NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Городище (Лебединський район)

Городище — ландшафтний заказник місцевого значення. Об'єкт розташований на території Лебединського району Сумської області, на території Кам'янської сільської ради. Площа — 64,3 га, статус отриманий у 2018 році. Територія складається з плакорних ділянок, вкритих широколистяним лісом, що перемежовуються з безлісими лучними ділянками та схилу правого коріного берега р. Псел. Окрім ландшафту, значну природну цінність, тут також становлять дерева дуба звичайного віком від 200 до 400 років, у кількості близько 20 дерев. Види тварин, занесені до Червоної книги України: жук-олень, бджола-тесляр, мурашка руда лісова-включена до списків Міжнародного союзу охорони природи. Ряст Маршалла — вид рослин, що підлягає особливій охороні на території Сумської області. Джерела Рішення Сумської обласної ради від 06.07.2018 «Про зміну в мережі території та об'єктів природно-заповідного фонду області» Природно-заповідний фонд Сумської області: Атлас-довідник / [уклад.: Р.В. Бойченко, В.В. Вертель, О.Ю. Карлюкова та ін.]. – 2-е вид., випр. та допов. – К.: ТОВ «Українська Картографічна Група», 2019. – 96 с.
Холодниківський заказник

Холо́дниківський зака́зник — ботанічний заказник місцевого значення в Україні. Об'єкт розташований на території Роменського району Сумської області, на території Андріївської та Анастасіївської сільськихї рад, на північ від села Холодник. Площа — 54,8 га. Статус отриманий у 2018 році. Перебуває у віданні: Роменська районна державна адміністраці. Ділянка типового балкового ландшафту з популяціями рідкісних видів рослин різного рангу охорони, серед них — занесені до Червоної книги України: астрагал шерстистоквітковий, горицвіт весняний, сон чорніючий, ковила волосиста. Також зростають види, що потребують охорони на території Сумської області: гіацинтик блідий, анемона дібровна, волошка сумська, гадюча цибулька занедбана, гострокільник волосистий та інші. Джерела Ландшафтний заказник «Холодниківський» Рішення Сумської обласної ради від 06.07.2018 «Про зміну в мережі території та об'єктів природно-заповідного фонду області» Природно-заповідний фонд Сумської області: Атлас-довідник / [уклад.: Р.В. Бойченко, В.В. Вертель, О.Ю. Карлюкова та ін.]. – 2-е вид., випр. та допов. – К.: ТОВ «Українська Картографічна Група», 2019. – 96 с.
Губарівщина (заказник)

Губарі́вщина — ландшафтний заказник місцевого значення в Україні. Об'єкт розташований на території Роменського району Сумської області, околиця села Волошнівка. Площа — 14,9969 га, статус отриманий у 2018 році. Частина балки вкрита залишками лучно-степових угруповань з осередком формування популяції сону чорніючого — виду рослин, занесеного до Червоної книги України. По днищу балки протікає струмок, який утворюється від кількох самовитічних джерел. Джерела Рішення Сумської обласної ради від 14.12.2018 «Про зміну в мережі території та об'єктів природно-заповідного фонду області»
Духовичанські дуби

Духовнича́нські дуби́ — ботанічна пам'ятка природи місцевого значення в Україні. Об'єкт розташований на території Чупахівської селищної ОТГ Охтирського району Сумської області, в селі Духовниче. Площа — 0,1 га, статус отриманий у 2018 році. У межах лісової ділянки зростають 2 дерева дуба звичайного віком близько 400 років. Також мешкає вид комах, занесений до Червоної книги України — жук-олень. Джерела Рішення Сумської обласної ради від 14.12.2018 «Про зміну в мережі території та об'єктів природно-заповідного фонду області»
Тересвянська долина

