NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Іллінська церква (Дубно)

Свя́то-Іллі́нський собор в м. Дубно побудований 1908 року, хоч заснування давнішої церкви датується XVI століттям. Її спорудив князь Василь-Костянтин Костянтинович Острозький на честь свого брата Іллі та пророка Іллі, який є покровителем міста Дубна. В Дубенському історико-культурному заповіднику зберігається храмова ікона пророка Іллі XVI ст., подарована князем. На час будівництва нового храму настоятелями почергово служили о. Корнійович і о. Євгеній. Здавна церква володіла цегельним заводом. Кошти на будівництво церкви збирали всі конфесії міста. Найвагомішими були внески (по 2 тисячі золотих червінців) власника аптеки Федора Кучеровського і братів Ельбертів - власників хмілярні та оранжереї в Дубно. Столярними роботами на будівництві церкви і дзвіниці керував дубенчанин Михайло Шептинський. У 1892 році при храмові відкрилась церковно-парафіяльна школа Історія Іллінського собору засвідчує, що настоятелями тут працювали ряд відомих у 1920-1930-х рр. осіб, з-поміж яких - знаменитий фітотерапевт М. А. Носаль, регентом був композитор І. Новохацький. Архітектура Архітектурна стилістика храму цілком вкладається в канонічні рамки неоросійського стилю. П'ятиверха, п'ятикутна цегляна споруда з прилягаючою з півночі дзвіницею у російсько-візантійському стилі. Є кілька входів до церкви — з півночі, сходу і заходу, головний — з півночі, з центральної вулиці Дубна, що зумовило дещо незвичну орієнтацію, характерну для православних храмів. Деякий час колись у цій церкві знаходилась благодатна ікона Божої Матері, пожертвувана Дубну ще князем Костянтином Острозьким (про що писав свого часу й Михайло Грушевський), але через кілька десятків років ця ікона, оздоблена перлами, кимось звідси була викрадена, і нині у храмі є лише її невдала копія. Примітки Ресурси інтернету Історична Волинь [Архівовано 4 березня 2016 у Wayback Machine.] Віртуальний 3D тур Іллінського храму
Stadion Dnister w Owidiopolu

Stadion "Dnister" im.Wiktora Dukowa (ukr. Стадіон «Дністер» ім. В.І. Дукова) – wielofunkcyjny stadion w Owidiopolu w obwodzie odeskim na Ukrainie. Stadion w Owidiopolu został zbudowany w XX wieku. Po rekonstrukcji stadion dostosowano do wymóg standardów UEFA i FIFA, wymieniono część starych siedzeń na siedzenia z tworzywa sztucznego. Rekonstruowany stadion może pomieścić 1 500 widzów. Domowa arena klubu Dnister Owidiopol. Linki zewnętrzne Informacja o stadionie na pfl.ua. pfl.ua. [zarchiwizowane z tego adresu (2010-03-15)]. (ukr.).
Днестр (стадион)

Стадион «Днестр» имени Виктора Дукова — стадион в городе Овидиополь, открытый в 1989 году. Вмещает 1500 зрителей. Со дня открытия до 2011 года был домашним стадионом команды «Днестр» (Овидиополь). История Стадион был построен в 1989 году под названием «Днестр». В 2000 году, после смерти овидиопольского чиновника и мецената Виктора Дукова, арена была переименована в его честь. Таким образом это спортивное сооружение получило современное название — стадион «Днестр» имени Виктора Дукова. В процессе эксплуатации стадиона он был немного модернизирован (например, установлены новые пластиковые сиденья вместо старых деревянных), однако спортивная арена все равно не отвечала требованиям, которые выдвигались к стадионам команд первой лиги, где и играл овидиопольский клуб в последние годы своего существования. 30 марта 2011 года президент «Днестра» Андрей Продаевич сделал официальное заявление о том, что процесс передачи стадиона из коммунальной собственности в собственность клуба завершился неудачей, поэтому отныне овидиопольская команда будет проводить свои матчи на стадионе «Спартак» (Одесса). Впоследствии ФК «Днестр» был расформирован и переехал в Одессу. После расформирования профессионального футбольного клуба «Днестр» в Овидиополе на стадионе имени Виктора Дукова начали проводиться соревнования среди ДЮСШ, ветеранских команд и поединки сборной района, а с лета 2013 года стадион стал еще и домашней ареной новоиспеченного футбольного клуба «Реал Фарма», выступающего во второй лиге. Примечания Ссылки Стадионы Украины: Одесская область Архивная копия от 27 июля 2017 на Wayback Machine Информация о стадионе на pfl.ua (укр.)
Стадіон «Дністер» імені Віктора Дукова

