NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Полузерье

Полузерье (укр. Полузір'я) — правый приток реки Ворскла, протекающий по Диканьскому, Полтавскому, Решетиловскому и Новосанжарскому районам (Полтавская область). В нижнем течении река называется Полузерка, Резничка и Ворона (приустьевой участок). География Длина — 70 км. Площадь водосборного бассейна — 731 км². Русло реки в нижнем течении (село Назаренки) находится на высоте 74,5 м над уровнем моря, в среднем течении (село Андреевка) — 87,6 м, в верхнем течении (село Зоревка) — 102,4 м. Река течёт в верхнем течении в юго-западном направлении, затем в южном направлении. Река берёт начало от нескольких ручьев у села Ланы (Диканьский район). Впадает в реку Ворскла в южной части пгт Новые Санжары (Новосанжарский район). Долина неглубокая. Пойма шириной до 500 м. Русло местами шириной до 2 м. Русло умеренно-извилистое с раздвоением русла и старицами. На реке есть небольшие пруды. Русло реки местами пересыхает в летний период. В пойме реки присутствуют заболоченные участки с тростниковой и луговой растительностью. Притоки Левые: нет крупных, правые: Дедова Балка. Населённые пункты Населённые пункты на реке от истока к устью: Полтавский район: Зоревка, Андреевка, Биологическое, Соломаховка, Лаврики, Абазовка, Карпуси, Рожаевка, Косточки, Васьки. Решетиловский район: Андреевка, Левенцовка, Браилки, Плоское, Твердохлебы, Чередники. Новосанжарский район: Белокони, Грекопавловка, Дмитренки, Бридуны, Шпортки, Судовка, Назаренки, Лелюховка, пгт Новые Санжары. Примечания Источники Каталог річок України (укр.) / сост.: Г. І. Швець, Н. І. Дрозд, С. П. Левченко; ред.: В. І. Мокляк. — Київ: Вид-во АН УРСР, 1957. — 192 с. — 3000 экз. Географічна енциклопедія України: в 3 т. / Редкол.: А. М. Маринич и др. — Київ: Українська радянська енциклопедія, 1989—1993. — ISBN 5-88500-015-8. (укр.) Кулатова І. М., Супруненко О. Б.. До археологічної карти верхньої течії Полузір'я (укр.) // Полтавський археологічний збірник. — Полтава, 1993. — Вип. I. — С. 54—64. Архивировано 5 июня 2023 года. Горюнов Є. О., Казанський М. М.. До археологічної карти сточища р. Полузір'я (укр.) // Археологічний літопис Лівобережної України. — 1998. — № 1-2. — С. 76—78. Архивировано 4 июня 2023 года. Лист карты M-36-81 Шишаки. Масштаб: 1 : 100 000. Указать дату выпуска/состояния местности. Лист карты M-36-93 Решетиловка. Масштаб: 1 : 100 000. Указать дату выпуска/состояния местности. Лист карты M-36-105 Кобеляки. Масштаб: 1 : 100 000. Указать дату выпуска/состояния местности.
Полузір'я (річка)

Полузі́р'я — річка в Україні, в межах Полтавського району Полтавської області. Права притока Ворскли (басейн Середнього Дніпра). Опис Довжина річки 70 км, площа басейну 731 км². Заплава неширока (до 500 м), у багатьох місцях заболочена. Річище помірно звивисте, завширшки пересічно 2 м, є розгалужені ділянки, стариці. Похил річки 1,2 м/км. Озер 0,2 км², боліт 20 км. Вода використовується населенням для місцевих потреб. Розташування Полузір'я бере початок у селі Мала Рудка. Тече спершу на південь, у межах Полтавського району. Впадає до Ворскли в південній частині смт Нові Санжари. Населені пункти На Полузір'ї розташовані села: Зорівка, Андріївка, Біологічне (Падалки), Лаврики, Абазівка, Карпусі, Рожаївка, Васьки, Андріївка, Браїлки, Левенцівка, Твердохліби, Чередники, Грекопавлівка, Полузір'я, Дмитренки, Бридуни, Судівка, Лелюхівка, а також смт Нові Санжари. Примітки Джерела Географічна енциклопедія України : [у 3 т.] / редкол.: О. М. Маринич (відповід. ред.) та ін. — К., 1989—1993. — 33 000 екз. — ISBN 5-88500-015-8. За ред. А.В. Кудрицького. Полтавщина : Енцикл. довід.. — К. : УЕ, 1992. — С. 798. — ISBN 5-88500-033-6. Словник гідронімів України — К.: Наукова думка, 1979. — С. 436 Посилання https://web.archive.org/web/20190111232555/http://uarivers.net/ukr_rvrs/smal_rivers_table.pdf
Poliske (former village)

