NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Прибутковий будинок Масловського

Прибутковий будинок Масловського — пам'ятка архітектури та містобудування місцевого значення, колишній прибутковий будинок початку XX століття у центрі Харкова, розташований вулиці Свободи, 8. Частково зруйнований російським ударом 14 березня 2022 року. Історія Прибутковий будинок відставного лейтенанта флоту Івана Миколайовича Масловського зведений за проєктом архітектора Мойсея Лазаревича Мелетинського, найімовірніше, 1911 року. У 1980 році споруда включена до переліку пам'яток архітектури. Нині будівля є пам'яткою архітектури та містобудування місцевого значення (охоронний № 7378-Ха). У 2010-х — 2022 роках у будинку розташовувався відомий артпаб «Старий Хем» — центр для творчих людей, де виступали поети й музиканти. На поверхах над пабом були житлові квартири. Унаслідок ракетних ударів військ РФ під час боїв за Харків 14 березня 2022 року близько 8:30 будинок був напівзруйнований. Значну частку центральної частини будівлі з перекриттями з четвертого по підвальний поверх зруйновано. Під завалами будинку загинули дві людини, які перебували в його квартирах. Частина стін була завалена для попередження наступних обвалів. У листопаді 2022 року місце влучання закрите тентом, а на тротуарі покладено асфальт, щоб запобігти потраплянню води в залишки будівлі. 2023 року студія MCORP представила концепцію реконструкції будівлі. Згідно з нею зруйновані частини стін мають скляними, а перед ними встановлені габіони з уламками будівлі, що за формами імітують втрачені частини. У лютому 2024 року харківською міською радою замовлено технічне обстеження будівлі за 130 тис. грн. У червні 2025 року замовлено розробку науково-проєктної документації реставрації пам'ятки на суму 1,4 млн грн. Опис Фасад будинку початково був у пізній формі стилю модерн, відзначався поліфактурністю, ймовірною поліхромністю. Фасад симетричний, перший поверх з великими вітринами оздоблено рустом, а центральний вхід було виділено п'ятикутним порталом з сандриком. Від першого поверху починаються два заокруглені еркери, також оздоблені рустом, карнизами, ліпниною вінків та півколонами між вікнами третього поверху. На четвертому поверсі зроблено відкритий балкон. Другий поверх відокремлений карнизом від першого, вікна оздоблені простими сандриками, які поєднані лініями та ліпниною з вікнами третього поверху. Між вікнами третього і четвертого поверхів розташована майолікова смуга, яка нині зафарбована у колір будівлі. Під карнизом даху розміщена рослинна ліпнина, яка виходить на багатокутний аттик-щипець у центрі. Над еркерами також розташовані щипці з ліпниною. Вікна у центрі фасаду роздвоєні, на третьому і четвертому поверхах були балкони. Увінчував будівлю високий багатокутний щипець, зруйнований за часів радянської окупації. Будинок зберігав пишно декоровані рослинною ліпниною парадні сходи та вестибюль з автентичними дерев'яними дверима, метлахською плиткою й тамбуром. Огородження сходів дерев'яне, фарбоване, що складається зі стовпчиків-балясин з різьбленими флорально-орнаментальними вставками між ними. Монументальний розпис із зображенням лугової трави з голубами, доповнений рельєфними равликами. Галерея Примітки
Собор святого Миколая у Фастові

Собор Святого Миколая — українська православна церква міста Фастова, частина Православної церкви України. Храм розташований у центрі міста Фастова на вулиці Соборній. Історія 2000 р. Патріарх Київський і всієї Руси-України Філарет, відвідуючи Фастів, вказав на місце будівництва майбутнього собору. У 2001 році до Фастова прибув отець Миколай зі Львівщини і прослужив у місцевому храмі до 2005 року. У березні 2001 на Великдень він провів перше богослужіння, яке відвідали приблизно 10 парафіян. 22 травня 2001 р. відбулося освячення місця під будівництво. Для будівництва собору потрібно було зібрати 450 тисяч гривень. Збір коштів став можливим за допомоги білоцерківських та київських організацій та громади міста Фастова. 2008 року організацією «Київфундаментбуд» були забиті підвалини під будівництво. Будівництво собору розпочалось у листопаді 2012 року. Джерела та посилання Дослідницька робота [Архівовано 8 листопада 2017 у Wayback Machine.]
Flughafen Krywyj Rih

