NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Людвище (Тернопольская область)

Людвище (укр. Людвище) — село в Шумской городской общине Кременецкого района Тернопольской области Украины. До 2020 года входило в Шумский район. Почтовый индекс — 47130. Телефонный код — 3558. Население Население по переписи 2001 года составляло 829 человек. Языковой состав Родной язык населения по данным переписи 2001 года: Примечания Ссылки Людвище на сайте Верховной рады Украины
Людвище

Лю́двище — село в Україні, у Шумській міській громаді Кременецького району Тернопільської області. Розташоване на річці Корчівка, на заході району. До 2020 адміністративний центр Людвищенської сільської ради. Населення — 820 осіб (2003). Поблизу села виявлено археологічні пам'ятки доби неоліту, бронзи та давньоруської культури. Історія Перша писемна згадка — 21 липня 1545 як власність П. Людвинського. У 1919 році під час придушення повстання проти польської окупації 9 його учасників розстріляли, близько 120 будинків спалили. 1 жовтня 1933 року утворено ґміну Угорськ Кременецького повіту і село включено до неї. Частково спалене під час нім.-нацист. окупації. 12 червня 2020 року, відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України № 724-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Тернопільської області» село увійшло до складу Шумської міської громади. 19 липня 2020 року, в результаті адміністративно-територіальної реформи та ліквідації Шумського району, село увійшло до складу Кременецького району. Населення Мова Розподіл населення за рідною мовою за даними перепису 2001 року: Пам'ятки Є церква Різдва Пресвятої Богородиці (1890), капличка св. Луки Загальнозоологічний заказник місцевого значення Людвище. Споруджено пам'ятники Богданові Хмельницькому (1967), воїнам-односельцям, полеглим у німецько-радянській війні (1985). 15 листопада 2014 року на околиці села на місці, де був убитий курінний УПА-Південь Ананій Оксентійович Присяжнюк («Герасим»), встановлено та освячено хрест і пам'ятна плита. Транспорт Через село проходить автошлях Р26. Соціальна сфера Діють Людвищенський навчально-виховний комплекс "Загальноосвітній навчальний заклад І-ІІ ступенів- дошкільний навчальний заклад", клуб (не працює з 2021 р.), бібліотека, дошкільний заклад, ФАП, відділення зв'язку, торговельні заклади "Чернігівське" та "Нон Стоп". Відомі люди Народилися Микола Римар - український вчений в галузі економіки, доктор економічних наук. Галерея Примітки Джерела Бігус М., Хаварівський Б. Людвище // Тернопільський енциклопедичний словник : у 4 т. / редкол.: Г. Яворський та ін. — Тернопіль : Видавничо-поліграфічний комбінат «Збруч», 2005. — Т. 2 : К — О. — С. 416. — ISBN 966-528-199-2. У Людвищах зароблятимуть на молоці [Текст] : і допомагає у цьому організований селянами кооператив "Людвищенська перлина" / В. Гаврилюк // Сільський господар плюс Тернопільщина. — 2021. — № 9 (3 берез.). — С. 4 : фот.
Ludmiłpol

Ludmiłpol (ukr. Людми́льпіль) – wieś na Ukrainie na terenie rejonu włodzimierskiego w obwodzie wołyńskim, liczy 79 mieszkańców. W lipcu i sierpniu 1943 roku (rzeź wołyńska) nacjonaliści ukraińscy zamordowali tutaj około 104 Polaków. Przypisy
Liudmîlpil, Volodîmîr-Volînskîi

Liudmîlpil (în ucraineană Людмильпіль) este un sat în comuna Krasnostav din raionul Volodîmîr-Volînskîi, regiunea Volînia, Ucraina. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației localității Liudmîlpil era vorbitoare de ucraineană (98,72%), existând în minoritate și vorbitori de rusă (1,28%). Note
Людмилполь

Людмилполь (укр. Людмильпіль) — село в Овадновской сельской общине Владимирского района Волынской области Украины. Население по переписи 2001 года составляет 78 человек. Почтовый индекс — 44723. Телефонный код — 3342. Занимает площадь 0,337 км². Ссылки Людмилполь на сайте Верховной рады Украины (укр.)
Людмильпіль