Poliske (Ukrainian: Поліське) was a village in Korosten Raion, Zhytomyr Oblast, northern Ukraine. The village was evacuated in 1990 following the aftermath of the 1986 Chernobyl disaster. Poliske is located within the "Zone of Absolute (Mandatory) Resettlement" of the Chernobyl Exclusion Zone, which is an officially designated exclusion area around the site of the disaster. History In 1981, the village's population was 150. Administratively, it belonged to Velyki Klishchi Village Council, a local government area in the raion. Following the aftermath of the Chernobyl disaster, the village was evacuated in 1990. At the time, 46 families resided in the village. They were all relocated to the village of Lysivka in the oblast's Popilnia Raion (Today Zhytomyr Raion) with the support of the government. On 28 December 1990, the Zhytomyr Oblast Council voted to remove Poliske from the register of populated places. The process was finalized when the Verkhovna Rada of the Ukrainian Soviet Socialist Republic published the law on 12 February 1991. References External links Poliske (uninhabited) on Wikimapia
Polesskoye

Polesskoye (en ruso: Полесское, Polesskoye; en ucraniano: Поліське, Polis'ke) fue una aldea ucraniana en el Raión de Narodichi del Óblast de Zhytomyr, al norte de Ucrania. La localidad fue evacuada en 1990 como consecuencia del accidente de Chernóbil. Historia En 1981, Polesskoye contaba con 150 habitantes. Después de la catástrofe ocurrida en la Central Nuclear de Chernóbil, el gobierno le mintió a la población diciéndoles que se encontraban en un lugar seguro. Para evitar la dispersión de partículas radiactivas las calles fueron asfaltadas. Sin embargo, debido a la dificultad para mantener la calidad de vida en la población, la Rada Suprema decidió evacuar este asentamiento en 1990. Los habitantes fueron reubicados en el Raión de Popilnia, en Zhytomyr. Enlaces externos Polesskoye (deshabitado) en Wikimapia.
Полесское (Народичский район)

Полесское (укр. Поліське) — упразднённое село в Народичском районе Житомирской области Украине. Упразднено в 1990 году. География Располагалось на безымянном притоке реки Ослив, в 8 км к северо-западу от села Базар. История Образовано в 1946 году путем объединения колоний Альбертовка и Королевка в один населённый пункт село Полесское. Примечания
Поліське (Народицький район)

Поліське (стара назва — Королево-Альбертівка) — колишнє село в УРСР (нині на території України). Знаходиться в Народицькому районі Житомирської області. Підпорядковувалося Великокліщівській сільській раді. Біля села протікає річка Ослів. Історія 7 червня 1946 року колонії Альбертівка та Королівка були об'єднані в один населений пункт — с. Королево-Альбертівка. Згодом село Королево-Альбертівка було перейменовано на село Поліське. Населення в 1981 році — 150 осіб. Згідно з переписом УРСР 1989 року чисельність наявного населення села становила 97 осіб, з яких 38 чоловіків та 59 жінок. У 1990 році село було повністю відселене через сильне радіоактивне забруднення внаслідок аварії на ЧАЕС, а також село увійшло до зони безумовного (обов'язкового) відселення (друга зона). Зняте з обліку 28 грудня 1990 року Житомирською обласною радою через відсутність постійного населення. Посилання Поліське-нежил [Архівовано 25 серпня 2011 у WebCite] Примітки
Поморянська ратуша

