Чернігів стародавній

Націона́льний архітекту́рно-істори́чний запові́дник «Черні́гів старода́вній» (НАІЗ «Чернігів стародавній») — один із найбільших і визначних архітектурно-художніх комплексів України та міста Чернігів, колектив якого працює над збереженням, вивченням, дослідженням і популяризацією пам'яток архітектури заповідника та його експонатів. Історія створення 1946 — Чернігів був віднесений до трьох історичних міст України після Києва і Львова. Це пов'язане з тим, що в цьому, одному з найдавніших міст України до нашого часу збереглося до 50 пам'яток архітектури ХІ – XIX ст. і до 200 меморіальних пам'яток і пам'ятних місць, пов'язаних з перебуванням видатних осіб. 1967 — постановою Ради Міністрів УРСР від 20 лютого 1967 № 125 було створено «Чернігівський державний архітектурно-історичний заповідник» на правах філіалу Державного архітектурно-історичного заповідника «Софіївський музей». 1978 — постановою Ради Міністрів УРСР від 22 червня 1978 р. № 344 Чернігівський державний архітектурно-історичний заповідник перетворено в самостійну установу з філіалом у Новгороді-Сіверському. 1998 — Указом Президента України від 29 грудня 1998 р. № 1392/98 заповіднику надано статус національного. 2003 — розпорядженням Кабінету Міністрів України від 24 квітня 2003 р. № 233-р. цілісний майновий комплекс заповідника передано із спільної власності територіальних громад Чернігівської області у державну власність з віднесенням його до сфери управління Державного комітету України з будівництва та архітектури (нині — Міністерство регіонального розвитку та будівництва України). 2023 — Комісія Міністерства культури та інформаційної політики України підтвердила передачу державі з тривалого тимчасового користування 18 об'єктів Національного архітектурно-історичного заповідника «Чернігів стародавній», зокрема, це стародавні собори, якими користувалася Українська православна церква (московського патріархату). Склад заповідника Заповідник є одним із головних туристичних об'єктів Чернігівщини та України. До його складу входять 29 унікальних пам'яток архітектури та історії, шість із яких домонгольського періоду і вважаються одними з найдавніших у Східній Європі. Готуються матеріали для внесення цих пам'яток до Списку світової спадщини ЮНЕСКО. Після включення церков до архітектурно-історичного заповідника «Чернігів стародавній», частина з них продовжила діяти як музей, натомість богослужіння було перенесено до інших церков[джерело?]. У складі заповідника: найдавніший храм Київської Русі — Спасо-Преображенський собор (поч. ХІ ст.); один із найбільших у Європі курганний некрополь (ІХ – Х ст.); визначна пам'ятка печеробудівництва — Антонієві печери (XV – XVIII ст.); П'ятницька церква (кін. XII – поч. XIII ст., чинна церква); Троїцький собор (1679 – 1695.); Свято-Успенський Єлецький монастир (1060 – 1680.); Чернігівський колегіум (1700); унікальна колекція іконопису (XVII – XIX ст.) пам'ятки писемності і книгодрукування (XVII – XIX ст.). Науковий та фондовий матеріал заповідника нараховує понад 70 тисяч одиниць зберігання, серед яких: Унікальна колекція професійного, народного та старообрядницького іконопису XVIII – XIX ст. яка нараховує більше 800 ікон; Колекція стародруків, що нараховує більше 100 книг; Фонд фотонегативів (більше 7000); Фонд дерев'яного різьблення, архітектурно-будівельних деталей; Унікальна колекція таврованої цегли (до 1000 штук); Тканини, вишивка та предмети церковного культу (більше 500 одиниць збереження); Колекція художнього металу (до 200 одиниць збереження, в тому числі неперевершені царські врата Борисоглібського собору); Найчисельніша колекція археології (більше 50 тис. одиниць збереження). Колектив Колектив заповідника нараховує 50 осіб, із них 18 — науковці. Керівники Сарана Валерій Юрійович — генеральний директор (2003—2006). Соболь Юрій Олексійович — генеральний директор (2006 — квітень 2011) Курданов Андрій Леонідович — генеральний директор (квітень 2011 — 11 квітня 2013). Острянко Андрій Миколайович — генеральний директор (11 квітня 2013 — квітень 2015) Соболь Юрій Олексійович — генеральний директор (травень 2015 — лютий 2021) Хомич Володимир Кирилович — в.