NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Kalinów Nowy (hromada)

Kalinów Nowy – hromada terytorialna w rejonie samborskim obwodu lwowskiego Ukrainy. Siedzibą hromady jest miasto Kalinów Nowy. Hromadę utworzono 11 sierpnia 2015 roku w ramach reformy decentralizacji. W jej skład weszły miejscowości z dotychczasowych hromad: Bilina Wielka, Kalinów, Kalinów Nowy, Kornalowice, Hordynia. Miejscowości hromady W skład hromady wchodzi miasto Kalinów Nowy, osiedle typu miejskiego Dublany i 23 miejscowości Przypisy Linki zewnętrzne Розпорядження Кабінету Міністрів України від 12.6.2020 r. № 718-р "Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Львівської області"
Новокалиновская городская община

Новокалиновская городская общи́на (укр. Новокалинівська міська громада) — территориальная община в Самборском районе Львовской области Украины. Административный центр — город Новый Калинов. Население составляет 14 326 человек. Площадь — 260,1 км². Населённые пункты В состав общины входит 1 город (Новый Калинов), 1 посёлок (Дубляны) и 23 села: Великая Белина Великая Хвороща Малая Белина Гордыня Калинов Кружики Корналовичи Великая Озимина Малая Озимина Лука Майнич Залужаны Малая Хвороща Бабина Пыняны Береги Местковичи Ковиничи Зарайское Климовщина Корничи Бирчицы Новые Бирчицы Примечания Источники Официальный сайт общины Архивная копия от 26 апреля 2021 на Wayback Machine Павло Остапенко, Роман Перхалюк, Олександр Бончковський, Станіслав Остапенко. Атлас адміністративно-територіального устрою України / За загальною редакцією Остапенка П.. — видання друге, доповнене. — Київ, 2021. — С. 195. — 441 с. (укр.)
Новокалинівська міська громада

Новокалинівська міська територіальна громада — територіальна громада в Україні, в Самбірському районі Львівської області. Адміністративний центр — місто Новий Калинів. Площа громади — 252,1 км², населення — 14 227 мешканців (2021). Історія Утворена 11 серпня 2015 року шляхом об'єднання Новокалинівської міської ради та Великобілинської, Гординянської, Калинівської, Корналовицької сільських рад Самбірського району. 19 липня 2020 року, в результаті адміністративно-територіальної реформи та ліквідації Самбірського району (1940—2020), громада увійшла до складу новоствореного Самбірського району. Склад громади Розпорядженням Кабінету міністрів України від 12 червня 2020 року, у складі територіальної громади перебувають населені пункти: Новий Калинів: 4070 осіб, Голова: Юзвяк Богдан Осипович Дубляни: 2101 осіб. Староста: Шабелько Оксана Миколаївна Бабина: 1711 осіб. Загальне населення: Бабинська сільська рада: 2940 осіб. У підпорядкуванні: село Береги (445 осіб), село Пиняни (784 осіб). Староста: Бурак Леся Іванівна Велика Білина: 311 осіб. Загальне населення: Великобілинська сільська рада: 804 осіб. У підпорядкуванні: село Велика Хвороща (9 осіб), село Мала Білина (484 осіб). Староста: Білинський-Тарасович Мирослав Володимирович Велика Озимина: 269 осіб. Загальне населення: Великоозиминська сільська рада: 409 осіб. У підпорядкуванні: село Мала Озимина (140 осіб). Староста: Лещак Леся Іванівна Гординя: 988 осіб. Староста: Возняк Марія Михайлівна Калинів: 441 осіб. Загальне населення: Калинівська сільська рада: 790 осіб. У підпорядкуванні: село Кружики (349 осіб) Корналовичі: 1047 осіб. Староста: Струс Петро Петрович Корничі: 433 осіб. Загальне населення: Корничська сільська рада: 740 осіб. У підпорядкуванні: село Бірчиці (246 осіб), село Нові Бірчиці (61 осіб). Староста: Андреїшин Галина Ярославівна Лука: 333 осіб. Загальне населення: Лукавська сільська рада: 979 осіб. У підпорядкуванні: село Залужани (386 осіб), село Майнич (260 осіб), село Мала Хвороща. Староста: Шийко Роман Іванович Містковичі: 378 осіб. Загальне населення: Містковицька сільська рада: 980 осіб. У підпорядкуванні: село Зарайське (216 осіб), село Климівщина (8 осіб), село Ковиничі (378 осіб). Староста: Возняк Володимир Іванович Населені пункти До складу громади входять 1 місто (Новий Калинів), 1 селище (Дубляни) і 23 села: Бабина Береги Бірчиці Велика Білина Велика Озимина Велика Хвороща Гординя Залужани Зарайське Калинів Климівщина Ковиничі Корналовичі Корничі Кружики Лука Майнич Мала Білина Мала Озимина Мала Хвороща Містковичі Нові Бірчиці Пиняни урочище ШРБУ-88 урочище Шашкевича Керівництво Голова Новокалинівської ОТГ Юзвяк Богдан Осипович Примітки Посилання https://decentralization.gov.ua/gromada/756/composition [Архівовано 21 квітня 2021 у Wayback Machine.] https://gromada.info/gromada/novokalynivska/ [Архівовано 17 грудня 2017 у Wayback Machine.]
Musée Ivan-Horbatchevsky

