NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Діброва (Шептицький район)

Діброва — село в Україні, у Шептицькому районі Львівської області. Населення становило 630 осіб у 2001 році. Назва У дорадянські часи село називалося Салаші. Мікротопоніміка Складається із таких присілків: Шевський кут, Михалюки, Пільце, Горби, Осіки, Яреми, Пащуки, Нагуньки, Майдан, Куцьки, Кулиничі, Залісся, Парцеляни (вже не заселені), Бродюки (знищили росіяни під час Другої Світової війни 28 серпня 1944 року), Іваньки (знищили росіяни під час Другої Світової війни 28 серпня 1944 року). Історія В десятому томі «Słownik geograficzny Królestwa Polskiego i innych krajów słowiańskich» [Архівовано 2 січня 2014 у Wayback Machine.], подаються такі відомості про село у ІІ половині ХІХ століття: «Салаші знаходяться в Равському повіті, 20 км від Рави-Руської, 12 км на пд.схід від Угнова. На північ від села Домашів, на схід — Хоронів, на південь — Волиця і на захід — Карів. Село лежить в басейні Вісли через її притоки Вільчину (Wilczyna) та Острилку (Ostryłka). Починається Вільчина в південно-східній частині села і тече в тому ж напрямку, а Острилка тече південною стороною села. Обидві річки течуть до Хоронова, де і зливаються в одне русло і під назвою Болотня впадають в Рату (притоку Бугу). Найвища точка 222 м над рівнем море в західній частині села. В селі є такі групи будинків: Бродюки, Михалюки, Пільце, Осіки, Залісся і фільварок „За греблею“. Пан (Теобальд Семільський) володів 20 моргами ріллі, 28 — сінокосів та садів, 46 — пасовищ , 1787 — лісу. У власності людей було 305 моргів орної землі, 813 — сінокосів і садів та 134 — пасовищ. У 1880 році в селі було 134 будинки і 826 мешканців у селі та 8 будинків і 40 мешканців на території фільварку. З них за віросповіданням: 792 — греко-католики, 40 римо-католиків і 34 юдеї; за національністю: 788 русинів (українців), 44 поляки і 34 німці. Парафія римо-католицька знаходиться в Брукенталі, греко-католицька в Домашеві. В селі є церква Св. Миколая. Раніше в селі був василіанський монастир. Василіани з Кристинополя (Червонограда) мали тут фільварок і при церкві утримували вікарія. За часів Речі Посполитої село було у власності короля і належало до староства Великі Мости Белзського повіту» На 01.01.1939 в селі проживало 1530 мешканців, з них 1420 українців-грекокатоликів, 40 українців-римокатоликів, 25 євреїв, 5 німців, 40 польських колоністів міжвоєнного періоду. Місцева греко-католицька парафія належала до Угнівського деканату Перемишльської єпархії. Село входило до ґміни Брукенталь Равського повіту Львівського воєводства Польської республіки. Після анексії СРСР Західної України в 1939 році село включене до Угнівського району Львівської області. Карти Діброва (Салаші) на карті фон Міга 1779 р. Діброва (Салаші) на австрійській військовій карті 1861-64р. Див. також Брукенталь Примітки Посилання Погода в селі Діброва
Dibrova, Kahovka

Dibrova (în ucraineană Діброва) este un sat în comuna Dmîtrivka din raionul Kahovka, regiunea Herson, Ucraina. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației localității Dibrova era vorbitoare de ucraineană (92,62%), existând în minoritate și vorbitori de rusă (6,56%). Note
Диброва (Херсонская область)

Диброва (укр. Діброва) — село в Зеленоподской сельской общине Каховского района Херсонской области Украины. Население по переписи 2001 года составляло 122 человека. Почтовый индекс — 74802. Телефонный код — 5536. Код КОАТУУ — 6523581002. Основано в 1838 году. Старое название села — Царицыно. Местный совет 74852, Херсонская обл., Каховский р-н, с. Дмитровка, ул. Белинского, 25 Ссылки Диброва на сайте Верховной рады Украины Примечания
Діброва (Каховський район)

