NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Муравище

Мурави́ще — село в Україні, у Луцькому районі Волинської області. Входить до складу Ківерцівської міської територіальної громади. Населення становить 636 осіб. Географія Волинське обласне управління водних ресурсів не провело жодних досліджень історії малих річок на власній землі. Історія Вперше згадується в Литовській метриці 3 серпня 1516 року, коли волинський зем'янин Ѡлεхъно Козинъский отримав привілей на село Ѡгавъчичъ. У 1906 році село Гавчиці (рос. Гавчицы), Тростянецької волості Луцького повіту Волинської губернії. Відстань від повітового міста 20 верст, від волості 17. Дворів 22, мешканців 182. У другій половині XIX століття на північній стороні села розміщувалося велике болото Варгани, через яке протікала річка Дібровка з правою притокою Добра. На півдні від села знаходилися урочища: Осніва, Зелене, Місток, Муромець. На початку XX століття частина села Гавчиці називалась Рафалівкою (пол. Rafałówka), від імені першого мешканця Rafała Rosińskiego і була заселена поляками, як і навколишні колонії: Mikołajówka, Korma, Aleksandrówka, Komarówka, Hermanówka, Brzozowy Gród. Указом Президії Верховної Ради УРСР від 7.06.1946 року, село Рафалівка перейменоване в Муравище. Виконавчий комітет Волинської обласної Ради народних депутатів, рішенням від 25 червня 1990 року, об'єднав села Гавчиці і Муравище Сокиричівської сільради в одне село Муравище. 12 червня 2020 року, відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України № 708-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Волинської області», увійшло до складу Ківерцівської міської територіальної громади. 19 липня 2020 року, в результаті адміністративно-територіальної реформи та ліквідації Ківерцівського району, село увійшло до складу Луцького району. Планування Село має майже прямокутне планування. Основна вулиця - Центральна, іде через все село із Заходу на Схід. Населення Згідно з переписом УРСР 1989 року чисельність наявного населення села Муравище становила 257 осіб, з яких 122 чоловіки та 135 жінок. За цим же переписом чисельність наявного населення села Гавчиці становила 466 осіб, з яких 207 чоловіків та 259 жінок. За переписом населення України 2001 року в селі мешкало 630 осіб. Мова Розподіл населення за рідною мовою за даними перепису 2001 року: Релігія 22 травня 2017 року в Муравищі Митрополит Луцький і Волинський Михаїл освятив церкву Великомученика Димитрія Солунського. Пам'ятки Біля села розташовані ботанічні пам'ятки природи «Муравищенська Діброва» і «Дуби-велетні», а також орнітологічні заказники — «Муравище-1» та «Муравище-2». Примітки Посилання Погода в селі Муравище [Архівовано 5 березня 2016 у Wayback Machine.] Джерела Lietuvos Metrika, Kn. 9 (1511—1518) / Parengė Krzysztof Pietkiewcz. — Vilnius: Žara, 2003. — P. 1516. — ISBN 9986-34-121-3. Lietuvos Metrika, knyga nr. 22 (1547) / Parengė Andrij Blanuca, Dmitro Vashchuk, Darius Antanavičius. — Vilnius: Lietuvos istorijos instituto leidykla, 2010. — P. 69—70. — ISBN 5-420-01071-2. Hawczyce, wś, pow. łucki, gm. Trościaniec // Słownik geograficzny Królestwa Polskiego. — Warszawa : Druk «Wieku», 1900. — Т. XV, cz. 1. — S. 554. (пол.)
Муромское водохранилище

