NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Томарине

Тома́рине — село в Україні, у Бериславському районі Херсонської області. Населення становить 912 осіб. Населення Мовний склад Рідна мова населення за даними перепису 2001 року: З історії села Земля, на якій зараз знаходиться Томарине, раніше була частиною великої території, що належала різним козацьким родам, серед яких був і рід Томарів. Рід Томарів походить із козацької еліти, що відзначалася своєю активною участю в історії України. Історичні джерела пов’язують його із запорозькими козаками, які служили в ролі захисників і дипломатів. Представники цього роду обіймали високі посади, зокрема були серед кошових отаманів і полковників, а деякі досягали дипломатичних висот і навіть керівних посад. Томари також мали культурний вплив: у їхньому маєтку перебував Григорій Сковорода, видатний український філософ, який навчав їхніх дітей. За іншою легендою, перші поселення тут датуються другою половиною ХІХ століття, куди за легендою тодішній власник навколишніх земель, князь Трубецький вислав за непослух свою дочку Томару на хутір Бабине, поблизу якого і розкинулося село, що назване на честь панянки. Сюди з 1849 року почали переселятися люди із навколишніх сіл. Достеменно невідомо, але можливо та сама легенда про вислану князівну місцями правдива? Бо саме з другої половини ХІХ століття відбувається піднесення господарства Трубецьких і можливо саме з розвитком виноградарства пов’язане і активне переселення сюди людей. За радянських часів село Томарине вважалося відділенням Козацького. Сюди на підселення були відправлені переселенці з Чернігівської, Полтавської та Черкаської областей. З 1956 року в село отримало свою сільську раду. У липні 2018 року в рамках адміністративно-територіальної реформи була створена Шляхівська сільська громада, до складу якої увійшли села Урожайне, Томарине та Раківка. У червні 2020 року розпорядженням Кабінету Міністрів України в рамках адміністративно-територіальної реформи громада була ліквідована, село Томарино увійшло до складу Бериславської міської громади. Вторгнення Росії в Україну 25 лютого у селі загинув Купрійчук Максим Анатолійович та Ткачук Владислав. Колона потрапила під обстріл, проте всі дивом вціліли. Після цього всі, хто був у вантажівці з Максимом або пересів на БТР, або втік у поле, однак в БТР прийшлося пряме попадання снарядом біля села Томарино, що на Херсонщині. Максим помер від осколкового поранення в голову. У березні 2022 року село було окуповане російськими окупантами. Визволене силами оборони України 10 листопада 2022 року в ході контрнаступу ЗСУ на Херсонщині. В ніч на 4 вересня 2024 року російським бомбардуванням знищено томаринський будинок культури. Заклади Комунальне підприємство "ТОМАРИНСЬКЕ" Бериславської міської ради Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "ТОМАРИНСЬКЕ" Томаринська загальноосвітня школа І-ІІ ступенів Томаринський заклад дошкільної освіти Примітки Посилання Прогноз погоди в с. Томарине
Тоннели под Днепром

Тоннели под Днепром в Киеве (Строительство № 1 НКПС) — недостроенные железнодорожные тоннели в Киеве. Стройка производилась в течение 1938—1941 годов, сдача в эксплуатацию планировалась на 1944 год. Идея построить подводные тоннели была вызвана военной необходимостью — два железнодорожных моста, соединяющие берега Днепра, в случае войны можно было легко разрушить авиацией, тем самым прервав подвоз боеприпасов и пополнений для частей, обороняющих Киев. Были заложены два тоннельных перехода под руслом: Северный (Оболонь — Вигуровщина) и Южный (Жуков остров — Осокорки). Стройка осуществлялась в условиях секретности. На ней работали инженерные части РККА и рабочие треста «Гидрошляхбуд» (до 20 тысяч человек). После начала Великой Отечественной войны продолжение Строительства № 1 НКПС, как оно обозначалось в документах, признали нецелесообразным. 6 августа 1944 года Государственный комитет обороны СССР принял постановление № 6326 «О возобновлении строительства Южного железнодорожного тоннельного перехода под р. Днепр у г. Киева (строительство № 1 НКПС)». Документ имел гриф «совершенно секретно» (сс). В настоящее время документ рассекречен и находится на хранении в Москве в Российском государственном архиве социально-политической истории. В ноябре 1944 года принято постановление СНК УССР и ЦК КП(б)У по Строительству № 1. В настоящее время существуют несколько выходов недостроенного тоннеля в районе Киева. Существуют также проекты строительства тоннеля под Днепром в районе Киева, вместо альтернативных проектов строительства мостов. Части конструкции НКПС в послевоенные годы использовались для сооружения тоннелей киевского метрополитена — в частности, между станциями «Вокзальная» и «Университет». Примечания Ссылки Дніпровська Ділянка Поясу бойової слави: Жуків острів. — Киев: Пошуково-видавниче агентство «Книга Пам’яті Украіни», 2004. — ISBN 5-88500-141-3. Тоннель под Днепром — координаты, карта, фотографии на Travvi. Стройка НКПС № 1 — Сталинское метро Сталинский тоннель на Жуковом острове. История прогулки, карта, фото, как доехать.
Topieliszcze