Стадіон «Дністе́р» імені В́іктора Ду́кова — стадіон у місті Овідіополь, відкритий у 1989 році. Вміщує 1 500 глядачів. Від дня відкриття до 2011 року був домашнім стадіоном команди «Дністер» (Овідіополь). Історія Стадіон було побудовано у 1989 році під назвою «Дністер». У 2000 році, після смерті овідіопольського чиновника та мецената Віктора Дукова, арену було перейменовано на його честь. Таким чином ця спортивна споруда отримала сучасну назву — стадіон «Дністер» імені Віктора Дукова. В процесі експлуатації стадіону його було дещо модернізовано (наприклад, встановлено нові пластикові сидіння замість старих дерев'яних), однак спортивна арена все-одно не відповідала вимогам, що висувалися до стадіонів команд першої ліги, де й грав овідіопольський клуб у останні роки свого існування. 30 березня 2011 року президент «Дністра» Андрій Продаєвич зробив офіційну заяву про те, що процес передачі стадіону з комунальної власності до власності клубу завершився невдачею, тож відтепер овідіопольська команда буде проводити свої матчі на стадіоні «Спартак» (Одеса). Згодом ФК «Дністер» було взагалі розформовано та перевезено до Одеси. Після зникнення професійного футбольного клубу «Дністер» в Овідіополі на стадіоні імені Віктора Дукова почали проводитися лише змагання серед ДЮСШ, ветеранських команд та поєдинки збірної району, а з літа 2013 року стадіон став ще й домашньою ареною новоспеченого футбольного клубу «Реал Фарма», що виступає в 2 лізі. Галерея Див. також Список футбольних стадіонів України Примітки Посилання Стадіони України: Одеська область (рос.) Стадіони України з космосу. Перша ліга 2009/10[недоступне посилання з липня 2019] (укр.)
Stadion Sokił w Stryju

Stadion "Sokił" (ukr. Стадіон «Сокіл») – wielofunkcyjny stadion w Stryju na Ukrainie. Stadion w Stryju został zbudowany w XX wieku. Po rekonstrukcji stadion dostosowano do wymóg standardów UEFA i FIFA, wymieniono część starych siedzeń na siedzenia z tworzywa sztucznego. Rekonstruowany stadion może pomieścić 6000 widzów. Domowa arena klubu Skała Stryj. Linki zewnętrzne Informacja o stadionie na pfl.ua. pfl.ua. [zarchiwizowane z tego adresu (2016-11-09)]. (ukr.). Informacja o stadionie na worldstadiums.com. worldstadiums.com. [zarchiwizowane z tego adresu (2011-11-04)]. (ang.).
Сокол (стадион, Стрый)

