NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Mîkîtîci, Volodîmîr-Volînskîi

Mîkîtîci (în ucraineană Микитичі) este localitatea de reședință a comunei Mîkîtîci din raionul Volodîmîr-Volînskîi, regiunea Volînia, Ucraina. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației localității Mîkîtîci era vorbitoare de ucraineană (98,98%), existând în minoritate și vorbitori de alte limbi. Note
Никитичи (Волынская область)

Ники́тичи (укр. Микитичі) — село в Устилугской городской общине Владимирского района Волынской области Украины. Население по переписи 2001 года составляет 393 человека. Почтовый индекс — 44712. Телефонный код — 3342. Занимает площадь 3000 км². Ссылки Никитичи на сайте Верховной рады Украины (укр.)
Микитичі (Володимирський район)

Мики́тичі — село в Україні, в Устилузькій міській територіальній громаді Володимирського району Волинської області. Населення становить 393 особи. Кількість дворів (квартир) — 112. З них 10 нових (після 1991 р.). Географія Село розташоване на правому березі річки Золотуха. Сьогодення В Микитичах працює неповна середня школа на 110 місць, клуб, бібліотека, дитячий садок, фельдшерсько-акушерський пункт, відділення зв'язку, АТС на 45 номерів, 2 торговельних заклади. В селі доступні такі телеканали: УТ-1, 1+1, СТБ, Інтер, Обласне телебачення. Радіомовлення здійснюють Радіо «Промінь», Радіо «Світязь», Радіо «Луцьк». Село негазифіковане. Дорога в задовільному стані. Наявне постійне транспортне сполучення з районним та обласним центрами. Є водопровід. Історія У 1906 році село Коритницької волості Володимир-Волинського повіту Волинської губернії. Відстань від повітового міста 30 верст, від волості 4. Дворів 76, мешканців 481. У серпні 2015 року село увійшло до складу новоствореної Устилузької міської громади. 12 червня 2020 року, відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України № 708-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Волинської області», увійшло до складу Устилузької міської територіальної громади. 19 липня 2020 року, в результаті адміністративно-територіальної реформи та ліквідації Володимир-Волинського району(1940—2020), село увійшло до новоутвореного Володимир-Волинського району (від 18 липня 2022 Володимирського). Населення Згідно з переписом УРСР 1989 року чисельність наявного населення села становила 337 осіб, з яких 137 чоловіків та 200 жінок. За переписом населення України 2001 року в селі мешкало 390 осіб. Мова Розподіл населення за рідною мовою за даними перепису 2001 року: Примітки Література Мики́тичі // Історія міст і сіл Української РСР : у 26 т. / П.Т. Тронько (голова Головної редколегії). — К. : Головна редакція УРЕ АН УРСР, 1967 - 1974. — том Волинська область / І.С. Клімаш (голова редколегії тому), 1970 : 747с. — С.163 Посилання Паспорт села Микитичі Погода в селі Микитичі [Архівовано 19 грудня 2011 у Wayback Machine.] Інформаційний портал iForma
Bajramtscha

Bajramtscha (ukrainisch Байрамча; russisch Байрамча Bairamtscha, rumänisch Bairamcea – bis 2024 Mykolajiwka-Noworossijska/ukrainisch Миколаївка-Новоросійська; russisch Николаевка-Новороссийская Nikolajewka-Noworossijskaja) ist ein im Budschak gelegenes Dorf im Süden der ukrainischen Oblast Odessa mit etwa 1200 Einwohnern (2001). Um 1807 gab es anstelle des heutigen Dorfes eine Siedlung der halbnomadischen Bujak-Tataren, die nach dem Russisch-Türkischen Krieg von 1806 bis 1812 von geflüchteten Bauern aus der Ukraine, Moldawien und Russland besiedelt wurde. Am 16. Dezember 1856 erhielt das Dorf, das bis dahin den Namen Bajramtscha (Байрамча) trug, den Namen Mykolajiwka-Noworossijska. Am 19. September 2024 wurde das Dorf mit Wirkung vom 26. September 2024 durch Beschluss der Werchowna Rada im Rahmen der Derussifizierungskampagne in der Ukraine nach dem russischen Einmarsch in der Ukraine 2022 auf den heutigen Namen Bajramtscha rückbenannt. Die Ortschaft liegt 23 km nordöstlich vom ehemaligen Rajonzentrum Sarata und 95 km südwestlich vom Oblastzentrum Odessa am linken Ufer des 94 km langen Flusses Chadschyder (Хаджидер), der in den gleichnamigen Liman mündet. Durch das Dorf verläuft die Fernstraße M 15. Am 12. Juni 2020 wurde das Dorf ein Teil der Landgemeinde Uspeniwka; bis dahin bildete es die Landratsgemeinde Mykolajiwka-Noworossijska (Миколаївсько-Новоросійська сільська рада/Mykolajiwsko-Noworossijska silska rada) im Osten des Rajons Sarata. Seit dem 17. Juli 2020 ist sie ein Teil des Rajons Bilhorod-Dnistrowskyj. Söhne und Töchter der Ortschaft Juwenalij Sajzew (1924–2020), sowjetisch-ukrainischer Hydrobiologe Weblinks Einzelnachweise
Bayramcha