Topieliszcze lub Topiliszcze (ukr. Топилище) – wieś na Ukrainie w rejonie włodzimierskim obwodu wołyńskiego. Historia Pod koniec XIX w. wieś w gminie Poryck, w powiecie włodzimierskim. 11 lipca 1943 roku (krwawa niedziela na Wołyniu) lub w dniach następnych doszło tutaj do mordu UPA na Polakach. Liczba zamordowanych jest nieznana, ustalono personalia 14 osób. Do 2020 w rejonie iwanickim. Przypisy Linki zewnętrzne Topiliszcze, [w:] Słownik geograficzny Królestwa Polskiego, t. XV, cz. 2: Januszpol – Wola Justowska, Warszawa 1902, s. 660 . Топилище (Topieliszcze) na stronie Rady Najwyższej Ukrainy
Topîlîșce, Ivanîci

Topîlîșce (în ucraineană Топилище) este o comună în raionul Ivanîci, regiunea Volînia, Ucraina, formată numai din satul de reședință. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației satului Topîlîșce era vorbitoare de ucraineană (99,43%), existând în minoritate și vorbitori de alte limbi. Note
Топилище

Топилище (укр. Топилище) — село в Павловской сельской общине Владимирского района Волынской области Украины. До 2020 года входило в Иваничевский район. Расположено на правом берегу реки Луга (приток Западного Буга). Код КОАТУУ — 0721188501. Население по переписи 2001 года составляет 522 человека. Почтовый индекс — 45341. Телефонный код — 3372. Занимает площадь 13,4 км². Ссылки Топилище на сайте Верховной рады Украины (укр.)
Топилище

Топи́лище — село в Україні, у Павлівській сільській громаді Володимирського району Волинської області. Населення становить 522 особи. Географія Село розташоване на правому березі річки Луга. Історія У 1906 році село Порицької волості Володимир-Волинського повіту Волинської губернії. Відстань від повітового міста 38 верст, від волості 10. Дворів 83, мешканців 484. До 15 серпня 2016 року було центром Топилищенської сільської ради. 27 січня 2019 року під час зборів релігійної громади УПЦ МП священник підтримав рішення громади про перехід у Православну Церкву України. 12 червня 2020 року, відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України № 708-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Волинської області», увійшло до складу Павлівської сільської територіальної громади. 19 липня 2020 року, в результаті адміністративно-територіальної реформи та ліквідації Іваничівського району, село увійшло до новоутвореного Володимир-Волинського району (від 18 липня 2022 Володимирського). Населення Згідно з переписом УРСР 1989 року чисельність наявного населення села становила 577 осіб, з яких 268 чоловіків та 309 жінок. За переписом населення України 2001 року в селі мешкала 521 особа. Мова Розподіл населення за рідною мовою за даними перепису 2001 року: Відомі люди Грицюк Михайло Михайлович (1984—2014) — солдат, розвідник 3-го батальйону 51-ї окремої механізованої бригади Сухопутних військ ЗС України; загинув під час проведення антитерористичної операції на сході України. Примітки Посилання Погода в селі Топилище [Архівовано 19 грудня 2011 у Wayback Machine.]
Топильче (село)

Топильче (укр. Топільче) — село в Зелёнской сельской общине Верховинского района Ивано-Франковской области Украины. Население по переписи 2001 года составляло 204 человека. Занимает площадь 9 км². Почтовый индекс — 78730. Телефонный код — 3432. Ссылки Топильче на сайте Верховной рады Украины
Топільче (село)

