Сторожинець

Сторожинéць — місто в Україні, в Чернівецькому районі Чернівецької області, важливий історичний осередок Буковини. Центр Сторожинецької міської громади. Харчова і лісова промисловість; лісовий технікум. Сторожинець, після Чернівців, - одне з найбільших, найгарніших, найбагатших на визначні місця куточків області. Сторожинець — справжнє місто-сад: на одного мешканця тут у середньому припадає понад 40 м² зелених насаджень. Цей квітучий районний центр вабить гостей тінистими парками і садами, прямими вулицями, гарними, ошатними будівлями, пам'ятниками. Гордістю Сторожинця є державний дендропарк, який розташований на території лісового технікуму. Тут росте до 1200 видів дерево-чагарникової рослинності. Крім цього, є розсадник площею 5 гектарів, два штучні ставки, альпінарій, ботанічний майданчик. Назва мовами народів, які тут жили їд. סטראזשניץ — Строжніц нім. Storoschynez угор. Storojineti рум. Storojineț словац. Storozynetz пол. Storożyniec Географія Місто розташоване біля підніжжя Карпат над річкою Серетом (а також Дубовець), на українсько-румунському етнічному кордоні. Відстань до облцентру становить близько 23 км і проходить автошляхом Р62. Клімат Сторожинець має помірно-континентальний клімат, характерний для Центральної та Східної Європи. Крім того, річну погоду можна описати короткою весною, зазвичай помірно теплим літом, а також тривалою осінню та зимою. Історія Сторожинець вперше згаданий у грамоті молдавського господаря Романа ІІ з 1448 року, як сторожовий пост на Сереті. Першими мешканцями поселення були лісоруби. Наступного разу Сторожинець згадується у 1476 році, як власність молдавського феодала Тодорахі Сорочану. В 1774 році Австро-Угорщина прилучила до себе Буковину, а з нею — Сторожинеччину. Початок нового століття став початком великих змін, масово прибували австрійці, німці. Почали діяти школи з німецькою, румунською, та українською мовами викладання. З другої половини XIX століття почалось швидке зростання населення міста з прибуттям у місто євреїв. З'їжджаються угорські та румунські комерсанти, судові й банківські чиновники, більшість з яких були євреями. Будуються цегельний і лісопильний заводи, ґуральня, залізнична лінія Глибока — Сторожинець — Берегомет. 1854 року Сторожинець отримав статус міста, тоді ж було утворено Сторожинецький повіт у складі Герцогства Буковина. До кінця ХІХ століття і на початку ХХ століття місто було населене в основному євреями. 1900 року в греко-католицькому храмі міста відслужив службу відомій епіскоп, а пізніше – митрополит української греко-католицької церкві Андрей Шептицький. У 1903 році у Сторожинці відкрито приватну гімназію. 21 травня 1904 року Сторожинець отримав статус повітового міста. Торгівля, індустрія, сільське господарство, наука, освіта і культура розвивалися високими темпами. Але почалася Перша світова війна, яка закінчилася для краю новим статусом: Північна Буковина стала частиною королівської Румунії. У 1921 році офіційною стала одна мова — румунська, а українську мову заборонено. У 1940 році 28 червня Північна Буковина була зайнята радянськими військами. А вже 5 липня 1941 року вулицями Сторожинця проходили війська нацистської Німеччини і Румунії. Місто стало центром однойменного румунського повіту. У 1941—1943 роках усе єврейське населення міста було знищено або заслано у концтабори Трансністрії. Після румунсько-німецької окупації Сторожинець був захоплений військами ЧА Першого Українського фронту в березні 1944 року. 2 червня 1957 року розпочалося видання районної газети українською та румунською мовами. Станом на 1989 рік основою економіки міста були харчова та деревообробна промисловість. З 24 серпня 1991 року Сторожинець входить до складу незалежної України. 