«Со́кол» — футбольный и легкоатлетический стадион в городе Стрый Львовской области, главная спортивная арена города и один из лучших стадионов области. На нем проводит свои домашние матчи футбольный клуб второй лиги «Скала». Также на стадионе расположен один из лучших в Европе кордодромов. История и архитектурные особенности Стадион «Сокол» был построен в 1920-х годах, когда город входил в состав Польши. Спортивное сооружение несколько раз реконструировали, сначала в 1954 году, затем в 1990 году и последний раз в 2005 году. После реконструкции стадион соответствует всем требованиям первой лиги чемпионата Украины по футболу. Стадион оснащен дренажной системой поля, имеет современное электронное табло. На главной трибуне находится ложа для почетных гостей и комментаторские кабины, в подтрибунных помещениях расположены оборудованные в соответствии с требованиями ФФУ раздевалки и душевые для футболистов и арбитров. Стадион «Сокол» имеет две трибуны с сидячими местами общей вместимостью 7000 мест и 3000 стоячих мест за воротами. Главная трибуна полностью крытая и оборудована пластиковыми сиденьями, на противоположной трибуне размещены деревянные скамейки. Стадион также оборудован тартановыми беговыми дорожками для проведения соревнований по легкой атлетике. Стадион предполагалось использовать как тренировочный к Евро-2012, но он не вошел в официальный окончательный список тренировочных баз. Матчи Сейчас на стадионе выступает клуб второй лиги «Скала». До распада в 2006 году на стадионе выступала стрыйская «Газовик-Скала» в первой и второй лигах, после восстановления клуба в 2007 году и до его распада в 2009 году команда здесь проводила матчи в любительских соревнованиях. 18 марта 2006 года на стадионе «Сокол» сыграли матч первой лиги львовские « Карпаты», поскольку стадион «Украина» готовился к матчу Кубка Украины против киевского «Динамо», а тренеры «Карпат» решили поберечь игроков от игры на тяжелом поле стадиона. Также на стадионе неоднократно проводил матчи дублирующий состав «Карпат» и «Карпаты-2», а также моршинский «Медик» во времена выступлений в любительской лиге. Рекорд посещаемости — 17000 зрителей на матче между «Скалой» и киевским «Динамо», который состоялся 14 марта 1992 года в рамках розыгрыша Кубка Украины. Кордодром На стадионе «Сокол» расположен кордодром, предназначен для проведения соревнований по автомодельному спорту. Стрыйский кордодром был построен в 2006 году и считается одним из лучших в Европе. На нем регулярно проводятся чемпионаты Украины и этапы Кубка мира, а с 29 июля по 3 августа 2008 года на стадионе прошел 57-й чемпионат Европы по автомодельному спорту, который впервые принимала Украина. Примечания Ссылки Опис стадіону на неофіційному сайті ФК «Газовик-Скала» (укр.) Опис стадіону на Українському ультрас-порталі (укр.) Стадіон команди: «Скала» Моршин на сайті ПФЛ (укр.) Информация о стадионе на worldstadiums.com (англ.)
Сокіл (стадіон, Стрий)