Людми́льпіль — село в Україні, у Оваднівській сільській громаді Володимирського району Волинської області. Населення становить 78 осіб. Кількість дворів — 29. Населення Станом на 1923 рік у селі мешкало 172 німці, 78 поляків, 13 українців. Географія У 1906 році село Вербської волості Володимир-Волинського повіту Волинської губернії. Відстань від повітового міста 10 верст, від волості 9. Дворів 42, мешканців 348. Історія Село засноване у 1870 році. З 1998 року в селі відсутній магазин. 12 червня 2020 року, відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України № 708-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Волинської області», увійшло до складу Оваднівської сільської територіальної громади. 19 липня 2020 року, в результаті адміністративно-територіальної реформи та ліквідації Володимир-Волинського району(1940—2020), село увійшло до новоутвореного Володимир-Волинського району (від 18 липня 2022 Володимирського). В селі доступні такі телеканали: УТ-1, 1+1, Інтер, СТБ, Обласне телебачення. Радіомовлення здійснюють Радіо «Промінь», Радіо «Світязь», Радіо «Луцьк». Село негазифіковане. Дороги з твердим покриттям в задовільному стані. Наявне постійне транспортне сполучення з районним центром. Населення Згідно з переписом УРСР 1989 року чисельність наявного населення села становила 80 осіб, з яких 36 чоловіків та 44 жінки. За переписом населення України 2001 року в селі мешкало 79 осіб. Мова Розподіл населення за рідною мовою за даними перепису 2001 року: Примітки Посилання Паспорт села Людмильпіль Інформаційний портал iForma
Полска порта

Полската порта (на украински: Лядські ворота) на Майдан Незалежности (площад „Независимост“) в Киев е паметник във формата на порта, построена през 2001 година. С паметника (близо до нейните руини) се почита бившата едноименна порта на средновековния град Киев – от общо 3 порти наред с т.нар. Златни врата и Еврейската порта. Има формата на арка, на чийто връх е поставена статуя на архангел Михаил, патрон на града. Автор на статуята е скулпторът Анатолий Кущ. Портата се намира на територията на някогашния Полски квартал в югоизточната част на Стария Киев. Според Началната руска летопис през 1240 година портата е основното укрепление, срещу което предвожданата от чингизида Бату хан и военачалника Субетей монголска армия насочва силите си по време на Обсадата на Киев. Първото споменаване на портата се проследява до 1151 година по време на военните действия между великия княз на Киевска Рус – Изяслав II, и на Суздал – Юрий Долгорукий. Източници
Ljadská brána (Kyjev)

Ljadská brána, někdy také Pečerská či Starokyjevsko-Pečerská brána (ukrajinsky Лядські ворота, Ljads'ki vorota, rusky Печерские ворота, Pečerskije vorota či Старокиевские-Печерские ворота, Starokijevskije-Pečerskije vorota) byla jednou ze tří bran kyjevského opevnění v období 11. století, kdy byl Kyjev hlavním městem Kyjevské Rusi. Brána se nacházela na dnešním náměstí Nezávislosti a ulici Chreščatyku v nížině poblíž říčky Chreščatyk. Název Historik Sergej Michajlovič Solovjov navrhl, že název pochází z tehdejšího názvů polských obchodníků, kteří žili poblíž brány. Také se ale spekuluje, že slovo Ljadina či Ljada znamenají slovo mýtina, kdy pro stavbu brány se posekal tehdejší les, který byl ale zachován za bránou, kde mongolská armáda čekala na vpád do města. Historie Brána byla postavena jako opevnění města Jaroslava. První zmínka pochází z roku 1151, ale spekuluje se, že brána existovala již dříve. Brána byla zničena během zimy v roce 1240, během vpádů mongolů na Rus. V roce 2011 se zde postavil památník, který symbolizuje všechny tři historické brány. Pod památníkem lze vidět základy Ljadské brány. Odkazy Reference V tomto článku byly použity překlady textů z článků Лядські ворота na ukrajinské Wikipedii a Лядские ворота na ruské Wikipedii. Související články Zlatá brána Židovská brána Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Ljadská brána na Wikimedia Commons
Ljadski-Tor

Das Ljadski-Tor (ukrainisch Лядські ворота) oder auch Petscherski-Tor (Печерські ворота) ist ein im Jahr 2001 erbautes Denkmal auf dem Majdan Nesaleschnosti, dem zentralen Platz der ukrainischen Hauptstadt Kiew. Das Ljadski-Tor ist ein Denkmal an das im Mittelalter an dieser Stelle stehenden südöstlichen Stadttor Kiews, bei dem der Weg zum Kiewer Höhlenkloster begann. Das Tor wird von einem Wappen mit Bogen und zwei Pfeilen geziert und seit 2002 von einer Bronzeskulptur des Erzengel Michael, dem Schutzpatron der Stadt Kiew, gekrönt. Der Bildhauer der Engelsskulptur war der ukrainische Bildhauer Anatolij Kuschtsch, der auch Bildhauer des Unabhängigkeitsdenkmal der Ukraine und des Brunnen der Stadtgründer war, die ebenfalls auf dem Majdan stehen. Weblinks Einzelnachweise
Lach Gates