Поморя́нська ра́туша — будівля магістрату містечка Поморяни, що в Золочівському районі Львівської області. Не внесена до списку пам'яток архітектури. Опис Побудована в XIX столітті за індивідуальним проєктом, у стилі неоготики. Спочатку ратуша була одноповерховою, зі стрілчастими вікна. Потім був добудований другий поверх. Будівлю прикрашали вісім великих неоготичних веж і центральна триповерхова вежа, що мала на горі оглядовий майданчик. В ратуші зберігалася зброя, згодом там були крамниці. Сьогодні можна побачити лише частину споруди. В першій половині ХІХ століття вона була набагато більшою і мала форму літери «П». Під час Першої світової війни на ратушу впав снаряд і більшу її частину було зруйновано. До нинішнього часу збереглася лише чверть будівлі – одне крило з трьома неоготичними восьмигранними вежами (подібно, як вежа Яворівської ратуші) з кам’яними зубцями, яке після війни нова польська адміністрація пристосувала під магістрат. Не збереглася й центральна висока вежа. Над головним входом міститься балкон. Стан сьогодні В часи Радянського Союзу приміщення ратуші використовували під магазин, поліклініку, там навіть влаштовував репетиції місцевий оркестр. Оскільки Поморянська ратуша ніколи не належала до переліку пам’яток архітектури, то на початку 90-х колгосп продав будівлю місцевому підприємцю. Він же отримав в безоплатну оренду на 49 років парк (12 соток біля ратуші). Тепер власником ратуші є його син, який вирішив її продати. Ратушу він оцінив у 15 тисяч доларів. Це оголошення обурило місцевих мешканців та громадських активістів, які прагнуть повернути будівлю у власність громади. Тож наразі унікальна Поморянська ратуша стоїть пусткою і поступово руйнується. Примітки Джерела Ратуша, Поморяни Ратуша в Поморянах Pomorzany // Słownik geograficzny Królestwa Polskiego. — Warszawa : Druk «Wieku», 1887. — Т. VIII. — S. 747. (пол.).— S. 747—753. (пол.)
Посольство Естонії в Україні

Посольство Естонської Республіки в Києві (ест. Eesti Suursaatkond Kiievis) — офіційне дипломатичне представництво Естонської Республіки в Україні, відповідає за підтримку та розвиток відносин між Естонією та Україною. Надзвичайним та Повноважним послом Естонії в Україні є Аннелі Кольк. Історія посольства Естонія визнала незалежність України 9 грудня 1991 року, однією з перших держав у світі. 3 січня 1992 року було встановлено дипломатичні відносини між Україною та Естонською Республікою. У серпні 1993 р. в Києві було відкрито посольство Естонської Республіки в Україні. 1 жовтня 1993 р. в Таллінні розпочало роботу посольство України в Естонії. Новосілля Посольства Естонії 30 листопада 2012 р. новосілля відсвяткувало Посольство Естонської Республіки в Україні. На вхідчини до дипломатів завітали голова КМДА Олександр Попов, Міністр закордонних справ Естонії Урмас Пает, Міністр культури Естонії Рейн Ланг та Віце-прем'єр-міністр України Сергій Тігіпко. Очільник столичного муніципалітету привітав Посольство дружньої країни із новосіллям та вже традиційно вручив дипломатам символічну підкову на щастя. «Ми пишаємося плідною співпрацею, яка склалася не лише між нашими країнами, але й безпосередньо між столицями. Адже Київ і Таллін — міста-побратими не на словах, а й на ділі. Передусім це стосується ділових та культурних напрямків співробітництва. Ми як столична влада прагнемо створити максимально комфортні умови для роботи естонських інвесторів у Києві. Переконаний, що наші взаємозв'язки з часом лише зміцніють та стануть іще продуктивнішими», — сказав у вітальному слові голова КМДА. Дотепер Посольство Естонії розташувалось по вул. Володимирській, 61/11 (після новосілля — на вул. Євгена Чикаленка (Київ), 43 б). Цей будинок закордонне представництво придбало власним коштом та відремонтувало його. З нагоди новосілля у Національній філармонії України відбувся концерт відомого естонського гурту старовинної музики «Hortus musicus». Консульська служба посольства м. Київ, вул. Рейтарська, 20/24 Надзвичайні і Повноважні Посли Естонії в Україні Едуард Рітсон (1918), консул Тиніс Варес (1921—1922), за сумісництвом з РРФСР Андрій Біров (1992 — 1995), посол Тійт Матсулевич (1995 — 1999) Тійт Набер (1999 — 2002) Пауль Леттенс (2002 — 2007) Яан Хейн (2007 — 2011) Лаурі Лепік (2011 — 2012) Сулев Канніке (2012 —2016) Герт Антсу (2016 —2019) Каімо Кууск (2019 —2023) Аннелі Кольк (2023 —) Див. також Українсько-естонські відносини Український дипломатичний корпус Список дипломатичних місій в Україні Посольство України в Естонії Галерея Примітки Посилання Посольство Естонської Республіки в Україні [Архівовано 8 березня 2012 у Wayback Machine.] Купчик О. Р. Демократичні держави й радянські республіки «постімперського простору» у налагодженні офіційних відносин з УСРР (1919–1923 рр.) // Європейські історичні студії. — 2015. — Вип. 2. — С. 200-215.
Посольство Малайзії в Україні

