NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Ochakiv urban hromada

Ochakiv urban hromada (Ukrainian: Очаківська міська територіальна громада) is a hromada (community) in Ukraine, located in Mykolaiv Raion, Mykolaiv Oblast. Its administrative center is the city of Ochakiv. It was formed on 12 June 2020 through the merging of local city and village councils in the former Ochakiv Raion. Populated places The community contains 4 settlements: 1 city (Ochakiv) and 3 villages: Vasylivka Pokrovka Pokrovske The villages are all located on the Kinburn Peninsula, and after Russia's withdrawal from the right bank of the Dnipro in November 2022, are the last settlements in Mykolaiv Oblast remaining under Russian control. References
Очаківська міська громада

Очаківська міська територіальна громада — територіальна громада в Україні, в Миколаївському районі Миколаївської області. Адміністративний центр — місто Очаків. Площа громади — км², населення — мешканців (2018). Утворена 12 червня 2020 року шляхом об'єднання Очаківської міської ради і Покровської сільської ради Очаківського району. Населені пункти До складу громади входять 4 населених пунктів — 1 місто (Очаків) і 3 села: с. Василівка с. Покровка с. Покровське Примітки Джерела https://gromada.info/gromada/ochakiv/
Александрийская городская община

Александрийская городская община (укр. Олександрійська міська громада) — территориальная община в Александрийском районе Кировоградской области Украины. Административный центр — город Александрия. Население составляет 88890 человек. Площадь — 456,8 км². Община создана 12 июня 2020 года, путём объединения территорий части Александрийского городского совета Кировоградской области (город Александрия, Александрийский поселковый совет и Звенигородский сельский совет), а также Головковского и Измайловского сельских советов Александрийского района. Населённые пункты В состав общины входит 1 город, 1 посёлок и 12 сёл: Город Александрия Александрийский старостинский округ: Посёлок Александрийское Головковский старостинский округ: Головковка Ивановка Звенигородский старостинский округ: Александро-Степановка Головковское Звенигородка Марто-Ивановка Измайловский старостинский округ: Видное Гаёк Измайловка Королёвка Песчаный Брод Пустельниково Примечания Источники Официальный сайт Александрийского горсовета (укр.). Павло Остапенко, Роман Перхалюк, Олександр Бончковський, Станіслав Остапенко. Атлас адміністративно-територіального устрою України / За загальною редакцією Остапенка П.. — видання друге, доповнене. — Київ, 2021. — С. 167. — 441 с. (укр.)
Олександрійська міська громада

Олександрійська міська громада — територіальна громада в Україні, в Олександрійському районі Кіровоградської області. Адміністративний центр — місто Олександрія. Утворена 12 червня 2020 року в рамках адміністративно-територіальної реформи на підставі розпорядження Кабінету Міністрів України від 12.06.2020 № 716-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Кіровоградської області». Площа громади — 263,3 км², населення — 87 837 мешканців (2020). Населені пункти У складі громади 1 місто (Олександрія), 1 селище (Олександрійське) та 12 сіл: Видне Гайок Головківка Головківське Звенигородка Іванівка Ізмайлівка Королівка Марто-Іванівка Олександро-Степанівка Піщаний Брід Пустельникове Примітки Джерела Павло Остапенко, Роман Перхалюк, Олександр Бончковський, Станіслав Остапенко. Атлас адміністративно-територіального устрою України / За загальною редакцією Остапенка П. — видання друге, доповнене. — Київ, 2021. — С. 165. Офіційний сайт громади
Geniczesk (hromada)