Тересвя́нська доли́на — лісовий заказник місцевого значення в Україні. Розташований на території Тячівського району Закарпатської області. Частина заказника розташована на північний захід від села Біловарці, інша частина розташована на схід від села Крива, ще три частини — на північ від села Грушово. Площа 192,9 га. Статус присвоєно згідно з рішенням Закарпатської обласної ради від 13.12.2018 року № 1348. Перебуває у віданні ДП «Тячівське лісове господарство» (Тернівське лісництво, кв. 32, вид. 8, 9; кв. 33, вид. 2, 3, 12, 13; кв. 34, вид. 12; кв. 35, вид. 9, 10, 11, 16, 17; кв. 83, вид. 7, 8; кв. 84, вид. 3, 5, 6, 7, 8). Статус присвоєно для збереження і відтворення дубових лісів, що зростають у басейні річки Тересва. Джерела Рішення Закарпатської обласної ради від 13.12.2018 №1348 «Про оголошення об'єкта природно-заповідного фонду». Лісовий заказник місцевого значення «Тересвянська долина» [Архівовано 22 грудня 2021 у Wayback Machine.]
Карабутівський заказник

Карабутівський — загальнозоологічний заказник місцевого значення в Україні. Об'єкт природно-заповідного фонду Сумської області. Опис Розташований на околиці села Карабутове у заплаві річки Ромен. Площа - 93,7 га. Оголошено територією ПЗФ 10.01.2008 з метою збереження в природному стані водно-болотного угіддя, що є осередком збереження мисливських видів тварин та рідкісних, занесених до Червоної книги України (горностай, ванесса чорно-руда), Європейського Червоного Списку (деркач) та Бернської конвенції (канюк, яструб великий, іволга, жаби часникова та гостроморда, тритон гребінчастий). Джерела Природно-заповідний фонд Сумської області: Атлас-довідник. - К.:ТОВ «Українська картографічна група», 2016. - 94 с.
Бочечанський заказник

Бочеча́нський зака́зник — ландшафтний заказник місцевого значення в Україні. Об'єкт природно-заповідного фонду Сумської області. Розташований у межах Конотопського району Сумської області, біля сіл Бочечки, Жолдаки та Сахни. Площа 97,8 га. Оголошено територією ПЗФ 21.12.1983 року. Перебуває у віданні: Бочечківська сільська рада, Конотопський агролісгосп. Частина болотного масиву серед піщаної тераси долини річки Сейм, обмеженого каналами осушувальної мережі. Меліороване болото відновлює свій водний режим, порушені місця заростають, створюючи умови для відтворення популяцій мисливських тварин. Заказник перебуває у складі регіонального ландшафтного парку «Сеймський». Джерела Природно-заповідний фонд Сумської області: Атлас-довідник. - К.:ТОВ «Українська картографічна група», 2016. - 94 с.
Духанівський заказник

Духанівський — ландшафтний заказник місцевого значення в Україні. Об'єкт природно-заповідного фонду Сумської області. Опис Розташований на південь від села Духанівка. Площа - 71,9 га. Оголошено територією ПЗФ 04.08.2006 з метою збереження в природному стані ділянки лісу на боровій терасі р. Сейм, що є типовим призаплавним ландшафтним комплексом, місцем мешкання тварин, занесених до Червоної книги України (горностай, ванесса чорно-руда, махаон), Європейського Червоного Списку (стрічкарка вербова, металовидки красива та кропив'яна) та Бернської конвенції (канюк, яструб великий, сова вухата, дятел великий строкатий, малий дятел, червінець непарний та ін.); місцем зростання сону широколистого - рослини, занесеної до ЧКУ та додатку Бернської конвенції. Джерела Природно-заповідний фонд Сумської області: Атлас-довідник. - К.:ТОВ «Українська картографічна група», 2016. - 94 с.
Біликів (заказник)

