації Ківерцівського району, село увійшло до складу новоутвореного Луцького району. Населення Згідно з переписом УРСР 1989 року чисельність наявного населення села становила 737 осіб, з яких 341 чоловік та 396 жінок. За переписом населення України 2001 року в селі мешкало 713 осіб. Мова Розподіл населення за рідною мовою за даними перепису 2001 року: Зображення Примітки Посилання Metelno... // Słownik geograficzny Królestwa Polskiego. — Warszawa : Druk «Wieku», 1885. — Т. VI. — S. 265. (пол.) Погода в селі Метельне
Meteniv

Meteniv (Ukrainian: Метенів) is a village in the Zboriv urban hromada of the Ternopil Raion of Ternopil Oblast in Ukraine. History The first written mention of the village was in 1532. After the liquidation of the Zboriv Raion on 19 July 2020, the village became part of the Ternopil Raion. Religion Saint Nicholas church (1925, brick). References Sources (in Ukrainian) Ковальков Ю., Медведик П., Метенів // Ternopil Encyclopedic Dictionary: in 4 v. / editorial board: H. Yavorskyi and other, Ternopil: "Zbruch", 2005, V. 2: К—О, S. 504. — ISBN 966-528-199-2. "Meteniów". Geographical Dictionary of the Kingdom of Poland (in Polish). 6. Warszawa: Kasa im. Józefa Mianowskiego. 1885. p. 265.
Meteniów

Meteniów (ukr. Метенів) – wieś na Ukrainie w obwodzie tarnopolskim, w rejonie tarnopolskim, w hromadzie Zborów. Znajduje się tu przystanek kolejowy Meteniów, położony na linii Tarnopol - Lwów. W latach 1940-2020 w rejonie zborowskim. Przypisy Linki zewnętrzne Meteniów, [w:] Słownik geograficzny Królestwa Polskiego, t. VI: Malczyce – Netreba, Warszawa 1885, s. 265 .
Meteniv, Zboriv

Meteniv (în ucraineană Метенів) este un sat în comuna Kabarivți din raionul Zboriv, regiunea Ternopil, Ucraina. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației localității Meteniv era vorbitoare de ucraineană (98,32%), existând în minoritate și vorbitori de rusă (1,68%). Note
Метенев

Метенев (укр. Метенів) — село в Зборовской городской общине Тернопольского района Тернопольской области Украины. Основано в 1532 году. До 2020 года входило в Зборовский район. Код КОАТУУ — 6122684002. Географическое положение Село Метенев находится на правом берегу реки Главная Стрыпа, ниже по течению на расстоянии в 1,5 км расположено село Грабковцы. Рядом проходит железная дорога, станция Плугов в 2-х км. Население Население по переписи 2001 года составляло 119 человек. Языковой состав Родной язык населения по данным переписи 2001 года: Объекты социальной сферы Клуб. Примечания
Metropol, Novotroiițke

Metropol (în ucraineană Метрополь) este un sat în comuna Fedorivka din raionul Novotroiițke, regiunea Herson, Ucraina. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației localității Metropol era vorbitoare de ucraineană (88,73%), existând în minoritate și vorbitori de rusă (10,36%). Note
Метрополь (Херсонская область)

Метрополь (укр. Метрополь) — село в Новотроицкой поселковой общине Генического района Херсонской области Украины. Население по переписи 2001 года составляло 550 человек. Почтовый индекс — 75332. Телефонный код — 5548. Код КОАТУУ — 6524484505. Ссылки Метрополь на сайте Верховной рады Украины Примечания
Метрополь (село)

Метропо́ль — село в Україні, у Новотроїцькій селищній громаді Генічеського району Херсонської області. Населення становить 550 осіб. До 2020 орган місцевого самоврядування — Федорівська сільська рада. Історія 12 червня 2020 року, відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України № 713-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Запорізької області», увійшло до складу Новотроїцької селищної громади. 17 липня 2020 року, в результаті адміністративно-територіальної реформи та ліквідації Новотроїцького району, увійшло до складу Генічеського району. 24 лютого 2022 року село тимчасово окуповане російськими військами під час російсько-української війни. Примітки Посилання Погода в селі Метрополь