Geniczesk (ukr. Генічеська міська територіальна громада, Henicześka miśka terytorialna hromada) – hromada miejska na Ukrainie, w obwodzie chersońskim, w rejonie geniczeskim, z siedzibą w Geniczesku. W 2022 roku liczyła 56 986 mieszkańców. Zajmuje powietrznię 2497,1 km2. W jej skład wchodzi miasto Geniczesk, 9 osiedli: Kozaćke Nohajśke Nowoołeksijiwka Pryozerne Prywilne Rykowe Sywasz Tawrijśke Zaliznyczne i 56 wsi: Azowśke Atamań Bojowe Cherosonśke Czernihiwka Czerwone Czonhar Dohmariwka Drahomanowe Hajowe Henicześka Hirka Hordijenkiwci Jaroszyk Jasna Polana Lubłynka Makszijiwka Małyniwka Moskałenka Mykołajiwka Murasznyk Nowa Pracia Nowodymytriwka Nowojefremiwka Nowohryhoriwka Nowoiwaniwka Nowyj Azow Nowyj Myr Nowyj Trud Ołeksijiwka Ozeriany Pawliwka Pcziłka Perekop Petriwka Pławśke Popiwka Probudżennia Prydorożnie Prymorśke Riwne Rozdolla Salkowe Semychatka Serhijiwka Sokołohirne Stokopani Striłkowe Szczasływcewe Wełetniwka Wesnianka Wiktoriwka Wilne Wołodymyriwka Wynohradnyj Kłyn Zaporożeć Zełenyj Haj Przypisy
Геническая городская община

Геническая городская община (укр. Генічеська міська громада) — территориальная община в Геническом районе Херсонской области Украины. Создана вследствие административно-территориальной реформы в 2020 году на территории Генического района путём объединения Генического городского, Партизанского и Новоалексеевского поселкового совета, Новодмитровского, Новогригоровского, Новоивановского, Озерянского, Павловского, Петровского, Плавского, Привольненского, Ровненского, Сокологорненского, Стокопановского, Фрунзенского, Краснянского, Счастливцевского, Чонгарского, Щорсовского, Стрелковского сельских советов. Всего община включила 1 город (Геническ), 9 посёлков и 58 сёл. Своё название община получила от названия административного центра — города Геническ. Население общины на момент создания составляло 58 331 человек, площадь общины 2021,9 км². Населённые пункты В состав общины входят город Геническ, посёлки Рыково, Новоалексеевка, сёла Азовское, Акимовка, Алексеевка, Атамань, Боевое, Велетневка, Веснянка, Викторовка, Виноградный Клин, Владимировка, Вольное, Гаевое, Геническая Горка, Гордиенковцы, Догмаровка, Драгоманово, Запорожец, Зелёный Гай, Люблинка, Макшиевка, Малиновка, Москаленко, Муравейник, Николаевка, Новая Праця, Новогригоровка, Новодмитровка, Новоефремовка, Новоивановка, Новый Азов, Новый Мир, Новый Свет, Новый Труд, Озеряны, Павловка, Перекоп, Петровка, Плавское, Поповка, Придорожное, Приморское, Пробужденье, Пчёлка, Раздолье, Ровное, Сальково, Семихатка, Сергеевка, Сокологорное, Стокопани, Стрелковое, Счастливцево, Херсонское, Червоное, Черниговка, Чонгар, Ярошик, Ясная Поляна, посёлки Зализничное, Коммунарское, Ногайское, Привольное, Приозёрное, Сиваш, Таврийское. История общины С февраля 2022 года община оккупирована российскими войсками в ходе вторжения России в Украину. Примечания Источники ГЕНИЧЕСКАЯ ГОРОДСКАЯ ГРОМАДА Генічеська міська громада на порталі «Децентралізація» Архивировано 28 июля 2021 года. Офіційний сайт Генічеської міської ради
Генічеська міська громада

Генічеська міська громада — територіальна громада в Україні, в Генічеському районі Херсонської області. Адміністративний центр — місто Генічеськ. Площа громади — 2021,9 км², населення — 58 331 мешканець (2020). Населені пункти У складі громади 1 місто (Генічеськ), 9 селищ (Залізничне, Козацьке, Новоолексіївка, Ногайське, Привільне, Приозерне, Сиваш, Рикове і Таврійське) та 56 сіл: Примітки Джерела Павло Остапенко, Роман Перхалюк, Олександр Бончковський, Станіслав Остапенко. Атлас адміністративно-територіального устрою України / За загальною редакцією Остапенка П. — видання друге, доповнене. — Київ, 2021. — С. 315. Офіційний сайт громади [Архівовано 22 травня 2021 у Wayback Machine.]
Bataille de Jovti Vody

