NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Syvash

The Syvash or Sivash (Ukrainian and Russian: Сиваш; Crimean Tatar: Sıvaş, Сываш, lit. 'dirt'), also known as the Putrid Sea or Rotten Sea (Russian: Гнилое Море, romanized: Gniloye More; Ukrainian: Гниле Море, romanized: Hnyle More; Crimean Tatar: Çürük Deñiz), is a large area of shallow lagoons on the western edge of the Sea of Azov. Separated from the sea by the narrow Arabat Spit, the water of the Syvash covers an area of around 2,560 km2 (990 sq mi) and the entire area spreads over about 10,000 km2 (3,900 sq mi). The Henichesk Strait is its eastern connection to the Sea of Azov. The Syvash borders the northeastern coast of the main Crimean Peninsula. The central and eastern Syvash were registered as wetlands of Ukraine under the Ramsar Convention. Since the 2022 Russian invasion of Ukraine, the entire Syvash has been occupied by Russia. Overview The Syvash nearly cuts the Crimean Peninsula off from the mainland, serving as a natural border between the Kherson region and the Autonomous Republic of Crimea. The long (110 km (68 mi)) and narrow (0.27–8 km (0.2–5.0 mi)) Arabat Spit runs to its east, separating it from the Sea of Azov. The two bodies are connected in the north at the Henichesk Strait beside the port of Henichesk. To its west, the Isthmus of Perekop separates it from the Black Sea and connects Crimea to the mainland. The Syvash is extremely shallow. The deepest place is about 3 meters (10 ft), with most areas between 1⁄2–1 m (1 ft 8 in – 3 ft 3 in) deep. The bottom is covered with silt up to 5 m (16 ft) thick. Being very shallow, the waters in the Syvash heat up in the summer and produce a putrid smell. The wide area for evaporation also leaves the water extremely salty. The amount of various salts is estimated at 200 million metric tons. Several industrial plants harvest the mineral resources of Syvash. The Syvash area is a wetland of international importance. The shores are low, slightly sloping, swampy and salty. In summer, the water level of Syvash decreases significantly, revealing barren solonets soils called "syvashes" by locals. The Syvash is sometimes divided into the Western Syvash and Eastern Syvash. These are connected to each other by the Chongar Strait. History During the Russian Civil War, the Syvash became famous for a surprise crossing by the Red Army during the Perekop-Chongar Operation in November 1920. Flora The Syvash may appear red in color due to the salt-tolerant micro-alga Dunaliella salina. The eastern parts of the Syvash contain less salt and are home to reeds and other wetland vegetation. The large islands in the Central Syvash are mainly covered with steppes consisting of feather grass, tulips, tauric wormwood (Artemisia taurica), sage, crested wheat grass, fescue. The shores of the Syvash contain a large number of salt-tolerant vegetation, including glasswort, Tripolium, plantains, sea lavender (Limonium caspium), saltbush (Atriplex aucheri). Gallery References External links Media related to Syvash at Wikimedia Commons CC4 satellite photo
Mar de Sivash

