NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Stanisławczyk (rejon złoczowski)

Stanisławczyk (ukr. Станіславчик) – wieś (dawniej miasteczko) na Ukrainie w obwodzie lwowskim, w rejonie złoczowskim. Miejscowość liczy około 400 mieszkańców. W okresie II Rzeczypospolitej Stanisławczyk należał początkowo do powiatu radziechowskiego w województwie tarnopolskim. 1 lipca 1925 Stanisławczyk przeniesiono do powiatu brodzkiego, był siedzibą gminy wiejskiej Stanisławczyk. W 1921 roku liczył 1153 mieszkańców. W czasie okupacji niemieckiej mieszkająca tutaj polska rodzina Szyszków niosła pomoc Żydom, w tym ukrywała rodzinę Szpilków. W 1944 roku Szyszkowie musieli uchodzić do Lwowa przed mordami banderowskimi. Przed wyjazdem dalej na zachód głowa rodziny Piotr Szyszka postanowił pojechać do Stanisławczyka, by "zabezpieczyć" gospodarstwo. Podczas podróży został zastrzelony przez banderowców. W 2010 roku Instytut Jad Waszem uhonorował pośmiertnie Piotra Szyszkę i jego żonę Annę Szyszkę tytułami Sprawiedliwych wśród Narodów Świata. Do 2020 w rejonie brodzkim. Przypisy
Stanislavciîk, Brodî

Stanislavciîk (în ucraineană Станіславчик) este localitatea de reședință a comunei Stanislavciîk din raionul Brodî, regiunea Liov, Ucraina. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației localității Stanislavciîk era vorbitoare de ucraineană (99,78%), existând în minoritate și vorbitori de alte limbi. Note
Станиславчик (Львовская область)

Станиславчик (укр. Станіславчик) — село в Бродовской городской общине Золочевского района Львовской области Украины. Население по переписи 2001 года составляло 460 человек. Занимает площадь 1,672 км². Почтовый индекс — 80622. Телефонный код — 3266. Ссылки Станиславчик на сайте Верховной рады Украины
Stanyschiwka (Schytomyr)

Stanyschiwka (ukrainisch Станишівка; russisch Станишовка Stanischowka, polnisch Staniszówka) ist ein Dorf in der ukrainischen Oblast Schytomyr mit etwa 2000 Einwohnern. Das erstmals 1616 schriftlich erwähnte Dorf liegt am Ufer des Teteriw, 6 km südöstlich vom Rajon- und Oblastzentrum Schytomyr entfernt. Es lag ab 1795 im russischen Gouvernement Wolhynien, war ab 1923 ein Teil der Ukrainischen SSR, seit 1991 dann Teil der heutigen Ukraine. Verwaltungsgliederung Am 19. Juli 2016 wurde das Dorf zum Zentrum der neugegründeten Landgemeinde Stanyschiwka (ukrainisch Станишівська сільська громада/Stanyschiwska silska silska hromada), zu dieser zählten auch noch die 15 in der untenstehenden Tabelle aufgelisteten Dörfer, bis dahin bildete es zusammen mit den Dörfern Bystri und Sloboda-Selez die gleichnamige Landratsgemeinde Stanyschiwka (Станишівська сільська рада/Stanyschiwska silska rada) im Osten des Rajons Schytomyr. Am 25. Juli 2017 kam noch das Dorf Iwankiw zum Gemeindegebiet, am 31. Januar 2020 dann noch die 4 Dörfer Kodnja, Myroljubiwka, Leoniwka und Tscherwonyj Stepok zum Gemeindegebiet. Folgende Orte sind neben dem Hauptort Stanyschiwka Teil der Gemeinde: Weblinks Eintrag zum Ort in der Enzyklopädie der Geschichte der Städte und Dörfer der Ukrainischen SSR (ukrainisch) Einzelnachweise
Stanysziwka (obwód żytomierski)

Stanysziwka (ukr. Станишівка) – wieś na Ukrainie, w obwodzie żytomierskim, w rejonie żytomierskim, siedziba hromady. W 2001 liczyła 2058 mieszkańców, spośród których 1906 wskazało jako ojczysty język ukraiński, 138 rosyjski, 2 mołdawski, 3 białoruski, 1 ormiański, 1 gagauski, 6 polski, a 1 inny. Przypisy
Stanîșivka, Jîtomîr