Der Flughafen Krywyj Rih (ukrainisch Міжнародний аеропорт „Кривий Ріг (Лозуватка)“, IATA-Code: KWG, ICAO-Code: UKHU) ist ein kleiner Verkehrsflughafen im Zentrum der Ukraine im Westen der Oblast Dnipropetrowsk. Der Flughafen befindet sich 4,2 km westlich des Dorfes Losuwatka (Лозуватка) im Rajon Krywyj Rih 17,5 km nordwestlich des Stadtzentrums von Krywyj Rih, das über die Fernstraße N 23 erreichbar ist. 2004 wurden 5700 Passagiere abgefertigt. Im selben Jahr betrug die Menge der transportierten Fracht 46,9 Tonnen. Während des russischen Überfalls auf die Ukraine 2022 wurde der Flughafen mehrmals von Raketen getroffen und vollständig lahmgelegt. Seit Februar 2022 findet in der gesamten Ukraine kein ziviler Flugverkehr mehr statt. Fluggesellschaften Der Flughafen ist Heimatflughafen der Air Urga und wurde bis 2022 von der UTair angeflogen. Weblinks Piloten-Infos auf ourairports.com (englisch) Flughafen Krywyj Rih auf aviapages.ru (russisch) Einzelnachweise
Kryvyi Rih International Airport

Kryvyi Rih/Lozuvatka International Airport (Ukrainian: Міжнародний аеропорт Кривий Ріг (Лозуватка)) (IATA: KWG, ICAO: UKDR) is an airport near Kryvyi Rih, Ukraine. It is located 4.2 km (2.6 miles) west of the Lozuvatka rural community, and 17.5 km (10.9 Miles) northwest of the city of Kryvyi Rih. History From 2001, Kryvyi Rih International Airport is in the communal property of the city for the purpose of financial support. On 24 December 2003, the city council decided to approve a program of financial support and development for KP Kryvyi Rih International Airport. The airport municipal company remained unprofitable as of January 2012. In 2004, revenues from the enterprise core and supporting activities amounted up to 1m hryvn (almost 200 000 USD). Aircraft carried out internal flights to Lviv, Kyiv, and Donetsk and international flights to Istanbul, Anakena, Zagreb, Moscow, Thessaloniki, and other cities. They transported 5.7 thousand passengers and 46.9 tons of cargo. The airport has been shelled during the Russian invasion of Ukraine as part of the Bombing of Kryvyi Rih. On Monday, September 26, the Russians attacked Kryvyi Rih with a X-59 missile. As a result of the missile strike, the infrastructure of the airport was damaged. Airlines and destinations As of 8 October 2021, there are no scheduled routes at the airport, following the closure of the sole domestic service by Windrose Airlines to Kyiv–Boryspil. Statistics See also List of airports in Ukraine List of the busiest airports in Ukraine List of the busiest airports in Europe List of the busiest airports in the former USSR References External links General Airport Information Airline based in the airport
Aéroport de Kryvyï Rih

L'aéroport de Kryvyï Rih (ukrainien : Міжнародний аеропорт Кривий Ріг (Лозуватка)), situé près de la ville de Kryvyï Rih, dans l'oblast de Dnipropetrovsk, en Ukraine. Histoire En 2001 c'est la propriété de la ville qui décide d'en faire un aéroport international en décembre 2003. Il relie Lviv, Kiev et Donetsk en vols intérieurs et s'ouvre en international versIstanbul, Anakena, Zagreb, Moscou et Thessaloniki. Notes et références Voir aussi Articles connexes Liens externes (uk) Site officiel Portail de l’aéronautique Portail de l’Ukraine
Krivij Rih-i nemzetközi repülőtér

A Krivij Rih-i nemzetközi repülőtér (IATA: KWG, ICAO: UKDR) Ukrajna egyik nemzetközi repülőtere, amely Krivij Rih közelében található. Éves utasforgalma 21 964 (2018) fő. Futópályák A repülőtér futópályái: 18/36 (2500 m, 42 m, beton) Forgalom Az utasforgalom az elmúlt években az alábbi módon változott: Jegyzetek További információk Hivatalos oldal (ukrán) A repülőtér aktuális időjárása a NOAA/NWS-től Baleset- és repülőesemény-történet az Aviation Safety Network adatbázisában
Port lotniczy Krzywy Róg

