NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Tashlyk Pumped-Storage Power Plant

Tashlyk Pumped-Storage Power Plant (Ukrainian: Ташлицька гідроакумулювальна електростанція) is a pumped-storage power station near Pivdennoukrainsk in Mykolaiv Oblast, Ukraine. It connects Tashlyk reservoir with Oleksandrivka reservoir on the Southern Bug River. The Tashlyk Hydraulic Accumulation Station is located west of the district center of Arbuzynka, three kilometers south of Pivdennoukrainsk. History Tashlyk Pumped-Storage Power Plant is part of the South-Ukrainian Energy Complex, which includes the South Ukraine Nuclear Power Plant and Oleksandrivka hydroelectric power station. The pumped-storage plant is designed to cover peak loads in the southwestern part of the united power grid of Ukraine, and to provide a reliable baseline regime for the nuclear plant. Construction of the station began in 1981. In the original plans, the Tashlyk HPSP was to consist of six rotary (generator / engine) units of 150 MW in a turbine mode / 225 in pumping mode and four conventional 250 MW units with a total installed capacity of 6 × 150 + 4 × 250 = 1900 MW (generator mode) / 6 × 225 = 1350 MW (motor mode). In the complex with the HPSS above the channel of the Southern Bug, the Kostiantynivska HPP was to be built, but the project was redeveloped after environmentalists protested. By the order of the Cabinet of Ministers of July 27, 2006, the project provides only Tashlyk HPSP with installation of six units of 151 / 216.5 MW with a total capacity of 906 MW in turbine mode and 1299 MW in the pump. The first hydropower unit of Tashlyk HPS was launched on September 14, 2006, in pumping (engine) mode and the gradual filling of the reservoir of the PSP began, and on October 16, 2006, it was started in the generator (turbine) mode. The second hydropower unit of Tashlyk HPS was launched on July 21, 2007, in the generator (turbine) mode, and July 24 in the engine (pumping mode). The commissioning of the third hydroelectric unit was scheduled for 2011. On December 13, 2021, the installation and commissioning of the block transformer for the third hydroelectric unit were carried out, and on December 22, the trial launch of the third hydroelectric unit was conducted. See also Hydroelectricity in Ukraine References Sources Ташлицькая ГАЕС Ташлицькая ГАЕС «Енергоатом» за 12 мільйонів проектує добудову Ташлицької ГАЕС, проти якої виступають екологи "Гідроенергетики Ташлицької ГАЕС завершили річну ремонтну кампанію на основному обладнанні". uprom.info. National Industrial Portal. 2018-08-13. Retrieved 2018-08-13. "Фахівціз Китаю ознайомилися з перебігом добудови та роботою Ташлицької ГАЕС". www.energoatom.kiev.ua. Energoatom. 2018-08-31. Retrieved 2018-12-02.
Centrale de pompage-turbinage de Tachlyts

La station de pompage-turbinage de Tachlyts est une centrale hydroélectrique et un barrage au fil de l'eau lié au réservoir éponyme, en Ukraine et à trois kilomètres de Youjnooukraïnsk. L'usine de production est prévue pour atteindre six unités de 151/216,5 MW avec une capacité totale de 906 Mw en mode turbine et 1299 Mw en mode pompage, elle utilise la force de l'eau du Boug méridional et peut remplir son réservoir en cas de surcapacité pour la stocker. Références Portail de l’Ukraine Portail des énergies renouvelables Portail des lacs et cours d'eau Portail des barrages
Ташлыкская ГАЭС