Бі́ликів — ландшафтний заказник місцевого значення в Україні. Об'єкт природно-заповідного фонду Сумської області. Розташований у межах Сумського району Сумської області, на північний захід від смт Угроїди. Площа — 50,5 га. Оголошено територією ПЗФ 27.06.2008 року. Перебуває у віданні: Угроїдська селищна рада, ДП «Краснопільське лісове господарство» (Краснопільське л-во, кв. 10). Ділянка цінного ландшафту відрогів Середньоруської височини із шпильково-листяним деревостаном віком понад 100 років, закладеним родиною місцевих цукрозаводчиків і меценатів Харитоненків. Місце відпочинку населення. Джерела Природно-заповідний фонд Сумської області: Атлас-довідник. — К.:ТОВ «Українська картографічна група», 2016. — 94 с. Краснопільське лісництво (карта) [Архівовано 28 квітня 2021 у Wayback Machine.]
Глибнянське

Глибнянське — заповідне урочище в Україні. Об'єкт природно-заповідного фонду Сумської області. Розташований у лісовому фонду ДП «Краснопільський лісгосп» на захід від с. Глибне. Створений з метою збереження унікального дубового насадження віком близько 130 років. Місце зростання типових та рідкісних видів рослин, занесених до Червоної книги України (коручка черемниковидна, гніздівка звичайна). Осередок відтворення мисливської фауни. Джерела Природно-заповідний фонд Сумської області: Атлас-довідник. - К.:ТОВ «Українська картографічна група», 2016. - 94 с.
Horonda

Horonda (ukrajinsky Горонда, maďarsky Gorond, česky Gorond nebo Goronda) je obec na Ukrajině v okrese Mukačevo v Zakarpatské oblasti. V obci se nachází sídlo Horondské vesnické územní hromady. Historie Na území obce byly nalezeny bronzové nástroje z 9. a 10. století před naším letopočtem. První písemná zmínka o obci pochází z roku 1550. V minulosti obec patřila Rakousku-Uhersku, od jeho rozpadu v roce 1918 až do roku 1938 byla součástí Československa. Po vyhnání nacistických okupantů (26. října 1944) vstoupilo do řad Rudé armády 40 obyvatel, z toho 9 obyvatel vstoupilo do 1. československého armádního sboru. 8 z nich bylo za své vojenské činy vyznamenáno řády a medailemi SSSR, 12 zemřelo. Na počest vesničanů, kteří zemřeli v boji proti nacismu, byl v Horondě vztyčen obelisk.V roce 1945 byla Horonda i s okolím připojena k Ukrajinské SSR. V roce 1991 se Horonda stala součástí nezávislého ukrajinského státu Odkazy Reference V tomto článku byly použity překlady textů z článků Горонда na ukrajinské Wikipedii a Horonda na německé Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Horonda na Wikimedia Commons
Horonda

Horonda (ukrainisch Горонда; ruthenisch Горонда; russisch Горонда Goronda, slowakisch Goronda, ungarisch Gorond, dt. Gorond) ist ein Dorf im Westen der ukrainischen Oblast Transkarpatien mit 4000 Einwohnern (2004). Das 1550 erstmals schriftlich erwähnte Dorf befindet sich im Südwesten des Rajon Mukatschewo und liegt 17 km südwestlich von Mukatschewo an den Territorialstraßen T–07–10 und T–07–29. Die Ortschaft besitzt eine Bahnstation an der Bahnstrecke Tschop-Mukatschewo. Am 12. Juni 2020 wurde das Dorf zusammen mit 2 umliegenden Dörfern zum Zentrum der neu gegründeten Landgemeinde Horonda (Горондівська сільська громада/Horondiwska silska hromada) im Rajon Mukatschewo, bis dahin bildete es die Landratsgemeinde Horonda (Горондівська сільська рада/Horondiwska silska rada) im Südwesten des Rajons Mukatschewo. Folgende Orte sind neben dem Hauptort Horonda Teil der Gemeinde: Weblinks Einzelnachweise
Gorond