Посольство Малайзії в Києві — офіційне дипломатичне представництво Малайзії в Україні, відповідає за підтримку та розвиток відносин між Малайзією та Україною, Малайзією та Грузією. Історія дипломатичних відносин Малайзія визнали незалежність України 3 січня 1992 року. 3 березня 1992 року було встановлено дипломатичні відносини між Україною та Малайзією. З 1995 року посли Малайзії в Варшаві були одночасно акредитовані в Україні. У вересні 2004 року Малайзія відкрила своє посольство в Києві. В двосторонніх відносинах переважають питання освіти, оборони, торгівлі, туризму та консульських справ. Посли Малайзії в Україні Абдул Рахман Рахім (Abdul Rahman Rahim) (22 лютого 1995–1997), з резиденцією у Варшаві Мухаммад Нох (Muhammad Noh) (8 квітня 1997–2000 Нг Бак Hai (Ng Bak Hai) (24 жовтня 2000–2004) Дауд Мохд Юсофф (Daud Mohd Yusoff) (30 квітня 2004–2004) пані Амінахтун Карім Шахарудін (Aminathun Karim Shaharuddin) (18 листопада 2004 — 2008), з резиденцією у Києві Абдулла Сані Омар (Abdulla Sani Omar) (30 січня 2008–2011) Чуа Теонг Бан (Chuah Teong Ban) (6 квітня 2011-23 грудня 2015) Датук Аяуф Бачі (Datuk Ayauf Bachi) (14 червня 2016-2018) Раджа Реза Раджа Заіб Ша (Raja Reza bin Raja Zaib Shah) (21 вересня 2018 — 2021). пані Фадгіла Дауд (2021 —) т.п.[уточнити] Див. також Список дипломатичних місій в Україні Посольство України в Малайзії Український дипломатичний корпус Українсько-малайзійські відносини Примітки Посилання Посольство Малайзії в Україні [Архівовано 15 квітня 2012 у Wayback Machine.] Міністерство закордонних справ України
Посольство Ливии на Украине

Посольство Ливии на Украине — дипломатическая представительство Ливии на Украине. Действует с 1993 года. История Посольство было установлено в 1993 году, через год после признания Ливией независимости Украины. После свержения режима Муаммара Каддафи страну представляет признанное ООН правительство Ливии. Деятельность Основная деятельность посольства заключается в решении вопросов ливийско-украинских отношений, а также контроле за выполнением договоров между обеими странами. Список дипломатов от Ливии Мухаммед Аль-Буейшы (1999) Седдиг Мухаммед Аль-Шибани Аль-Гвери (2002—2008) Фейсал Атия Альшаари (2008—2012) Салех Кадум (2012—2013) Алхади И.А. Асба (2013—2014) Мохамед Салахеддин Нуреддин Шелли (2014 −2017) Ахмед М.А. Табула (2017—2018) Абдуразак М.С. Граде (2018-) Ссылки Послы в Украине за 2018 год Сайт МИД Украины Литература Л.В. Губерский и другие. Украинская дипломатическая энциклопедия (укр.). — Киев: Знання України, 2004. — Т. 1. — С. 655.
Посольство Лівії в Україні