Ташлы́кская ГАЭС (укр. Ташлицька ГАЕС), Ташлыкская гидроаккумулирующая электростанция — расположена в г. Южноукраинске (Николаевская область, Украина), на Ташлыкском водохранилище — речке — балке Ташлык (Большой Ташлык; левый приток Южного Буга), запруженными плотиной. Станция является частью Южно-Украинского энергокомплекса, в состав которого также входят Южно-Украинская атомная электростанция и Александровская малая гидроэлектростанция. Строительство Сооружение станции началось в 1981 году. По первоначальному проекту Ташлыкская ГАЭС должна была состоять из шести обратимых (генератор/двигатель) агрегатов по 150 МВт в турбинном режиме / 225 в насосном режиме и четырёх обычных гидроагрегатов по 250 МВт, общая установленная мощность должна была составлять 6×150+4×250=1900 МВт (генераторный режим)/ 6×225=1350 МВт (двигательный режим). В комплексе с ГАЭС выше по руслу Южного Буга должна была быть построена Константиновская ГЭС, но после протестов экологов проект был переделан. Распоряжением Кабинета Министров Украины от 21 ноября 2007 года «Об утверждении проекта завершения строительства Ташлыкской ГАЭС» предусмотрена только Ташлыкская ГАЭС с установкой шести агрегатов 151/216,5 МВт с общей мощностью 906 МВт в турбинном режиме и 1299 МВт — в насосном. Первый гидроагрегат Ташлыкской ГАЭС был пущен 14 сентября 2006 года в насосном (двигательном) режиме и началось постепенное заполнение водохранилища ГАЭС, а 16 октября 2006 года пущен в генераторном (турбинном) режиме. Второй гидроагрегат Ташлыкской ГАЭС был пущен 21 июля 2007 в генераторном (турбинном) режиме, а 24 июля — в двигательном (насосном режиме). 9 ноября 2011 года начата укрупнительная сборка генератора-двигателя гидроагрегата № 3 ГАЭС — в шахту генератора опущен первый из шести сегментов статора. Вес конструкции 79,3 тонны. 14 июня 2012 года Ташлыкская ГАЭС выработала первый миллиард киловатт-часов с начала генерации. Введение в эксплуатацию третьего гидроагрегата планировалось к концу 2012 года, но было отложено на неопределённый срок. 13 мая 2017 в шахту третьего агрегата Ташлыкской ГАЭС установлено рабочее колесо; по данным специалистов, на этот момент готовность строительной части третьего гидроагрегата ГАЭС составляла 80 %, водовода — 90 % Капитальные инвестиции «Энергоатома» в 2019 году запланированы в сумме: достройка Ташлыкской ГАЭС — 180,9 млн гривен. Третий гидроагрегат Ташлыкской ГАЭС Украина была намерена достроить к 2021 году, вместе с китайскими специалистами. Декабрь 2021 — установка и пуск блочного трансформатора для третьего гидроагрегата. 22 декабря 2021 — испытательный пуск третьего гидроагрегата Ташлыкской ГАЭС Примечания Ссылки Ташлыкская ГАЭС на сайте ПАО «Укргидропроект» Ташлыкская ГАЭС на Официальном сайте Южно-Украинского энергокомплекса
Twerdomedowe

Twerdomedowe (ukr. Твердомедове) – wieś na Ukrainie, w obwodzie chersońskim, w rejonie berysławskim, w hromadzie Wełyka Ołeksandriwka. W 2001 liczyła 397 mieszkańców, spośród których 366 wskazało jako ojczysty język ukraiński, 22 rosyjski, 2 mołdawski, 4 białoruski, 2 polski, a 1 jidysz. Przypisy
Tverdomedove, Velîka Oleksandrivka

Tverdomedove (în ucraineană Твердомедове) este un sat în așezarea urbană Velîka Oleksandrivka din regiunea Herson, Ucraina. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației localității Tverdomedove era vorbitoare de ucraineană (92,19%), existând în minoritate și vorbitori de rusă (5,54%) și belarusă (1,01%). Note
Твердомедово

Твердомедово (укр. Твердомедове) — село в Великоалександровской поселковой общине Бериславского района Херсонской области Украины. Почтовый индекс — 74103. Телефонный код — 5532. Код КОАТУУ — 6520955102. Население Население по переписи 2001 года составляло 397 человек. Языковой состав Родной язык населения по данным переписи 2001 года: Местный совет 74100, Херсонская обл., Великоалександровский р-н, пгт Великая Александровка, ул. Ленина, 161 Примечания Ссылки Твердомедово на сайте Верховной рады Украины
Твердомедове