Gorond (ukránul: Ґоронда) település Ukrajnában, Kárpátalján, a Munkácsi járásban. Fekvése Munkácstól délnyugatra, a Latorca déli oldalán, Nagylucska és Iznyéte közt fekvő település. Nevének eredete Neve magyar köznévként a folyók árteréből 1-2 méterre kiemelkedő, települések kialakítására és földművelésre alkalmas magasabb térszínt jelent. Története A 18. század végén Vályi András így ír róla: „GOROND. Goronda. Orosz falu Bereg Vérmegyében, földes Ura G. Schönborn Uraság, lakosai görög katolikusok, fekszik a’ Kaszonyi kerűletben. Határbéli szántó földgyei gabonát teremnek, makkos erdeje van, de sovány a’ határja, piatzozása sints meszsze, Munkátson két mértföldnyire, a’ második Osztályba tétettetett.” Fényes Elek 1851-ben kiadott geográfiai szótárában így ír a faluról: „Goronth vagy Gorond, orosz falu, Beregh vmegyében, Munkácshoz dél-nyugotra 1 1/2 mfld: g. kath., 12 zsidó lak. Jó határ. Makkos erdő. F. u. gr. Schönborn.” A trianoni béke előtt Bereg vármegye Munkácsi járásához tartozott. Az első világháborút követően a mesterségesen létrehozott Csehszlovákiához csatolták, majd 1939 márciusától ismét Magyarországhoz tartozott 1944 őszéig, amikor a szovjet csapatok megszállták. Ennek következtében 1945-ben az Ukrán Szovjet Szocialista Köztársaság, s ezzel együtt a Szovjetunió részévé vált. 1991 óta a független Ukrajna része. Népessége 1891-ben 1073 ruszin és magyar lakosa volt. 1910-ben 1626 lakosából 279 magyar, 1336 ruszin volt; ebből 1435 görögkatolikus, 50 református, 99 izraelita volt. Jegyzetek Források A történelmi Magyarország atlasza és adattára 1914 ISBN 963 85683 3 X ↑ Boros: Boros László: Mátészalka természeti földrajza. In Ujváry Zoltán (szerk): Mátészalka története. Debrecen: Ethnica. 1992. ISBN 963 47 1812 4
Horonda

Horonda (Oekraïens: Горонда, Hongaars: Goronda) is een plaats en gemeente in het Oblast Transkarpatië, gelegen in het rajon Moekatsjevo in het uiterste westen van Oekraïne. De gemeente had in 2001 in totaal 9.364 inwoners en een oppervlakte van 78 km². Het bestaat uit de volgende dorpen: Horonda (Горонда, Goronda) Strabitsovo (Страбичово, Mezőterebes) Zniatino (Жнятино, Izsnyéte) Het laatstgenoemde dorp, Zniatino (Izsnyéte) kent een in meerderheid Hongaarse bevolking, van de 2243 inwoners waren er tijdens de volkstelling van 2001 ruim 63% Hongaren (1435 personen). Ze behoren tot de Hongaarse minderheid in Oekraïne. De Hongaren behoren over het algemeen toe tot de Hongaars gereformeerde kerk.
Horonda

Horonda (ukr. Горонда) – wieś na Ukrainie, w obwodzie zakarpackim, w rejonie mukaczewskim, siedziba hromady. W 2001 liczyła 4000 mieszkańców. Historia Na terenie Horondy znaleziono narzędzia z brązu z późnej epoki brązu – wczesnej epoki żelaza (XI–X w. p.n.e.). Pierwsza pisemna wzmianka o Horondzie pochodzi z 1550 r. W marcu i kwietniu 1919 r. we wsi istniała władza radziecka. W 1922 r., gdy tereny leżały w Czechosłowacji, rozpoczęła tu działalność Komunistyczna Partia Związku Radzieckiego, a w 1934 r. organizacja Komsomołu. W 1934 r. doszło do rozruchów stłumionych przez policję. Po wyzwoleniu wsi spod trwającej od 1938 r. okupacji węgierskiej (26 października 1944) 40 mieszkańców wstąpiło w szeregi Armii Czerwonej, a 9 – do I Czechosłowackiego Korpusu Armijnego. W Horondzie wzniesiono obelisk ku czci współmieszkańców, którzy zginęli w walce z faszystami. We wsi urodził się karpatorusiński etnograf Petro Lintur (1909–1969). Przypisy
Horonda, Muncaci