Дібро́ва — село в Україні, у Зеленопідській сільській громаді Каховського району Херсонської області. Населення становить 122 осіб. Засновано у 1838 році. Стара назва — Царине. Історія 12 червня 2020 року, відповідно до Розпорядження Кабінету Міністрів України № 726-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Херсонської області», увійшло до складу Зеленопідської сільської громади. 17 липня 2020 року, в результаті адміністративно-територіальної реформи увійшло до складу новоутвореного Каховського району. У лютому 2022 року село тимчасово окуповане російськими військами під час російсько-української війни. Населення Мова Розподіл населення за рідною мовою за даними перепису 2001 року: Примітки Посилання Погода в селі Діброва [Архівовано 19 грудня 2011 у Wayback Machine.]
Dibrivka (okres Ťačiv)

Dibrivka (ukrajinsky Дібрівка, rusínsky Дубровка, maďarsky Dubrovka, česky Doubravka) je vesnice v Bedevlanské vesnické územní hromadě v okrese Ťačiv v Zakarpatské oblasti na Ukrajině. V roce 2001 zde žilo 440 obyvatel, většinou rusínské národnosti. Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Дубровка (Тячовскый район) na rusínské Wikipedii.
Dubrovka (Técsői járás)

Dubrovka (ukránul: Дібрівка [Gyibrivka]) falu Ukrajnában, Kárpátalján, a Técsői járásban. Földrajz Técsőtől északkeletre, a Tarac völgyében fekszik. Története A 20. század elején települt helység. Első írásos említése 1929-ből származik Doubravka néven. Neve ruszin eredetű, a sűrű tölgyerdő szóból ered. Korábban Bedőháza külterületi lakott helye volt, 2020-ig közigazgatásilag is hozzá tartozott. Népesség Jegyzetek
Dubrivka, Teceu

Dubrivka (în ucraineană Дубрівка) este un sat în comuna Bedeu din raionul Teceu, regiunea Transcarpatia, Ucraina. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației localității Dubrivka era vorbitoare de ucraineană (99,77%), existând în minoritate și vorbitori de alte limbi. Note
Дибровка (Закарпатская область)

Дибровка (укр. Дібрівка) — село в Бедевлянской сельской общине Тячевского района Закарпатской области Украины. Население по переписи 2001 года составляло 440 человек. Почтовый индекс — 90561. Телефонный код — 3134. История В 1946 году указом ПВС УССР село Нижняя Апша переименовано в Дибровку. Ссылки Дибровка на сайте Верховной рады Украины (укр.). gska2.rada.gov.ua. Дата обращения: 18 мая 2020. Административно-территориальное устройство Закарпатской области (укр.). Архивировано из оригинала 5 февраля 2012 года. Примечания
Дібрівка (Тячівський район)

Ді́брівка — село в Україні, у Бедевлянській сільській громаді Тячівського району Закарпатській області. Населення становить 440 осіб. Орган місцевого самоврядування — Бедевлянська сільська рада. Бедевля-Дубрівка Монастир св. Івана Предтечі. 1929, 1993. Церква ікони Почаївської божої матері. 1993. Церква св. Івана Предтечі. 1998. За архієпископа Саватія ігумен Боголіп (Церковник), який повернувся з російського полону заснував у 1925 р. чоловічий скит в урочищі Вишній Дубовець біля села Дубового. Федір Цубера пожертвував під монастир земельну ділянку та власний будинок, у якому поселився о. Боголіп та 6 послушників. Очолював їх ієромонах Миколай (Мадяр), бо о. Боголіп служив у Бедевлі. У 1925 р. збудували невеличку церкву, освячену 1926 р. У 1927 р. ченці спорудили дерев’яний корпус на 14 келій і господарські споруди. Скит у Дубовому проіснував до 1929 p., коли чехословацький уряд затвердив юрисдикцію Сербської православної церкви на Закарпатті і сюди прибув єпископ Дамаскин. О. Боголіп просив владику перевести його в скит у Дубовому, але владика переніс скит у Бедевлю. Іван Тиводар подарував для церкви землю в урочищі Горби. Згодом докупили ще землі, а в 1928 р. збудували будиночок з домовою церквою, після чого ченці перейшли з Дубового в Бедевлю. У 1940 р. з Дубового перевезли монастирську церкву. У радянський період монастир не діяв, церкву розібрали. У 1992 р. монастиреві повернули 8 га землі, а наступного року на кошти вірників спорудили церкву на честь ікони Почаївської Божої Матері і розпочали будувати собор св. Іоана Предтечі. Головним майстром був архідиякон Артемій (Пацкан), який у 1955 р. збудував церкву в Городилівському монастирі. Багато зусиль доклали ігумен Митрофан (ПІимон) та економ Силуан, який разом із схимомонахом Афанасієм збудував у 1998 р. дзвіницю. Трирядний іконостас зробив Петро Брай з Дубового, а ікони намалював Михайло Ковач з Копашнева Собор св. Іоана спроектувала В. А. Цубера. Споруду завершили в 1999 p., нині виконують внутрішні оздоблювальні роботи. Туристичні місця - Монастир св. Івана Предтечі. 1929, 1993. - Церква ікони Почаївської божої матері. 1993. - Церква св. Івана Предтечі. 1998. Населення Мова Розподіл населення за рідною мовою за даними перепису 2001 року: Примітки Посилання Погода в селі [Архівовано 5 березня 2008 у Wayback Machine.] Село Дібрівка на сайті Верховної Ради України
Dîvne, Novotroiițke