Твердомедо́ве — село в Україні, у Великоолександрівській селищній громаді Бериславського району Херсонської області. Населення становить 397 осіб. Населення Мовний склад Рідна мова населення за даними перепису 2001 року: Історія 12 червня 2020 року, відповідно до Розпорядження Кабінету Міністрів України від № 726-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Херсонської області», увійшло до складу Великоолександрівської селищної громади. 19 липня 2020 року, в результаті адміністративно-територіальної реформи та ліквідації Великоолександрівського району увійшло до складу Бериславського району. На початку березня 2022 року, в ході повномасштабного російського вторгнення в Україну, населений пункт був окупований російськими військами. Звільнений 14 червня того ж року. Примітки Посилання Погода в селі Твердомедове [Архівовано 19 грудня 2011 у Wayback Machine.] Джерела Сайт територіальної громади [Архівовано 23 серпня 2021 у Wayback Machine.]
Театр Муссури

Театр-цирк «Муссури» — здание театра-цирка в Харькове расположено по ул. Благовещенской, 28. Памятник архитектуры местного значения в стиле модерн. В начале XX века был самым большим театром-цирком в мире, вмещал 5750 зрителей. История Построен в 1911 году как помещение цирка. Автор проекта — архитектор Б. Н. Корнеенко. Здание в стиле модерн, из красного кирпича. Зрительный зал не имел подпорок, высота купола составляла 70 метров. Места для зрителей располагались амфитеатром, а сама арена располагалась ниже уровня земли. В 1912 году здание переоборудовали под оперный театр, который стал носить название «Муссури» — по имени купившего этот дом театрального предпринимателя Герасима Михайловича Муссури. На сцене этого театра выступали: Фёдор Шаляпин, Владимир Маяковский, Татьяна Шмыга, Георг Отс, Андрей Миронов, Алла Пугачева, Михаил Водяной, Мария Тибольди, Валерия Радулеску, Ванда Полянская, Николай Сличенко, Светлана Варгузова, Юрий Веденеев, Герард Васильев, Владимир Высоцкий, Михаил Боярский, Лев Лещенко. С 1911 по 1989 годы — до момента открытия нового здания ХАТОБа на ул. Сумской — являлось самым большим театральным зданием Харькова. В период с 1919 по 1923 год здание использовалось для проведения общественно-политических мероприятий. Здесь выступали Н. Крупская, Ф. Дзержинский. 10 марта 1919 года на проходившем в театре 3-м Всеукраинском съезде Советов Украинская Социалистическая Советская Республика была провозглашена самостоятельным независимым государством; тогда же была принята первая конституция УССР. Около 60 лет при СССР в здании располагался Харьковский театр музкомедии, сейчас находящийся на той же стороне той же улицы через одно здание (ДК «Пищевик», ул. К. Маркса, 32). Из-за плохой акустики и неприспособленности к проведению спектаклей театр неоднократно перестраивался, постепенно утрачивая первоначальный вид: менялся фасад, терялись детали, здание было обложено жёлтой плиткой. Фотографий здания нет ни в одном альбоме о Харькове, и о его первоначальном облике можно судить по дореволюционным открыткам. В 1987 году здание было признано аварийным. Оно неоднократно горело, ведь некоторые из конструкций деревянные, а перекрытия между крышей и зрительным залом — из прессованного камыша. В 2005 году здание театра было изъято из перечня памятников архитектуры. Примечания Ссылки Заброшенный театр Муссури Театр Муссури. Удивительное рядом Театр «Муссури» в Харькове: здесь голосовали за создание СССР (фото) Театр «Муссури» (статья и фото)
Театр Муссурі