Port lotniczy Krzywy Róg (ukr. Міжнародний аеропорт Кривий Ріг, ang. Kryvyi Rih International Airport, kod IATA: KWG, kod ICAO: UKDR) – międzynarodowe lotnisko w Krzywym Rogu, na Ukrainie. Linie lotnicze i połączenia Od 8 października 2021 r. na lotnisku nie ma rozkładowych tras, w związku z zamknięciem jedynego połączenia krajowego Windrose Aviation do Kijowa–Boryspol. Przypisy
Aeroportul Internațional Krivoi Rog

Aeroportul Internațional Krivoi Rog (IATA: KWG, ICAO: UKDR) este un aeroport din Krivoi Rog, Kryvyi Rih urban hromada⁠(d), Raionul Krivoi Rog, Dnipropetrovsk, Dnipropetrovsk, Ucraina ce deservește zona Krivoi Rog. Aeroportul a fost tranzitat în 2021 de 2.196 de pasageri. A fost deschis în 1979 și numit după zona deservită. Situat la o altitudine de 124 m, aeroportul dispune de 1 pistă. Este operat de Kryvyi Rih city council⁠(d). Infrastructură Piste Aeroportul dispune de o singură pistă. Pista 18/36 are suprafața de beton și dimensiunile 2.500 m × 42 m. Terminale Note Vezi și
Кривой Рог (аэропорт)

Международный аэропорт «Кривой Рог» (укр. Міжнародний аеропорт «Кривий Ріг») (ИАТА: KWG, ИКАО: UKDR) — аэропорт города Кривой Рог, Украина. Расположен в 21 км от центра города. История Первые авиационные рейсы из города Кривой Рог были совершены и выполнялись в города Харьков и Одесса с 1926 года. Планировалось строительство капитального аэропорта и аэродрома, но война помешала этим планам. В период Великой Отечественной войны в районе города находилось несколько советских и немецких аэродромов. С середине 1950-х годов в окрестностях города Кривой Рог был построен, в районе Долгинцево, военный городок № 33 с военным аэродромом, для дислокации авиационного полка военно-транспортной авиации ВВС ВС СССР — 363-й Черкасский орденов Суворова и Богдана Хмельницкого военно-транспортный авиационный полк, условное наименование — войсковая часть № 22527. Данный военный аэродром использовался гражданским воздушным флотом (ГВФ), до строительства гражданского аэродрома и аэропорта «Кривой Рог» («Смычка»), с него выполнялись регулярные рейсы в Москву на самолётах модели Ан-10, позже ГВФ военный аэродром использовался в экстренных случаях. В современной Украине военный аэродром и городок заброшены. В 1959 году наиболее значительные перевозки пассажиров на дальние расстояния осуществлялись гражданской авиацией на направлениях Кривой Рог — Киев, Кривой Рог — Днепропетровск, Кривой Рог — Запорожье и Кривой Рог — Черкассы. В 1976 году на окраине города был построен аэропорт и аэродром «Кривой Рог» («Смычка»), с грунтовой взлётно-посадочной полосой. Самолётами моделей Ан-2, Ли-2, Ил-14, Ан-24 и Як-40 ежегодно перевозилось около 6 000 пассажиров. В связи с возросшими нагрузками по перевозке людей в города Союза и развитием города, партией и правительством СССР было принято решение о переносе аэропорта и аэродрома на новое место, и в январе 1979 года он был перенесён в район села Лозоватка, где завершилось строительство аэровокзала, с пропускной способностью 400 человек в час, бетонной взлётно-посадочной полосы и комплекса авиационных служб ГВФ. Криворожский аэропорт работал круглосуточно, принимая и отправляя авиатранспорт всех типов и моделей, из городов Москва, Казань, Киев, Одесса, Львов, Ленинград, Рига, Сочи, Тюмень, Новосибирск, Черновцы, Ташкент и многих других. В одиннадцатой пятилетке аэропорт перевёз более 488 тысяч пассажиров. С 1986 года городской аэропорт имеет статус международного. Авиакомпании и направления Примечания Источники Экономические связи и транспорт. Т. 61. / Государственное издательство, 1963. Кривой Рог : Путеводитель-справочник / Л. И. Новик ; Д. И. Кан. — Днепропетровск : Проминь, 1986. — 191 с.
Кривий Ріг (аеропорт)