Dîvne (în ucraineană Дивне) este localitatea de reședință a comunei Dîvne din raionul Novotroiițke, regiunea Herson, Ucraina. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației localității Dîvne era vorbitoare de ucraineană (91,47%), existând în minoritate și vorbitori de rusă (5,86%). Note
Дивное (Херсонская область)

Дивное (укр. Дивне) — село в Новотроицкой поселковой общине Генического района Херсонской области Украины. Население по переписи 2001 года составляло 563 человека. Почтовый индекс — 75333. Телефонный код — 5548. Код КОАТУУ — 6524481701. Ссылки Дивное на сайте Верховной рады Украины
Дивне (Генічеський район)

Дивне́ — село в Україні, у Новотроїцькій селищній громаді Генічеського району Херсонської області. Населення становить 563 осіб. Історія 12 червня 2020 року, відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України № 713-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Запорізької області», увійшло до складу Новотроїцької селищної громади. 17 липня 2020 року, в результаті адміністративно-територіальної реформи та ліквідації Новотроїцького району, увійшло до складу Генічеського району. 24 лютого 2022 року село тимчасово окуповане російськими військами під час російсько-української війни. Населення Згідно з переписом УРСР 1989 року чисельність наявного населення села становила 554 особи, з яких 265 чоловіків та 289 жінок. За переписом населення України 2001 року в селі мешкало 559 осіб. Мова Розподіл населення за рідною мовою за даними перепису 2001 року: Примітки Посилання Погода в селі Дивне [Архівовано 19 грудня 2011 у Wayback Machine.]
Dykyi Sad archaeological site

The Dykyi Sad archaeological site constitutes the remains of a fortified Bronze Age settlement, an ancient port city discovered in the Dykyi Sad park (Ukrainian: Дикий Сад, lit. 'Wild Garden') in Mykolaiv, Ukraine. The site is dated to the Bilozerka culture, around 1250–925 BC. Location The garden was originally laid out by Admiral Greig when he was governor of the city. The garden got its name from the wild trees that did not bear fruit. Officially, the garden was called Admiral's Garden, but the name Wild was a popular one, due to its official name being changed over time. Dykyi Sad suffered greatly during the two world wars. Residents cut it down due to the lack of firewood and coal. After World War II, the garden was left as a wasteland, with only a few bushes growing. It was built up, but the name of the place remained the same. Archaeological sites Archaeological excavations are underway on the Dykyi Sad site, which are free from construction. A settlement dating back to 1250–900 BC with a highly developed culture of the Late Bronze Age was found. This is the only steppe settlement of that era found in Ukraine. The settlement originated 500 years before the foundation of the Greek city-state of Pontic Olbia and existed for 300 years. Dykyi Sad is the only surviving monument of the Black Sea port city from the time of the legendary Troy and the Trojan War. On February 22, 2016, the Mykolaiv City Council published a petition to create an open-air park-museum, the Wild Garden settlement. Researchers have proposed that the site is the "City of the Cimmerians" mentioned by Homer in the Odyssey. Though the geography of the Odyssey is a contentious field, if true, this would make Mykolaiv the oldest city in Ukraine that is mentioned in written sources. Gallery References
Dzikowiny (Ukraina)