Посольство Лівії в Києві — офіційне дипломатичне представництво Лівії в Україні, відповідає за підтримку та розвиток відносин між Лівією та Україною. Історія дипломатичних відносин Велика Соціалістична Народна Лівійська Арабська Джамахірія визнала незалежність України 24 грудня 1991 року. 17 березня 1992 року було встановлено дипломатичні відносини між Україною та Лівією. Народне Бюро (посольство) Лівії в Києві функціонує з 1993 року, Посольство України в Лівії з жовтня 1999 року. Посли Лівії в Україні Мухамед Аль-Буейши т.п. (1999) Седдіг Мухамед Аль-Шибані Аль-Гвері (Al-Seddig Mohammed Al-Shibani-Al-Gveri) (2002—2008) Фейсал Атія Альшаарі (Feisal Atiya М. Alshaari) (2008—2012) Салех Кадум (Saleh Kadoum) (2012—2013) Алхаді І.А. Асбає (Alhadi I.A. Asbaie) (2013—2014) Мохамед Салахеддін Нуреддін Шеллі (Mohamed Salaheddin Nureddin Shelli) (2014-2017) Ахмед М.А. Табулі (Ahmed M. A. Tabuli) (2017—2018) т.п. Абдуразак М.С. Граді (2018—2021) т.п. Бенісса Адел О.А. (2021—2023) т.п. Осама Аблгасем (Osama Ablgasem) (2023—) Див. також Список дипломатичних місій в Україні Посольство України в Лівії Український дипломатичний корпус Українсько-лівійські відносини Примітки Посилання Міністерство закордонних справ України Посольство Лівії в Україні вивісило прапор повстанців
Посольство Туркменистана на Украине

Посольство Туркменистана в Киеве — официальная дипломатическая миссия Туркменистана на Украине, расположена в Киеве на улице Пушкина. Дипломатические отношения между Туркменистаном и Украиной установлены 10 октября 1992 года. С января 2020 чрезвычайный и полномочный посол Туркменистана на Украине — Тойли Атаев. История посольства Туркменистан одним из первых признал независимость и суверенитет Украины — 20 декабря 1991 года. 10 октября 1992 в Ашхабаде был подписан Протокол об установлении дипломатических отношений между Украиной и Туркменистаном, который вступил в силу со дня подписания. Этот день и является началом дипломатических отношений между государствами. В 1995 году в Киеве и Ашхабаде начали работу посольства Украины и Туркменистана. Послы Аловов, Недирмамед (1995—1999) Байрамов, Амангельды Овезович (1999—2005) Непесов, Арслан Сакоевич (2007—2008) Мурадов, Сердар Сахатович (2008—2010) Аманмурадов, Нурберды Аманмурадович (2010-2018) Какаджан Сапаралиев (2018—2020) Атаев, Тойли (2020— н.в.) Примечания Ссылки Официальный сайт Посольства Туркменистана на Украине
Посольство Туркменістану в Україні

Посо́льство Туркменіста́ну в Украї́ні — офіційне дипломатичне представництво Туркменістану в Україні, відповідає за підтримку та розвиток відносин між Україною та Туркменістаном. Історія посольства Туркменістан одним з перших визнав незалежність і суверенітет України — 20 грудня 1991 року. 10 жовтня 1992 року в Ашгабаті був підписаний Протокол про встановлення дипломатичних відносин між Україною і Туркменістаном, що набув чинності з дня підписання. Цей день і є початком дипломатичних відносин між державами. В 1995 році в Києві і Ашгабаті започаткували роботу посольства України та Туркменістану. Посли Туркменістану в Україні Алов Недірмамед (1995–1999) Байрамов Аман-Гильди Овезович (1999–2007) Непесов Арслан Сакоєвич (2007–2008) Мурадов Сердар Сахатович (2008–2010) т.п. Аманмурадов Нурберди Аманмурадович (2010-2018) Какаджан Сапаралієв (2018-2020) т.п. Тойли Атаєв (з 2020) Див. також Українсько-туркменські відносини Український дипломатичний корпус Список дипломатичних місій України Посольство України в Туркменістані Примітки Посилання Офіційний сайт Посольства Туркменістану в Україні (рос.) Посольство Туркменістану в Україні
Потік Оса