Le musée Ivan-Horbatchevsky est un musée situé à Zaroubyntsiy du raïon de Ternopil, en Ukraine. Il a été fondé en 2004, il porte le nom de Ivan Horbachevsky, membre de l'académie des sciences d'Ukraine. Références Annexes Articles connexes Liste de musées en Ukraine Liens externes Portail de l’Ukraine Portail de la médecine Portail des musées
Музей-садиба Івана Горбачевського

Музей-садиба Івана Горбачевського — меморіальний музей українського хіміка, гігієніста й епідеміолога, громадсько-політичного, освітнього діяча, академіка ВУАН, дійсного члена НТШ Івана Горбачевського в селі Зарубинцях Тернопільського району Тернопільської області. Пам'ятка історії місцевого значення, охоронний номер 1433. Історія створення Садиба Горбачевських відновлена Тернопільським державним медичним університетом. Музей відкритий у 2004 році. Від 2004 року, який з ініціативи ЮНЕСКО оголосили роком Івана Горбачевського з нагоди його 150-річного ювілею, в музеї-садибі проводять «Горбачевські читання». Викладачі й студенти виступають із доповідями, повідомленнями та спогадами про видатного вченого. У жовтні 2010 року поруч із музеєм-садибою відбулося урочисте відкриття навчально-практичного центру первинної медико-санітарної допомоги. Експозиція У музеї представлені документи і предмети, що ілюструють життєвий та науковий шлях Івана Горбачевського. Деякі з них зберегла й подарувала музею-садибі онука Антона Горбачевського — Ірина-Романа Носик, мистецтвознавець, графік з канадського міста Торонто. Серед речей академіка є серветка, вишита донькою Івана Горбачевського під час учителювання на Закарпатті, а також вишивки, які академіку подарувала Олена Пчілка. Примітки Посилання У день народження Івана Горбачевського студенти ТДМУ відвідали його музей-садибу // Сайт ТДМУ. — 2015. — 16 травня. Крізь призму минулого до сьогодення [Текст]: [збірник] / [М. М. Корда та ін.] ; за ред. М. М. Корди, Л. Я. Федонюк ; Терноп. держ. мед. ун-т ім. І. Я. Горбачевського. — Тернопіль: ТДМУ: Укрмедкнига, 2017. — 477, [2] с. : фото. — 500 прим. — ISBN 978-966-673-299-9.
Smijiwka (Beryslaw)