Dzikowiny (ukr. Диковини) – wieś na Ukrainie, w obwodzie wołyńskim, w rejonie łuckim, w hromadzie Beresteczko. W 2001 liczyła 323 mieszkańców, spośród których 321 wskazało jako ojczysty język ukraiński, a 2 rosyjski. W okresie międzywojennym wieś znajdowała się w granicach II RP, wchodząc w skład gminy Beresteczko w powiecie horochowskim, w województwie wołyńskim. W Dzikowinach mieszkał w dzieciństwie prof. dr hab. n. med. Henryk Kirschner (1929–2022) – polski lekarz, w latach 1972–1999 dyrektor Instytutu Medycyny Społecznej AM w Warszawie, w latach 1995-2002 przewodniczący Komitetu Epidemiologi i Zdrowia Publicznego, autor Notatek Wołyńskich. Przypisy
Dîkovînî, Horohiv

Dîkovînî (în ucraineană Диковини) este un sat în comuna Merva din raionul Horohiv, regiunea Volînia, Ucraina. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației localității Dîkovînî era vorbitoare de ucraineană (99,38%), existând în minoritate și vorbitori de alte limbi. Note
Диковины

Диковины (укр. Диковини) — село в Берестечковской городской общине Луцкого района Волынской области Украины. До 2020 года входило в Гороховский район. Код КОАТУУ — 0720883803. Население по переписи 2001 года составляет 323 человека. Почтовый индекс — 45766. Телефонный код — 3379. Ссылки Диковины на сайте Верховной рады Украины (укр.)
Диковини

Дико́вини — село в Україні, у Берестечківській громаді Луцького району Волинської області. Населення становить 323 осіб. Історія У 1906 році село Берестецької волості Дубенського повіту Волинської губернії. Відстань від повітового міста 67 верст, від волості 12. Дворів 51, мешканців 440. 12 червня 2020 року, відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України № 708-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Волинської області», село увійшло у склад Берестечківської міської громади. 19 липня 2020 року, в результаті адміністративно-територіальної реформи та ліквідації Горохівського району, село увійшло до складу новоутвореного Луцького району. Населення Згідно з переписом УРСР 1989 року чисельність наявного населення села становила 390 осіб, з яких 177 чоловіків та 213 жінок. За переписом населення України 2001 року в селі мешкала 321 особа. Мова Розподіл населення за рідною мовою за даними перепису 2001 року: Релігія У лютому 2019 року релігійна громада села вийшла з підпорядкування УПЦ Московського патріархату і приєдналася до Волинської єпархії ПЦУ. Постаті Дідух Володимир Федорович (* 1955) — завідувач кафедри Луцького національного технічного університету, доктор технічних наук, професор, заслужений діяч науки і техніки України. Примітки Посилання Погода в селі Диковини [Архівовано 27 лютого 2008 у Wayback Machine.]
Заречное (Ореховский район)

Заречное (укр. Зарічне) — посёлок, Димитровский сельский совет, Запорожский район, Запорожская область, Украина. До 2016 года посёлок носил название Димитрово (укр. Димитрове). Код КОАТУУ — 2323981301. Население по переписи 2001 года составляло 1713 человек. Является административным центром Димитровского сельского совета, в который, кроме того, входит село Жёлтенькое. Имеет многоквартирные жилые дома высотой от 2-х до 5 этажей. Географическое положение Посёлок Заречное находится на левом берегу реки Конка, выше по течению на расстоянии в 4,5 км расположено село Юрковка, ниже по течению на расстоянии в 4,5 км расположено село Камышеваха, на противоположном берегу — село Жёлтенькое. История 1932 год — дата основания. 3 ноября 2023 года российские войска нанесли удар ракетой «Искандер-М» по военнослужащим украинской 128-й отдельной горно-штурмовой Закарпатской бригады, построившимся для участия в церемонии награждения. В результате удара, по разным данным, погибло от 19 до 28 человек. 24 февраля 2026 года поселок подвергся массированному обстрелу, в последствии чего погибли 4 человека, трое из которых - из одной семьи. В 2026 году поселок был практически уничтожен российскими авиаударами, там продолжается эвакуация людей и остаются практически единицы жителей. Экономика Птицефабрика «Прилуцкого» СФГ «Маяк» Агрофирма «Непочатов и Ко» СФГ «ЮМО и Ко» Объекты социальной сферы Гимназия I—II ст. Детский сад «Солнышко» Семейная амбулатория Дом культуры Сельская библиотека Примечания
Dmîtrenka, Velîka Oleksandrivka