Театр-Цирк «Муссурі» — будівля театру-цирку в Харкові, вміщував 1045 глядачів. Розташована на Благовіщенській вулиці, 28. Пам'ятка архітектури місцевого значення в стилі модерн. Історія Будівлю зведено 1911 року як приміщення цирку. Автор проєкту — архітектор Борис Корнієнко. Будівля у стилі модерн, з червоної цегли. Глядацька зала не мала підпірок, висота купола становила 70 метрів. Місця для глядачів розташовувалися амфітеатром, а сама арена розташовувалася нижче рівня землі. На той час споруда була найбільшим цирком у світі й вміщувала майже 6000 глядачів. В 1912 у будівлю переобладнали під оперний театр, який став мати назву «Муссурі» — за іменем театрального підприємця Герасима Михайловича Муссурі, який придбав будівлю. На сцені цього театру виступали Федір Шаляпін, Володимир Маяковський, Тетяна Шмига, Георг Отс, Андрій Миронов, Алла Пугачова, Михайло Водяной, Марія Тибальді, Валерія Рандулеску, Ванда Полянська, Микола Сліченко, Світлана Варгузова, Юрій Вєдєнєєв, Герард Васільєв, Володимир Висоцький.У 1911—1989 роках — до моменту відкриття нової будівлі ХАТОБу по вулиці Сумській — була найбільшою театральною спорудою Харкова. У період з 1919 по 1923 будівля колишнього цирку використовувалася більшовиками для проведення суспільно-політичних заходів. Тут виступали такі їхні лідери як Надія Крупська, Фелікс Дзержинський. 6 — 10 березня 1919 у приміщенні проходив, повністю контрольований більшовиками, Третій Всеукраїнський з'їзд Рад Української Соціалістичної Радянської Республіки. На цьому заході було ухвалено першу конституцію УРСР, крім того, це зібрання проголосило формальну «незалежність» УСРР. Близько 60 років в радянський період у будівлі розташовувався Харківський театр музичної комедії, який зараз знаходиться на тій же стороні цієї вулиці через один будинок, у приміщенні палацу культури «Харчовик» (вул. Благовіщенська, 32). Через погану акустику й непристосованості до проведення вистав театр неодноразово перебудовувався, поступово втрачаючи первісний вигляд: змінювався фасад, губилися деталі, будівлю було обкладено жовтою плиткою. Фотографій споруди немає в жодному альбомі про Харків, і про його первісний вигляд можна судити лише за дореволюційними листівками. У 1987 будівлю було визнано аварійною. Вона неодноразово горіла, адже деякі з конструкцій дерев'яні, а перекриття між дахом та залою для глядачів — з пресованого очерету. У 2005 будівлю театру було вилучено з переліку пам'яток архітектури. Галерея Примітки Посилання Покинутий театр Муссурі [Архівовано 11 вересня 2016 у Wayback Machine.](рос.) Театр Муссури. Дивовижне поруч [Архівовано 25 лютого 2017 у Wayback Machine.](рос.) Театр «Муссурі» у Харкові: тут голосували за створення СРСР ФОТО [Архівовано 18 грудня 2014 у Wayback Machine.](укр.) Театр «Муссурі» (стаття і фото) [Архівовано 25 лютого 2017 у Wayback Machine.](рос.)
Театр кино имени Т. Г. Шевченко

Театр кино имени Т. Г. Шевченко (укр. Театр кіно імені Тараса Шевченка) — первый многозальный кинотеатр в УССР. Находится в Донецке. Памятник архитектуры местного значения. Входит в архитектурный ансамбль Театральной площади. Здание кинотеатра построено с 1937 по 1939 год по проекту архитектора Л. Теплицкого. Главный фасад здания оформлен арочной лоджией высотой в два этажа. В 1968 году кинотеатр был реконструирован по проекту архитектора Альвиана Платоновича Страшнова. До реконструкции имел три зала на 1400 зрителей. В вестибюле размещён монумент Тараса Григорьевича Шевченко, в виде полулежащей отдыхающей фигуры. Примечания Ссылки Кинотеатр им. Т. Г. Шевченко . Донецкая энциклопедия → ШЕВЧЕНКО, Кинотеатр . О кинотеатре . Дата обращения: 13 января 2011. Архивировано из оригинала 30 июля 2009 года.
Театр кіно імені Тараса Шевченка