Топі́льче — село в Україні, у Зеленській сільській громаді Верховинського району Івано-Франківської області. Населення становить 204 особи. Географія У селі потоки Петрин та Хараль впадають у річку Чорний Черемош. Історія 12 червня 2020 року, відповідно до Розпорядження Кабінету Міністрів України № 714-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Івано-Франківської області», увійшло до складу Зеленської сільської громади. 19 липня 2020 року, в результаті адміністративно-територіальної реформи та ліквідації Верховинського району, село увійшло до складу новоутвореного Верховинського району. Населення Згідно з переписом УРСР 1989 року чисельність наявного населення села становила 262 особи, з яких 124 чоловіки та 138 жінок. За переписом населення України 2001 року в селі мешкали 204 особи. 100 % населення вказало своєю рідною мовою українську. Примітки
Топильче (гидропарк)

Гидропа́рк «Сопи́льче» — парк в Тернополе (Украина), был официально открыт в 1985 году как гидропарк «Пионерский», затем «Топильче». Это самый молодой и один из красивейших парков города. Когда в начале 1960-х начали строить первые кварталы жилого массива «Дружба», которые окружают современный парк, на месте настоящих зеленых насаждений и озер был пустырь — болото и торфоразработки. Туда сливали пульпу, которую качал земснаряд со дна Комсомольского озера — так тогда назывался Тернопольский пруд. А когда в новостройки переехали новосёлы, то через пустырь проложили широкую дорогу, которая со временем стала главной аллеей гидропарка. Однако, в те времена вокруг этой дороги не было деревьев и её сильно обдувало. Жители нового массива не очень любили ею ходить, в особенности зимой. Уже в 1980-х на месте пустыря заложили гидропарк, которые назвали «Пионерским». За достаточно коротких срок на площади в 66 гектаров посадили деревья, проложили новые аллеи, выкопали овраги для рек и прудов. Вдоль центральной аллеи выстроили фонтаны, которые отдаленно напоминают те, что на бульваре Шевченко. На островках одного из озер создали казацкий городок. Недалеко от него — комплекс на космическую тематику. Также здесь выстроили своеобразный аэродром, где стоят настоящие самолеты и вертолеты. Этот импровизированный аэродром не сохранился. Были установлены аттракционы и карусели. В гидропарке создан зооуголок, и — вдобавок — на животных и птиц можно посмотреть абсолютно бесплатно. Здесь есть великое множество деревянных скульптур на темы известных детских сказок. Посетители просто зачаровываются живописными холмами и прудами. Здесь каждая речка, каждый ручеек интересные — искусственные пороги, дамбы с водопадами. А «источником» всей гидросистемы парка есть комплекс с водными мельницами. Вода к ним подается из Тернопольского пруда, причем не насосами, а естественном способом — собственное из-за того, что гидропарк находится ниже уровня озера. С получением Украиной независимости гидропарку дали название древнего поселения, которое предшествовало появлению Тернополя — «Топильче». 11 июля 2022 года было принято решение изменить название парка на «Сопильче». Галерея
Topolnica (rejon starosamborski)

Topolnica (ukr. Топільниця) – wieś w rejonie samborskim (do 2020 roku w rejonie starosamborskim) obwodu lwowskiego Ukrainy. Miejscowość liczy około 1500 mieszkańców (2019). Leży nad rzeką Topolniczanka. Jest siedzibą silskiej rady. Pierwsza wzmianka o wsi pochodzi z 1558. Dawniej dwie wsie: „Topolnica Rustykalna” i „Topolnica Szlachecka”. W 1921 liczyła odpowiednio około 960 (Topolnica Rustykalna) i 370 (Topolnica Szlachecka) mieszkańców. Przed II wojną światową należała do powiatu starosamborskiego. W październiku 1944 nacjonaliści ukraińscy z OUN-UPA zamordowali w obu wsiach łącznie 45 Polaków, grabiąc i paląc ich gospodarstwa. Ważniejsze obiekty Cerkiew greckokatolicka Cerkiew greckokatolicka Klasztor – obecnie nie istnieje Przypisy Bibliografia Mapa WIG Stary Sambor Pas 51 Słup 36 Warszawa 1929 Księga adresowa Polski (wraz z W.M. Gdańskiem) dla handlu, przemysłu, rzemiosł i rolnictwa Towarzystwo Reklamy Międzynarodowej Warszawa 1928 s. 815 Linki zewnętrzne Topolnica, [w:] Słownik geograficzny Królestwa Polskiego, t. XII: Szlurpkiszki – Warłynka, Warszawa 1892, s. 396 .
Topilnîțea, Starîi Sambir