El mar de Sivash (que en español significa «mar Podrido») (en ucraniano: Сиваш, Гниле Море; en ruso: Сиваш, Гнилое Море; en tártaro de Crimea: Sıvaş, Çürük Deñiz) es un conjunto de marismas y lagunas poco profundas localizadas en la costa occidental del mar de Azov y en la costa nordeste de Crimea, y costa sur del óblast de Jersón en Ucrania, separando la península de Crimea de la zona continental. Geografía El mar de Sivash separa la península de Crimea del continente europeo y está separado del mar de Azov, al este, por la larga lengua arenosa de la flecha de Arabat; está unido al mar por el estrecho de Henichesk y, al oeste, el istmo de Perekop lo separa de la bahía de Karkinit del mar Negro. Tiene unos 200 km de longitud y unos 35 km de ancho, y comprende una extensión de 2560 km². Administrativamente, la ribera meridional pertenece a la República de Crimea (desde marzo de 2014) y la septentrional al óblast de Jersón. El mar de Sivash se caracteriza por su poca profundidad —la máxima es de 3 m y la media varía entre 50 cm y un 1 m—, lo que provoca un importante recalentamiento de sus aguas en verano y que es la causa de un fétido olor particular que le ha valido el nombre de mar Podrido. Este calentamiento, acompañado de una gran evaporación, hace que sus aguas sean extremadamente saladas. El fondo está recubierto de una capa de limo de 5 m de espesor. La zona de Sivash es un humedal de importancia internacional. Las costas son bajas y descienden poco a poco, pantanosas y saladas. En el verano, el nivel del agua del mar de Sivash decrece significativamente, poniendo de manifiesto estériles suelos de tipo solonéts llamados sivashes por los habitantes locales. Ucrania designó aquí dos humedales de importancia internacional, al amparo del Convenio de Ramsar:​ Sivash central: distritos de Novotroitsky y Djankoisky, 1000 km² (46°05′N 34°15′E) Sivash oriental: distritos de Djankolsky, Nyznegirsky, Sovetsky, Kírovsky, Léninsky y Geníchesky, 2200 km² (45°40′N 35°00′E) Historia Durante la guerra civil rusa, el mar de Sivash fue cruzado por sorpresa por el Ejército rojo. Flora El mar de Syvach puede aparecer de color rojo debido a la micro-alga Dunaliella salina, que es resistente a la sal. La parte oriental del mar de Syvach contiene menos sal y es el hogar de cañas y otra vegetación propia de los humedales. Las grandes islas en el mar de Syvach central están cubiertas principalmente por estepas consistentes en hierba de plumas, tulipanes, el ajenjo táurico (Artemisia taurica), Salvia y Festuca. Las costas del mar de Syvach contienen una gran cantidad de vegetación resistente a la sal, incluyendo Salicornia, Tripolium, Plantago, lavanda de mar (Limonium Caspium) y Atriplex aucheri.​ Galería Referencias Enlaces externos El mar de Sivash en WikiMapia Imágenes de Syvach
Syvach

Le Syvach ou mer Putride (en ukrainien : Сиваш, Гниле Море, Syvach, Hnyle More ; en russe : Сиваш, Гнилое Море, Sivach, Gniloïe More ; en tatar de Crimée : Sıvaş, Çürük Deñiz, quelquefois Zabache en français), est un ensemble de marais et de lagunes peu profonds situés au nord-est de la Crimée. Géographie À l'est, le Syvach est séparé de la mer d'Azov par la flèche d'Arabat, et est relié à celle-ci par le détroit de Tchonhar proche de Henitchesk. À l'ouest, l'isthme de Perekop sépare le Syvach de la mer Noire. Le Syvach sépare ainsi la Crimée du continent et notamment de l'oblast de Kherson. Le Syvach mesure 200 km de long sur 35 km de large pour une superficie de 2 560 km2. Il a une très faible profondeur — sa profondeur maximale est de 3 mètres, avec une moyenne variant entre 50 centimètres et un mètre — ce qui entraîne un échauffement important de ses eaux en été, provoquant ainsi une odeur particulière qui lui a valu son nom de « mer Putride ». Cet échauffement s'accompagne d'une forte évaporation qui rend ses eaux extrêmement salées. Le fond est recouvert d'une couche de vase épaisse de cinq mètres. Histoire Durant la guerre civile russe, le