«Со́кіл» — футбольний і легкоатлетичний стадіон у Стрию Львівської області, головна спортивна споруда міста та один з найкращих стадіонів області. На ньому проводить свої домашні матчі футбольний клуб першої ліги «Скала». Також на стадіоні розташований один з найкращих у Європі кордодромів. Історія та архітектурні особливості Стадіон «Сокіл» було споруджено в 1920-тих роках, коли місто входило до складу Польщі. Спортивну споруду декілька разів реконструювали, спочатку в 1954 році, потім 1990 року і востаннє в 2005 році. Після реконструкції стадіон став відповідати вимогам першої ліги чемпіонату України з футболу. У 2016 році було встановлено пластикові сидіння на двох секторах трибуни, протилежної до головної. Стадіон оснащений дренажною системою поля, має сучасне електронне табло. На головній трибуні розташована ложа для почесних гостей та коментаторські кабіни, в підтрибунних приміщеннях розташовані обладнані відповідно до вимог ФФУ роздягальні та душові для футболістів та арбітрів. Стадіон «Сокіл» має дві трибуни з сидячими місцями загальною місткістю 6 000 місць, а також близько 3 000 стоячих місць за воротами. Головна трибуна повністю крита та обладнана пластиковими сидіннями, на протилежній трибуні по краях розміщені дерев'яні лави, у центрі — пластикові сидіння. Стадіон також обладнаний тартановими біговими доріжками для проведення змагань з легкої атлетики. Стадіон передбачалося використати як тренувальний до Євро-2012, але не ввійшов до офіційного остаточного списку тренувальних баз Матчі До сезону 2017/18 на стадіоні виступав клуб «Скала». До розпаду у 2006 році на стадіоні виступала стрийська «Газовик-Скала» у першій та другій лігах, після відновлення клубу в 2007 році та до його розпаду в 2009 команда тут проводила матчі в аматорських змаганнях. 18 березня 2006 року на стадіоні «Сокіл» зіграли матч першої ліги львівські «Карпати», оскільки стадіон «Україна» готували до матчу кубка України проти київського «Динамо», а тренери «Карпат» вирішили поберегти гравців від гри на важкому полі львівського стадіону. Також на стадіоні неодноразово проводив матчі дублюючий склад «Карпат» та «Карпати-2», а також моршинський «Медик» за часів виступів у аматорській лізі. Рекорд відвідуваності — 17 000 глядачів на матчі між «Скалою» та київським «Динамо», що відбувся 14 березня 1992 року в рамках розіграшу кубка України. Кордодром На стадіоні «Сокіл» розташований кордодром, призначений для проведення змагань з автомодельного спорту. Стрийський кордодром спорудили у 2006 році, його вважають одним з найкращих у Європі. На ньому регулярно проводяться чемпіонати України та етапи кубка світу, а з 29 липня по 3 серпня 2008 року на стадіоні пройшов 57-й чемпіонат Європи з автомодельного спорту, який вперше приймала Україна. Примітки Посилання Опис стадіону на неофіційному сайті ФК «Газовик-Скала» Опис стадіону на Українському ультрас-порталі Стадіон команди: «Скала» Моршин на сайті ПФЛ Див. також Список футбольних стадіонів України
Stadion Spartak w Kijowie

Stadion "Spartak" (ukr. Стадіон «Спартак») – wielofunkcyjny stadion położony w ukraińskim mieście Kijów. Stadion "Spartak" w Kijowie został zbudowany w 1934. Po rekonstrukcji w 1980 na stadionie ustanowiono oświetlenie. Rekonstruowany stadion może pomieścić 5 000 widzów. Linki zewnętrzne Informacja o stadionie na mapia.ua (ukr.)
Спартак (стадион, Киев)

«Спартак» — стадион в Киеве, домашняя арена сборной Украины по регби. Описание Открыт в 1934 году. На стадионе есть регбийное поле с трибунами на 5 тысяч мест, игровые площадки, сектора для толкания ядра, метания диска, молота и копья, 2 закрытых спортивных зала, три сауны, из них одна действующая, закрытый бассейн (длина дорожки 25 м) — закрыт на реконструкцию, отель на 150 мест. Во время капитального ремонта, который сделали в 1977—1980 годах, было построено четыре металлические вышки (высота до 30 м) для освещения стадиона. За последние годы на территории стадиона было построено два поля для мини-футбола, сделан капитальный ремонт здания бассейна. Своеобразной визитной карточкой стадиона является бронзовый барельеф легендарного древнего героя Спартака, в честь которого и назван стадион. Барельеф легендарного воина-рудиария, бывшего гладиатора, который впоследствии стал руководителем восстания угнетенных, установлен на стене возле центрального входа. На барельефе Спартак изображен держащим в руке факел — своё первое оружие и символ воинской храбрости и мужества. Ссылки Киев: Энциклопедический справочник / под редакцией А. В. Кудрицького. — К.: Главная редакция Украинской Советской Энциклопедии, 1981. — 736 с., ил. Учебно-спортивная база «Спартак» — электронный реестр спортивных сооружений Украины (укр.)
Спартак (стадіон, Київ)