Topilnîțea (în ucraineană Топільниця) este localitatea de reședință a comunei Topilnîțea din raionul Starîi Sambir, regiunea Liov, Ucraina. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației localității Topilnîțea era vorbitoare de ucraineană (99,88%), existând în minoritate și vorbitori de alte limbi. Note
Топольница (Самборский район)

Топо́льница (укр. Топі́льниця) — село в Стрелковской сельской общине Самборского района Львовской области Украины. Население по переписи 2001 года составляло 1650 человек. Занимает площадь 2,373 км². Почтовый индекс — 82086. Телефонный код — 3238. Ссылки Топольница на сайте Верховной рады Украины
Torhovytsia

Torhovytsia (Ukrainian: Торговиця) is a village in the Horodenka urban hromada of the Kolomyia Raion of Ivano-Frankivsk Oblast in Ukraine. History The first written mention of the village was in 1410. On 19 July 2020, as a result of the administrative-territorial reform and liquidation of the Horodenka Raion, the village became part of the Kolomyia Raion. Religion St. Michael church (1906, wooden). Notable residents Les Martovych (1871–1916), Ukrainian writer and public figure. In literature In 2010, the Marchuk family published a book about the village called "Torgovytsia. Storinky istorii". References Sources "Targowica (3)". Geographical Dictionary of the Kingdom of Poland (in Polish). 12. Warszawa: Kasa im. Józefa Mianowskiego. 1892. p. 172.
Targowica (hromada Horodenka)

Targowica (lub Targowica Polna) (ukr. Торговиця) – wieś na Ukrainie w rejonie kołomyjskim obwodu iwanofrankiwskiego. Do roku 2020 w rejonie horodeńskim. W 1839 urodził się tutaj Dawid Abrahamowicz – polski konserwatywny polityk i działacz społeczny, a w 1899 zmarł Adolf Abrahamowicz – polski komediopisarz. W 1871 urodził się tutaj Łeś Martowycz – pisarz ukraiński. Linki zewnętrzne Targowica (3), [w:] Słownik geograficzny Królestwa Polskiego, t. XII: Szlurpkiszki – Warłynka, Warszawa 1892, s. 172 . Targowica na stronie Rady Najwyższej Ukrainy
Torhovîțea, Horodenka

Torhovîțea (în ucraineană Торговиця) este o comună în raionul Horodenka, regiunea Ivano-Frankivsk, Ucraina, formată numai din satul de reședință. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației comunei Torhovîțea era vorbitoare de ucraineană (99,62%), existând în minoritate și vorbitori de alte limbi. Note
Торговица (Городенковская городская община)

Торго́вица (укр. Торговиця) — село в Городенковской городской общине Коломыйского района Ивано-Франковской области Украины. Население по переписи 2001 года составляло 2124 человека. Занимает площадь 48,226 км². Почтовый индекс — 78161. Телефонный код — 03430. Известные жител и уроженцы Абрагамович, Адольф (1849—1899) — польский драматург; Абрагамович, Давид (1839—1926) — австро-венгерский и польский политик, богатый землевладелец в Галиции. Мартович, Лесь (1871—1916) — украинский писатель и общественный деятель. Памятники местного значения Литературно-мемориальный музей Леся Мартовича (дер.); XIX ст.; регистр. № 685. Церковь Рождества Пресвятой Богородицы (дер.); 1924 г.; регистр. № 708. Галерея Ссылки Торговица на сайте Верховной рады Украины
Торговиця (Городенківська міська громада)