Stanîșivka (în ucraineană Станишівка) este localitatea de reședință a comunei Stanîșivka din raionul Jîtomîr, regiunea Jîtomîr, Ucraina. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației localității Stanîșivka era vorbitoare de ucraineană (92,61%), existând în minoritate și vorbitori de rusă (6,71%). Note
Станишовка (Житомирская область)

Станишо́вка (укр. Станишівка) — село в Житомирском районе Житомирской области Украины. Административный центр Станишовской сельской общины. Основано в 1616 году. Код КОАТУУ — 1822086801. Население по переписи 2001 года составляет 2058 человек. Почтовый индекс — 12430. Телефонный код — 412. Занимает площадь 1,97 км². История В селе находится городище XII—XIII вв. и XIV—XVIII вв. Село упоминается в списке жителей г. Иванкова и сёл, которые к нему относятся от 5 февраля 1683 года. В 1861 году на средства госказны была построена деревянная церковь Святого Николая. Село пострадало в результате Голодомора 1932—1933 гг. Литература Кучера М. П. Дослідження городищ на Волині й Поділлі (укр.) // Археологія. — Київ: Наукова думка, 1979. — Вип. 29. — С. 62—72. Ссылки Учётная карточка на сайте Верховной рады (укр.) Погода в с. Станишовка
Lisznia Stara

Lisznia Stara (ukr. Стара Лішня) – wieś na Ukrainie w rejonie włodzimierskim obwodu wołyńskiego. Historia Pod koniec XIX w. wieś w gminie Grzybowica (Hrybowica), w powiecie włodzimierskim. Do 2020 w rejonie iwanickim. Przypisy Linki zewnętrzne Lisznia(4), wieś i kolonia, [w:] Słownik geograficzny Królestwa Polskiego, t. XV, cz. 2: Januszpol – Wola Justowska, Warszawa 1902, s. 237 . Стара Лішня (Lisznia Stara) na stronie Rady Najwyższej Ukrainy
Stara Lișnea, Ivanîci

Stara Lișnea (în ucraineană Стара Лішня) este localitatea de reședință a comunei Stara Lișnea din raionul Ivanîci, regiunea Volînia, Ucraina. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației localității Stara Lișnea era vorbitoare de ucraineană (99,53%), existând în minoritate și vorbitori de alte limbi. Note
Старая Лешня

Ста́рая Ле́шня (укр. Стара́ Лі́шня) — село в Поромовской сельской общине Владимирского района Волынской области Украины. До 2020 года входило в Иваничевский район. Код КОАТУУ — 0721187701. Население по переписи 2001 года составляет 424 человека. Почтовый индекс — 45312. Телефонный код — 3372. Занимает площадь 9,1 км². В селе расположена деревянная Николаевская церковь, построенная в 1773-78 годах. Ссылки Старая Лешня на сайте Верховной рады Украины (укр.)
Стара Лішня

Стара Лі́шня — село в Україні, у Поромівській громаді Володимирського району Волинської області. Населення становить 324 осіб. Історія До 4 серпня 2017 року село було центром Старолішнянської сільської ради. Свою назву село отримало не випадково. За легендою у польського пана було багато земель. З них була одна «лишня». Так і стало називатися село Лішня. Пізніше добудували другу частину села та поділили їх на «Стару Лішню» й «Нову Лішню». Прикрасою села вважається дерев'яна церква, побудована у 1773-78 роках. Місто-побратим — с. Макове (Кіровоградська обл.). 05.08.2017 року встановлено на конференції в м. Яремче представниками сільських рад. 12 червня 2020 року, відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України № 708-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Волинської області», увійшло до складу Поромівської сільської територіальної громади. 19 липня 2020 року, в результаті адміністративно-територіальної реформи та ліквідації Іваничівського району, село увійшло до новоутвореного Володимир-Волинського району (від 18 липня 2022 Володимирського). Населення Згідно з переписом УРСР 1989 року чисельність наявного населення села становила 425 осіб, з яких 202 чоловіки та 223 жінки. За переписом населення України 2001 року в селі мешкало 419 осіб. Мова Розподіл населення за рідною мовою за даними перепису 2001 року: Примітки Література Ста́ра Лі́шня // Історія міст і сіл Української РСР : у 26 т. / П.Т. Тронько (голова Головної редколегії). — К. : Головна редакція УРЕ АН УРСР, 1967 - 1974. — том Волинська область / І.С. Клімаш (голова редколегії тому), 1970 : 747с. — С.245 Посилання http://www.belzec-belz.pl/ustara_lisznia.html Погода в селі Стара Лішня
Tăriceanca-Veche, Cetatea Albă