Bayramcha (en ucraniano: Байрамча) es un pueblo ucraniano perteneciente al óblast de Odesa. Situado en el suroeste del país, es parte del raión de Bíljorod-Dnistrovski y del municipio (hromada) de Uspénivka.​ Toponimia Hasta 2024, el nombre oficial del lugar fue Mikolaivka-Novorosiska (en ucraniano: Миколаївка-Новоросійська; en ruso: Николаевка-Новороссийская), aunque también tiene otros nombres de importancia histórica (en rumano: Bairamcea). Geografía El pueblo está situado a orillas del río Jayider, 23 km al noreste de Sarata y 95 km al suroeste de Odesa. Historia Alrededor de 1807, en el lugar del pueblo actual, hubo un asentamiento de los tártaros seminómadas de Budyak. La región había pasado a formar parte de la gobernación de Besarabia dentro del Imperio ruso en 1812 y fue colonizado por agricultores ucranianos, rumanos y rusos.​El 16 de diciembre de 1856, el pueblo, que hasta entonces se llamaba Bayramcha, recibió el nombre de Mikolaivka-Novorosiska.​Según el censo de 1897, el 34,79% de la población eran judíos y el pueblo tenía dos sinagogas, ambas jasídicas.​ Al igual que en muchos lugares del Imperio ruso, se produjeron pogromos contra los judíos. Durante la guerra civil rusa, se declaró República Democrática de Moldavia en 1917 y se anexionó voluntariamente al reino de Rumania ese mismo año. Bayramcha fue entregada a la Unión Soviética con el pacto Ribbentrop-Mólotov, incorporada al raión de Bolgrado del óblast de Izmaíl. El 29 de julio de 1941, Bayramcha fue tomada por tropas germano-rumanas durante la operación Barbarroja de la Segunda Guerra Mundial, volviendo a manos soviéticas en 1944. En 2023, el grupo de trabajo de la Comisión Nacional de Estándares Lingüísticos Estatales incluyó a Mikolaivka-Novorosiska en la lista de asentamientos en Ucrania que pueden renombrarse como parte de las campañas de descomunización y la derusificación en Ucrania.​ El nombre elegido fue el nombre antiguo de Bayramcha, aprobado en la Rada Suprema el 19 de septiembre de 2024.​ Demografía La evolución de la población de Bayramcha entre 1859 y 2001 fue la siguiente:Según el censo de 2001, la lengua materna de la mayoría de los habitantes, el 82,92%, es el ucraniano; del 14,04%, el ruso; del 1,81%, el rumano; y del búlgaro, del 1,61%.​ Infraestructura Transporte La autovía M05, que conecta Odesa y Reni, pasa por el pueblo. Personas ilustres Elena Cernei (1924-2000): mezzosoprano rumana de destacada actuación internacional. Referencias
Bairamcea, Cetatea Albă

Bairamcea (în ucraineană Миколаївка-Новоросійська, transliterat: Mîkolaiivka-Novorosiiska) este un sat în raionul Cetatea Albă, regiunea Odesa, Ucraina, formată numai din satul de reședință. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației comunei Mîkolaiivka-Novorosiiska era vorbitoare de ucraineană (82,92%), existând în minoritate și vorbitori de rusă (14,04%), română (1,81%) și bulgară (1,23%). Personalități Născuți în Bairamcea Aleksandr Iațimirski (1873–1925), filolog rus de origine basarabeană, slavist, istoric literar, folclorist și profesor universitar. Note
Mykolaivka, Beryslav Raion, Kherson Oblast