Smijiwka (ukrainisch Зміївка; deutsch früher Schlangendorf) ist ein Dorf in der südukrainischen Oblast Cherson am rechten Ufer des Flusses Dnepr, etwa 10 Kilometer östlich der Rajonshauptstadt Beryslaw gelegen. Der ukrainische Name leitet sich vom deutschen Ortsnamen ab (Змії/Smiji = „Schlange“). Geschichte Das heutige Dorf stellt die Vereinigung der bis 1915 unabhängigen Dörfer Schlangendorf (Smijiwka), Mühlhausendorf (Mychajliwka), Klosterdorf (Kostyrka) und Altschwedendorf (Staroschwedske) dar. Diese wurden zwischen 1782 (Staroschwedske) und 1804 gegründet; die Bewohner waren deutschstämmig bis auf Gammalsvenskby (Altschwedendorf), dessen Bewohner aus Reigi und anderen küstenschwedischen Dörfern auf der Ostseeinsel Dagö stammten, die unter Katharina II. umgesiedelt worden waren. 1885 wurde die bis dahin bestehende Holzkirche durch einen Steinbau abgelöst, 1929 wurde die Kirche aber geschlossen. 1886 wird für die einzelnen Orte folgendes verzeichnet: Altschwedendorf: 515 Bewohner in 65 Häusern, evangelische Kirche und Schulgebäude Klosterdorf: 773 Bewohner in 52 Häusern, katholische Kirche, Schulgebäude und Geschäfte Mühlhausendorf: 489 Bewohner in 48 Häusern, evangelisches Bethaus und Geschäfte Schlangendorf: 474 Bewohner in 46 Häusern, evangelisches Bethaus und Schulgebäude Teile der deutschsprachigen Bevölkerung wurden nach dem Ausbruch des Zweiten Weltkrieges 1941 nach Sibirien deportiert, die Orte selber am 26. August 1941 durch die deutsche Wehrmacht erobert. Beim Rückzug der Wehrmacht vor der Roten Armee 1943 wurde die deutsche und schwedische Bevölkerung evakuiert und kamen großenteils in Krotoschin im Warthegau unter. 1945 aber kamen sie auch hier unter die Besatzung der Roten Armee und ein Teil wurde in die Sowjetunion deportiert, um dort in Gulags zu arbeiten. Die Kirche im Ort wurde 1951 in einen Kulturklub umgestaltet und diente später als Lager für landwirtschaftlichen Dünger. Durch den Polnisch-Sowjetischen Gebietsaustausch wurden im stark entvölkerten Ort ehemalige Bewohner der an Polen abgetretenen Gebiete, vorwiegend Bojken angesiedelt; sie stellten bald 80 Prozent der Gesamtbevölkerung und machten das Dorf zu einem der größten in der Region. Nach dem russischen Überfall auf die Ukraine am 24. Februar 2022 wurde die Stadt zwischen März und dem 11. November 2022 von russischen Truppen besetzt. Heute existieren im Ort drei Kirchen: eine evangelische Peter-und-Paul-Kirche, eine ukrainisch-orthodoxe Michailskirche und eine griechisch-katholische Kirche. Am 12. Juni 2020 wurde das Dorf ein Teil der Stadtgemeinde Beryslaw; bis dahin bildete es die Landratsgemeinde Smijiwka (Зміївська сільська рада/Smijiwska silska rada) im Süden des Rajons Beryslaw. Weblinks Eintrag zum Ort in der Enzyklopädie der Geschichte der Städte und Dörfer der Ukrainischen SSR (ukrainisch) Forumseintrag zur Geschichte der Ortsteile (Memento vom 21. Februar 2013 im Webarchiv archive.today) Ortsplan von Schlangendorf, Stand 1926-27 Siehe auch Liste beschädigter und zerstörter Kulturstätten in der Ukraine infolge des russischen Angriffskrieges seit 2022 Einzelnachweise
Zmiivka