Му́ромское водохранилище (укр. Му́ромське водосховище) — небольшое русловое водохранилище на реке Муром, расположено в Харьковском районе Харьковской области. Плотина расположена у села Борщевая, в 4,5 км от устья реки Муром. Площадь поверхности — 4,08 км². Водохранилище было создано в 1978 году. Назначение — орошение, рыборазведения, рекреация. Вид регулирования — многолетнее. Основные параметры водохранилища Нормальный подпорный уровень — 124,5 м (в 1990 - 123,9); Форсированный подпорный уровень — 126,0 м; Минимальный уровень - 116,8 м; Полный объём — 14 080 000 м³; Полезный объём — 12 230 000 м³; Длина — 5,2 км; Средняя ширина — 0,7 км; Максимальные ширина — 1,3 км; Средняя глубина — 3,5 м; Максимальная глубина — 8,0 м. Основные гидрологические характеристики Площадь водосборного бассейна — 193 км². Годовой объём стока 50 % обеспеченности — 13 170 000 м³. Паводковый сток 50 % обеспеченности — 9 460 000 м³. Максимальный расход воды 1 % обеспеченности — 160 м³/с. Состав гидротехнических сооружений Глухая земляная плотина с креплённым монолитным железобетоном верховым откосом. Длина плотины — 0,72 км, максимальная высота — 10 м, ширина — 6 м. Заложение верхового откоса — 1:3, низового откоса — 1:2,5. Со стороны верхового откоса устроена берма шириной 5 м, и со стороны низового откоса шириной 10 м. Шахтный трёхочковый водосброс из монолитного железобетона высотой 8 м, расположен в теле плотины у левобережного примыкания. Водоосбросной тоннель размерами (3×2,3 м)×2 боковых секций, и 3,8×2,3 м — средней секции. Использование водохранилища Водохранилище было построено для орошения в совхозах «Новолипецкий», «Липцы», «Циркуновский» и им. К.Маркса Харьковского района. В настоящее время используется для рыборазведения фирмой «Атос-КРГ». Литература Проведение работ по инвентаризации рек и водоёмов Харьковской области с разработкой особого порядка изъятия земель водного фонда из сельскохозяйственного оборота, УкрНИИЭП, Харьков, 1999. 389 с. Вишневский В. І. Гідрологічні характеристики річок України, «Ніка-Центр», Київ, 2003 Водогосподарський паспорт Муромського водосховища, Харківдіпроводгосп, 1979. Паламарчук М. М., Закорчевна Н. Б. Водний фонд України: Довідниковий посібник / За ред. В. М. Хорєва, К. А. Алієва. К.: Ніка-Центр, 2001. 392 с. Водний фонд України: Штучні водойми — водосховища і ставки: Довідник / За ред. В. К. Хільчевського, В. В. Гребеня. — К.: Інтерпрес, 2014. — 164 с. Примечания Ссылки Хорошая рыбалка и отдых у воды — видео сюжет с берега Муромского водохранилища (рус.). www.youtube.com. Дата обращения: 18 апреля 2021.
Муромське водосховище