Dmîtrenka (în ucraineană Дмитренка) este un sat în comuna Cearivne din raionul Velîka Oleksandrivka, regiunea Herson, Ucraina. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației localității Dmîtrenka era vorbitoare de ucraineană (98,77%), existând în minoritate și vorbitori de română (1,23%). Note
Дмитренко (Херсонская область)

Дмитренко (укр. Дмитренка) — село в Борозенской сельской общине Бериславского района Херсонской области Украины. Почтовый индекс — 74142. Телефонный код — 5532. Код КОАТУУ — 6520984802. Население Население по переписи 2001 года составляло 81 человек. Языковой состав Родной язык населения по данным переписи 2001 года: Местный совет 74142, Херсонская обл., Бериславский р-н, с. Чаривное, ул. Победы Примечания Ссылки Дмитренко на сайте Верховной рады Украины
Дмитренка

Дмитре́нка — село в Україні, у Борозенській сільській громаді Бериславського району Херсонської області. Населення становить 81 осіб. Населення Мовний склад Рідна мова населення за даними перепису 2001 року: Історія 12 червня 2020 року, відповідно до Розпорядження Кабінету Міністрів України від № 726-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Херсонської області», увійшло до складу Борозенської сільської громади. 19 липня 2020 року, в результаті адміністративно-територіальної реформи та ліквідації Великоолександрівського району увійшло до складу Бериславського району. Примітки Посилання Погода в селі Дмитренка [Архівовано 14 серпня 2020 у Wayback Machine.] Джерела Сайт територіальної громади [Архівовано 22 серпня 2021 у Wayback Machine.]
Dmîtrivka, Velîka Lepetîha

Dmîtrivka (în ucraineană Дмитрівка) este un sat în comuna Mala Lepetîha din raionul Velîka Lepetîha, regiunea Herson, Ucraina. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației localității Dmîtrivka era vorbitoare de ucraineană (95,45%), existând în minoritate și vorbitori de rusă (4,55%). Note
Дмитровка (Великолепетихская поселковая община)

Дмитровка (укр. Дмитрівка) — село в Великолепетихской поселковой общине Каховского района Херсонской области Украины. В 2022 году, во время вторжения России на Украину, село было захвачено. На данный момент находится под оккупацией Вооружённых Сил РФ. Население по переписи 2001 года составляло 132 человека. Почтовый индекс — 74510. Телефонный код — 5543. Код КОАТУУ — 6521283302. Ссылки Дмитровка на сайте Верховной рады Украины
Дмитрівка (Великолепетиська селищна громада)

Дми́трівка — село в Україні, у Великолепетиській селищній громаді Каховського району Херсонської області. Населення становить 132 осіб. 24 лютого 2022 року село тимчасово окуповане російськими військами під час російсько-української війни. Населення Згідно з переписом УРСР 1989 року чисельність наявного населення села становила 191 особа, з яких 87 чоловіків та 104 жінки. За переписом населення України 2001 року в селі мешкало 135 осіб. Мова Розподіл населення за рідною мовою за даними перепису 2001 року: Примітки Посилання Погода в селі Дмитрівка [Архівовано 5 березня 2016 у Wayback Machine.] Джерела Великолепетиська ОТГ [Архівовано 4 вересня 2021 у Wayback Machine.]
Dmîtrivka, Ivanivka

Dmîtrivka (în ucraineană Дмитрівка) este un sat în comuna Novodmîtrivka Druha din raionul Ivanivka, regiunea Herson, Ucraina. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației localității Dmîtrivka era vorbitoare de ucraineană (77,91%), existând în minoritate și vorbitori de rusă (22,09%). Note
Дмитровка (Генический район)

Дмитровка (укр. Дмитрівка) — село в Ивановской поселковой общине Генического района Херсонской области Украины. Население по переписи 2001 года составляло 86 человек. Занимает площадь 19,554 км². Почтовый индекс — 75441. Телефонный код — 5531. Местный совет 75441, Херсонская обл., Ивановский р-н, с. Новодмитровка Вторая, ул. Ленина, 18 Ссылки Дмитровка на сайте Верховной рады Украины Примечания
Дмитрівка (Генічеський район)