The Lach Gates (Ukrainian: Лядські ворота, romanized: Liadski vorota, a.k.a. the Lechitic Gates) at Independence Square in Kyiv is a monument built in 2001 to commemorate one of the Medieval Kyiv city gates. At the top is a sculpture of Archangel Michael which is the city's symbol. The gates were located in the former city's Polish quarter on the southeast side of Kyiv. According to Primary Chronicle, in 1240 the Lach Gates became the main fortification where Batu Khan concentrated his assault during the 1240 siege of Kyiv. Lach gates were one of three known gates of Medieval Kyiv (Old Kyiv), the others being the Golden Gate and the Jewish (Lviv) Gates. History The first mention of the gates is traced to 1151 during the confrontation between princes of Kyiv (Iziaslav II) and Suzdal (George the Long-Armed). References External links Monument "Lyadski vorota". Grand city Kyiv – historical portal. Lach Gates at the WEK encyclopedic Kyiv city portal
Puerta de Liadski

La puerta de Liadski (en ucraniano: Лядські ворота / Liadski vorota) también conocida como puerta Léchitique, es un monumento en la plaza de la Independencia en Kiev, Ucrania. La puerta fue construida en 2001 en el lugar donde existía en la Edad Media la puerta del sudeste de la ciudad de Kiev. En la puerta destaca la estatua de bronce y oro de San Miguel Arcángel como patrono de Kiev, colocada en 2002. Dicha estatua sustituyó al anterior símbolo de la ciudad, la hoja kashtan (hoja de castaña). La puerta de Liadski y, sobre todo, el arcángel Miguel, son los principales símbolos de Kiev.​​ Las puertas estaban ubicadas en el antiguo barrio polaco de la ciudad en la zona suroriental de Kiev. La primera mención de las mismas data de 1151 durante una confrontación entre los príncipes de Kiev Iziaslav II y Suzdal. Según la Crónica Primaria, en 1240 las puertas de Liadski eran la principal fortificación donde Batú Kan enfocó su ataque durante el asedio a la ciudad en 1240.​​ Las otras puertas medievales conocidas eran la puerta Dorada y la puerta de Leópolis o Judía.​​ Referencias Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Puerta de Liadski.
Porte Liadski

La porte Liadski (en ukrainien, Лядські ворота / Liadski vorota), également désignée sous le nom de porte Léchitique, ou encore de porte Polonaise, est un monument de la place de l’Indépendance de Kiev, en Ukraine. Notes et références Liens externes Portail de l’Ukraine Portail de la Pologne
Porta Ljads'ki

La Porta Ljads'ki (in ucraino Лядські ворота?, Ljads'ki vorota) è una delle tre porte storiche della città di Kiev, con la porta d'Oro e la porta di Leopoli (porta Ebraica), costruite da Jaroslav I. Origine del nome L'antico nome deriva dalle parole ljada e ljadina che significano disboscamento. Storia La prima menzione della porta risale al 1151 durante le ostilità tra il granduca Izjaslav II e Jurij Dolgorukij. La struttura originale, in legno, venne distrutta durante il saccheggio che la città subì da parte delle forze di Batu Khan nel 1240. Venne poi nuovamente menzionata attorno al 1523 in un documento del granduca di Lituania Sigismondo I Jagellone. Venne riscoperta durante scavi archeologici realizzati tra il 1981 e il 2001. Descrizione La porta recente è una ricostruzione realizzata sul sito della struttura originale in Majdan Nezaležnosti nel 2001. Lo stile è classicheggiante con la facciata principale caratterizzata da paraste che la suddividono in tre settori e in quello centrale si trova l'arco a tutto sesto dell'apertura. Al centro del frontone curvilineo, in alto, si trova la statua che raffigura l'Arcangelo Michele, simbolo della città di Kiev. Note Voci correlate Majdan Nezaležnosti Monumento all'Indipendenza (Kiev) Porta d'Oro (Kiev) Monastero delle Grotte di Kiev Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file sulla Porta Ljads'ki Collegamenti esterni (UK) Лядська брама (Печерські ворота), su kiev-pravda.kiev.ua.
Лядські ворота