Mykolaivka (Ukrainian: Миколаївка) is a village in Beryslav Raion, Kherson Oblast, Ukraine. It was flooded as a result of the destruction of the Kakhovka Dam. Prior to the Russian invasion, according to the 2001 Ukrainian Census, the village's population was 858 people in an area of 0.958 km2. History The village was founded in 1817. It was named after the Orthodox saint Saint Nicholas. However, another version also states that it is named after the landowner who brought some peasants to the village, Mykola Zhuravsky. Either way, it was founded by settlers from Burhunka in May on the Polovtsian steppe near the Kozaki. During the Great Patriotic War, the village was occupied by German troops from 21 August 1941 to 11 March 1944. Previously, the village was part of the Odradokamyanka Village Council, until it became part of Tiahynka rural hromada. It was flooded as a result of the Russian destruction of the Kakhovka Dam during the Russian invasion of Ukraine. However, despite it being flooded, Russian troops have continued to hit the village with multiple launch rocket systems, with no injuries. Demographics According to the 2001 Ukrainian Census, the only official census taken in post-independence Ukraine, the population of the village was 858 people. Of the people residing in the village, their mother tongue is as follows: Monuments There was a monument to soldiers who died in battle for the "freedom and independence of the Motherland." There is also a Church of Theodore Tiron of the Ukrainian Orthodox Church. References
Mykolaïvka (oblast de Kherson)

Mykolaïvka (en ukrainien Миколаївка) est une commune rurale de l'oblast Kherson, du raïon de Beryslav et de la communauté territoriale de la commune de Tiahynka, en Ukraine méridionale. Sa population s'élevait à 858 habitants en 2001. Géographie La commune de Mykolaïvka se trouve sur un bras du fleuve Dniepr nommé Kozak, en rive droite, à 36 mètres d'altitude. Elle se situe à 15 km à l'est de la commune de Tiahynka, à 13,6 km au sud-ouest de la ville de Beryslav et à 51,5 km au nord-est de la ville de Kherson. Références Liens externes Portail de l’Ukraine
Mîkolaiivka, Berîslav

Mîkolaiivka (în ucraineană Миколаївка) este un sat în comuna Odradokameanka din raionul Berîslav, regiunea Herson, Ucraina. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației localității Mîkolaiivka era vorbitoare de ucraineană (85,2%), existând în minoritate și vorbitori de rusă (14,57%). Note
Николаевка (Тягинская сельская община)

Николаевка (укр. Миколаївка) — село в Тягинской сельской общине Бериславского района Херсонской области Украины. Почтовый индекс — 74342. Телефонный код — 5546. Код КОАТУУ — 6520685902. Население Население по переписи 2001 года составляло 858 человек. Языковой состав Родной язык населения по данным переписи 2001 года: Местный совет 74341, Херсонская обл., Бериславский р-н, с. Отрадокаменка, ул. Ленина, 5 Примечания Литература Дзнеладзе Е. С., Сикоза Д. Н. Оборонительные сооружения поздних скифов Нижнего Днепра // Археологія і давня історія України. — 2020. — № 3 (36). — С. 191—213. Архивировано 18 марта 2022 года. Ссылки Николаевка на сайте Верховной рады Украины
Миколаївка (Тягинська сільська громада)

Микола́ївка — село в Україні, у Тягинській сільській громаді Бериславського району Херсонської області. Населення становить 858 осіб. Населення Мовний склад Рідна мова населення за даними перепису 2001 року: Історія Російське вторгнення в Україну (з 2022) 24 лютого 2022 року село було окуповане російськими військами в перший день вторгнення. 11 листопада 2022 було звільнено від російської окупації Збройними силами України під час контрнаступу в Херсонській області. Після звільнення опинилось на лінії вогню та під постійним вогнем російських військових зі сторони Лівобережжя Херсонської області. 23 лютого 2023 року російським артобстрілом було зруйновано фельдшерський пункт у селі. У червні 2023 року було тимчасово затоплено внаслідок знищення греблі Каховської ГЕС росіянами. 24 серпня 2023 року російські військові вчергове обстріляли село, поранивши місцевого жителя. Примітки Посилання Погода в селі Миколаївка [Архівовано 19 грудня 2011 у Wayback Machine.]
Mîkolaiivka, Velîka Lepetîha