Дми́трівка — село в Україні, в Іванівській селищній громаді Генічеського району Херсонської області. Населення становить 86 осіб. Історія Згідно з переписом УРСР 1989 року чисельність наявного населення села становила 159 осіб, з яких 71 чоловік та 88 жінок. За переписом населення України 2001 року в селі мешкало 85 осіб. 24 лютого 2022 року село тимчасово окуповане російськими військами під час російсько-української війни. Мова Розподіл населення за рідною мовою за даними перепису 2001 року: Примітки Посилання Погода в селі Дмитрівка [Архівовано 19 грудня 2011 у Wayback Machine.]
Dmîtrivka, Kahovka

Dmîtrivka (în ucraineană Дмитрівка) este localitatea de reședință a comunei Dmîtrivka din raionul Kahovka, regiunea Herson, Ucraina. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației localității Dmîtrivka era vorbitoare de ucraineană (95,57%), existând în minoritate și vorbitori de rusă (4,22%). Note
Дмитровка (Зеленоподская сельская община)

Дмитровка (укр. Дмитрівка) — село в Зеленоподской сельской общине Каховского района Херсонской области Украины. Население по переписи 2001 года составляло 948 человек. Почтовый индекс — 74852. Телефонный код — 5536. Код КОАТУУ — 6523581001. Местный совет 74852, Херсонская обл., Каховский р-н, с. Дмитровка, ул. Белинского, 25 Ссылки Дмитровка на сайте Верховной рады Украины
Дмитрівка (Зеленопідська сільська громада)

Дми́трівка (до 1861 — Тащенак) — село в Україні, у Зеленопідській сільській громаді Каховського району Херсонської області. Населення становить 948 осіб. Археологія У Дмитрівці розкопана М. П. Оленковським у 1986, 1987, 1990, 2000, 2001 роках багатошарова пам'ятка: стоянка пізньої кам'яної доби Нижньодніпровської епіграветської культури Поселення бронзової доби Сабатинівської культури Знайдені крем'яні знаряддя праці та відходи кремінного виробництва. Історія Станом на 1886 рік в селі, центрі Дмитрівської волості Дніпровського повіту Таврійської губернії, мешкало 303 особи, налічувалось 70 дворів, існували православна церква та лавка. За 12 верст — цегельний завод, черепичний завод. За 20 верст — поштова станція. 12 червня 2020 року, відповідно до Розпорядження Кабінету Міністрів України № 726-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Херсонської області», увійшло до складу Зеленопідської сільської громади. 17 липня 2020 року, в результаті адміністративно-територіальної реформи увійшло до складу новоутвореного Каховського району. У лютому 2022 року село тимчасово окуповане російськими військами під час російсько-української війни. Легенда про назву села Тащенак: До 1861 року село називалося Тащенак, що в перекладі з кримськотатарської означає "перевернутий глечик з водою". Назва є досить символічною, адже ,за легендою, під час одного із набігів татар, вони вирішили осушити водойму, що була фактично джерелом води для людей. За однією із версій осушування відбулось за допомогою бавовни. Після цього процесу пусту водойму почали ототожнювати із порожнім глечиком. Звідси і пішла назва[джерело?]. Населення Згідно з переписом УРСР 1989 року чисельність наявного населення села становила 1000 осіб, з яких 451 чоловік та 549 жінок. За переписом населення України 2001 року в селі мешкало 948 осіб. Мова Розподіл населення за рідною мовою за даними перепису 2001 року: Див. також Перелік населених пунктів, що постраждали від Голодомору 1932—1933 (Херсонська область) Примітки Посилання Погода в селі Дмитрівка [Архівовано 5 березня 2016 у Wayback Machine.]
Comuna Dmîtrivka, Nikopol

Dmîtrivka (în ucraineană Дмитрівка) este o comună în raionul Nikopol, regiunea Dnipropetrovsk, Ucraina, formată din satele Borîsivka, Dmîtrivka (reședința) și Prîvilne. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației satului Dmîtrivka era vorbitoare de rusă (55,85%), existând în minoritate și vorbitori de ucraineană (43,23%). Note