Спартак — стадіон. Споруджений 1934. На стадіоні є футбольне поле з трибунами на 5 тис. місць, ігрові майданчики, сектори для штовхання ядра, метання диска, молота, списа, 2 2 закриті спортивні зали, сауна, закритий басейн (довжина доріжки 25 м), готель на 150 місць. Під час капітального ремонту 1977-80 споруджено чотири металеві вишки (вис. до 30 м) для освітлення стадіону. За останні роки на території стадіону було збудовано два поля для міні-футболу, зроблено капітальний ремонт будівлі басейну. Символіка Своєрідною візитною карткою стадіону є бронзовий барельєф легендарного стародавнього героя Спартака, на честь якого й названо стадіон. Барельєф легендарного воїна, колишнього гладіатора, який згодом став керівником повстання поневолених, встановлено на стіні біля центрального входу. На барельєфі Спартак зображений зі смолоскипом у руці. Під час реконструкції 2025 року барельєф із зображенням Спартака було знято з вхідного блоку. Примітки Джерела Київ: Енциклопедичний довідник / за редакцією А. В. Кудрицького. — К. : Головна редакція Української радянської енциклопедії, 1981. — 736 с., іл. Учбово-спортивна база «Спартак» — Електронний реєстр спортивних споруд України [Архівовано 18 квітня 2019 у Wayback Machine.]
Synagoga Główna w Winnicy

Synagoga Główna w Winnicy, zwana również synagogą Lifszyca (ros. Главная синагога, Синагога Лифшица') – żydowska bóżnica znajdująca się w Winnicy przy ul. Sobornej 62. Została zbudowana w 1897 roku ze środków winnickiego kupca Lifszyca. Do wybuchu rewolucji październikowej była główną synagogą Winnicy. Nabożeństwa odbywały się tu do lat 30. XX wieku, gdy budynek został zamknięty i przekształcony w klub im. Józefa Stalina. Podczas II wojny światowej gromadzono tu odzież skonfiskowaną żydowskim winniczanom. Po 1945 roku w gmachu mieściła się filharmonia. Budynek bóżnicy został zwrócony gminie żydowskiej w 1992 roku, po czym przeszedł gruntowny remont staraniem rabina Lejbla Surkisa i Izaaka Nowosieleckiego ze środków JDC. W nocy z 18 na 19 maja 2005 roku na ścianach synagogi pojawiły się swastyki i antysemickie napisy – był to pierwszy taki przypadek w kilkunastoletniej historii gminy po 1991 roku. Przypisy Linki zewnętrzne Zdjęcie budynku. vinnitsa.com. [zarchiwizowane z tego adresu (2008-07-20)].
Синагога Лифшица

Главная синагога Винницы (укр. Головна синагога Вінниці), или Синагога Лифшица (укр. Синанога Ліфшиця), — синагога в городе Винница на ул. Соборная, 62. Построена в 1897 году на средства купца Лифшица. К началу революции 1917 это была главная синагога в Виннице. Службы проводились здесь до 1929 года, когда синагогу закрыли и превратили в клуб им. Иосифа Сталина. Во время Второй мировой войны в здании располагался театр, затем там был организован пункт раздачи одежды расстрелянных евреев. После войны в здании была размещена филармония, а в 1985 году оно было заброшено. Здание синагоги вернули еврейской общине в 1992 году, после чего она была полностью отремонтирована усилиями раввина Лейбла Суркиса и Исаака Новоселецкого. В ночь с 18 на 19 мая 2005 года на стенах синагоги появились свастики и антисемитские граффити — это был первый такой случай в истории общины после 1991 года. С 2018 года в синагоге работает казино. Примечания
Chabad-Synagoge (Cherson)