Ля́дські воро́та — давньоруська брама у Києві, що містилась в районі сучасного майдану Незалежності. Згадуються в Повісті врем'яних літ під 1151 роком («Борис у Лядьских ворот» — Іпатський літопис). Лядська брама була південним укріпленням Києва. Через Лядську браму проходив шлях до околиць Києва — Клову, Печерська, Видубичів. Лядська брама була зруйнована під час штурму Києва татаро-монгольськими ордами хана Батия 1240 року. Етимологія назви Зв'язок назви брами з польськими купцями, які мешкали неподалік, підтверджується одночасним існуванням у Києві Жидовської брами. Примітки
Liadske

Liadske (Ukrainian: Лядське) is a village in Monastyryska urban hromada, Chortkiv Raion, Ternopil Oblast, Ukraine. History It was first mentioned in writings in 1445. After the liquidation of the Monastyryska Raion on 19 July 2020, the village became part of the Chortkiv Raion. Religion Church of the Assumption (1781, wooden). References Sources (in Ukrainian) Шумега М., Уніят В., Лядське // Ternopil Encyclopedic Dictionary: in 4 v. / editorial board: H. Yavorskyi and other, Ternopil: "Zbruch", 2005, V. 2: К—О, S. 418. — ISBN 966-528-199-2. "Ladzkie (1), pow. buczacki". Geographical Dictionary of the Kingdom of Poland (in Polish). 5. Warszawa: Kasa im. Józefa Mianowskiego. 1884. p. 63. "Ladzkie". Geographical Dictionary of the Kingdom of Poland (in Polish). p. 209.
Ladzkie

Ladzkie (w II RP Lackie, w latach 1963-1991 Czerwone, ukr. Лядське) – wieś na Ukrainie w obwodzie tarnopolskim, w rejonie czortkowskim. Do 2020 w rejonie monasterzyskim. Przypisy Literatura Laczskye (Laczke, Leczkye) villa. [W:] Akta grodzkie i ziemskie. T. XII. Lwów, 1888, s. 20, 487 etc. (łac.) Linki zewnętrzne Ladzkie 1.), pow. buczacki, [w:] Słownik geograficzny Królestwa Polskiego, t. V: Kutowa Wola – Malczyce, Warszawa 1884, s. 63 . Ladzkie, [w:] Słownik geograficzny Królestwa Polskiego, t. XV, cz. 2: Januszpol – Wola Justowska, Warszawa 1902, s. 209 .
Лядское

Лядское (укр. Лядське) — село в Монастырисской городской общине Чортковского района Тернопольской области Украины. Почтовый индекс — 48343. Телефонный код — 3555. История В 1964—1992 гг. носило название Червоное (укр. Червоне). До 2020 года село входило в Монастырисский район. Население Население по переписи 2001 года составляло 434 человека. Языковой состав Родной язык населения по данным переписи 2001 года: Ссылки Лядское на сайте Верховной рады Украины Примечания
Maidan, Ternopil Oblast

Maidan (Ukrainian: Майдан) is a village in Kopychyntsi urban hromada, Chortkiv Raion, Ternopil Oblast, Ukraine. History Known from the 18th century. After the liquidation of the Husiatyn Raion on 19 July 2020, the village became part of the Chortkiv Raion. Religion two churches of the Holy Trinity (2009, brick; wooden; transported in 1927 from Skorodyntsi, now Chortkiv Raion). Famous people In 1944, the Ukrainian poet Andrii Malyshko visited the village. References Sources "Majdan (8)". Geographical Dictionary of the Kingdom of Poland (in Polish). 5. Warszawa: Kasa im. Józefa Mianowskiego. 1884. p. 913.
Majdan (rejon czortkowski)

Majdan – wieś na Ukrainie w rejonie czortkowskim należącym do obwodu tarnopolskiego. W okresie międzywojennym wieś należała do gminy Kopyczyńce w powiecie kopyczynieckim województwa tarnopolskiego. Pierwsza wzmianka w dokumentach o Majdanie pochodzi z 1564 r. W 1902 wybudowano tu murowany kościół pw. Świętej Rodziny. W 1929 r. erygowano rzymskokatolicką parafię, należącą do dekanatu Czortków. W 1921 r. wieś liczyła 191 zagrody oraz 944 mieszkańców, w tym 838 Polaków, 53 Rusinów (Ukraińców) i 53 Żydów. W latach 1943–1945 oddziały nacjonalistów ukraińskich z UPA zamordowały w kilku napadach 154 Polaków, w tym ks. proboszcza Wojciecha Rogowskiego. Po ekspatriacji Polaków w 1945 r. kościół został zamknięty. Przez kilka lat służył jako magazyn, obecnie w stanie ruiny. Romuald Dobrzański Niesiewicz herbu Sas (ur. 1826 w Kopyczyńcach) – dziedzic Majdanu. Do 2020 w rejonie husiatyńskim. Przypisy Linki zewnętrzne Majdan (8), [w:] Słownik geograficzny Królestwa Polskiego, t. V: Kutowa Wola – Malczyce, Warszawa 1884, s. 913 . Majdan na stronie Rady Najwyższej Ukrainy
Майдан (Тернопольская область)