La bataille de Jovti Vody (en ukrainien : Жовті Води, en polonais : Żółte Wody) s'est déroulée du 29 avril au 16 mai 1648. Elle fut la première bataille du soulèvement de Khmelnytsky entre, d'une part, les troupes alliées des Cosaques Zaporogues sous Bogdan Khmelnitski et des Tatars de Crimée et, d'autre part, les troupes polono-lituaniennes sous Stefan Potocki. La bataille a été nommée d'après la rivière voisine Jovta, sur laquelle elle s'est déroulée, près de l'actuel village de Jovte, à 20 km au nord de Jovti Vody (Ukraine). Contexte En raison de la répression et des restrictions croissantes des droits des Cosaques ukrainiens par les magnats polonais, ceux-ci commencent à se rebeller contre la domination étrangère. Lorsque l'hetman polonais Mikołaj Potocki est informé du soulèvement des Cosaques, il se dirige immédiatement vers l'Ukraine, précédant les forces polono-lituaniennes, sans attendre l'aide d'autres unités du voïvode Jeremi Wiśniowiecki pour réprimer la révolte. Il divise son armée en trois parties, dont l'une, commandée par son fils Stefan Potocki et Stefan Czarniecki, se dirige vers la steppe. Le groupe de Stefan Potocki était initialement composé d'environ trois mille soldats, dont environ 1200 Cosaques enregistrés. Déroulement de la bataille Dès le 27 avril, les premières escarmouches eurent lieu entre l'avant-garde polonaise et les éclaireurs tatars. Le 29 avril, les premiers combats importants eurent lieu entre l'armée polonaise et les Tatars de Tugay Bey. Surprise par la présence des Tatars et la force des troupes ennemies, l'armée polonaise se replie dans un camp rapidement fortifié en attendant l'aide du reste de l'armée, qui se trouvait cependant jusqu'à 200 km de là et ne pouvait plus intervenir. Le siège des troupes polonaises commence. Après que les cosaques enregistrés appartenant aux troupes polonaises aient rejoint les troupes de Khmelnytsky, le reste de l'armée polono-lituanienne fut presque entièrement anéanti au cours d'une bataille de retraite qui dura plusieurs jours. Issue La bataille s'est terminée par une victoire complète des Cosaques et des Tatars sur l'armée polono-lituanienne et par la mort du chef de troupe polonais Stefan Potocki et la capture de Stefan Czarniecki. Elle revêt une grande importance politique et militaire, car elle laissait entrevoir le succès possible d'une révolte des Cosaques contre le pouvoir polonais et démontrait la force militaire de l'armée cosaque. Liens externes Portail de la République des Deux Nations Portail de l’Ukraine Portail de l’histoire militaire
Битка код Жуте Воде (1648)