Міжнародний аеропорт «Кривий Ріг», або Міжнародний аеропорт «Лозуватка» (IATA: KWG, ICAO: UKDR) — аеропорт міста Кривий Ріг, Україна. Від центру Кривого Рогу — 20 км. Висота над рівнем моря — 124 метри. Має вантажний термінал. Працював цілодобово (до ескалації військових дій на території України 2022 року). Код ЄДРПОУ — 01173530 Робота митниці: 08:00-16:00 (+3 UTC). Навігаційні засоби: DME, runway 1: 032/R/B/W/U, ILS Вантажні приміщення: сховище 864 м², транзитна зона, Mechanical Handling, карантин тварин, харчова інспекція, Health Officials, X-Ray Equipment. Аеропорт з 2001 року знаходиться в комунальній власності міста, має злітно-посадкову смугу довжиною 2500 метрів, шириною 42 метри. Наявність необхідних служб, спеціального обладнання, зручного місця розташування, дає змогу цілодобово приймати літаки майже всіх класів. Пропускна спроможність – 9 операцій (зліт – посадка) на годину. За 2016—2021 роки аеропортом було забезпечено переліт 87 499 пасажирів, транспортування 120,9 т. вантажу та обслуговано 4294 авіарейси. Зменшення рейсів з 2020 року пов’язано з коронавірусною хворобою. Протягом останніх років нерегулярні міжнародні чартерні рейси здійснювались до (з) аеропортів Шарм-ель-Шейх (Єгипет), Анталії (Туреччина), Хургади (Єгипет), Каїру (Єгипет), Даламан (Туреччина), Тивату (Чорногорія), Салоніки (Греція), Софії (Болгарія), Вільнюса (Литва), Кошице (Словаччина), Белграду (Сербія), Риги (Латвія) та інших. У зв’язку із закриттям неба для здійснення цивільних авіаперевезень через воєнну агресію, з 2022 року стало неможливим здійснення пасажирських, поштових та вантажних авіаперевезень. Варто зазначити, що аеропорт в складних погодних умовах може виступати запасним для столичного аеропорту «Бориспіль» та інших. Історичні відомості У 1986 році Криворізькому аеропорту був надано статус міжнародного. У 2017 році керівництво заявило про розвиток аеродромної інфраструктури, зокрема, про необхідність встановлення світлосигнальної апаратури та придбання системи повітряного запуска двигунів. Раніше було придбано обладнання для визначення нижньої межі хмарності Проведено тендер на встановлення світлосигнальної апаратури для посадки за І кат ІКАО. Російсько-українська війна 10 березня 2022 року російські окупаційні війська завдали ракетних обстрілів по Криворізькому аеропорту. 26 вересня 2022 року російські війська завдали удару ракетою Х-59 по аеропорту. Інфраструктура аеропорту зазнала суттєвих руйнувань. Статистика Див. також Список аеропортів України Пасажиропотік аеропортів України Примітки Джерела АЯ світові аеропорти [Архівовано 18 липня 2009 у Wayback Machine.] Параметри Аеродромів України (20.01.2017) Посилання Офіційний сайт На розвиток Міжнародного аеропорту Кривого Рогу виділили кошти. uprom.info. Національний промисловий портал. 3 січня 2020. Архів оригіналу за 27 лютого 2021. Процитовано 4 січня 2020.
Церква Покрови Пресвятої Богородиці (Мусорівці)