Му́ромське водосховище — невелике руслове водосховище на річці Муромі (ліва притока Харкова). Розташоване в Харківському районі Харківської області. Муромське водосховище має об'єм 14 млн куб. метрів, площа 4,08 квадратних кілометрів. Його довжина 3,4 км, максимальна ширина 1 км. Водосховище було створене в 1978 році, як одне з трьох резервних водосховищ (разом з В'ялівським і Трав'янським) для постачання прісною водою міста Харкова. Гребля розташована на схід від села Руські Тишки, за 4,5 км від гирла річки Мурома. Водосховище побудовано в 1978 році по проекту інституту "Харківдіпроводгосп". Призначення - зрошення, риборозведення. Вид регулювання - багаторічне. Основні параметри водосховища нормальний підпірний рівень — 124,5 м; форсований підпірний рівень — 126,0 м; рівень мертвого об'єму — 120,0 м; повний об'єм — 14,08 млн м³; корисний об'єм — 12,23 млн м³; площа дзеркала — 408 га; довжина — 3 км; середня ширина - 0,7 км; максимальні ширина - 1,3 км; середня глибина — 3,5 м; максимальна глибина — 8,0 м. Основні гідрологічні характеристики Площа водозбірного басейну - 193 км². Річний об'єм стоку 50% забезпеченості - 13,17 млн м³. Паводковий стік 50% забезпеченості - 9,46 млн м³. Максимальні витрати води 1% забезпеченості - 160 м³/с. Склад гідротехнічних споруд Глуха земляна гребля довжиною - 720 м, висотою - 10 м, шириною - 10 м. Закладення верхового укосу - 1:10, низового укосу - 1:4. Шахтний водоскид із монолітного залізобетону висотою - 8 м. Водоскидний тунель розмірами 2(3х2,3)м + 2(3,8х2,3)м + 2(3,8х2,3)м. Донні пробкові затвори розташовані перед шахтою. Розрахункова витрата - 41,0 м³/с. Використання водосховища Водосховище було побудовано для зрошення на Муромській зрошувальній системі Харківського району. На даний час використовується для потреб зрошення ПП "КРГ-Атос". Гідротехнічна споруда знаходиться на балансі Харківського міжрайонного управління водного господарства. Література Водний фонд України: Штучні водойми — водосховища і ставки: Довідник [Архівовано 11 грудня 2020 у Wayback Machine.] / За ред. В. К. Хільчевського, В. В. Гребеня. — К.: Інтерпрес, 2014. — 164 с. Вишневский В.І. Гідрологічні характеристики річок України, «Ніка-Центр», Київ, 2003 Водогосподарський паспорт Муромського водосховища, Харківдіпроводгосп, 1979. Паламарчук М.М., Закорчевна Н.Б. Водний фонд України: Довідниковий посібник / За ред. В.М. Хорєва, К.А. Алієва. К.: Ніка-Центр, 2001. 392 с. Проведение работ по инвентаризации рек и водоёмов Харьковской области с разработкой особого порядка изъятия земель водного фонда из сельскохозяйственного оборота, УкрНИИЭП, Харьков, 1999. 389 с.
Musorivtsi

Musorivtsi (Ukrainian: Мусорівці) is a village in the Zbarazh urban hromada of the Ternopil Raion of Ternopil Oblast in Ukraine. History The first written mention of the village was in 1463. After the liquidation of the Zbarazh Raion on 19 July 2020, the village became part of the Ternopil Raion. Religion Church of the Intercession (1746, wooden; 2009, brick). References Sources (in Ukrainian) Драпала М., Лашта В., Мусорівці // Ternopil Encyclopedic Dictionary: in 4 v. / editorial board: H. Yavorskyi and other, Ternopil: "Zbruch", 2005, V. 2: К—О, S. 580. — ISBN 966-528-199-2. "Musorowce". Geographical Dictionary of the Kingdom of Poland (in Polish). 6. Warszawa: Kasa im. Józefa Mianowskiego. 1885. p. 815.
Musorowce

Musorowce, Musurowce (ukr. Мусорівці) – wieś na Ukrainie, w rejonie tarnopolskim obwodu tarnopolskiego, w hromadzie Zbaraż. Do 2020 w rejonie zbaraskim. Przypisy Linki zewnętrzne Musorowce, [w:] Słownik geograficzny Królestwa Polskiego, t. VI: Malczyce – Netreba, Warszawa 1885, s. 815 . Mosurowce na stronie Rady Najwyższej Ukrainy
Musorivți, Zbaraj

Musorivți (în ucraineană Мусорівці) este un sat în comuna Kapustînți din raionul Zbaraj, regiunea Ternopil, Ucraina. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației localității Musorivți era vorbitoare de ucraineană (99,54%), existând în minoritate și vorbitori de alte limbi. Note
Мусоровцы

Мусоровцы (укр. Мусорівці) — село в Збаражской городской общине Тернопольского района Тернопольской области Украины. Основано в 1832 году. До 2020 года входило в Збаражский район. Код КОАТУУ — 6122483904. Географическое положение Село Мусоровцы находится на левом берегу реки Гнезна Гнилая, выше по течению на расстоянии в 1.5 км расположено село Шимковцы, ниже по течению на расстоянии в 2,5 км расположено село Красносельцы, на противоположном берегу — село Зарудечко. Рядом проходит железная дорога, станция Красносельцы в 2,5 км. Население Население по переписи 2001 года составляло 216 человек. Языковой состав Родной язык населения по данным переписи 2001 года: Примечания
Muchawka (wieś)