Битка код Жуте Воде у пролеће 1648. била је прва победа козака у устанку Богдана Хмељницког. Увод У пролеће 1648, Богдан Хмељницки је изабран за хетмана Запорошке војске. Формално изјављујући верност краљу Владиславу IV, Хмељницки је склопио савез са Кримским Татарима и почео да окупља војску у Запорошкој Сичи. Сазнавши за савез Козака и Татара, пољски велики хетман Станислав Потоцки је почетком априла 1648. послао свог 24-годишњег сина Стефана са око 3.500 војника, од којих су половину чинили редовни козаци, у напад на Запорошку Сичу. Битка Крајем априла 1648. пољска војска која је ишла низ Дњепар стигла је до Жутих Вода, недалеко од Кудака (Дњипро), где је опкољена бројно надмоћном војском Запорожаца и Татара. Око 1.500 редовних козака, готово половина војске, током битке су прешли на страну устаника, убивши свог пуковника Барабаша. Преостали Пољаци су три недеље бранили свој утврђени логор, а затим су покушали пробој: Стефан Потоцки је смртно рањен, а већина војске је заробљена од Татара. Последице Млади Стефан Потоцки умро је после битке, док је пуковник Стефан Чарњецки пао у ропство код Татара. Предајом редовних козака војска Хмељницког је порасла, а самопоуздање побуњених козака добило је велики замах. У пољској култури Ова битка је детаљно приказана у роману "Огњем и мачем" пољског нобеловца Хенрика Сјенкјевича из 1884., као и у пољском филму "Огњем и мачем" из 1999. Референце Литература Гажевић, Никола, ур. (1970—1976). Војна енциклопедија. Београд: Војноиздавачки завод. стр. 481. Zamoyski, Adam (1988). The Polish way : a thousand-year history of the Poles and their culture. New York: F. Watts. стр. 165—166. ISBN 978-0-531-15069-6. OCLC 17824624. Војна енциклопедија, том 3. стр. 481 COBISS.SR 3980808 Henrik, Sjenkjevič (1989). Ognjem i mačem. "Nikola Nikolić"). Gornji Milanovac: Dečje novine. ISBN 9788636702765. OCLC 780991926. Živojinović, Dragoljub (2000). Uspon Evrope, 1450-1789 (4. dopunjeno изд.). Beograd: Službeni list SRJ. ISBN 978-86-355-0446-9. OCLC 54529759. Дјурант, Вил. Доба Луја XIV : историја европске цивилизације у доба Паскала, Молијера, Кромвела, Милтона, Петра Великог, Њутна и Спинозе : 1648-1751 / Вил Дјурант ; [превео с енглеског Љубомир Величков]. Београд : Војноиздавачки завод : Народна књига, 2004 (Београд : Војна штампарија). стр. 439—440. ISBN 978-86-331-1599-5. Fajfrić, Željko (2008). Ruski carevi (1. изд.). Sremska Mitrovica: Tabernakl. стр. 258—267. ISBN 9788685269172. OCLC 620935678.
Чернігівська міська громада

Чернігівська міська територіальна громада — територіальна громада в Україні, у Чернігівському районі Чернігівської області. Адміністративний центр місто — Чернігів. Утворена відповідно до розпорядження Кабінету міністрів України №730-р від 12 червня 2020 року «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Чернігівської області», з територією та населеними пунктами Чернігівської міської ради Чернігівської області. Відповідно до Постанови Верховної Ради України від 17 липня 2020 року «Про утворення та ліквідацію районів», громада увійшла до новоствореного Чернігівського району. Населенні пункти До складу громади увійшло місто Чернігів. Примітки
Hnilec (okres Spišská Nová Ves)