Zmiivka (Ukrainian: Зміївка, pronounced [z⁽ʲ⁾miˈjiu̯kɐ]) is a village in Beryslav Raion, within Kherson Oblast, Ukraine. It belongs to Beryslav urban hromada, one of the hromadas of Ukraine. Zmiivka is known for its Old Swede community of Gammalsvenskby which was established there in the 18th century after they were deported from Dagö Island following the Russian annexation of Estonia. History Russian Empire The settlement Gammalsvenskby was established in 1782 by Swedes from the Dagö Island. In the beginning of 19th century, three German villages were established in the area - Schlangendorf, Mühlhausendorf and Klosterdorf. As of 1886, there were 515 people in Gammalsvenskby, 773 people in Klosterdorf, 489 people in Mühlhausendorf, and 474 people in Schlangendorf. Soviet period The village was affected by the Holodomor in 1932–1933. According to the martyrology "National Book of Memory of the Victims of the Holodomor of 1932-1933 in Ukraine," one person died - Utas Oleksandr. The citizens were repressed by the Soviet authorities for spreading rumors about the famine. After World War II, Gammalsvenskby was renamed to Verbivka, Schlangendorf - to Zmiivka, Mühlhausendorf - to Mykhailivka, and Klosterdorf - to Kostyrka. The Germans were deported by the Soviet authorities after the war. In 1951, the church was repurposed as a club, and later as a fertilizer warehouse. In 1951, as the result of the Polish–Soviet territorial exchange, 2,5 thousands Boykos were resettled to the villages from Lodyna (147 families), Dolishni Berehy (170 families), and Nanove (122 families). The villages Mykhailivka, Kostyrka, and Verbivka were incorporated into Zmiivka. Independent Ukraine There are three churches in the village: an Orthodox church, a Lutheran church, and a Greek Catholic church. On October 2, 2008, Carl XVI Gustaf, the King of Sweden, and his wife Queen Silvia visited Zmiivka. On August 23, 2010, the Day of the National Flag, a memorial dedicated to Heroes of Ukraine was opened. 2022 Russian Invasion The village was under occupation during the Russian invasion of Ukraine. On April 30, 2022, the village headman was abducted by the Russian army. On July 30, the Heroes of Ukraine monument was destroyed. On November 11, Zmiivka was liberated during the Kherson counteroffensive. On April 13, 2023, Russian troops carried out an airstrike on the secondary school, resulting in one death. In October 2023, the house of culture of the village was destroyed by an airstrike. Demographics As of 2001, there were 2,739 people in Zmiivka. Language Distribution of the population by native language according to the 2001 census: Culture There is a music band "Boikivchany" and a Swedish trio choir "Trykusen." See also Dudchany Estonian Swedes Gammalsvenskby References
Zmiïvka

Zmiïvka (en ukrainien Зміївка) est une commune rurale de l'oblast de Kherson, du raïon de Beryslav et de la communauté territoriale de la ville de Beryslav, en Ukraine méridionale. Sa population s'élevait à 2759 habitants en 2001. Géographie La commune de Zmiïvka se trouve sur la rive droite du Dniepr, sur le réservoir de Kakhovka. Assise à 35 mètres d'altitude, elle se situe à 11,5 km en amont de la ville de Beryslav, et à 76,5 km au nord-est de la ville de Kherson. Notes et références Portail de l’Ukraine
Zmijiwka (obwód chersoński)

Zmijiwka (ukr. Зміївка) – wieś na Ukrainie, w obwodzie chersońskim, w rejonie berysławskim, w hromadzie Berysław. W 2001 liczyła 2759 mieszkańców, spośród których 2567 wskazało jako ojczysty język ukraiński, 145 rosyjski, 11 mołdawski, 1 bułgarski, 3 białoruski, 6 niemiecki, a 26 inny. Przypisy
Zmiivka, Berîslav

Zmiivka (în ucraineană Зміївка) este o comună în raionul Berîslav, regiunea Herson, Ucraina, formată numai din satul de reședință. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației comunei Zmiivka era vorbitoare de ucraineană (93,04%), existând în minoritate și vorbitori de rusă (5,26%). Note
Змиевка (Херсонская область)