Церква Покрови Пресвятої Богородиці в Мусорівцях — чинна дерев'яна парафіяльна церква в селі Мусорівці Тернопільського району Тернопільської области збудована в 1746 році. Парафія належить до Вишнівецького благочиння Тернопільської єпархії Православної церкви України. Історія церкви Згідно з Волинським тематизмом, церква, присвячена Свято-Покровському храму, була збудована з дерева у 1746 році на кошти парафіян та тодішнього священника. У 40-х роках XX століття храм був автокефальним. Його прикрашали такі ікони: «Воскресення» на полотні, «Ісус Христос молиться на камені» біля жертовника, святого Пантелеймона та святителя Миколая Чудотворця біля вівтаря, а також «Матір Божа Почаївська зі стопою» над дверима. Храм ніколи не був закритий. Перехід з УПЦ МП до УПЦ КП У червні 2010 році храм Покрови Пресвятої Богородиці передано УПЦ КП. Парохи о. Ржевський, о. Пивоварчук, о. Лівацький, о. Кострицький, о. Іван Боднар (з 2010). Архітектура Джерела с. Мусоровці. Храм Покрови Пресвятої Богородиці // Храми Української Православної Церкви Київського патріархату. Тернопільщина / Автор концепції Куневич Б.; головний редактор Буяк Я.; фото: Снітовський О., Крочак І., Кислинський Е., Бурдяк В. — Тернопіль : ТОВ «Новий колір», 2012. — С. 170. : іл. — ISBN 978-966-2061-24-6. Посилання Мусорівці. Церква Покрови Пр. Богородиці 1746 «Дерев'яні Церкви Західної України»
Музей Миколи Пимоненка

Музей Миколи Пимоненка — музейний заклад художньо-меморіального спрямування в селі Малютянці, присвячений життю і творчості видатного українського художника Миколи Пимоненка; філія Боярського краєзнавчого музею. Історія Меморіальний музей живописця відкрили в 1997 році в будинку, збудованому на місці колишньої майстерні художника. Зв’язок з селом Малютянкою митець мав ще в дитинстві. Батько художника, що займався розписом церков, брав з собою за помічника одинадцятирічного Миколу до Малютянки та сусідньої Боярки. Мабуть, тоді навколишня природа вразила майбутнього художника. І коли в 1884 році через хворобу Микола Пимоненко змушений був покинути навчання у Петербурзькій академії мистецтв, він, не зважаючи на поради лікарів поїхати за кордон або до Криму, перебирався до Малютянки. З 1888 до 1911 р. Пимоненко з родиною кожне літо проводив в Малютянці. Митець подбав про організацію робочого місця. До хати, яку він орендував, художник прибудував велику майстерню зі скляним дахом, яку закривала темна груба запона, котру в разі потреби можна було відкривати або закривати, і великими скляними дверима, що відкривалися на південь. Північна частина майстерні також була скляною. У майстерні Пимоненко створив всі зручності, аби, не відволікаючись, працювати наодинці із любою йому природою. Тут, у своїй майстерні, що мала скляний дах, Пимоненко дуже натхненно працював, увіковічуючи малютянські краєвиди, народні звичаї, місцевих селян, національний гумор. Тут написані «Весілля в Київській губернії» (1891 р.), «Свати» (1893 р.), «Ворожіння» (1893 р.), «Біля колодязя (Парубки)» (1894 р.), «На ярмарку» (1898 р.), «Брід» (1901 р.), «Гусі, додому!», «Суперниці. Біля колодязя», «Гопак» (1909 р.) та інші. Ці картини є яскравим свідченням закоханості митця в Україну, глибокого знання художником повсякденного життя людей праці. Експозиція Частину експозиції склали унікальні експонати з родинної колекції, які передав музею правнук художника. Меморіальна дошка На будівлі музею — меморіальна дошка:У 1888–1911 роках у Малютянці жив і працював відомий український письменник, академік живопису Пимоненко Микола Корнилович (1962–1912). Тут він написав сто художніх творів, героями яких були здебільшого місцеві жителі. Серед основних: «Святочне ворожіння», «Додому», «Весілля в Київській губернії», «Свати», «Ворожіння», «На річці», «Брід», «Гуси додому». Примітки
Виноградівський історичний музей