Syvach, glacé, fut traversé par surprise par les troupes makhnovistes (lors de leur 3e alliance avec l'Armée rouge). Flore Le Syvach apparaît parfois de couleur rouge, en raison de la présence de la micro-algue Dunaliella salina qui possède des propriétés de résistance au sel. La partie est du Syvach est moins salée, ce qui permet la présence de roseaux et autres végétaux de zones humides. Les grandes îles au centre sont couvertes d'une steppe, comprenant des Stipa, des tulipes, des armoises, des sauges, des agropyrons et des fétuques. Les rivages du Syvach contiennent un grand nombre de plantes halophytes, comme des salicornes, des asters maritimes, des plantains, des limonium ou des atriplex. Extraction du sel Les réserves totales du Syvach comprennent environ 200 millions de tonnes de sel. Plusieurs usines chimiques se sont construites pour produire de la soude ou des engrais phosphatés. Elle possède sa gare ferroviaire. À l'ouest du Syvach, du côté de l'isthme de Perekop, un barrage isole plusieurs lacs. Galerie Notes et références Liens externes Portail de la Russie Portail de l’Ukraine Portail du monde maritime
Sivaš

Sivaš (rus. Сива́ш; ukr. Сива́ш, krimskotatarski: Sıvaş / Сываш, "prljavština"), također znan kao Gnjilo more (ruski: Гнило́е Мо́ре, Gnjiloje morje; ukrajinski Гниле́ Мо́ре, Hnylje morje; krimskotatarski: Çürük Deñiz / Чюрюк Денъиз), je sustav velikog broja plitkih laguna na zapadnoj obali Azovskog mora, odvojeno od mora uskom Arabatskom prevlakom. Sivaš pokriva područje od oko 2.560 km², a cijelo se područje prostire na oko 10.000 km². Njegova istočna veza s Azovskim morem naziva se Heničeski tjesnac. Sivaš na sjeveru graniči sa sjeveroistočnom obalom poluotoka Krima; središnji i istočni Sivaš registrirani su kao močvare Ukrajine prema Ramsarskoj konvenciji. Nakon ruske aneksije Krima 2014. godine, ovo je područje sporni teritorij. Povijest Tijekom ruskog građanskog rata Sivaš se proslavio iznenađujućim prijelazom Crvene armije tijekom Perekopsko-čongarske operacije. Zemljopis Sivaš gotovo odsjeca krimski poluotok od kopna, služeći kao prirodna granica. Dugačka (110 km) i uska (0.27–8 km) Arabatska prevlaka nalazi mu se na istoku, odvajajući ga od Azovskog mora. Te su dvije vodene mase povezane na sjeveru kod Heničeskog tjesnaca pored luke Heničesk. Na njegovom zapadu, Perekopska prevlaka dijeli ga od Crnog mora i povezuje Krim s Ukrajinom. Sivaš je izuzetno plitak. Najveća dubina je oko 3 metra, a dubina je većinom između 0,5 i 1 m. Dno je prekriveno muljem do 5 m debljine. Budući da su vode u Sivašu vrlo plitke, ljeti se zagrijavaju i proizvode miris truleži, a salinitet im se povećava. Količina raznih soli procjenjuje se na 200 milijuna tona. Nekoliko biljaka koristi mineralne resurse Sivaša. Područje Sivaša je vlažno područje od međunarodne važnosti. Obale su niske, blago nagnute, močvarne i slane. Ljeti se vodostaj Syvasha znatno smanjuje, otkrivajući neplodna solonetska tla koja lokalno stanovništvo naziva "sivaši". Sivaš se ponekad dijeli na zapadni i istočni. Oni su međusobno povezani čongarskim tjesnacem. Flora Sivaš se može činiti crvene boje zbog mikro algi Dunaliella salina koje podnosi sol. Istočni dijelovi Sivaša sadrže manje soli i na njima raste trska i druga močvarna vegetacija. Veliki otoci u središnjem Sivašu uglavnom su prekriveni stepama koje se sastoje od kovilja, tulipana, pelina, kadulje i Agropyron cristatum. Obala Sivaša sadrži velik broj vegetacije otporne na sol, uključujući caklenjaču, Tripolium, trputac, mrižicu i Atriplex aucheri. Galerija Izvori