о.генерального директора (26 лютого 2021 — квітень 2023) Лісовий Андрій Миколайович — в.о.генерального директора (18 квітня 2023— 13 квітня 2024) Реброва Наталія Борисівна (з 20.05.2024) Діяльність заповідника Основні напрямки діяльності заповідника: охорона і реставрація пам'яток архітектури та історії; науково-просвітницька діяльність; науково-дослідна діяльність; облік та збереження музейних цінностей. Щороку музеї та виставки заповідника відвідують понад 200 тисяч туристів, а за весь період його діяльності пам'ятки та експозиції заповідника відвідало понад 8 млн туристів. Чернігів входить до туристичного маршруту «Намисто Славутича». Колективом заповідника організовуються наукові читання «Чернігівські старожитності»; підготовлено понад 450 наукових праць, видаються матеріали конференцій, книги; здійснено понад 45 наукових та пошукових експедицій. Виставки У виставкових залах заповідника проведено понад 20 виставок, зокрема: виставка «Біблійні сюжети в творчості видатних художників ХУІІІ-XIX ст.» із фондів Національного музею «Київська картинна галерея», в експозиції були представлені картини, гравюри, літографії, офорти таких митців, як Карл Брюллов, Ілля Рєпін, Микола Ге, Михайло Нестеров; виставка з фондів Національного художнього музею України «Жіночий образ в українському живописі» — художні полотна відомих українських художників XIX — поч. ХХ ст.: Тропініна, Кричевського, Пимоненка, Сошенка, Селезньова, Волокидіна; виставка присвячена творчості Тараса Григоровича Шевченка із фондів Національного музею Шевченка; виставка вишитих ікон 91-літнього отця Дмитра Блажейовського, українця за походженням, який нині мешкає в Італії; виставки відомих українських художників — членів Спілки художників України, зокрема, Євгена Лещенко, Івана Пилипенко, Михайла Гайового, Миколи Мудрого, Леоніда Павленко і Марини Орлової. Двічі відбулися персональні виставки народного художника України, академіка, героя України Тетяни Яблонської (з фондів Національного художнього музею України та родинної колекції, яку надала дочка — Гаяне Атаян) та інші. Загалом, за 40 років діяльності заповідника в ньому відбулося більше 120 тимчасових виставок і діє 10 постійних експозицій. У 2016 проведено 18 виставок. Зокрема, експозиція ікон XVIII — поч. ХХ ст., козацької та самурайської зброї, картини Дмитра Якутовича. Галерея Примітки Джерела та література І. М. Ігнатенко Чернігів стародавній // Енциклопедія історії України : у 10 т. / редкол.: В. А. Смолій (голова) та ін. ; Інститут історії України НАН України. — К. : Наукова думка, 2013. — Т. 10 : Т — Я. — С. 513. — ISBN 978-966-00-1359-9. Непотенко І. В. Охорона культурної спадщини Національним архітектурно-історичним заповідником «Чернігів стародавній» / І. В. Непотенко, В. Я. Руденюк // Охорона культурної спадщини історико-культурними заповідниками Чернігово-Сіверщини: [колективна монографія] / за заг. ред. С. Ю. Зозулі. — Київ: Видавець Олег Фільов, 2017. — С. 5—27 : фот. — Бібліогр.: с. 106—110 (78 назв). — ISBN 978-611-01-0873-7. Посилання oldchernihiv.com — офіційний сайт «Чернігів стародавній». Національний архітектурно-історичний заповідник «Чернігів стародавній» на Музеї Чернігівщини