Tăriceanca-Veche (în ucraineană Стара Царичанка, transliterat: Stara Țarîceanka) este un sat în comuna Cazaci din raionul Cetatea Albă, regiunea Odesa, Ucraina. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației comunei Tăriceanca-Veche era vorbitoare de ucraineană (96,5%), existând în minoritate și vorbitori de rusă (1,8%) și română (1,04%). Note
Старая Царичанка

Старая Царичанка (укр. Стара Царичанка) — село в Староказацкой сельской общине Белгород-Днестровского района Одесской области. Протекает река Каплань. Население по переписи 2001 года составляло 1831 человек. Почтовый индекс — 67723. Телефонный код — 4849. Занимает площадь 7,43 км². Расположена на берегу реки Капланки, в 48 км от районного центра и в 30 км от железнодорожной станции Кантемир. Дворов — 986, населения — 3043 человека. На территории Старой Царичанки расположена центральная усадьба колхоза «Розквіт», за которым закреплено 5,8 тыс. га сельскохозяйственных угодий, в том числе 4,7 тыс. га пахотной земли. Хозяйство специализируется на производстве зерна, молока, винограда. Из подсобных предприятий действуют два винодельческих пункта, вальцовая мельница, карьер по добыче камня. За трудовые успехи орденами и медалями награждены 113 человек. В средней школе 37 учителей обучают 520 учеников. В Старой Царичанке находится инфекционное отделение Староказацкой больницы на 40 коек, здесь трудятся 34 медработника, в том числе 3 врача. В селе два детских дошкольных учреждения, отделение связи, сберкасса, восемь магазинов. История Село основано в 1827 году. Во время первой русской революции 1905—1907 годов в Старой Царичанке была создана ячейка крестьянской секции «Искра» Кишинёвской социал-демократической организации. В 1906 году крестьяне села избрали своего делегата на конференцию представителей социал-демократических организаций Аккерманского уезда, которого вскоре арестовали жандармы. Из бумаг, обнаруженных при аресте, известно, что жители села отказались платить налоги, около тысячи человек были готовы к выступлению. К этому периоду относится создание здесь одной из первых профсоюзных организаций сельскохозяйственных рабочих. Советская власть установлена в декабре 1917 года, восстановлена в июне 1940 года. Во время нахождения Бессарабии с составе Румынией многие крестьяне в 1920—1930 гг. подверглись преследованиям. В 1941 году организован первый колхоз им. Горького. В годы временной оккупации села фашистами (1941—1944) в Старой Царичанке действовали члены подпольной группы под руководством Ф. Г. Чаирского, созданной в Аккермане (Белгороде-Днестровском). На фронтах Великой Отечественной войны сражались с врагом 358 жителей села, 186 из них погибли, 172 награждены за боевые заслуги орденами и медалями Советского Союза. Ссылки Старая Царичанка на сайте Верховной рады Украины (укр.)
Стара Царичанка

Стара Царича́нка (рум. Tăriceanca-Veche; рос. Старая Царичанка; до 1941 — Богунське) — село Старокозацької сільської громади Білгород-Дністровського району Одеської області в Україні. Село розташоване на берегах річки Каплань. Населення становить 1831 осіб. Історія За народними переказами село було засноване козаками Царичанської сотні Полтавського полку, які перешли на бік гетьмана Мазепи та після поразки під Полтавою 1709 року вийшли в Туреччину. Українська еміграція заклала свій табір у селі Варниця в передмісті Бендер у теренах Буджацьких татар. Після смерті Гетьмана Війська Запорозького Мазепи гетьманом вибирається генеральний писар Пилип Орлик, який очолив цю еміграцію. На землях, підвладних сераскиру паші Бендерському, і відбувалося розселення козаків. Населення Згідно з переписом 1989 року населення села становило 2230 осіб, з яких 961 чоловік та 1269 жінок. За переписом населення 2001 року в селі мешкало 1826 осіб. Мова Розподіл населення за рідною мовою за даними перепису 2001 року: Церковне життя На фото-Іван Іванович Химочка, Іван Савович Химочка, Стара Царичанка, 1933, В. Богороднії храм винесення Хреста 12 пудів Село на картах Див. також Герб Старої Царичанки Примітки Посилання Староцаричанська сільська рада Погода в селі Стара Царичанка Внутрішня Молдова Вигляд з космосу на сайті Вікімапія
Starîțea, Velîka Oleksandrivka