Die Chabad-Synagoge von Cherson ist die einzige noch von einer aktiven jüdischen Gemeinde genutzte Synagoge in der südukrainischen Oblasthauptstadt Cherson. Geschichte Zu Beginn des 20. Jahrhunderts bestanden in Cherson, einem Zentrum der jüdischen Kultur in Südrussland, mehr als zwei Dutzend Synagogen und Gebetshäuser. Bekannte Rabbiner lebten in der Stadt, so wie etwa Shlomo-Zalman Pinsker (gest. 1886) und Faitel Blumenfeld. Heute (Stand 2022) ist davon nur noch die Synagoge der Chabad-Gemeinschaft übrig geblieben. Im Zweiten Weltkrieg wurde das Gebäude 1941 niedergebrannt. Nach dem Wiederaufbau um 1947 diente es zeitweise als Wohnhaus für Fabrikarbeiter. Erst um 1990 kam es wieder in den Besitz einer neu entstandenen Jüdischen Gemeinde, die das Bauwerk von 1999 bis 2005 restaurierte. Das Bauwerk, ein nationales Baudenkmal der Ukraine, an der Theaterstraße im Zentrum von Cherson wurde 1895 an der Stelle einer älteren Synagoge errichtet. Es fasst rund 1500 Personen und dient der Religionsgemeinschaft der Lubawitscher Chassidim von Cherson. Siehe auch Liste beschädigter und zerstörter Kulturstätten in der Ukraine infolge des russischen Angriffskrieges seit 2022 Weblinks ХЕРСОНСКИЕ СИНАГОГИ (russisch)
Synagogue Khabad

La synagogue Khabad (ukrainien : синагога Хабад) est une synagogue en Ukraine. Historique Elle se trouve rue du Théâtre ancienne rue Gorky. Construite en 1895, elle remplace une plus ancienne citée en 1855. La synagogue est brûlée par l'occupant en 1941 puis restaurée en 1947 avant d'être transformée en dortoir des ouvriers de l'usine Petrovski en 1952. Elle est rendue à la communauté juive en 1980 pour être rendue au culte en 1990. En 2005 elle est refondue dans sa partie interne et avec l'ajout d'un bâtiment. Références Annexes Articles connexes Histoire des Juifs en Ukraine Liens externes Portail du judaïsme Portail de l’histoire Portail de l’Ukraine Portail de l’architecture et de l’urbanisme
Synagoga chasydów z Chabad-Lubawicz w Chersoniu

Synagoga chasydów z Chabad-Lubawicz w Chersoniu (ros. большая хабадскaя синагогa в Херсоне) – jedna z dwóch bóżnic należących do żydów związanych z ruchem Chabad-Lubawicz. Dwupiętrowy budynek wzniesiony w 1895 roku na ulicy Wittowskiej 21 (teraz: Gorkiego 21) – modliło się tu do 1500 wiernych. Druga synagoga znajdowała się obok, mogła pomieścić 300 żydów. Po przejęciu władzy przez bolszewików mała bóżnica została zniszczona, duża działała do początku II wojny światowej. W 1943 roku została spalona przez Niemców, po wojnie odbudowana, ale odebrano ją gminie żydowskiej. W 1993 roku została oficjalnie zwrócona wyznawcom judaizmu. Po długim remoncie przywrócono ją do stanu używalności.
Синагога Хабад (Херсон)

Синагога «Хабад» (также "Хабад 1") — единственная действующая синагога Херсона по улице Театральной (бывшая Горького), 27 (1895—1899). История Синагога хасидов. Построена в 1895 году на северной стороне бывшей ул. Витовской (№ 21) между ул. Румянцевской и Воронцовской на месте более старой, обозначенной на плане 1855 года. Посещаемость на начало XX века — 1500 человек. До 1941 года синагога действовала как молитвенный дом еврейской общины. Во время оккупации немцами здание было сожжено. Восстановлено в 1947 году и преобразовано в 1952 году под общежитие для молодых работников завода им. Петровского, а в дальнейшем — под вытрезвитель. В конце 1980-х было возвращено еврейской общине и осенью 1990 года синагога восстановила свою деятельность. В 1999 году проведён капитальный ремонт. В 2003–2005 годах проведена полная внутренняя реконструкция с пристройкой новой части здания с юга. Пожертвования на реставрационные работы шли из Америки и Израиля. Современность В синагоге находится Херсонская иудейская религиозная община «Хабад», действует областной центр возрождения еврейской культуры и религии. См. также Памятники Херсона Галерея Примечания Ссылки Панорама молитвенного зала синагоги «Хабад» Список синагог Херсона. Официальный сайт херсонской еврейской общины (рус.)
Синагога Хабад (Херсон)