Muchawka – wieś na Ukrainie, w rejonie czortkowskim obwodu tarnopolskiego, w hromadzie Nagórzanka. Znajduje się tu przystanek kolejowy Muchawka, położony na linii Biała Czortkowska – Zaleszczyki – Stefaneszty. W II Rzeczypospolitej miejscowość w powiecie czortkowskim województwa tarnopolskiego. W latach 1943–1945 r. nacjonaliści ukraińscy z OUN-UPA zamordowali tutaj 15 Polaków, w tym kapitana WP Zygmunta Rekusza. Przypisy Linki zewnętrzne Muchawka, [w:] Słownik geograficzny Królestwa Polskiego, t. VI: Malczyce – Netreba, Warszawa 1885, s. 790 . Muchawka na stronie Rady Najwyższej Ukrainy
Muhavka, Ciortkiv

Muhavka (în ucraineană Мухавка) este o comună în raionul Ciortkiv, regiunea Ternopil, Ucraina, formată numai din satul de reședință. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației comunei Muhavka era vorbitoare de ucraineană (98,16%), existând în minoritate și vorbitori de rusă (1,84%). Note
Мухавка

Мухавка (укр. Мухавка) — село в Нагорянской поселковой общине Чортковского района Тернопольской области Украины. Почтовый индекс — 48544. Телефонный код — 3552. Население Население по переписи 2001 года составляло 706 человек. Языковой состав Родной язык населения по данным переписи 2001 года: Примечания Ссылки Мухавка на сайте Верховной рады Украины
Mushkativka

Mushkativka (Ukrainian: Мушкатівка, Polish: Muszkatówka), a village in Ukraine, is located within Chortkiv Raion of Ternopil Oblast. It belongs to Borshchiv urban hromada, one of the hromadas of Ukraine. References Notes Sources (in Ukrainian) Ternopil Encyclopedic Dictionary: in 4 v. / editorial board: H. Yavorskyi and other, Ternopil: "Zbruch", 2004–2010. — ISBN 966-528-197-6.
Muszkatówka

Muszkatówka (ukr. Мушкатівка, Muszkatiwka) – wieś na Ukrainie, w obwodzie tarnopolskim, w rejonie czortkowskim, w hromadzie Borszczów. W 1565 właścicielami byli Borszczowscy herbu nieznanego. W II Rzeczypospolitej wieś w powiecie borszczowskim województwa tarnopolskiego. W czasie okupacji niemieckiej mieszkająca we wsi polska rodzina Stankiewiczów udzielała schronienia żydowskiej rodzinie Rozenwaldów. W 1989 roku Instytut Jad Waszem podjął decyzję o przyznaniu Mikołajowi, Marii, Annie, Piotrowi i Stanisławowi Stankiewiczom tytułu Sprawiedliwych wśród Narodów Świata. Z kolei polska rodzina Ziobrowskich ukrywała 21 Żydów. Karol i Paulina Ziobrowscy oraz ich syn Eugeniusz zostali uznani za Sprawiedliwych wśród Narodów Świata w 1992 roku. W latach 1943–1945 nacjonaliści ukraińscy z OUN-UPA zamordowali tutaj 17 Polaków, a Służba Bezpieczeństwa OUN 3 Ukraińców. Jednym z zamordowanych był Mikołaj Stankiewicz. W 2024 roku wieś liczyła tysiąc mieszkańców. W 2020 roku weszła do rejonu czortkowskiego w związku z reformą administracyjną i likwidacją rejonu borszczowskiego. Przypisy Bibliografia Muszkatowce, wś, pow. borszczowski, [w:] Słownik geograficzny Królestwa Polskiego, t. VI: Malczyce – Netreba, Warszawa 1885, s. 817 .
Mușkativka, Borșciv