Starîțea (în ucraineană Стариця) este un sat în comuna Nova Kuban din raionul Velîka Oleksandrivka, regiunea Herson, Ucraina. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației localității Starîțea era vorbitoare de ucraineană (94,07%), existând în minoritate și vorbitori de rusă (5,93%). Note
Старица (Херсонская область)

Старица (укр. Стариця) — село в Борозенской сельской общине Бериславского района Херсонской области Украины. Почтовый индекс — 74140. Телефонный код — 5532. Код КОАТУУ — 6520983703. Население Население по переписи 2001 года составляло 118 человек. Языковой состав Родной язык населения по данным переписи 2001 года: История В 1946 году указом ПВС УССР село Старофеинка переименовано в Старицу. Местный совет 74140, Херсонская обл., Великоалександровский р-н, с. Новая Кубань, ул. Ленина, 38 Ссылки Старица на сайте Верховной рады Украины (рус.). w1.c1.rada.gov.ua. Дата обращения: 17 мая 2020. Примечания
Стариця (Бериславський район)

Ста́риця — село в Україні, у Борозенській сільській громаді Бериславського району Херсонської області. Населення становить 118 осіб. Населення Мовний склад Рідна мова населення за даними перепису 2001 року: Історія Під час організованого радянською владою Голодомору 1932—1933 років померло щонайменше 33 жителі села. 12 червня 2020 року, відповідно до Розпорядження Кабінету Міністрів України від № 726-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Херсонської області», увійшло до складу Борозенської сільської громади. 19 липня 2020 року, в результаті адміністративно-територіальної реформи та ліквідації Великоолександрівського району увійшло до складу Бериславського району. Див. також Перелік населених пунктів, що постраждали від Голодомору 1932—1933 (Херсонська область) Примітки Посилання Погода в селі Стариця Джерела Сайт територіальної громади
Староакадемический корпус

Староакадемический корпус (также известный как Мазепинский) — здание, которое принадлежит университетскому городку Hационального университета «Киево-Могилянская академия». История История здания начинается с начала XVIII века. Оно было построено для академии по заказу гетмана Ивана Мазепы. Позже, с расширением университета были достроены второй и третий этажи. После пожара в 1811 году в Киеве, корпус был восстановлен при участии архитектора Андрея Меленского. Корпус был изображён на печати старой Киево-Могилянской академии. Его изображение также содержится на денежной купюре в 500 украинских гривен, на логотипах Украинского научного института Гарвардского университета и Института украинской археографии и источниковедения им. М. С. Грушевского НАН Украины. Современным университетом здание используется как Исследовательская библиотека. В Староакадемическом корпусе также содержится Конгрегационный зал, где проходят наиболее торжественные университетские события такие как визиты гостей и научные конференции. Также в корпусе проводит свои мероприятия, конференции и выставки Научно-исследовательский центр визуальной культуры при НаУКМА. Мемориальные доски На здании размещены мемориальные доски благотворителям университета Елизавете Васильевне Галшке и Петру Могиле, а также студентам академии Михаилу Ломоносову и Артему Веделю. Галерея Ссылки Архітектурні пам’ятки Києво-Могилянської академії Староакадемічний корпус на wikimapia Староакадемічний корпус (недоступная ссылка)
Stare Misto (Ternopil)

Stare Misto (ukrainisch Старе Місто; russisch Старое Мисто Staroje Misto, polnisch Stare Miasto) ist ein Dorf im Westen der ukrainischen Oblast Ternopil mit etwa 1600 Einwohnern (2001). Das erstmals 1547 schriftlich erwähnte Dorf liegt auf einer Höhe von 380 m am Ufer des Koropez (Коропець), einem 78 km langen, linken Nebenfluss des Dnister, direkt angrenzend nordwestlich des ehemaligen Rajonzentrums Pidhajzi und etwa 65 km südwestlich vom Oblastzentrum Ternopil. Durch das Dorf verläuft die Territorialstraße T–20–04. Am 12. Juni 2020 wurde das Dorf ein Teil der Stadtgemeinde Pidhajzi im Rajon Pidhajzi; bis dahin bildete es zusammen mit den Dörfern Holendra (Голендра) und Sahajzi die Landratsgemeinde Stare Misto (Староміська сільська рада/Staromiska silska rada) im Zentrum des Rajons Pidhajzi. Am 17. Juli 2020 wurde der Ort Teil des Rajons Ternopil. Persönlichkeiten Taras Hunczak (Тарас Гунчак, 1932–2024), ukrainisch-amerikanischer Historiker und Hochschullehrer Weblinks Staremiasto (1), wś, pow. podhajecki. In: Filip Sulimierski, Władysław Walewski (Hrsg.): Słownik geograficzny Królestwa Polskiego i innych krajów słowiańskich. Band 11: Sochaczew–Szlubowska Wola. Walewskiego, Warschau 1890, S. 237 (polnisch, edu.pl). Einzelnachweise
Stare Misto, Ukraine