Mîkolaiivka (în ucraineană Миколаївка) este o comună în raionul Velîka Lepetîha, regiunea Herson, Ucraina, formată numai din satul de reședință. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației comunei Mîkolaiivka era vorbitoare de ucraineană (98,28%), existând în minoritate și vorbitori de rusă (1,59%). Note
Николаевка (Рубановская сельская община)

Николаевка (укр. Миколаївка) — село в Рубановской сельской общине Каховского района Херсонской области Украины. В 2022 году, во время вторжения России на Украину, село было захвачено. На данный момент находится под оккупацией ВС РФ. Население по переписи 2001 года составляло 757 человек. Почтовый индекс — 74522. Телефонный код — 5543. Код КОАТУУ — 6521284401. Ссылки Николаевка на сайте Верховной рады Украины
Миколаївка (Рубанівська сільська громада)

Микола́ївка — село в Україні, у Рубанівській сільській громаді Каховського району Херсонської області. Населення становить 757 осіб. Історія Станом на 1886 рік у селі Рубанівської волості Мелітопольського повіту Таврійської губернії мешкало 1217 осіб, налічувалось 225 дворів, існували римо-католицький молитовний будинок та лавка. Під час організованого радянською владою Голодомору 1932—1933 років померло щонайменше 93 жителі села. 24 лютого 2022 року село тимчасово окуповане російськими військами під час російсько-української війни. Населення Згідно з переписом УРСР 1989 року чисельність наявного населення села становила 791 особа, з яких 353 чоловіки та 438 жінок. За переписом населення України 2001 року в селі мешкало 739 осіб. Мова Розподіл населення за рідною мовою за даними перепису 2001 року: Див. також Перелік населених пунктів, що постраждали від Голодомору 1932—1933 (Херсонська область) Примітки Джерела Миколаївка на сайті міста Херсон (рос.) [Архівовано 26 лютого 2021 у Wayback Machine.] Погода в селі Миколаївка [Архівовано 5 березня 2016 у Wayback Machine.] Рубанівська ОТГ [Архівовано 4 вересня 2021 у Wayback Machine.]
Mîkolaiivka, Henicesk

Mîkolaiivka (în ucraineană Миколаївка) este un sat în comuna Cionhar din raionul Henicesk, regiunea Herson, Ucraina. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației localității Mîkolaiivka era vorbitoare de ucraineană (52,25%), existând în minoritate și vorbitori de rusă (39,62%) și armeană (5,71%). Note
Николаевка (Генический район)

Николаевка (укр. Миколаївка) — село в Генической городской общине Генического района Херсонской области Украины. Население по переписи 2001 года составляло 578 человек. Почтовый индекс — 75572. Телефонный код — 5534. Код КОАТУУ — 6522188005. Ссылки Николаевка на сайте Верховной рады Украины
Mîkolaiivka, Hornostaiivka

Mîkolaiivka (în ucraineană Миколаївка) este un sat în comuna Kosteantînivka din raionul Hornostaiivka, regiunea Herson, Ucraina. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației localității Mîkolaiivka era vorbitoare de ucraineană (99,07%), existând în minoritate și vorbitori de alte limbi. Note
Николаевка (Константиновская сельская община)

Николаевка (укр. Миколаївка) — село в Константиновской сельской общине Каховского района Херсонской области Украины. Население по переписи 2001 года составляло 216 человек. Почтовый индекс — 74640. Телефонный код — 5544. Код КОАТУУ — 6522683003. Ссылки Николаевка на сайте Верховной рады Украины
Миколаївка (Костянтинівська сільська громада)

Микола́ївка — село в Україні, в Костянтинівській сільській громаді Каховського району Херсонської області. Населення становить 216 осіб. Клуб. Бібліотека. 24 лютого 2022 року село тимчасово окуповане російськими військами під час російсько-української війни. Населення Згідно з переписом УРСР 1989 року чисельність наявного населення села становила 224 особи, з яких 106 чоловіків та 118 жінок. За переписом населення України 2001 року в селі мешкало 214 осіб. Мова Розподіл населення за рідною мовою за даними перепису 2001 року: Примітки Посилання Погода в селі Миколаївка [Архівовано 19 грудня 2011 у Wayback Machine.] Джерела Костянтинівська ОТГ [Архівовано 5 вересня 2021 у Wayback Machine.]
Mykolaivka, Luhansk Oblast