Mușkativka (în ucraineană Мушкатівка) este localitatea de reședință a comunei Mușkativka din raionul Borșciv, regiunea Ternopil, Ucraina. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației localității Mușkativka era vorbitoare de ucraineană (99,31%), existând în minoritate și vorbitori de alte limbi. Note
Мушкатовка

Мушкатовка (укр. Мушкатівка) — село в Борщёвской городской общине Чортковского района Тернопольской области Украины. Первое упоминание о селе датируется 1530 годом. До 2020 года входило в Борщёвский район. Код КОАТУУ — 6120884901. Географическое положение Село Мушкатовка находится на правом берегу реки Цыганка, выше по течению на расстоянии в 4 км расположено село Цыганы, ниже по течению примыкает село Слободка-Мушкатовская. На расстоянии в 3 км расположен город Борщёв. Рядом проходит автомобильная дорога Р-24. Население Население по переписи 2001 года составляло 1166 человек. По состоянию на 1 января 2019 года в селе проживало 1022 человека. Языковой состав Родной язык населения по данным переписи 2001 года: Объекты социальной сферы Школа I—II ст. Дом культуры. Фельдшерско-акушерский пункт. Примечания Литература Кучера М. П. Дослідження городищ на Волині й Поділлі (укр.) // Археологія. — Київ: Наукова думка, 1979. — Вип. 29. — С. 62—72.
Мушкетівський цвинтар

Мушкетівський цвинтар — некрополь у Калінінському районі Донецька по проспекту Полеглих Комунарів. Історія Мушкетівський цвинтар відкритий 1929 року біля робітничого поселення Мушкетівка. Сюди перенесені більш ранні могили з ліквідованих цвинтарів Сталіно. Під час окупації Донецька шурф шахти 4-4 біс «Калинівка» став місцем страти і братською могилою. З 360 метрів глибини стовбура шахти 305 метрів завалені трупами десятків тисяч чоловік. Після звільнення міста останки поховані на Мушкетівському кладовищі в Меморіальної братській могилі. Нині офіційно цвинтар оголошено закритим для нових поховань. Роблять винятки тільки для підпоховання і раніше зарезервованих ділянок. Цвинтар перебуває у комунальній власності. ТОВ «Ритуальні послуги» орендувало обслуговування кладовища на 49 років. «Мисливці» за металом 2002 року пограбували 76 пам'ятників на цвинтарі, серед яких пам'ятники професора Богославського і поета Летюка. 26 червня 2007 року на цвинтарі заклали місце для будівництва поминальної каплиці на честь Всіх святих і Поклонного Хреста. Каплиця і Поклонний Хрест побудують в пам'ять про загиблих воїнів. Деякі поховання З відомих донеччан на кладовищі поховані: Богославський Володимир Матвійович (1888—1953) — хірург, професор Гаркуша Кузьма Дмитрович — Герой Радянського Союзу (1943). Гінзбург Наум Абрамович — український радянський скульптор. Летюк Євген Миколайович (1929—1976) — український поет. Довгуля Валентин Миколайович (1962—1986) — лейтенант, командир групи, кавалер ордена Червоного Прапора. Корнілов Дмитро Володимирович — журналіст. Байдебура Павло Андрійович — письменник, голова правління Донецької організації спілки письменників України. На кладовищі знаходиться надгробний пам'ятник роботи Н. А. Гінзбурга, який працівники Музею єврейської спадщини Донбасу вважають першим у Донецьку пам'ятником жертвам Голокосту. Маршрути міського транспорту До кладовища ходять графікові маршрути пасажирського транспорту Донецька: № 28 АС «Критий ринок — Мушкетівське кладовище — АС Будьонівська», № 74-б «АС Центр — Міськсвітло — Щетиніна». У Фомину неділю за розпорядженням Донецької міської ради вводяться додаткові маршрути пасажирського транспорту Донецька: «АС Критий ринок — Мушкетівське кладовище», «АС Центр — Міськсвітло — Мушкетівське кладовище», «вул. Щетиніна — Заперевальна — Мушкетівське кладовище», «вул. М. Ульянової — Мушкетівське кладовище». Примітки Посилання У города «украли» кладбище [Архівовано 24 березня 2016 у Wayback Machine.] У города «украли» кладбище Донецкая «Хевра Кадиша» восстанавливает старое еврейское кладбище Как на Мушкетово «советское кладбище» появилось [Архівовано 17 березня 2010 у Wayback Machine.]
Muszty