Синагога «ХаБаД» (також „Хабад 1“) — єдина діюча синагога Херсона, розтошована по вул. Театральній (кол. Горького), 27 (збудована в 1895—1899 рр.). Історія Синагога хасидів. Почали будувати в 1895 році у південній стороні колишньої вул. Вітовської (№ 21) між вул. Румянцівською та Воронцовською на місці старішої споруди, позначеної на плані 1855 року. Відвідуваність на початку XX століття — 1500 осіб. За цією адресою знаходився великий комплекс спільноти ХаБаД, у глибині двору ліворуч від синагоги знаходилася ще невелика синагога „Хабад II“ («Друга кімната»), призначена для ревнителів віри, її відвідувало 300 осіб. До 1941 року синагога діяла як молитовний будинок єврейської громади. Під час окупації німцями будівля була спалена. Відновлена у 1947 році та переобладнана у 1952 році під гуртожиток для молодих працівників заводу ім. Петровського, а згодом — під витверезник. Наприкінці 1980-их будівлю було повернуто єврейській громаді та восени 1990 року синагога відновила свою діяльність. У 1999 році проведено капітальний ремонт. У 2003—2005 роках проведена повна внутрішня реконструкція з прибудовою нової частини будівлі з півдня. Пожертвування на реставраційні роботи йшли з Америки та Ізраїлю. Сучасність У синагозі перебуває Херсонська юдейська релігійна громада «ХаБаД», діє обласний центр відродження єврейської культури та релігії. 9 жовтня 2025 року у херсонську синагогу поцілив російський касетний боєприпас. Вибух стався о 7:15 ранку. В цей час у синагозі вже працювали люди, які готують благодійні обіди. 23 жовтня 2025 року під час російської атаки, під обстріл потрапила й будівля синагоги. Ракета пробила дах приміщення, спричинила деякі пошкодження, проте не розірвалася. У момент цієї атаки всередині перебували люди. Після обстрілів київської синагоги вночі з 22 на 23 жовтня, та ранкового обстрілу Херсона, головний рабин ХаБаД в Україні, у своїй соцмережі зазначив: Див. також Старо-Миколаївська синагога (планетарій) Пам'ятки Херсона Джерела Список синагог Херсона. Офіційний сайт херсонської єврейської громади(рос.) Галерея Примітки Посилання Панорама молитовного зала синагоги «ХаБаД»
Synagoga chasydów z Chabad-Lubawicz w Mikołajowie

Synagoga chasydów z Chabad-Lubawicz w Mikołajowie (ros. Cинагога "Хабад любавич") – synagoga znajdująca się w Mikołajowie na Ukrainie, przy ulicy Karla Liebknechta 15. Synagoga została zbudowana w 1877 roku z inicjatywy chasydów z Chabad-Lubawicz, zwolenników cadyków z rodu Schneersohnów. W 1934 roku władze wydały decyzje o jej zamknięciu, umieszczając w niej później dom kultury. W 1995 roku budynek został zwrócony gminie żydowskiej, która ponownie dostosowała go do funkcji religijnych. Przypisy Linki zewnętrzne Zdjęcie synagogi. cnw.mk.ua. [zarchiwizowane z tego adresu (2007-11-11)].