Hnilec je obec na Slovensku v okrese Spišská Nová Ves, v Košickém kraji. Polohopis Obec se nachází ve Slovenském rudohoří, v údolí řeky Hnilec, pod masivem Babiné, Súľovej, Velké a Malé Knoly. Vznikla po roce 1290, původně šlo o hornickou obec. Sousední obce Gemerská Poloma, Hnilčík, Mlynky, Nálepkovo, Vlachovo Ulice Dělí se na: Garbovňa, Kút, Delava, Maša, Gapel, Pumplovka, Hamer, Kolónia, Huta, Trosky. Vodní toky řeka Hnilec Vodní plochy V blízkosti se nachází známá vodní nádrž Palcmanská Maša. Historie Vznikla po roce 1290 jako hornická obec. Její obyvatelé pracovali na výstavbě železniční trati Margecany – Červená Skala. V období SNP se obyvatelé aktivně zapojili do partyzánského hnutí. Působil zde Štefan Mišík (1843–1919), historik a etnograf bojující za slovenskou národní samostatnost. Za rakousko-uherské monarchie byl Hnilec rozdělen na Gemerský a na Spišský. Gemerský tvořily dvě osady: Ondrášová a Nový Svet, které později splynuly. Spišský Hnilec patřil k Spišské Nové Vsi jako její osada. Hranicí mezi Gemerským a Spišským Hnilcem tvořila řeka Hnilec. V roce 1926 se gemerská a spišská část spojily, nadále však patřily k Spišské Nové Vsi až do roku 1954, kdy se Hnilec osamostatnil. Staré a cizí názvy obce 1315 Guinicz 1920 Hnilec maďarský název: Nagyhnyilec Obyvatelstvo počet obyvatel: 547 Vývoj obyvatelstva od roku 1869 Obyvatelstvo podle náboženského vyznání (2001) Obyvatelstvo podle národnosti (2001) Kultura a zajímavosti Památky Barokní kaštieľ Kaštiel byl postaven v druhé polovině 18. století, přestavěn a upraven byl ve 20. století. Vícepodlažní budova obdélníkového půdorysu s dvojosovým, nesouměrným rizalitem. Místnosti v prvním podlaží jsou zaklenuty pruskou klenbou s pásy. Katolický kostel Panny Marie Kostel byl postaven v letech 1894–1897 v pseudogotickém slohu. Jednolodní dispozice s polygonálním uzávěrem, zákristie s rovným stropem, představěná trojpodlažní věž. Presbyterium je zaklenuto valenou klenbou, loď pseudogotická křížovou žebrovou klenbou. Vnitřní zařízení pochází z téhož období jako budova kostela. Pomníky Pomník padlým vojákům v druhé světové válce, který se nachází nad železniční stanicí. Pamětní desky Štefana Mišíka (1843–1919), kněze, historika a etnografa, umístěné na farské budově a u silnice směrem na Grajnár, na skalní stěně vedle cesty. Sport Běh na lyžích má bohatou historii a několik významných ocenění na celoslovenských soutěžích. Fotbalové turnaje, které jsou organizovány přes letní prázdniny. Multifunkční hřiště slouží od roku 2010. Školství Základní i mateřská škola byla uzavřeny kvůli nedostatku žactva. Osobnosti Štefan Mišík (1843–1919), historik a etnograf, pamětní deska na budově fary a na skále u silnice na Grajnár. Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Hnilec na Wikimedia Commons (slovensky) Hnilec [1] [2] Archivováno 27. 10. 2020 na Wayback Machine.
Hnilec (Ort)

Hnilec (deutsch Hniletz, ungarisch Nyilas – bis 1907 Nagyhnilec) ist ein Ort und eine Gemeinde im Okres Spišská Nová Ves (Košický kraj) im Osten der Slowakei, mit 411 Einwohnern (Stand 31. Dezember 2024). Geographie Die Gemeinde liegt im Tal des gleichnamigen Flusses im Slowakischen Erzgebirge, genauer gesagt zwischen den Unterteilen Volovské vrchy und Slowakisches Paradies, 23 Kilometer von Spišská Nová Ves und 32 Kilometer von Rožňava entfernt. Zur Gemeinde gehört neben dem Hauptort auch der Ortsteil Delava. Geschichte Der Ort wurde von Bergleuten gegründet und erscheint 1290 zum ersten Mal in einer Urkunde. Im 14. und 15. Jahrhundert betrieb man ein Silbererzbergwerk, mit Hauptexport nach Polen. Neben Bergbau waren auch Forstwirtschaft und Weberei gut entwickelt, im 19. Jahrhundert gab es Hammerwerke. 1828 gab es hier 30 Häuser und 218 Einwohner. Während der Zeit der Monarchie war der Ort geteilt zwischen den Komitaten Zips und Gemer, mit dem Fluss als Grenze. Nach 1918 kam der bisher zum Königreich Ungarn liegende Ort zur Tschechoslowakei; 1926 wurden beide Teile vereinigt und gehörten, wie vorher der Zipser Teil, zur Stadt Spišská Nová Ves als einer von dessen Ortsteilen. Erst 1954 kam es zur Ausgliederung und Entstehung der heutigen Gemeinde. Bevölkerung Sehenswürdigkeiten pseudogotische römisch-katholische Jungfraukirche aus den Jahren 1894–1897 Kapelle aus dem 19. Jahrhundert barockes Landschloss aus dem 18. Jahrhundert Einzelnachweise
Hnilec (village)