Szivas

A Szivas (ukránul és oroszul: Сиваш; krími tatárul: Sıvaş, Сываш, szó szerint: „sár”), más néven a Romlott-tenger vagy a Rohadt-tenger (oroszul: Гнилое Море, ukránul: Гниле Море, krími tatárul: Çürük Deñiz) az Azovi-tenger nyugati szélén elterülő, sekély lagúnákból álló nagy vízfelület. A tengertől a keskeny Arabat-földnyelv választja el, a Szivas vize körülbelül 2560 km²-es területet fed le, teljes kiterjedése pedig mintegy 10 000 km². A Krím félsziget északkeleti partját határoló öbölrendszernek a Henicseszki-szoros biztosítja a keleti összeköttetését az Azovi-tengerrel.A Szivas középső és keleti részét a ramsari egyezmény értelmében Ukrajna vizes élőhelyeként jegyezték be, 1993 óta pedig a nyugati része a közeli Birjucsij-szigettel együtt alkotja az Azov-Szivas Nemzeti Parkot. Az Oroszország által 2022-ben Ukrajna ellen indított invázió óta a teljes Szivas-térséget Oroszország tartja megszállva. Földrajza A Szivas szinte teljesen elválasztja a Krím félszigetet a szárazföldtől, és természetes határt képez a Herszoni terület és a Krími Autonóm Köztársaság között. Keleti oldalán húzódik a rendkívül hosszú (110 km) és keskeny (0,27–8 km) Arabat-földnyelv, amely elválasztja a lagúnát az Azovi-tengertől. A két víztest északon, Henyicseszk kikötője mellett, a Henicseszk-szorosnál kapcsolódik össze. Nyugaton a Perekop-földhíd választja el a Fekete-tengertől, és köti össze a Krímet a szárazfölddel. A Szivas rendkívül sekély. A legmélyebb pontja körülbelül 3 méter mély, a legtöbb területen pedig mindössze 0,5–1 méter a mélysége. Az öböl feneket akár 5 méter vastagságú iszap borítja. Mivel nagyon sekély, a vizek nyáron felmelegednek és bűzös szagot árasztanak. A nagy párolgási felület miatt a víz rendkívül sós, a különböző sók mennyiségét 200 millió tonnára becsülik. Számos ipari üzem termeli ki a Szivas ásványkincseit, kiemelten a rózsaszín kősót. A Szivas térsége nemzetközi jelentőségű vizes élőhely. A partok alacsonyak, enyhén lejtenek, mocsarasak és sósak. Nyáron a lagúnák vízszintje jelentősen csökken, felfedve a kopár szolonyec talajokat, amelyeket a helyiek „szivásznak” neveznek. A Szivast néha Nyugat-Szivasra és Kelet-Szivasra osztják, ezeket a Csongari-szoros köti össze egymással. Galéria Jegyzetek Fordítás Ez a szócikk részben vagy egészben a Syvash című angol Wikipédia-szócikk ezen változatának fordításán alapul. Az eredeti cikk szerkesztőit annak laptörténete sorolja fel. Ez a jelzés csupán a megfogalmazás eredetét és a szerzői jogokat jelzi, nem szolgál a cikkben szereplő információk forrásmegjelöléseként.
Sivaš

Il Sivaš (in russo Сиваш?; in ucraino Сиваш?, Syvaš; in tataro di Crimea: Sıvaş), comunemente indicato come Mare Marcio (in russo Гнилое Море?, Gniloe More; in ucraino Гниле Море?, Hnyle More; in tataro di Crimea: Çürük Deñiz), è un sistema di baie e lagune di grande superficie ad ovest del Mar d'Azov, che divide la Crimea dalla terraferma ucraina. Costituisce una importante barriera naturale che si frappone tra penisola e terraferma, caratteristica che ha dato al Sivaš un ruolo chiave nell'evoluzione dei conflitti militari della regione. Geografia fisica L'intera superficie acquatica del Sivaš ammonta a circa 2.560 km² ed il territorio totale, comprensivo delle numerose isole, a circa 10.000 km². La sua massima estensione in direzione est-ovest è di circa 200 km, mentre quella in direzione nord-sud giunge solo a 35 km. La profondità massima delle acque del Sivaš non supera i 3 metri ed il fondo è coperto da uno strato spesso da uno a dieci metri di sedimenti