Mykolaivka (Ukrainian: Миколаївка; Russian: Николаевка) is a village in Luhansk urban hromada, Luhansk Raion, Luhansk Oblast (region), Ukraine, at about 12.4 km ENE from the centre of Luhansk city, on the right bank of the Siverskyi Donets river. The settlement was taken under control of pro-Russian forces during the War in Donbas, that started in 2014. Demographics In 2001 the settlement had 2,135 inhabitants. Native language as of the Ukrainian Census of 2001: Ukrainian — 34.57% Russian — 64.22% Others — 1.21% References
Mîkolaiivka, Stanîcino-Luhanske

Mîkolaiivka (în ucraineană Миколаївка) este localitatea de reședință a comunei Mîkolaiivka din raionul Stanîcino-Luhanske, regiunea Luhansk, Ucraina. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației localității Mîkolaiivka era vorbitoare de rusă (64,22%), existând în minoritate și vorbitori de ucraineană (34,57%). Note
Миколаївка (Луганський район)

Микола́ївка — село в Україні, у Луганській міській територіальній громаді Луганського району Луганської області. Населення становить 2135 осіб. З 2014 року є окупованим. Географія Географічні координати: 48°35' пн. ш. 39°31' сх. д. Загальна площа села — 22 км². Село розташоване у східній частині Донбасу за 8 км від районного центру. Найближча залізнична станція — Моторний, за 1 км. Поблизу села протікає річка Сіверський Донець. Історія На території сучасного Миколаївки з XVII століття існував зимівник запорізьких козаків Кальміуської паланки Війська Запорозького Низового, розташовується над Сіверським Дінцем і згадується в історичних документах щонайменше з 1689 року.Другими поселенцями стали донські козаки та селяни з Правобережної України.У другій половині XVIII століття землі навколо села були віддані під рангову дачу О. Г. Булацелю. У 1932–1933 роках Миколаївська сільська рада постраждала від Голодомору. За свідченнями очевидців кількість померлих склала щонайменше 37 осіб, імена яких встановлено. Наприкінці 1960-х років у селі діяли центральна садиба радгоспу «Зоря», восьмирічна школа, бібліотека і клуб. Упродовж війни на сході України село потрапило до зони бойових дій. Через Миколаївку неодноразово фіксувалося перекидання колон військової техніки з Росії, які були представлені танками, РСЗВ «Град», артилерійськими гарматами, польовими кухнями. 12 червня 2020 року, відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України № 717-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Луганської області», селище увійшло до складу Луганської міської територіальної громади. Населення За даними перепису 2001 року населення села становило 2135 осіб, з них 34,57% зазначили рідною мову українську, 64,22% — російську, а 1,21% — іншу. Пам'ятки На околиці Великої Чернігівки виявлено 3 поселення епохи бронзи, 4 селища раннього середньовіччя та 2 кургани. Примітки Джерела Тронько П. Т. (голова головної редколегії) та ін. Історія міст і сіл Української РСР. Луганська область. — Київ : Головна редакція УРЕ АН УРСР, 1968. — 939 с. Михайличенко В.В., Борзенко М.О., Жигальцева В.Л. Національна книга пам'яті жертв Голодомору 1932-1933 років в Україні. Луганська область. — Луганськ : Янтар, 2008. — 918 с. — 3500 прим. Посилання Облікова картка на сайті ВРУ Погода в селі Миколаївка [Архівовано 20 грудня 2011 у Wayback Machine.]
Observatoire astronomique de Mykolaïv

L'observatoire astronomique de Mykolaïv (en ukrainien : Науково-дослідницький інститут «Миколаївська астрономічна обсерваторія»), ou simplement observatoire de Mykolaïv, est un observatoire astronomique situé à Mykolaïv, en Ukraine. Le site fait l'objet d'une soumission à la liste indicative du patrimoine mondial et monument national ukrainien. Notes et références Portail de l’astronomie Portail de l’Ukraine
Osservatorio astronomico di Mykolaïv