Hnilec (Hungarian: Nyilas) is a village and municipality in the Spišská Nová Ves District in the Košice Region of central-eastern Slovakia. History In historical records the village was first mentioned in 1290. Geography The municipality lies at an altitude of 651 metres (2,136 ft) and covers an area of 27.05 km2 (10.44 sq mi) (2025). Population It has a population of 404 people (31 December 2025). Ethnicity In year 2021 was 414 people by ethnicity 390 as Slovak, 18 as Not found out, 8 as Romani, 3 as Rusyn, 2 as Irish and 1 as Czech. Note on population: The difference values of population numbers in the table "Population statistic" and in the sections "Ethnicity" & "Religion" is caused by the use of various statistical methods. Religion In year 2021 was 414 people by religion 331 from Roman Catholic Church, 41 from None, 19 from Not found out, 7 from Greek Catholic Church, 6 from Christian Congregations in Slovakia, 3 from Eastern Orthodox Church, 2 from Jehovah's Witnesses, 2 from Other, 1 from Hinduism, 1 from Evangelical Church and 1 from Ad hoc movements. Genealogical resources The records for genealogical research are available at the state archive "Statny Archiv in Levoca, Slovakia" Roman Catholic church records (births/marriages/deaths): 1765-1912 (parish A) Lutheran church records (births/marriages/deaths): 1783-1896 (parish B) See also List of municipalities and towns in Slovakia References External links Surnames of living people in Hnilec
Hnilec

Hnilec es un municipio del distrito de Spišská Nová Ves en la región de Košice, Eslovaquia, con una población estimada a final del año 2025 de 404 habitantes.​ Se encuentra ubicado al noroeste de la región, en la sierra del Alto Tatra y la cuenca hidrográfica del río Hernád, y cerca de la frontera con la región de Prešov.​ Demografía Referencias Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Hnilec.
Hnilec

Hnilec jest selo u Okrugu Spišská Nová Ves u Slovačkoj. Godine 2025. imalo je 404 stanovnika i površinu 27,05 km2. Stanovništvo Etnička pripadnost Pri popisu stanovništva 2021. godine stanovništvo se moglo izjasniti pripadnicima jedne ili dviju narodnosti. Od 414 stanovnika bilo ih je tako 390 slovačke, 18 neutvrđene, 8 romske, 3 rusinske, 2 irske i 1 češke narodnosti. Religija Pri popisu stanovništva 2021. godine 414 stanovnika izjavilo je sljedeće vjerske pripadnosti: 331 Rimokatolička Crkva, 41 bez vjerske pripadnosti, 19 neutvrđeno, 7 Grkokatolička Crkva, 6 Kršćanski zborovi u Slovačkoj, 3 Pravoslavna Crkva, 2 Jehovini svjedoci, 2 razno, 1 Hinduizam, 1 Evangelistička Crkva i 1 ad hoc pokreti. Izvori
Nyilas (Szlovákia)