Торго́виця — село в Україні, у Городенківській міській громаді Коломийського району Івано-Франківської області. Повна назва населеного пункту — Торговиця Пільна. До 2020 орган місцевого самоврядування — Торговицька сільська рада. Кількість мешканців — 1864 осіб. Опис Село Торговиця розташоване на південь від адміністративного центру громади міста Городенка на віддалі 9-ти кілометрів. Історія Вперше село згадується в документі 1410 року. 24 листопада 1435 року шляхтич Свансько з Торговиці судився в галицькому суді. У 1720-х тут діяв загін опришків, очолений ватажком Макаревичем. У 1885—1886 мешканці села виступали проти шарварків. У 1921 селяни Торговиці бойкотували перепис населення. 12 червня 2020 року, відповідно до Розпорядження Кабінету Міністрів України № 714-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Івано-Франківської області», увійшло до складу Городенківської міської територіальної громади. 19 липня 2020 року, в результаті адміністративно-територіальної реформи та ліквідації Городенківського району, село увійшло до складу новоутвореного Коломийського району. Населення Мова Розподіл населення за рідною мовою за даними перепису 2001 року: Пам'ятники Лесю Мартовичу, Т. Г. Шевченку, могила вояків УПА, пам'ятник воїнам односельчанам. пам'ятний знак на честь 600-річчя села. Пам'ятки місцевого значення Літературно-меморіальний музей Леся Мартовича (дер.); 19 ст.; реєстр. номер 685. Хата музей Леся Мартовича. На вулиці Леся Мартовича Церква Різдва Пресвятої Богородиці (дер.); 1924 р.; реєстр. номер 708. Соціальна сфера У Торговиці працює Торговицький ліцей ім. Леся Мартовича Городенківської міської ради, клуб, бібліотека, літературно-меморіальний музей Леся Мартовича. Економіка Основні сфери зайнятості: приватні підприємства, зайнятість на цегельному заводі, ведення індивідуального господарства, державні установи, 37 % — заробітчанство. Нa території села на даний час функціонує: база по переробці та фасуванню соняшника «Хрустунчик» (працює 50 чоловік); база по переробці та фасуванню соняшника «Горобчик» (40 чоловік); цегельний завод (65 чоловік); — 3 фермерські господарства. Відомі люди У селі народилися Абрагамович Давид (1839–1926) — громадсько-політичний діяч вірменського походження. Лук-Лукашевич Антін (1872–1936) — громадсько-політичний діяч Буковини, радник двору, посол до Державної Ради АвстріоУгорщини, посол до Парламенту і Сенату королівської Румунії. Мартович Лесь (1871–1916) — український письменник та громадський діяч. Марчук Василь Васильович (* 1961) — український політолог і письменник. Галерея Примітки Посилання Targowica (3) // Słownik geograficzny Królestwa Polskiego. — Warszawa : Druk «Wieku», 1892. — Т. XII. — S. 172. (пол.) — S. 172. (пол.) Торговиця[недоступне посилання з травня 2019] на сайті Верховної Ради України У неділю, 20 червня, на Прикарпатті відбулися позачергові вибори 7 сільських голів Святкування 600-річчя села Торговиця
Торезский городской совет

Торезский городской совет (укр. Торезька міська рада) — местный совет и одна из административно-территориальных единиц в составе Донецкой области Украины. Входит в состав Шахтерской агломерации. Территория совета оккупирована Россией. 17 июля 2020 года территория горсовета была присоединена к Горловскому району. Однако реализовывать невозможно из-за контроля России над ним. Состав На 2019 год город Торез/Чистяково — 54 339 чел. пгт Пелагеевка — 17 860 чел. пгт Рассыпное — 5 015 чел. Всего: 1 город, 2 пгт (2 поссовета). Экономика Угольная промышленность (ГХК «Торезантрацит»), машиностроение (Торезский электротехнический завод, Торезский завод железобетонной шахтной крепи и другие), цветная металлургия (Торезтвердосплав). Примечания
Торезька міська рада

Торе́зька міська́ ра́да — колишня (до 2020 року) адміністративно-територіальна одиниця, орган місцевого самоврядування у Донецькій області. Адміністративний центр — місто обласного значення Чистякове. Загальні відомості Міська рада утворена у 1932 році. У зв'язку з окупацією території міста терористичною організацією «ДНР» у 2014 році міська рада заявила про саморозпуск. Територія ради: 105 км² Населення ради: 79 931 особа (станом на 1 лютого 2014 року) Населені пункти Міській раді підпорядковані: м. Чистякове Пелагіївська селищна рада смт Пелагіївка Розсипненська селищна рада смт Розсипне Склад ради Рада складається з 50 депутатів та голови. Голова ради: Антонов Віктор Михайлович Секретар ради: Мурмалка Жанна Фрідріхівна Керівний склад попередніх скликань Примітка: таблиця складена за даними сайту Верховної Ради України Депутати За результатами місцевих виборів 2010 року депутатами ради стали: За суб'єктами висування За округами За даними перепису 2001 року населення Торезької міськради становило 96026 осіб, із них 15,68 % зазначили рідною мову українську, 83,38 %— російську, 0,16 %— білоруську, 0,09 %— вірменську, 0,02 %— молдовську, 0,01 %— болгарську, а також грецьку, німецьку, угорську, гагаузьку, польську, румунську та єврейську мови. Примітки Джерела Торезька міська рада // Облікова картка на офіційному вебсайті Верховної Ради України.
Torkanivka, Trosteaneț