Horonda (în ucraineană Горонда) este o comună în raionul Muncaci, regiunea Transcarpatia, Ucraina, formată numai din satul de reședință. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației comunei Horonda era vorbitoare de ucraineană (98,95%), existând în minoritate și vorbitori de alte limbi. Note
Горонда

Горонда́ (укр. Ґоронда) — село в Мукачевском районе Закарпатской области Украины. Административный центр Горондовской сельской общины. Население по переписи 2001 года составляло 4000 человек. Почтовый индекс — 89656. Телефонный код — 3131. Занимает площадь 4,31 км². Код КОАТУУ — 2122781801. Примечания Ссылки Горонда на сайте Верховной рады Украины (укр.) Административно-территориальное устройство Закарпатской области (укр.)
Servei de Seguretat d'Ucraïna

El Servei de Seguretat d'Ucraïna, ucraïnès: Служба безпеки України, transliterat Slujba bezpeki Ukraïni, és una agència de seguretat ucraïnesa. L'acrònim SBU, ucraïnès: СБУ, és el nom comú empleat pels ucraïnesos per referir-se als serveis secrets. El SBU és el responsable de la seguretat de l'Estat, de les seves institucions i els seus representants. Igualment, també està a càrrec del contraespionatge, de la lluita contra el terrorisme, el contraban i el tràfic d'armes. L'SBU va ser creat el 20 de setembre de 1991, just després que Ucraïna guanyés la seva independència, i és hereu de l'antiga secció ucraïnesa del KGB. Durant els seus primers anys va mantenir a la major part del personal procedent de l'etapa soviètica. En 2004 el Departament d'intel·ligència de l'SBU va ser reorganitzat en una agència independent que es va denominar "Servei d'Intel·ligència Estrangera d'Ucraïna", sent responsable tant de la intel·ligència estrangera com de la seguretat externa. Directors de l'SBU Notes
Ukraines sikkerhedstjeneste

Ukraines sikkerhedstjeneste, SBU (ukrainsk: Служба безпеки України (СБУ), tr. Sluzjba bezpeki Ukraini) er Ukraines nationale efterretnings- og sikkerhedstjeneste oprettet i 1991. SBU har omkring 30.000 ansatte. Nuværende chef for sikkerhedstjenesten er Yevhenii Khmara. Kilder
Ukrán Biztonsági Szolgálat

Az Ukrán Biztonsági Szolgálat, rövidítve SZBU (ukránul: СБУ – Служба безпеки України [Szluzsba bezpeki Ukrajini]) Ukrajna egyik nemzetbiztonsági szolgálata. Fő működési területei a kémelhírítás, alkotmányvédelem, terrorellenes tevékenység, a szervezett bűnözés és a korrupció elleni harc és egyéb illegális tevékenységek felderítése és felszámolása. 1991 szeptemberében hozták létre az egykori KGB ukrajnai köztársasági részlegének alapjain. Az SZBU-ból 2004-ben kivált a Hírszerző Igazgatóság, mely azóta Ukrán Hírszerző Szolgálat (SZZRU) néven működik. Kb. 30 ezer munkatársa van, központja Kijevben, a Volodimirszka utca 33. szám alatt található. Vezetője 2026. január 5-től Jevhenyij Hmara. Vezetői testülete elnök: Vaszil Maljuk első elnökhelyettes: Szerhij Andrusenko elnökhelyettes: Anatolij Szandruszkij elnökhelyettes: Szerhij Naumjuk Az SZBU elnökei Jevhenyij Hmara (2026. najuár 5-től, megbízottként) Vaszil Maljuk (2023. február 7. – 2026. január 5., , 2022. július 18. – 2023. február 7. között megbízott) Ivan Bakanov (2019. augusztus 29. – 2022. július 17.) Vaszil Szerhijovics Hricak (2015. július 2. – 2019. augusztus 29.) Valentin Nalivajcsenko (2014. február 22. – 2015. június 18.) Olekszandr Jakimenko (2013. január 9. – 2014. február 22.) Ihor Horoskovszkij (2012. február 3. – 2013. január 9.) Valerij Horoskovszkij (2010. március 11. – 2012. január 18.) Valentin Nalivajcsenko (2006. december 22. – 2010. március 11., 2009. márciusig megbízottként) Ihor Drizscsanij (2005. szeptember 8. – 2006. december 22.) Olekszandr Turcsinov (2005. február 4. – 2005. szeptember 8.) Ihor Szmesko (2003. szeptember 4. – 2005. február 4.) Volodimir Radcsenko (2001. február 10. – 2003. szeptember 2.) Leonyid Derkacs (1998. április 22. – 2001. február 10.) Volodimir Radcsenko (1995. július 3. – 1998. április 22.) Valerij Malikov (1994. július 12. – 1995. július 3.) Jevhen Marcsuk (1991. november 6. – 1994. július 12.) Mikola Holusko (1991. szeptember 20. – 1991. november 6., megbízott) Jegyzetek Források Ukrajna törvénye az Ukrán Biztonsági Szolgálatról (ukránul) Az SZBU korábbi vezetői a szervezet honlapján (ukránul) További információk Az Ukrán Biztonsági Szolgálat (SZBU) honlapja (ukránul)
Serviço de Segurança da Ucrânia