Майдан (укр. Майдан) — село в Копычинецкой городской общине Чортковского района Тернопольской области Украины. Село основано в 1584 году. До 2020 года входило в Гусятинский район. Код КОАТУУ — 6121684001. Географическое положение Село Майдан находится в 2,5 км от левого берега реки Серет, на расстоянии в 1,5 км от села Тудоров. Население Население по переписи 2001 года составляло 310 человек. Языковой состав Родной язык населения по данным переписи 2001 года: Объекты социальной сферы Школа I ст. Клуб. Примечания
Майдан (Чортківський район)

Майда́н — село в Україні, у Копичинецькій міській громаді Чортківського району Тернопільської області. Центр колишньої сільради. До Майдану приєднано хутір Бенева. Через село проходить автошляхом Т 2011. Історія 1680 року на підставі Журавненського договору спільна польсько-турецька комісія визначила кордони, за якими Майдан залишився в складі Корони Польської. Діяли «Просвіта», «Луг» та інші товариства. 1944 проходило з'єднання С. Ковпака. 1945 — Майдан спалений, залишилося 4 будинки. Від 1954 до квітня 1993 село належало до Федорівської сільради[джерело?]. З 30 липня 2018 р. у складі Копичинецької міської громади. 12 червня 2020 року, відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України № 724-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Тернопільської області» увійшло до складу Копичинецької міської громади . 19 липня 2020 року, в результаті адміністративно-територіальної реформи та ліквідації Гусятинського району, село увійшло до складу новоутвореного Чортківського району. Населення Населення — 290 осіб (2003)[джерело?]. Мова Рідна мова населення за даними перепису 2001 року: Політика Парламентські вибори, 2019 На позачергових парламентських виборах 2019 року у селі функціонувала окрема виборча дільниця № 610234, розташована у приміщенні клубу. Результати зареєстрований 171 виборець, явка 50,88 %, найбільше голосів віддано за Всеукраїнське об'єднання «Батьківщина» — 23,53 %, за Радикальну партію Олега Ляшка — 18,82 %, за Європейську Солідарність — 12,94 %. В одномандатному окрузі найбільше голосів отримав Володимир Бліхар (Всеукраїнське об'єднання «Батьківщина») — 24,39 %, за Романа Василіцького (Об'єднання «Самопоміч») — 17,07 %, за Миколу Дюшняка (самовисування) — 15,85 %. Пам'ятки церква Пресвятої Трійці (дерев'яна, 1927 перевезена зі с. Скородинці Чортківського району, УГКЦ) костьол (1897). Соціальна сфера Працюють загальноосвітня школа 1 ступ., клуб. Відомі люди Йосипів Іван Романович (1993—2022) — український військовик, учасник російсько-української війни. Тарасовський Петро Миколайович (1995—2025) — український військовик, учасник російсько-української війни. У Майдані свого часу побував поет Андрій Малишко. Примітки Література Уніят В., Оліярник М., Щавінський, В. Майдан // Тернопільщина. Історія міст і сіл : у 3 т. — Тернопіль : ТзОВ «Терно-граф», 2014. — T. 2 : Г — Л. — С. 81—82. — ISBN 978-966-457-228-3. Тернопільський енциклопедичний словник : у 4 т. / редкол.: Г. Яворський та ін. — Тернопіль : Видавничо-поліграфічний комбінат «Збруч», Majdan (8) // Słownik geograficzny Królestwa Polskiego. — Warszawa : Druk «Wieku», 1884. — Т. V. — S. 913. (пол.) Посилання село Майдан на castles.com.ua [Архівовано 17 квітня 2021 у Wayback Machine.]
Майское (Херсонская область)