Змиевка (укр. Зміївка) — село в Бериславском районе Херсонской области Украины. Население Население по переписи 2001 года составляло 2759 человек. Языковой состав Родной язык населения по данным переписи 2001 года: История В октябре 1995 года Кабинет министров Украины утвердил решение о приватизации находившегося здесь совхоза. Местный совет 74372, Херсонская обл., Бериславский р-н, с. Змиевка, ул. Набережная, 16. См. также Старошведское — шведское село, сейчас часть деревни Змиевка Примечания Литература Бураков А. В. Раскопки в с. Змеевке Херсонской области // Краткие сообщения Института археологии. — Киев: Изд-во АН УССР, 1955. — Вып. 4. — С. 109—110. Архивировано 25 апреля 2023 года. Бураков А. В. Поселення епохи бронзи біля с. Зміївка (укр.) // Археологічні пам’ятки УРСР. — Київ: Вид-во АН УРСР, 1961. — Т. X. — С. 26—39. Архивировано 6 августа 2016 года. Ссылки Змиевка на сайте Верховной рады Украины (рус.). w1.c1.rada.gov.ua. Дата обращения: 17 мая 2020. Свято Архангело-Михайлівська церква
Serhiy Bubka College of Olympic Reserve

Serhiy Bubka College of Olympic Reserve (Ukrainian: Донецьке вище училище олімпійського резерву імені Сергія Бубки , ДВУОР ім. С. Бубки; Russian: Донецкое училище олимпийского резерва им. Сергея Бубки) is a sports college in Donetsk. Brief description The college was established on 18 August 1989 on the basis of the Donetsk Tekhnikum of Physical Culture. In 1995 the college was named after Ukrainian pole jumper and the president of the National Olympic Committee of Ukraine, Serhiy Bubka. Notable alumni Lilia Podkopaeva Yaroslav Rakitskyi Serhiy Rebrov Oleksandr Filippov Inga Giller See also National University of Physical Education and Sport of Ukraine FC Olimpik Donetsk References External links Official website
Вінницький планетарій

Вінницький планетарій — науково-просвітницький заклад у Вінниці, в Центральному міському парку. Сюди приходять вивчати астрономію групи із дитячих садочків, учні та студенти. Історія Будівництво планетарію було розпочато в 1960 році, і у вересні 1965 він відчинив свої двері відвідувачам. У лютому 1968 року в Планетарії було встановлено оптико-механічний проектор зір і планет «Малий Цейс», виготовлений в місті Ієна в Німеччині. Протягом 2007—2012 рр. частина приміщення Планетарію була в оренді і використовувалась як склад. Щоб зберегти Планетарій, в січні 2012 було розірвано договір оренди, після чого МКП «Вінницязеленбуд» розпочало ремонт. З 20 листопада 2014 року після капітального ремонту Планетарій розпочав свою роботу. З 4 вересня 2015 року в Планетарії запрацювала система повнокупольної проєкції програм. Діяльність Регулярно проводяться програми для відвідувачів різного віку — дошкільнят, школярів, студентів і дорослих. Кожна програма супроводжується демонстрацією астрономічних явищ: усі види затемнень Сонця та Місяця, полярне сяйво, «зоряний дощ», змінна зоря, схід Сонця, планети на зоряному небі, точки та лінії небесної сфери, Чумацький щлях, блискавка та інші. У кожній програмі демонструються панорами: Вінниця, тропіки, Арктика, Місяць, Марс. Є можливість побачити зоряне небо на різних широтах від Північного до Південного полюсів. На куполі Планетарію можна побачити 5000 зірок, які спостерігаються неозброєним оком. Добре видно туманність Андромеди, зоряне скупчення Ясла та інші. У Планетарії проводяться програми на різну астрономічну тематику для маленьких любителів астрономії, школярів та студентів ВНЗ. На майданчику біля Планетарію проводяться спостереження за допомогою телескопа рідкісних астрономічних явищ: затемнення Місяця, Сонця, метеорних потоків. Джерела Про роботу Вінницького планетарію розповіли у японському журналі. Вінницька міська рада. 21 липня 2023. Процитовано 2 лютого 2024. Вінницький планетарій. Офіційний туристичний сайт Вінниці. Процитовано 2 лютого 2024. Бобрусь О. Легенда Вінницького планетарію: Марія Левченко вже 55 років проводить лекції // 20 хвилин. — 30 жовтня 2022. Бараболя Ю. "Відволіктися від подій". Вінницький планетарій працює безкоштовно для переселенців // Суспільне Новини. — 26 квітня 2022. Вінницький планетарій придбав нове обладнання для показу «космічних» програм. Вінниця Інфо. 26 вересня 2017. Процитовано 2 лютого 2024. Вінницький планетарій на межі закриття, чи тимчасово призупиняє роботу через COVID-19?. Вінниця Інфо. 3 листопада 2020. Процитовано 2 лютого 2024. Посилання Вінницький планетарій [Архівовано 5 квітня 2019 у Wayback Machine.] Планетарії України Вінницький Планетарій у соцмережі «Facebook»
Mezinárodní letiště Daniela Haličského Lvov