salini e carbonici. In estate la superficie acquatica si riscalda gradualmente emettendo uno sgradevole odore, il che dà conto del nome attribuitogli di mare marcio. Emergono così in questa stagione larghe superfici asciutte che appaiono come un deserto salino. Isole e dintorni del Sivaš sono piatti, umidi ed acquitrinosi. Ad est lo Stretto di Čonhar divide il Sivaš in "Sivaš orientale" e "Sivaš occidentale". Presso Heničes'k il Sivaš viene separato dal Mar d'Azov dalla striscia di Arabat lunga 110 km. Il valore economico del Sivaš consiste principalmente nelle saline. Storia Nel corso della storia il Sivaš costituì più volte, per gli invasori della Crimea, un ostacolo insormontabile, cosicché le battaglie si svolsero prevalentemente sull'istmo di Perekop. Nel corso della guerra russo-turca del 1735-1739 su questa striscia di terra si confrontarono le truppe ottomane, asserragliate in una serie di fortificazioni erette lungo questa linea, contro quelle russe dei generali Leontiew e, successivamente, Lacy, con il successo che arrise a quest'ultimo, il quale invase così la Crimea. Durante la guerra civile russa (1920) riuscì anche all'Armata Rossa di dilagare nella Crimea attraverso il corridoio di Tschongar. Origini del nome Il nome del lago deriva dal tataro sıvaş (сываш), che significa «sporco, marcio», ed è dovuto, proprio come il soprannome mare marcio, alla scarsa profondità ed elevata concentrazione salina delle sue acque, causata dalla forte evaporazione. Il lago ha successivamente dato il nome ad una stazione ferroviaria sorta nei suoi pressi, nel 1874, divenuta il fulcro di un omonimo villaggio, nel distretto di Heničes'k. Note Voci correlate Istmo di Perekop Crimea Oblast' di Cherson Parco naturale nazionale di Azov-Sivaš Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Sivaš Collegamenti esterni (RU) Sito ucraino dedicato al Sivaš, su sivash.com.ua. URL consultato il 10 marzo 2014 (archiviato dall'url originale il 9 agosto 2017).
Syvasj

De Sivasj of Syvasj (Russisch en Oekraïens: Сива́ш; Krimtataars: Sıvaş of Сываш, "aarde") is een uitgebreid stelsel van zoutmeren die zich bevinden in de Oekraïense oblast Cherson en in de door Rusland bezette Krim. De Syvasj wordt tevens afgescheiden van de Zee van Azov door de Schoorwal van Arabat. Het enige open stuk tussen de Syvasj en de Zee van Azov wordt ook wel de Velyke Hyrlo-rivier of Straat van Henitsjesk genoemd. Overzicht De gemiddelde diepte van de Syvasj bedraagt tussen de 0,50 en 1,00 meter. Het diepste punt bedraagt 3 meter. De grootste breedte bedraagt 35 kilometer, de grootste lengte 200 kilometer, de oppervlakte 2.560 km² en de saliniteit bedraagt tussen de 22 en 87%. Hiermee is de Syvasj op sommige plekken zouter dan het Don Juanmeer, het zoutste meer op aarde. Deze aanwezigheid van zout komt tevens door een 5 meter dikke ziltlaag op de bodem van het meer. Ook zorgt de ziltlaag voor de aanwezigheid van Dunaliella salina, een micro-alg die delen van het meer rood, blauw of roze kleurt. De Syvasj wordt in het zuiden begrensd door de Krim, in het noorden door het Oekraïense vasteland, in het oosten door de Schoorwal van Arabat en de Zee van Azov (door middel van de Straat van Henitsjesk) en in het westen door de Landengte van Perekop. Economische activiteiten Zoutwinning In en rondom de Syvasj wordt al heel lang zout gewonnen in zoutpannen. Deze zoutpannen zijn door middel van dammen afgesloten van de rest van het meer. De enige open verbinding tussen de zoutpannen en het meer zelf wordt meestal gevormd door een pompstation.