Torkanivka (în ucraineană Торканівка) este localitatea de reședință a comunei Torkanivka din raionul Trosteaneț, regiunea Vinnița, Ucraina. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației localității Torkanivka era vorbitoare de ucraineană (98,4%), existând în minoritate și vorbitori de rusă (1,51%). Note
Торкановка

Торкано́вка (укр. Торканівка) — село в Ободовской сельской общине Гайсинского района Винницкой области Украины. До 2020 года входило в Тростянецкий район. Код КОАТУУ — 0524185301. Население по переписи 2001 года составляет 1061 человек. Почтовый индекс — 24361. Телефонный код — 4343. Занимает площадь 2,1 км². Ссылки Торкановка на сайте Верховной рады Украины (укр.)
Torske (Tschortkiw)

Torske (ukrainisch Торське; russisch Торское Torskoje, polnisch Torskie) ist ein Dorf im Süden der ukrainischen Oblast Ternopil mit etwa 800 Einwohnern (2001). Das erstmals 1440 schriftlich erwähnte Dorf liegt am Ufer der Lutscha (Луча), einem 17 km langen, linken Nebenfluss des Dnister, 15 km nördlich vom ehemaligen Rajonzentrum Salischtschyky und 115 km südlich vom Oblastzentrum Ternopil. Im Osten der Ortschaft verläuft die Fernstraße M 19 / E 85. In Torske befindet sich die Verkündigungskirche aus dem Jahr 1842 und ein 1961 errichtetes Denkmal für Taras Schewtschenko. Am 12. Juni 2020 wurde das Dorf ein Teil der Stadtgemeinde Salischtschyky im Rajon Salischtschyky; bis dahin bildete es zusammen mit den Dörfern Hluschka (Глушка) und Jakubiwka (Якубівка) die Landratsgemeinde Torske (Торськівська сільська рада/Torskiwska silska rada) im Zentrum des Rajons Salischtschyky. Am 17. Juli 2020 wurde der Ort Teil des Rajons Tschortkiw. Weblinks Torskie. In: Filip Sulimierski, Władysław Walewski (Hrsg.): Słownik geograficzny Królestwa Polskiego i innych krajów słowiańskich. Band 12: Szlurpkiszki–Warłynka. Walewskiego, Warschau 1892, S. 411 (polnisch, edu.pl). Ortsgeschichte Torske in der Geschichte der Städte und Dörfer der Ukrainischen SSR (ukrainisch) Einzelnachweise
Torske, Ternopil Oblast

Torske (Ukrainian: Торське) is a village in Zalishchyky urban hromada, Chortkiv Raion, Ternopil Oblast, Ukraine. History It was first mentioned in writings in 1440. After the liquidation of the Zalishchyky Raion on 19 July 2020, the village became part of the Chortkiv Raion. Religion Church of the Annunciation (1843, brick), Wooden church (1706, not preserved); on this site now stands a cross and a Roman Catholic chapel (late 19th century, destroyed after the German-Soviet war). References Sources (in Ukrainian) Дейкало М., Мельничук Б., Торське // Ternopil Encyclopedic Dictionary: in 4 v. / editorial board: H. Yavorskyi and other, Ternopil: "Zbruch", 2008, V. 3: П—Я, S. 462. — ISBN 978-966-528-279-2. "Torskie". Geographical Dictionary of the Kingdom of Poland (in Polish). 12. Warszawa: Kasa im. Józefa Mianowskiego. 1892. p. 411.
Torske, Zalișciîkî

Torske (în ucraineană Торське) este localitatea de reședință a comunei Torske din raionul Zalișciîkî, regiunea Ternopil, Ucraina. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației localității Torske era vorbitoare de ucraineană (99,29%), existând în minoritate și vorbitori de alte limbi. Note