Mezinárodní letiště Daniela Haličského Lvov (ukrajinsky Міжнародний аеропорт Львів імені Данила Галицького, Mížnarodnyj aeroport Ľviv Danyla Halyckoho) je největší letiště na západě Ukrajiny. Nachází se 7 km od centra Lvova. Otevřeno bylo v roce 1929 jako náhrada za první lvovské letiště Levandivka. V roce 2012 byl otevřený nový terminál A, zároveň byla zakončena rekonstrukce vzletové a přistávací dráhy, po které může obsluhovat letouny větších rozměrů. Historie První lvovské letiště Levandivka bylo postaveno za vlády Rakouska-Uherska v roce 1914 pro vojenské účely. Od roku 1922 se začalo využívat pro civilní lety. Letecké spojení obsluhovaly letouny Junkers F 13 firmy Aerolloyd, jenž létaly denně na trase Gdaňsk – Varšava – Lvov. Po vypuknutí Druhé světové války již prvního dne 1. září 1939 v 11 hodin dopoledne bylo lvovské letiště bombardováno. Nálet provedlo 30 bombardérů Štuka 4. bombardovacího pluku Luftwaffe, jimž pomáhaly letouny Slovenských vzdušných sil. Během několika dní bylo letiště evakuováno. Následkem bombardování vzletové a přistávací dráhy byly těžce poškozeny. Po rozpadu Sovětského svazu strmě upadlo množství leteckých spojení, ale letiště obnovilo mezinárodní status. K Summitu hlav států střední a východní Evropy, který se konal ve Lvově v roce 1999, bylo letiště kompletně zrekonstruováno. 27. července 2002 havaroval na letišti při letecké přehlídce letoun Suchoj Su-27, v důsledku čehož zemřelo 77 lidí a přes 500 jich bylo zraněno. V letech 2009 – 2012 v rámci příprav k Mistrovství Evropy ve fotbale 2012 byla provedena rekonstrukce starého terminálu, byl postaven nový moderní terminál a byla zrekonstruována vzletová a přistávací dráha, jenž byla prodloužená z 2510 do 3305 metrů, aby mohla přijímat letouny třídy D. V roce 2012 bylo letiště nazváno jménem krále Haličsko-volyňské Rusi Daniela Haličského, který město Lvov založil. Letecká spojení 3/2020, zdroj: lwo.aero Statistika Odkazy Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Mezinárodní letiště Daniela Haličského Lvov na Wikimedia Commons Oficiální stránky
Aéroport international de Lviv