Sywasz

Sywasz (ukr. Сиваш; ros. Сиваш, Siwasz; krym. Sıvaş), także Morze Zgniłe (ukr. Гниле Море, Hnyłe More; ros. Гнилое Море, Gniłoje Morie; krym. Çürük Deñiz) – system płytkowodnych zatok na północno-wschodnim wybrzeżu Krymu, oddzielonych od strony Morza Azowskiego Mierzeją Arabacką. System ten składa się z 11 słonowodnych zatok. Długość Sywaszu wynosi około 200 km, szerokość 2-35 km, głębokość – do 3,5 m, powierzchnia – 2500 km², z czego 100 km² przypada na powierzchnię wewnętrznych wysepek, a 560 km² na tereny okresowo zalewane. Brzegi Sywaszu są niskie, bagniste, w lecie pokryte wykwitami solnymi, dno pokryte kilkumetrową warstwą szarego mułu. Zasolenie wód wynosi od 22‰ na północy do 87‰ na południu. Przypisy Linki zewnętrzne Morze Zgniłe, [w:] Słownik geograficzny Królestwa Polskiego, t. VI: Malczyce – Netreba, Warszawa 1885, s. 688 .
Sivash

Syvash ou Sivash (em russo: Сива́ш; em tártaro da Crimeia: Sıvaş ou Сываш, "dirt"), também conhecido como o Mar Putríno ou mar Podre (em russo: Гнило́е Мо́ре, Gniloye More; em ucraniano: Гниле́ Мо́ре, Hnile More; em tártaro da Crimeia: Çürük Deñiz ou Чюрюк Денъиз), é um grande sistema de lagoas rasas na costa oeste do mar de Azove. Separada do mar pelo estreito da ponte terrestre de Arabat, as águas do Sivash cobrem uma área de cerca de 2.560 quilômetros quadrados e toda a área se espalha por cerca de 10.000 km². Sua conexão oriental ao mar de Azove é chamada o estreito de Henichesk. Deitado na costa nordeste da península da Crimeia, o controle da área é disputada entre a Ucrânia e a Rússia. Ver também Geografia da Ucrânia Geografia da Rússia Referências Ligações externas Media relacionados com Sivash no Wikimedia Commons
Sivaș

Sivaș (în ucraineană și rusă Сиваш, în tătară crimeeană Sıvaș, adică „glod”, „murdărie”) este un sistem întins de lagune superficiale de pe coasta de vest a Mării Azov, separate de ultima prin cordonul litoral Arabat. Apele din Sivaș se întind pe o suprafață de aproximativ 2.560 km2, întreaga zonă ocupând o suprafață de cca. 10.000 km2. Conexiunea sa estică cu Marea Azov se face prin strâmtoarea Henicesk. Aflându-se pe coasta de nord-est a peninsulei Crimeea, controlul asupra zonei este disputat în prezent (din 2014) între Ucraina și Rusia. Galerie de imagini Legături externe Articol în Encyclopædia Britannica.