Stare Misto (Ukrainian: Старе Місто, lit. 'Old town', Polish: Staremiasto, Stare Podhajce) is a village (selo) in Ternopil Raion, Ternopil Oblast. It lies on the Koropets River. Local government – Staromiska village council. It belongs to Pidhaitsi urban hromada, one of the hromadas of Ukraine. To her subordinated villages Holendra and Zahaytsi. Pop. 1,107. History According to the chronicles of the church in the territory of the village Stare Misto in the 14th century there was a settlement with the church. The first written mention of Pidhaytsi is written in the 1st volume of the collection of the medieval documents in 1397. The territory of the settlement repeatedly has undergone to frequent attacks by foreign invaders. Are known attacks of Tatars in 1516, 1620, 1621, 1633, respectively, of the Polish nobility in the 1618, of Cossacks in 1648, 1653, 1655, respectively. There was a battle between the forces of Peter Doroshenko and Jan Sobieski in the fields near Stare Misto in 1667. Even today, one can find traces of defensive walls and signs fires. Stari Pidhaitsi was renamed into Stare Misto in 1469. When the Stare Misto came under the Austrian power, it was already quite restored, having 116 houses in 1785. The Village was highly developed in the 19th century, especially after the abolition of serfdom in 1848. “Prosvita”, “Sich”, “Ridna Shkola” and other societies were established in the early 20th-century. The slogans of the new-created Ukrainian National Democratic Party promoted the development of populations national consciousness. Prior to 1990, Stare Misto belonged to Berezhany Raion Until 18 July 2020, Stare Misto belonged to Pidhaitsi Raion. The raion was abolished in July 2020 as part of the administrative reform of Ukraine, which reduced the number of raions of Ternopil Oblast to three. The area of Pidhaitsi Raion was merged into Ternopil Raion. Attractions Church of the Intercession (1854 wood) Church of St. George (1931, stone) Chapel of St. Pokrova (1995) "Figure" of Jesus Christ (1991) and St. Anna (1992) Gallery References External links weather.in.ua Literature Ukrainian: Історія міст і сіл УРСР : Тернопільська область. – К. : ГРУРЕ, 1973 р. – 640 с. Śladem przodków. Podhajce. Grzegorz Gołębiowski (in Polish) (in Ukrainian) В. Уніят, Старе Місто // Ternopil Encyclopedic Dictionary: in 4 v. / editorial board: H. Yavorskyi and other, Ternopil: "Zbruch", 2008, V. 3: П—Я, S. 331. — ISBN 978-966-528-279-2.
Staremiasto

Staremiasto (dawniej Stare Podhajce, ukr. Старе́ Мі́сто, Stare Misto) – wieś w rejonie tarnopolskim obwodu tarnopolskiego, założona w 1547 r. W II Rzeczypospolitej miejscowość była siedzibą gminy wiejskiej Staremiasto w powiecie podhajeckim województwa tarnopolskiego. Wieś liczy 1094 mieszkańców. Do 2020 w rejonie podhajeckim. Urodzeni Józef Becker (ur. 1937), olimpijczyk, reprezentant Polski w kolarstwie szosowym Taras Hunczak (ur. 1932), amerykański historyk pochodzenia ukraińskiego Michał Weichert (ur. 1890), polski i żydowski teatrolog, reżyser teatralny i prawnik Linki zewnętrzne Staremiasto 1.), wś, pow. podhajecki, [w:] Słownik geograficzny Królestwa Polskiego, t. XI: Sochaczew – Szlubowska Wola, Warszawa 1890, s. 237 ., s. 237. Staremiasto na stronie Rady Najwyższej Ukrainy
Stare Misto, Pidhaiți