L'aéroport international de Lviv (en ukrainien Міжнародний аеропорт «Львів» імені Данила Галицького) (code IATA : LWO • code OACI : UKLL) est un aéroport domestique et international desservant la ville de Lviv, principale ville de l'ouest de l'Ukraine. Histoire Le 18 mars 2022, lors de l'invasion de l'Ukraine par la Russie, l'aéroport est frappé par plusieurs missiles russes au niveau d'un terminal d'entretien. Situation Statistiques Voir la requête brute et les sources sur Wikidata. Compagnies et destinations Passagers Édité le 07/02/2018 Vols cargos Incidents et accidents Quatre incidents ont été répertoriés sur l'ancien aéroport , le plus important ayant lieu le 27 juillet 2002 lors de crash d'un avion de chasse durant un meeting. Aucun incident n'a été noté depuis la modernisation de l'aéroport en 2012 (pistes allongées et nouveaux bâtiments). Galerie Notes et références Voir aussi Articles connexes Liste des aéroports les plus fréquentés en Ukraine Liens externes Site officiel de l'aéroport Portail de l’aéronautique Portail des transports Portail de l’Ukraine
Port lotniczy Lwów

Port lotniczy Lwów im. Daniela Halickiego (ukr. Міжнародний аеропорт „Львів”, ang. Lviv International Airport, kod IATA: LWO, kod ICAO: UKLL) – międzynarodowy port lotniczy położony 6 km od centrum Lwowa. We wrześniu 2010 roku, Rada Miejska Lwowa zaproponowała, by nadać portowi lotniczemu imię rzeźbiarza związanego ze Lwowem Jana Jerzego Pinzela. Wkrótce pojawiła się kontrpropozycja nazwania portu imieniem przywódcy OUN Stepana Bandery. Ostatecznie postanowiono nazwać port lotniczy imieniem króla Daniela Halickiego. Od 24 lutego 2022 roku wszystkie loty cywilne zostały do odwołania zawieszone w związku z zamknięciem przestrzeni powietrznej nad Ukrainą. Linie lotnicze i połączenia Od 24 lutego 2022 r. wszystkie loty pasażerskie zostały zawieszone na czas nieokreślony. Statystyki ruchu Przypisy Linki zewnętrzne Oficjalna strona portu lotniczego Lwów (ukr.)
Aeroporto Internacional de Lviv Danylo Halytskyi

O Aeroporto Internacional de Lviv Danylo Halytskyi (em ucraniano: Міжнародний аеропорт "Львів" імені Данила Галицького) (IATA: LWO, ICAO: UKLL) é um aeroporto internacional localizado na cidade de Lviv, na Ucrânia. História Fundado em 1929 como Aeroporto Lwów-Skniłów. Skniłów era o nome da aldeia vizinha que hoje faz parte de Lviv. Antes da Segunda Guerra Mundial, operava uma rota doméstica para Varsóvia e Cracóvia. Em 1930, foi lançada a rota internacional para Bucareste, que foi estendida em 1931 para Sófia e Salónica. Em 1936, a rota acima foi estendida a Atenas e Lida. Ligações externas Página oficial Referências
Aeroportul Internațional Liov Danîlo Halîțkîi

Aeroportul Internațional Liov Danîlo Halîțkîi (IATA: LWO, ICAO: UKLL) este un aeroport din Regiunea Liov, Ucraina ce deservește zona Liov. Aeroportul a fost tranzitat în 2021 de 1.834.000 de pasageri. A fost deschis în 1929 și numit după zona deservită. Situat la o altitudine de 326 m, aeroportul dispune de 1 pistă. Infrastructură Piste Aeroportul dispune de o singură pistă. Pista 13/31 are suprafața de asfalt și dimensiunile 3.305 m × . Terminale Note Vezi și
Аеродром Лавов

Међународни аеродром Данило Галицки Лавов (укр. Міжнародний аеропорт "Львів" імені Данила Галицького, рус. Междунаро́дный аэропо́рт «Львов» имени Даниила Галицкого) је међународни аеродром украјинског града Лавова, смештен свега 6 km од средишта града. То је за прилике Украјине велика ваздушна лука, која је 2019. године имала више од 2 милиона путника. Лавовски аеродром је база за три авио-превозника: Међународне линије Украјине, Виз ер и ЛОТ пољске авио-линије. Референце Спољашње везе