Поті́к Оса́ — загальнозоологічний заказник загальнодержавного значення в Україні. Розташований в Українських Карпатах, у західній частині гірського масиву Полонина Боржава, в межах Воловецького району Закарпатської області, на південний захід від смт Воловець. Площа 500 га. Створений у 1998 році. Перебуває у віданні ДП «Воловецьке ЛГ». Розташований у долині гірського потоку Оса — лівої притоки Вичі (басейн Латориці). Охороняються місця оселення саламандри плямистої, тритона гірського, жаби прудкої, бурозубки альпійської та кутори малої, занесених до Червоної книги України. У потоці водиться цінний вид риб — форель струмкова. Тут не вирубують ліс і не руйнують ландшафт важкою технікою. Галерея Джерела Потік Оса Положення про заказник Указ Президента про оголошення
Delegation der Europäischen Union für die Ukraine

Die Delegation der Europäischen Union für die Ukraine (ukrainisch Представництво Європейського Союзу в Україні) ist die Vertretung der Europäischen Union in der Ukraine und besitzt den Status einer diplomatischen Mission. Sie vertritt offiziell die Europäische Union in der Ukraine und befindet sich in der ukrainischen Hauptstadt Kiew. Geschichte Im September 1993 wurde die Delegation der Europäischen Kommission in der Ukraine in der Kruhlouniwersytetska-Straße (Круглоуніверситетська вулиця) Nr. 10 in Kiew eröffnet. Nachdem am 1. Dezember 2009 der Vertrag von Lissabon in Kraft trat, wurde die Kommission zur Delegation der Europäischen Union in der Ukraine umgewandelt. Im Jahr 2013 wurde die Mission in ein Gebäude in der Wolodymyrska-Straße Nr. 101 verlegt. Am 28. August 2025 wurde die Vertretung der EU durch russische Luftangriffe beschädigt. Aufgaben Das Mandat der Delegation beinhaltet unter anderem: Die Förderung der politischen und wirtschaftlichen Beziehungen zwischen der Ukraine und der EU Die Überwachung der Umsetzung des zwischen der EU und der Ukraine abgeschlossenen Partnerschafts- und Kooperationsabkommen Die Information über die Europäischen Entwicklung und die Begründung der EU-Politik gegenüber der ukrainischen Öffentlichkeit Die Unterstützung der Umsetzung von Hilfsprogrammen der EU für die Ukraine Botschafter Siehe auch Ukraine und die Europäische Union Ständige Vertretung der Ukraine bei der Europäischen Union Weblinks Offizielle Website der Delegation der EU für die Ukraine (englisch und ukrainisch) Einzelnachweise
Delegation of the European Union to Ukraine

The Delegation of the European Union to Ukraine (specifically the Representative of the European Commission and the Representative of the European Parliament) in Kyiv are the diplomatic missions of the European Commission and the European Parliament in Ukraine. It is located at 101 Volodymyrska Street in the Holosiivskyi District. The current EU ambassador to Ukraine is Slovak citizen Katarína Mathernová. History The delegation office was first opened in September 1993 as the Delegation of the European Commission to Ukraine, and was located at 10 Kruglouniversitytetska Street in a mansion which was built in 1892 by architect Andreas Ferdinand Krauss in the neoclassical style. The delegation assumed its current name following the entering of the Treaty of Lisbon into force on 1 December 2009, and relocated to 101 Volodymyrska Street in 2013. On 9 April 2022, Josep Borrell announced that the EU delegation to Ukraine, headed by Matti Maasikas, would return to Kyiv after it was evacuated at the outbreak of the Russian invasion of Ukraine. The delegation building was damaged by a Russian drone strike on 28 August 2025 which hit a five-story residential building nearby and killed 23 civilians. On 17 September 2025, European Parliament President Roberta Metsola opened the Parliament's antenna office co-located inside the delegation office, the third liaison office of the Parliament outside of the European Union, partly to further Ukraine's accession. List of representatives See also Mission of Ukraine to the European Union Accession of Ukraine to the European Union Ukraine–European Union relations References External links Delegation of the European Union to Ukraine