L'osservatorio astronomico di Mykolaïv è un bene culturale dell'Ucraina. È il più antico osservatorio navale dell'Europa orientale ed è candidato ad entrare fra i siti dichiarati dall'UNESCO come Patrimonio dell'umanità. L'osservatorio fu fondato nel 1821 dal comandante in capo della flotta del Mar Nero, ammiraglio Aleksej Greig. Fu costruito su progetto di Fëdor Ivanovič Wunsch, architetto capo dell'ammiragliato del Mar Nero. Il suo complesso è costituito dall'edificio dell'osservatorio principale costruito in stile neoclassico nel 1821-1829 e dai padiglioni astronomici dell'inizio del XX secolo, dove sono conservati strumenti astronomici storici e altri reperti museali. Sono inoltre presenti tre moderni padiglioni con telescopi funzionanti utilizzati per la ricerca e l'osservazione e locali di servizio per laboratori scientifici ed esigenze gestionali, 4 edifici di alloggi, nonché un parco paesaggistico storico e culturale. L'impianto originario, le piante, i materiali e la struttura sono conservati nella loro forma originale; la proprietà è stata inclusa nel 1963 nell'inventario nazionale dei monumenti di storia e cultura come monumento di architettura a statuto nazionale. L'osservatorio conserva strumenti astronomici del XIX secolo fra cui un cerchio meridiano e un cerchio verticale portatile, una collezione di orologi astronomici e libri di astronomia. Nel 1992 ha ottenuto lo status di istituzione scientifica indipendente e nel 2002 è diventato ufficialmente un istituto di ricerca. Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Osservatorio astronomico di Mykolaiv Collegamenti esterni Sito ufficiale, su nao.nikolaev.ua.
Eparchie mykolajivská

Eparchie Mykolajiv je eparchie ukrajinské pravoslavné církve Moskevského patriarchátu. Území a titul biskupa Zahrnuje správní hranice území Mykolajivského, Berezanského, Očakivského, Vitovského, Novoodeského, Baštanského, Snihurivského, Novobužského, Bereznehuvatského a Kazanského rajónu Mykolajivské oblasti. Eparchiálnímu biskupovi náleží titul biskup mykolajivský a očakivský. Historie Dne 6. listopadu 1913 byl zřízen mykolajivský vikariát chersonské eparchie. Dne 20. června 1992 byla Svatým synodem Ukrajinské pravoslavné církve zřízena eparchie mykolajivská a voznesenská. Dne 25. srpna 2012 byla z eparchie oddělena nová eparchie voznesenská. Seznam biskupů Mykolajivský vikariát chersonské eparchie 1913–1917 Alexij (Baženov) 1918–1921 Prokopij (Titov) svatořečený mučedník 1933–1937 Teodosie (Chirică) Eparchie mykolajivská Ukrajinské autonomní pravoslavné církve 1942–1942 Serafim (Kušneruk) Eparchie mykolajivská 1992–1993 Varfolomij (Vaščuk) od 1993 Pytyrym (Starynskyj) Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Николаевская епархия УПЦ МП na ruské Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Eparchie mykolajivská na Wikimedia Commons (ukrajinsky) Oficiální stránky eparchie (rusky) Moskevský patriarchát
Eparchia mikołajowska

Eparchia mikołajowska – jedna z eparchii Ukraińskiego Kościoła Prawosławnego Patriarchatu Moskiewskiego, z siedzibą w Mikołajowie. Jej obecnym ordynariuszem jest metropolita mikołajowski i oczakowski Pitirim (Starynski), zaś funkcje katedry pełni sobór Narodzenia Matki Bożej w Mikołajowie. Eparchia powstała w 1992 poprzez wydzielenie z eparchii kirowohradzkiej. Jej pierwszym ordynariuszem został biskup Bartłomiej (Waszczuk), którego po roku zastąpił Pitirim (Starynski), sprawujący swój urząd do dziś. W 2012 została z niej wydzielona eparchia woznesenska. Na terenie administratury funkcjonują dwa klasztory: męski monaster Świętych Konstantyna i Heleny w Konstantynowce oraz żeński monaster św. Michała Archanioła w Pełahijiwce. Przypisy