Muszty (ukr. Мушти) – wieś na Ukrainie, w obwodzie połtawskim, w rejonie połtawskim, w hromadzie Reszetyliwka. W 2001 liczyła 331 mieszkańców, spośród których 296 wskazało jako ojczysty język ukraiński, 34 rosyjski, a 1 mołdawski. Przypisy
Muștî, Reșetîlivka

Muștî (în ucraineană Мушти) este un sat în comuna Malîi Bakai din raionul Reșetîlivka, regiunea Poltava, Ucraina. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației localității Muștî era vorbitoare de ucraineană (89,43%), existând în minoritate și vorbitori de rusă (10,27%). Note
Мушты (Решетиловский район)

Мушты (укр. Мушти) — село, Малобакайский сельский совет, Решетиловский район, Полтавская область, Украина. Код КОАТУУ — 5324282204. Население по переписи 2001 года составляло 331 человек. Географическое положение Село Мушты находится на берегах реки Саврай, в 2-х км от сёл Малый Бакай и Онищенки. К селу примыкает лесной массив (сосна). Высота центра — 92 метра. Экономика Свино-товарная ферма. Примечания
Мушти

Мушти́ — село в Україні, у Решетилівській міській громаді Полтавського району Полтавської області. Населення становить 331 осіб. До 2020 орган місцевого самоврядування — Малобакайська сільська рада. Географія Село Мушти знаходиться на берегах річки Саврай, за 2 км від сіл Малий Бакай та Онищенки. До села примикає лісовий масив (сосна). Історія 12 червня 2020 року, відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України № 721-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Полтавської області», село увійшло до складу Решетилівської міської громади. 19 липня 2020 року, в результаті адміністративно - територіальної реформи та ліквідації Решетилівського району, село увійшло до складу новоутвореного Полтавського району Полтавської області. Економіка Свино-товарна ферма. Примітки Посилання Погода в селі Мушти [Архівовано 25 червня 2008 у Wayback Machine.]
Mshana, Ternopil Oblast

Mshana (Ukrainian: Мшана) is a village in the Zboriv urban hromada of the Ternopil Raion of Ternopil Oblast in Ukraine. History The first written mention of the village was in 1593. After the liquidation of the Zboriv Raion on 19 July 2020, the village became part of the Ternopil Raion. Religion St. George church (1906, brick). Notable residents The village was visited by Metropolitan Andrei Sheptytskyi of the UGCC. References Sources (in Ukrainian) Гошко Г., Медведик П., Мшана // Ternopil Encyclopedic Dictionary: in 4 v. / editorial board: H. Yavorskyi and other, Ternopil: "Zbruch", 2005, V. 2: К—О, S. 583. — ISBN 966-528-199-2. "Mszana 2.) M. z Żukowcami, wś, pow. złoczowski". Geographical Dictionary of the Kingdom of Poland (in Polish). 6. Warszawa: Kasa im. Józefa Mianowskiego. 1885. p. 782—783.
Mszana (obwód tarnopolski)

Mszana (ukr. Мшана) – wieś na Ukrainie w obwodzie tarnopolskim, w rejonie tarnopolskim, w hromadzie Zborów. W 1926 roku z Mszany wyodrębniono wieś i gminę Konopnica, dziś już nie istniejącą. W latach 1940-2020 w rejonie zborowskim. Przypisy Linki zewnętrzne Mszana 2.) M. z ''Żukowcami'', wś, pow. złoczowski, [w:] Słownik geograficzny Królestwa Polskiego, t. VI: Malczyce – Netreba, Warszawa 1885, s. 782 .
Мшана (Тернопольская область)