Stare Misto (în ucraineană Старе Місто) este localitatea de reședință a comunei Stare Misto din raionul Pidhaiți, regiunea Ternopil, Ucraina. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației localității Stare Misto era vorbitoare de ucraineană (99,91%), existând în minoritate și vorbitori de alte limbi. Note
Старое Мисто

Старое Мисто (укр. Старе Місто) — село в Подгаецкой городской общине Тернопольского района Тернопольской области Украины. До 2020 года входило в Подгаецкий район. Население по переписи 2001 года составляло 1094 человека. Почтовый индекс — 48005. Телефонный код — 3542. Известные люди Тарас Гунчак — украинский учёный-историк, общественный деятель, профессор. Заслуженный деятель науки и культуры Украины (1993). Почётный академик Академии наук высшей школы Украины Ссылки Старое Мисто на сайте Верховной рады Украины
Starolukeanivka, Hornostaiivka

Starolukeanivka (în ucraineană Старолук'янівка) este un sat în comuna Cervona Poleana din raionul Hornostaiivka, regiunea Herson, Ucraina. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației localității Starolukeanivka era vorbitoare de ucraineană (92,72%), existând în minoritate și vorbitori de rusă (7,28%). Note
Старолукьяновка

Старолукьяновка (укр. Старолук'янівка) — село в Константиновской сельской общине Каховского района Херсонской области Украины. Население по переписи 2001 года составляло 261 человек. Почтовый индекс — 74641. Телефонный код — 5544. Код КОАТУУ — 6522685004. Ссылки Старолукьяновка на сайте Верховной рады Украины
Старолук'янівка

Старолук'я́нівка — село в Україні, в Костянтинівській сільській громаді Каховського району Херсонської області. Населення становить 261 осіб. Ферма. Артезіанська свердловина. 24 лютого 2022 року село тимчасово окуповане російськими військами під час російсько-української війни. Населення Згідно з переписом УРСР 1989 року чисельність наявного населення села становила 282 особи, з яких 147 чоловіків та 135 жінок. За переписом населення України 2001 року в селі мешкали 262 особи. Мова Розподіл населення за рідною мовою за даними перепису 2001 року: Примітки Посилання Погода в селі Старолук'янівка Джерела Костянтинівська ОТГ
Starosilla (obwód chersoński)

Starosilla (ukr. Старосілля) – wieś na Ukrainie, w obwodzie chersońskim, w rejonie berysławskim. W 2001 liczyła 677 mieszkańców, spośród których 656 posługiwało się językiem ukraińskim, 19 rosyjskim, a 2 mołdawskim. Przypisy
Starosillea, Velîka Oleksandrivka

Starosillea (în ucraineană Старосілля) este localitatea de reședință a comunei Starosillea din raionul Velîka Oleksandrivka, regiunea Herson, Ucraina. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației localității Starosillea era vorbitoare de ucraineană (96,9%), existând în minoritate și vorbitori de rusă (2,81%). Note
Староселье (Херсонская область)

Староселье (укр. Старосілля) — село в Великоалександровской поселковой общине Бериславского района Херсонской области Украины. Почтовый индекс — 74116. Телефонный код — 5532. Код КОАТУУ — 6520984301. Население Население по переписи 2001 года составляло 677 человек. Языковой состав Родной язык населения по данным переписи 2001 года: Местный совет 74116, Херсонская обл., Великоалександровский р-н, с. Староселье, ул. Мира, 46 Примечания Ссылки Староселье на сайте Верховной рады Украины
Starosillea, Rozdilna

Starosillea (în ucraineană Старосілля) este un sat în comuna Rozdilna din raionul Rozdilna, regiunea Odesa, Ucraina. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației localității Starostîne era vorbitoare de ucraineană (92,58%), existând în minoritate și vorbitori de română (4,74%) și rusă (2,68%). Note
Староселье (Раздельнянский район)

Староселье (укр. Старосілля; до 2024 года — Старостино) — село, относится к Раздельнянскому району Одесской области Украины. Население по переписи 2001 года составляло 485 человек. Почтовый индекс — 67420. Телефонный код — 4853. Занимает площадь 0,594 км². Код КОАТУУ — 5123985201. История Село было основано в 1921 году выходцами из молдавского села Слободзея. В 1945 г. Указом ПВС УССР хутор Слободзея-Украинская переименован в Старостино. Местный совет 67420, Одесская обл., Раздельнянский р-н, с. Старостино Ссылки Старостино на сайте Верховной рады Украины (укр.) (недоступная ссылка — история). Примечания