Nyilas (1899-ig Nagy-Hnilecz, szlovákul: Hnilec, lengyelül: Hnilec Wielki) község Szlovákiában, a Kassai kerület Iglói járásában. Fekvése Iglótól 22 km-re délre, a Gölnic partján fekszik. Története 1290 után keletkezett bányásztelepülés, 1315-ben „Guylnicz” néven említik először. Főként ezüstöt bányásztak itt, amelyet nagyrészt Lengyelországba exportáltak. Lakói később fuvarozók, molnárok voltak, gőzfűrész üzemben dolgoztak, szövéssel, faeszközök készítésével foglalkoztak. A középkorban a Máriássy család tulajdona, majd a 17. századtól az Andrásyaké. Korábbi lakói kevés kivétellel szepesi szlovákok, akik a virágzó bányászati és kohászati ipar miatt telepedtek le ezen a vidéken. 1828-ban 30 házában 218 lakos élt. A monarchia idején a mai Nyilas két részből, Gömörhnilecből és Szepeshnilecből (más néven Iglóvéghely) állt. A két rész között a Gölnic folyó képezte a határt. A 19. században a kamarához tartozó vaskohó működött itt. A 19. század közepén Fényes Elek leírásában: „Hnilecz, tót falu, Szepes vmegyében, a Gölnicz vizénél, Gömör vmegye szélén: 187 kath., 31 evang. lak. Kath. paroch. templom. Vashámorok. Szép erdő. F. u. a kamara. Ut. p. Lőcse.” Borovszky Samu monográfiasorozatának Gömör-Kishont vármegyét tárgyaló része szerint: „Nagyhnilecz, a Gölnicz patak mellett fekvő tót kisközség, 84 házzal és 438 róm. kath. vallású lakossal. Hajdan a krasznahorkai vár birtokai közé tartozott és azok sorsában osztozott. Most gróf Andrássy Dénesnek van itt nagyobb birtoka. A község határa 1848-ban ütközet szinhelye volt. Templom nincs a községben. Postája és vasúti megállóhelye Nagyveszverés, távírója pedig Betlér.” A trianoni békediktátumig gömöri része Gömör és Kishont vármegye Rozsnyói járásához tartozott, szepesi része pedig Igló város részét képezte. 1910-ben a Gömörnyilasnak 408, Iglóvéghelynek 328 lakosa volt. A gömöri és szepesi községrészt 1926-ban egyesítették és 1954-ig Igló város része volt, azóta önálló község. Népessége 1910-ben 408, túlnyomórészt szlovák anyanyelvű lakosa volt. 2001-ben 545 lakosából 518 szlovák és 20 cigány volt. 2011-ben 451 lakosából 425 szlovák volt. Nevezetességei Szűz Mária tiszteletére szentelt, római katolikus temploma 1897-ben épült neogótikus stílusban. Barokk kastélya a 18. század második felében épült. Híres emberek Itt élt és dolgozott Štefan Mišík történész, néprajzkutató, a szlovák nemzeti mozgalom harcosa. További információk Községinfó nyilas Szlovákia térképén Rövid képes ismertető /magyar/ A község a Szlovák Paradicsom honlapján E-obce.sk Jegyzetek
Hnilec (wieś)

Hnilec – wieś (obec) na Słowacji położona w kraju koszyckim, w powiecie Nowa Wieś Spiska. Pierwsze wzmianki o miejscowości pochodzą z roku 1290. Według danych z dnia 31 grudnia 2012, wieś zamieszkiwało 440 osób, w tym 223 kobiety i 217 mężczyzn. W 2001 roku rozkład populacji względem narodowości i przynależności etnicznej wyglądał następująco: Słowacy – 95,05% Romowie – 3,67% Węgrzy – 0,18% Ze względu na wyznawaną religię struktura mieszkańców kształtowała się w 2001 roku następująco: Katolicy rzymscy – 94,31% Grekokatolicy – 0,18% Ateiści – 3,3% Nie podano – 1,47% Przypisy
Hnilec, Slovacia

Hnilec este o comună slovacă, aflată în districtul Spišská Nová Ves din regiunea Košice. Localitatea se află la altitudinea de 669 m deasupra n.m., se întinde pe o suprafață de 27,08 km2 și în 2017 număra 421 de locuitori. Istoric Localitatea Hnilec este atestată documentar din 1290. Demografie Note Legături externe Site web oficial Materiale media legate de Hnilec la Wikimedia Commons