Виноградівський історичний музей — краєзнавчий музей у місті Виноградів Берегівського району Закарпатської області України. Заснований у 1965 році. Експозиції музею розповідають про історію міста Виноградів та колишнього Виноградівського району. Історія Перший історичний музей у місті Виноградів був заснований наприкінці XIX століття вчителем горожанської школи Йожефом Мігаліком. У 1965 році Виноградівська районна рада заснувала народний історико-краєзнавчий музей. У 1967 році він став філіалом Закарпатського краєзнавчого музею. Сучасну назву Виноградівський історичний музей отримав у 1999 році. Експозиції та фонди Фонди Виноградівського історичного музею нараховують понад 20 тисяч експонатів. Експозиції поділені на 8 розділів. Серед експонатів є речі, знайдені під час археологічних досліджень стоянки у смт Королево — найдавнішої стоянки доби палеоліту на території України. У музеї наявні експонати повстання Дьєрдя Дожі (1514) та Національно-визвольної війни угорського народу (1703—1711). Також зібрані колекції народного одягу, зокрема вишиванок, XVIII—XIX століть, а також предмети побуту цього періоду. Деякі виставки розповідають про історію Виноградова та Закарпаття у добу Другої світової війни, а також про освіту, культуру та спорт краю. Примітки Джерела Біланчук І. І. Виноградів — моє місто: Історико-краєзнавчі нариси. — Ужгород : ТОВ «РІК-У», 2020. — С. 521—525. — ISBN 978-617-7692-88-0. Л. В. Тороцкезі. Виноградівський історичний музей // Енциклопедія сучасної України / ред. кол.: І. М. Дзюба [та ін.] ; НАН України, НТШ. — К. : Інститут енциклопедичних досліджень НАН України, 2005. — Т. 4 : В — Вог. — 700 с. — ISBN 966-02-3354-X.
Покровская церковь (Кривой Рог)

Покровская церковь — церковь Украинской православной церкви Московского патриархата православной общины посёлка Карнаватка города Кривой Рог Днепропетровской области. История С началом разработки железных руд на Криворожье, община посёлка Карнаватка получила значительные финансы от соглашения с инициатором добычи Александром Полем. Было решено построить православный храм. В 1884 году началось строительство храма в честь Покрова Пресвятой Богородицы. Ежегодно каждое хозяйство Карнаватки выделяло корзину яиц для раствора кладки. В 1888 году церковь была построена и освящена. Её высота 29 метров, длина 34 метра, ширина 21 метр. Иконы для иконостаса были написаны художником Емельяном Кручининым. В 1926 году церковь была закрыта из-за популярности не только среди рабочих, но и милиционеров и красноармейцев. В 1930 году были сняты и переплавлены колокола. Перед войной помещение использовалась как убежище. В 1941 году, с началом немецкой оккупации, храм возобновил деятельность. В 1960 году церковь была закрыта по причине открытия в здании музея истории религии и атеизма. 15 апреля 1964 года здание было взорвано. В 1999 году началось строительство храма по проекту уменьшенной копии. В 2001 году храм был построен. Современность Находится в юрисдикции Криворожской епархии Украинской православной церкви Московского патриархата. Персоналии Среди дореволюционных священников были протоиереи Автоном Лебедев и Диодор Якубович (1868—1937). Одним из священников в советский период был протоиерей Николай Торский (1875—1957). Источники Митрофан (Божко), иерод., Охинченко А.Ф. Покровская церковь на Карнаватке (1884–1964–1999–2014): Исторический нарис. – Кривой Рог, 2016. – 64 с.: ил. Митрофан (Божко), иером. Закрытие и уничтожение храмов и молитвенных сооружений в Кривом Роге во время хрущевской антирелигиозной кампании 1958-1964 гг. // Церковь мучеников: гонение на веру и Церковь в XX веке: материалы междунар. наук. конф. (К., 6-7 февраля 2020 г.) / сост. С.В. Шумило; отв. ред. прот. В. Савельев. - М.: Издательский отдел Украинской Православной Церкви, 2020. - С.550-563. Архивировано 13 декабря 2021 года. Божко А.А. От яслей до Голгофы: жизненный путь настоятеля Покровской церкви на Карнаватке протоиерея Диодора Якубовича (1868-1937) / А.А. Божко // Приднепровская Украина: исторические процессы, события, фигуры. - 2014. - Вып. 12. - С.229-235. Митрофан (Божко), иерод. «Память праведного с похвалами»: жизненный путь настоятеля Покровской церкви на Карнаватке протоиерея Николая Торского (1875–1957) Архивировано 27 января 2021 года.