2000 року споруджено греко-католицьку церкву Різдва Пресвятої Богородиці. 29 вересня 2016 року шляхом об'єднання Сторожинецької міської ради та сільських рад, місто стало адміністративним центром — Сторожинецької міської громади. Населення У 1975 році чисельність населення становила 11 600 мешканців. У січні 1989 року чисельність населення становила 14 500 осіб. Станом на 01.01.2024 зареєстровано перебування 1146 внутрішньо-переміщених осіб. Національний склад Розподіл населення за національністю за даними перепису 2001 року: Мова Розподіл населення за рідною мовою за даними перепису 2001 року: Румунський перепис 1930 року Освіта Загальноосвітні навчальні заклади міста Сторожинець Вищі навчальні заклади у місті: Сторожинецький навчально-науковий інститут Університету Державної фіскальної служби України, м. Сторожинець, вул. Видинівського, 3 Сторожинецький лісовий коледж, м. Сторожинець, вул. Крейтера, 1 Пам'ятки У місті є пам'ятки архітектури: Сторожинецька ратуша; Костел Святої Анни; Свято-Георгіївська церква. У центрі міста у парку в 1963 році встановлено пам'ятник українському письменнику Юрію Федьковичу. Також, місті встановлено стелу Небесної сотні (2014) та пам'ятник-погруддя Тарасові Шевченку (2015). Природно-заповідні місця Місто Сторожинець має цікавий природо-заповідний об'єкт — Сторожинецький дендрологічний парк (18 га). Також у місті є парк-пам'ятка садово-паркового мистецтва — Сторожинецький парк (5 га), на території якого розташована Сторожинецька школа-інтернат. Відомі люди Тут народилися: Бідіний Ігор Михайлович — український воїн, учасник російсько-української війни. Верхоляк Ярослав Ілліч (* 1981) — старший сержант ЗСУ, учасник російсько-української війни. Гаденко Мар'ян Ілліч — громадський діяч, музикант, Народний артист України (1999). Гаденко Олександр Георгійович (1969—2015) — майор Збройних сил України, учасник російсько-української війни. Ґеорґе Ґрігоровіч — провідний політик Буковини наприкінці панування Австро-Угорщини. Заяць Петро Іванович (1972—2016) — молодший сержант Збройних сил України, учасник російсько-української війни. Цибух Валерій Іванович — державний і громадський діяч, заслужений працівник культури України. Микола Якимчук — український правознавець, заслужений юрист України. Тут поховані: Телегуз Василь Іванович (1964—2022) — полковник Збройних Сил України, учасник російсько-української війни, що загинув у ході російського вторгнення в Україну в 2022 році. Про Сторожинець в художній літературі Сторожинцю присвячено вірші заслуженого діяча мистецтв України Володимира Мельникова в книзі «Друзям», Київ: «ЛОГОС», 2003, на с. 59–60 та в книзі цього ж автора «Українці — не папуаси»: зб. творів. — К. : [ЗАТ «ВІПОЛ»], 2007. на с. 148: Світлини Див. також Сторожинецький лісовий коледж Буковина Північна Буковина Література Енциклопедія українознавства : Словникова частина : [в 11 т.] / Наукове товариство імені Шевченка ; гол. ред. проф., д-р Володимир Кубійович. — Париж — Нью-Йорк : Молоде життя, 1955—1995. — ISBN 5-7707-4049-3. Ковтун В. В., Степаненко А. В. Города Украины: Экономико-статистический справочник. — К.: Вища школа, 1990. — С. 264—265. Сторожинець // Енциклопедія історії України : у 10 т. / редкол.: В. А. Смолій (голова) та ін. ; Інститут історії України НАН України. — К. : Наукова думка, 2012. — Т. 9 : Прил — С. — С. 863. — ISBN 978-966-00-1290-5. Storożyniec // Słownik geograficzny Królestwa Polskiego. — Warszawa : Druk «Wieku», 1890. — Т. XI. — S. 376. (пол.) Примітки Посилання Storozhinets (Ukraine)(англ.) Сторожинець/Історичні екскурси Замки та храми України. Сторожинець Старі фото Сторожинця[недоступне посилання з липня 2019] Як виглядає Сторожинець після негоди з висоти пташиного польоту: вражаюче відео