O Serviço de Segurança da Ucrânia (ucraniano: Служба безпеки України, romanizado: Sluzhba bezpeky Ukrayiny) ou SBU (ucraniano: СБУ) é principal Agência de Segurança e de Inteligência do Governo Ucraniano, nas áreas de atividade de contra-inteligência, combate ao terrorismo e ao crime organizado. A Constituição da Ucrânia define a SBU como uma instituição militar, e seus funcionários são considerados militares com patentes. Está subordinado diretamente à autoridade do Presidente da Ucrânia. O SBU também opera sua própria Unidade de Forças Especiais, o Grupo Alfa. O SBU é o sucessor da filial ucraniana da KGB soviética, criada após a Declaração de Independência da Ucrânia em 1991. A agência foi vista negativamente pelo público ucraniano durante grande parte de sua história, já que era amplamente considerada corrupta e era mais conhecida por prender e intimidar dissidentes políticos. Desde a Revolução da Dignidade em 2014, o SBU passou por uma reestruturação com a transição para o novo Governo, visando eliminar a corrupção e infiltração pelos serviços de inteligência russos. O SBU desde então esteve envolvido em operações contra a Rússia e separatistas pró-Rússia em Donbas após o início da Guerra em Donbas e a Guerra Russo-Ucraniana mais ampla. A agência também começou a realizar operações fora da Ucrânia, algumas das ações mais notáveis ​​incluem a Explosão da Ponte da Crimeia em 2022, múltiplos assassinatos contra figuras do alto escalão russo e a Operação Teia de Aranha. Administração A alta administração da SBU é composta pelo Chefe do Serviço, dois primeiros adjuntos, incluindo o primeiro chefe adjunto da Diretoria Central de Combate à Corrupção e ao Crime Organizado da SBU, e quatro adjuntos. Chefe do Serviço Brigadeiro-General Vasyl Malyuk (Interino). Primeiros Adjuntos Primeiro Chefe Adjunto - Chefe do Centro Anti-Terrorismo sob a SBU - Major-General Sergey Andrushchenko; Primeiro Chefe Adjunto - Chefe do Departamento de Combate à Corrupção e ao Crime Organizado - Brigadeiro-General Vasyl Malyuk. Adjuntos Chefe adjunto - Coronel Anatoliy Sandurskiy; Chefe adjunto - Coronel Oleksandr Yakushev. Galeria Referências Ligações externas Serviço de Segurança da Ucrânia Site Oficial (em ucraniano)
Служба безбедности Украјине