Sivaš

Sivaš (rusko in ukrajinsko Сиваш; krimskotatarsko Sıvaş, cirilica: Сываш, 'umazanija'), znan tudi kot Gnilo morje (rusko Гнилое Море, Gniloje More; ukrajinsko Гниле Море, Gnyle More; krimskotatarsko Çürük Deñiz, cirilica: Чюрюк Денъиз), je velik sestav plitvih lagun na zahodni obali Azovskega morja. Voda Sivaša, ki jo od morja ločuje ozka Arabatska kosa, pokriva površino približno 2560 km2, celotno območje pa se razprostira na približno 10.000 km2. Z Azovskim morjem jo na vzhodu povezuje Geničeska ožina. Sivaš meji na severovzhodni obali s polotokom Krim. Centralni in vzhodni Sivaš je bil registriran kot mokrišče Ukrajine na podlagi Ramsarske konvencije; po letu 2014, po ruski aneksiji Krima, je postala predmet teritorialnega spora. Opis Sivaš skoraj popolnoma ločuje Krimski polotok od kopnega, s čimer služi kot naravna meja avtonomne republike. Po vzhodnem delu teče dolga (110 km) in ozka (0,27–8 km) Arabatska kosa in ga ločuje od Azovskega morja. Vodni telesi sta na severu povezani z Geničesko ožino ob pristanišču Geničesk. Na zahodu ga Perekopska zemeljska ožina ločuje od Črnega morja in Krim povezuje z Ukrajino. Sivaš je izjemno plitev. Najgloblje mesto je približno 3 metre, večina območja pa je globoko med 1 in 1,5 metra. Dno je prekrito z do 5 m debelim muljem. Zaradi plitvosti se voda v Sivašu zelo hitro segreva. Široka površina za izhlapevanje pušča vodo tudi izjemno slano. Vsebnost različnih soli je ocenjena na 200 milijonov ton. Mineralne vire Sivaša izkorišča več industrijskih obratov. Območje je mokrišče mednarodnega pomena. Obale so nizke, rahlo nagnjene, močvirnate in slane. Poleti se vodostaj Sivaša občutno zniža, kar razkrije neplodna slana tla (solonec). Solonec (ukrajinsko Солонець, rusko Солонец) je referenčna skupina tal Svetovne referenčne baze za vire tal (WRB). V zgornjih 100 cm profila tal ima tako imenovani 'natrijski horizont'. Ime izhaja iz ruske soль, sol. Sivaš včasih delijo na zahodni Sivaš in vzhodni Sivaš. Med seboj sta povezana preko preliva Čongar. Zgodovina Med rusko državljansko vojno je Sivaš postal znan po presenetljivem prečkanju Rdeče armade med operacijo Perekop-Čongar. Rastlinstvo Sivaš lahko postane rdeče barve zaradi mikroalge Dunaliella salina, ki uspeva v slani vodi. V vzhodnih delih Sivaša je manj soli in je dom trstičja in druge močvirne vegetacije. Veliki otoki v osrednjem Sivašu so v glavnem poraščeni s stepskim rastjem, sestavljenim iz trave bodalice (Stipa), tulipanov (Tulipa suaveolens), pelina (Artemisia taurica), kadulje (Salvia), pirnice (Agropyron cristatum), bilnice (Festuca). Obala Sivaša vsebuje veliko slanoljubnih rastlin, vključno z osočnikom (Salicornia), nebinovko Tripolium, trpotcem, mrežico (Limonium caspium) in lobodo (Atriplex aucheri). Galerija Sklici Zunanje povezave CC4 satellite photo Arhivirano 2019-12-08 na Wayback Machine. Sivaš, Mrtvo morje Krima
Syvasj

Syvasj (ukrainska: Сиваш; ryska: Сиваш, Sivasj; krimtatariska: Sıvaş), även kallat "Ruttna havet", är ett cirka 2 560 km² stort system av grunda vikar och laguner i den västligaste delen av Azovska sjön, mellan Krimhalvön och det ukrainska fastlandet. Syvasj bildar en naturlig gräns mellan de ukrainska områdena Autonoma republiken Krim och Cherson oblast, vilka dock kom under rysk ockupation 2014 respektive 2022. Syvasj har genom Henitjesksundet i nordöst förbindelse med övriga Azovska sjön, från vilken det i övrigt skiljs av det 113 km långa Arabatnäset. Medeldjupet, som varierar med de meteorologiska förhållandena, anges till omkring 1 meter, med kraftig avdunstning under sommarhalvåret beroende på värme och vind. Detta gör att salthalten är mycket hög och på sina håll ger påtagliga saltavlagringar. Särskilt i västra områdets höga saltnivåer trivs grönalgsarten Dunaliella salina, som ger vattnet en röd färg på grund av algernas höga koncentration av β-karoten. Det mesta av Syvasj är listat som våtmark av internationell betydelse enligt Ramsarkonventionen. En central del om 800 km² upptogs 11 oktober 1976 och östra Syvasj omfattande 1 650 km² togs upp på listan den 28 februari 1997. I det centrala området befinner sig även ena delen av Azov-Syvasj nationalpark sedan 1993. Referenser Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Syvasj.﻿