Майское (укр. Майське) — село в Новоалександровской сельской общине Бериславского района Херсонской области Украины. Население по переписи 2001 года составляло 2 человека, указавших украинский язык родным. Почтовый индекс — 74223. Телефонный код — 5533. Код КОАТУУ — 6524185002. Местный совет 74223, Херсонская обл., Нововоронцовский район, с. Петропавловка, ул. Советская, 1 Ссылки Майское на сайте Верховной рады Украины
Майське (Бериславський район)

Ма́йське — село в Україні, у Новоолександрівській сільській громаді Бериславського району Херсонської області. Населення становить 2 особи. Історія 12 червня 2020 року Петропавлівська сільська рада, в ході децентралізації, об'єднана з Новоолександрівською сільською громадою. 19 липня 2020 року, в результаті адміністративно-територіальної реформи та ліквідації Нововоронцовського району, село увійшло до складу Бериславського району. 22 червня 2023 року рішенням Національної комісії зі стандартів державної мови віднесено до списку населених пунктів, які «можуть не відповідати лексичним нормам української мови», зокрема стосуватися «російської імперської чи колоніальної політики». Громаді рекомендовано обґрунтувати доцільність збереження поточної назви або запропонувати нову назву в установленому законодавством порядку. Населення Згідно з переписом УРСР 1989 року в селі було відсутнє наявне населення. За переписом населення України 2001 року в селі мешкали 2 особи, що вказали українську мову рідною. Примітки Посилання Погода в селі Майське [Архівовано 3 вересня 2011 у Wayback Machine.]
Майське (аеродром)

Майське — аеродром UKDA у Дніпропетровської обл. поруч з селами Майське і Максимівка. Авіаційна компанія «Авіа-Союз» заснована у 1998 році і базується на аеродромі «Майське». Тепер аеродром має розгорнуту інфраструктуру: адміністративна будівля з класами для занять парашутистів і льотним складом, контрольно-диспетчерський пункт, стоянки для літаків, ґрунтова злітно-посадкова смуга. Основними видами діяльності є: авіаційно-спортивний (парашутний клуб, школа пілотів) і ділова авіація (чартерні перевезення по Україні та ближньому закордонню). На аеродромі «Майське» базуються літаки Л-410, Скаетон К-10 Swift, Як-52, Л-29, Ан-2. Для викидання починаючих парашутистів, використовується літак Ан-2 з постійно робочою висотою 1000 м, а для спортсменів-парашутистів літаки Л-410, з постійно робочою висотою 4200 м. Технічні дані аеродрому Частота аеродрому 130.8 МГц «Луговой-вишка» Код аеродрому згідно ICAO — UKDA Магнітне схилення — +6 Поясний час — UTC +3 ЗПМ України, що внесені до Журналу обліку та допуску до експлуатації постійних ЗПМ: строк дії сертифіката (посвідчення) — 09.04.18 PCN покриття ЗПС аеродрому: ґрунт Власник аеродрому + власник сертифіката: АТЗТ «Агро-союз», ТОВ АК «Авіа-Союз» Строк дії сертифіката (посвідчення): 09.04.18 Парашутний клуб «Авіа-Союз» Стрибковий сезон в парашутному клубі «Авіа-Союз» починається в квітні і закінчується в жовтні кожного року. Робочі дні — вихідні та свята. Аеродром працює з 8:00 і до заходу сонця. В клубі проводяться: Парашутні стрибки для сертифікованих парашутистів; Організація і проведення змагань; Парашутні стрибки для починаючих парашутистів, за такими програмами: Стрибок з інструктором (тандем-стрибок) Стрибок з витяжним фалом Стрибки за програмою AFF Школа пілотів Школа пілотів(Організація Тренування Пілотів, англ. Flight training Organization, FTO / Навчальна Організація Типового Рейтингу англ. Type Rating Training Organization, TRTO) проводить навчання, як за спортивними програмами, так і за програмою пілотів-любителів з видачі пілотських посвідчень, на літаках К-10 Swift, Як-52 та Л-29. Послуги, що надаються школою пілотів: ознайомчі польоти з вищим пілотажем ознайомчі польоти над Дніпром первісне льотне навчання підготовка спортсменів-льотчиків за спортивною програмою «Аеробатика» льотна підготовка за програмою «Приватний пілот», PPL льотна підготовка за програмою «Комерційний пілот», CPL організація змагань з літакового спорту. Літальні апарати аеродрому Примітки Посилання http://avia-soyuz.com.ua [Архівовано 26 серпня 2017 у Wayback Machine.] Сайт аеродрому «Травневе»(рос.)