Служба безбедности Украјине (укр. Служба безпеки України, СБУ) је орган за спровођење закона и главна обавештајна служба Украјине, задужен за области контраобавештајне делатности и борбе против тероризма. Према закону, то је државни орган посебне намене са принудним функцијама, који обезбеђује државну безбедност Украјине. СБУ је директно потчињена председнику Украјине. Историјат и надлежности Врховна рада Украјине је 20. септембра 1991. године усвојила резолуцију „О успостављању Службе националне безбедности Украјине“. Истом резолуцијом је укинут Комитет државне безбедности Украјинске ССР. Врховна рада је 25. марта 1992. усвојила Закон „О Служби безбедности Украјине“. Овај закон дефинише приоритетне надлежности СБУ: заштита државног суверенитета, уставног поретка, територијалног интегритета, економског, научног, техничког, одбрамбеног потенцијала Украјине, легитимних интереса државе и права грађана од обавештајних активности страних специјалних служби, субверзивних задирања појединих организација и појединаца; спречавање, откривање и разоткривање злочина против мира и безбедности човечанства, тероризма, корупције и организованог криминала у области администрације, привреде и других незаконитих радњи које директно угрожавају виталне интересе Украјине; информационо-аналитичке активности у циљу помоћи руководству Украјине у спровођењу спољне и унутрашње политике у правцу изградње државе, јачања њене одбрамбене способности и економског потенцијала, ширења међународне сарадње. Кршење људских права и слободе говора Према извештајима Посматрачке мисије УН за људска права у Украјини, особље СБУ је одговорно за више случајева кршења људских права, укључујући присилне нестанке, сексуално насиље и мучење. Године 2016. Amnesty International и Human Rights Watch су известили да СБУ управља тајним заточеничким објектима у којима се цивили држе без комуникације и подвргавају се неприкладном третману и мучењу. Према извештајима УН, СБУ користи широко тумачење и примену украјинског Кривичног закона против независних украјинских новинара, блогера и медијских активиста. Референце
Ukrainas säkerhetstjänst

Ukrainas säkerhetstjänst (ukrainska: Служба безпеки України, Sluzjba bezpeky Ukrajiny, SBU), är Ukrainas inrikes- och utrikesunderrättelsetjänst. Historik Ukrainas säkerhetstjänst bildades genom en omorganisation av Ukrainska SSR:s filial till det sovjetiska KGB, vilket innebar att majoriteten av personalen från Sovjetunionentiden behölls kvar i sin tjänst. Organisationen bildades i september 1991 efter Ukrainas självständighet i augusti 1991. Den siste chefen för den ukrainska delen KGB, Nikolaj Golusjko stannade kvar som chef under fyra månader, innan han flyttade tillbaka till Ryssland. Efter 1992 konkurrerade säkerhetstjänsten beträffande underrättelseverksamhet med försvarsministeriets underrättelseavdelning. Trots detta tjänstgjorde den tidigare GRU-spionchefen Ihor Smesjko som chef för Ukrainas säkerhetstjänst 2003–2005. Uppdrag Ukrainas säkerhetstjänst har till uppgift att skydda landets nationella suveränitet. Chefer 1991 (september–november) Nikolaj Golusjko (tjänsteförrättande) 1991–1994 Jevhen Martjuk 1994–1995 Valerij Malikov 1995–1998 Volodymyr Radtjenko 1998–2001 Leonid Derkatj 2001–2003 Volodjymyr Radtjenko 2003–2005 Ihor Smesjko 2005 (februari–september) Oleksandr Turtjynov 2005–2006 Ihor Drizjtjanyj 2006–2010 Valentyn Nalyvaytjenko 2010–2012 Valerij Chorosjkovskyj 2012 (januari–februari Volodymyr Rokytskyj (tjänsteförrättande) 2012–2013 Ihor Kalinin 2013–2014 Oleksandr Jakymenko 2014–2015 Valentyn Nalyvajtjenko 2015–2019 Vasyl Hrytsak 2019–juli 2022 Ivan Bakanov Referenser Den här artikeln är helt eller delvis baserad på material från engelskspråkiga Wikipedia, Security Service of Ukraine, 12 mars 2022. Noter