Мшана (укр. Мшана) — село в Зборовской городской общине Тернопольского района Тернопольской области Украины. Основано в 1747 году. До 2020 года входило в Зборовский район. Код КОАТУУ — 6122689804. Географическое положение Село Мшана находится на левом берегу реки Гнилка, выше по течению на расстоянии в 1 км расположено село Жуковцы, ниже по течению на расстоянии в 1,5 км расположено село Волосовка. По селу протекает пересыхающий ручей. Население Население по переписи 2001 года составляло 154 человека. Языковой состав Родной язык населения по данным переписи 2001 года: Примечания
Мшана (Тернопільський район)

Мшана́ — село в Україні, у Зборівській міській територіальній громаді Тернопільського району Тернопільської області. Розташоване на північному заході району. До 2016 підпорядковане Ярчовецькій сільраді. Історія Власником села був князь Семен Данилович Збаразький — найстарший син батька. Наступна писемна згадка — 1593 року. 1904 року внаслідок пожежі у Мшані згоріло близько половини будівель. За часів Австро-Угорщини діяли товариства «Просвіта», «Луг», «Сільський господар», «Рідна школа», кооператива. 1 січня 1926 р. із сільської гміни (самоврядної громади) Мшана Зборівського повіту вилучена територія розпарцельованого (розділеного) фільварку «Мшана» і з неї утворено самостійну гміну Конопниця. 1 серпня 1934 року села Мшана і Конопниця увійшли до об'єднаної гміни (рівнозначна волості) Богданівка. 12 червня 2020 року, відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України № 724-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Тернопільської області» увійшло до складу Зборівської міської громади. 19 липня 2020 року, в результаті адміністративно-територіальної реформи та ліквідації Зборівського району, село увійшло до складу Тернопільського району. Населення За даними перепису 2001 року, населення Мшани становило 154 особи. Мова Рідна мова населення за даними перепису 2001 року: Релігія Є церква святого Юрія (1906, мурована). Фігура на честь святих Верховних апостолів Петра і Павла. Пам'ятки Насипана могила на місці поховання 5-х січових стрільців. Соціальна сфера Працює бібліотека. Населення — 154 особи (2001). У 1939 році в селі Мшана проживало 920 мешканців (910 українців-греко-католиків і 10 українців-латинників), у селі Конопниця проживало 160 мешканців (50 українців-греко-католиків і 110 польських колоністів міжвоєнного часу). Відомі люди Народилися Демчук Володимир Осипович (1922—2005) — вояк дивізії «Галичина», поет української діяспори. Ілярій Сказінський (псевдо «Крига», «СВУ») — український військовик, діяч ОУН, районовий провідник. Перебували митрополит Андрей Шептицький 20-21 липня 1917 полковник Олександр Кутепов — російській військовий діяч, командир лейб-гвардійського Преображенського полку. Галерея Примітки Джерела Гошко Г., Медведик П. Мшана // Тернопільський енциклопедичний словник : у 4 т. / редкол.: Г. Яворський та ін. — Тернопіль : Видавничо-поліграфічний комбінат «Збруч», 2005. — Т. 2 : К — О. — С. 583. — ISBN 966-528-199-2. Мшана Коропецька У., Мельничук Б. // Тернопільщина. Історія міст і сіл : у 3 т. — Тернопіль : ТзОВ «Терно-граф», 2014. — T. 2 : Г — Л. — С. 372. — ISBN 978-966-457-228-3. Mszana 2.) M. z Żukowcami, wś, pow. złoczowski // Słownik geograficzny Królestwa Polskiego. — Warszawa : Druk «Wieku», 1885. — Т. VI. — S. 782—783. (пол.)