Театр кіно імені Т. Г. Шевченка — перший багатозальний кінотеатр в Україні, розташований на Театральній площі міста Донецьк. Історія Будинок кінотеатру побудований з 1937 до 1939 року за проектом архітектора Леоніда Теплицького (1906-1943). Головний фасад будинку оформлений арковою лоджією висотою у два поверхи. Відкритий був 6 вересня 1939 року. В 1968 році кінотеатр був реконструйований за проектом архітектора Альвіана Страшнова. До реконструкції мав три зали на 1400 глядачів. У 1999 році, до Дня міста будинок театру було відреставровано. Зараз у кінотеатрі діють 2 зали для глядачів — звичайний і зі стереозвуком, інші 2 здані в оренду. Пам'ятка архітектури місцевого значення. Входить до архітектурного ансамблю Театральної площі. У вестибюлі розміщений монумент Тараса Григоровича Шевченка, у вигляді напівлежачої відпочиваючої фігури. Світлини театру Примітки Посилання Кінотеатр ім. Т. Г. Шевченка [Архівовано 6 червня 2013 у Wayback Machine.] Донецька енциклопедія > ШЕВЧЕНКО, Кінотеатр [Архівовано 15 квітня 2011 у Wayback Machine.] Про кінотеатр
Teatralna Square, Donetsk

Teatralna Square (Ukrainian: Театральна площа, translit.: Teatral`na ploscha; literally: Theatre Square) is a city square in Voroshilovskyi District of Donetsk, Ukraine. It's located at the junction of Avenue Theatre and Artema Street, the main street in Donetsk. The square is named after the theatre situated there — Donetsk State Academic Opera and Ballet Theatre Solovyanenko. The square is served by numerous marshrutkas, buses and trolley-buses. Attractions Donetsk State Academic Opera and Ballet Theatre Solovyanenko Cinema Shevchenko Monument Gurov Monument Grinkevich Monument Solovyanenko Scythian track Dwelling houses designed by architect Blahodatnyi External links Media related to Theatral Square, Donetsk at Wikimedia Commons
Teklivka, Ternopil Raion, Ternopil Oblast

Teklivka (Ukrainian: Теклівка) is a village in Skalat urban hromada, Ternopil Raion, Ternopil Oblast, Ukraine. History The first written mention of the village was in 1578. After the liquidation of the Pidvolochysk Raion on 19 July 2020, the village became part of the Ternopil Raion. Religion Saints Peter and Paul church (2011, brick). References Sources (in Ukrainian) В. Уніят В., Теклівка // Ternopil Encyclopedic Dictionary: in 4 v. / editorial board: H. Yavorskyi and other, Ternopil: "Zbruch", 2008, V. 3: П—Я, S. 389. — ISBN 978-966-528-279-2. "Teklówka". Geographical Dictionary of the Kingdom of Poland (in Polish). 12. Warszawa: Kasa im. Józefa Mianowskiego. 1892. p. 280.
Teklówka (rejon tarnopolski)

Teklówka – wieś na Ukrainie w rejonie tarnopolskim należącym do obwodu tarnopolskiego. Według „Słownika geograficznego Królestwa Polskiego i innych krajów słowiańskich” grupa domów w Magdalówce. Do 2020 w rejonie podwołoczyskim. Przypisy Linki zewnętrzne Teklówka, [w:] Słownik geograficzny Królestwa Polskiego, t. XII: Szlurpkiszki – Warłynka, Warszawa 1892, s. 280 . Teklówka na stronie Rady Najwyższej Ukrainy
Теклевка (Тернопольский район)

Теклевка (укр. Теклівка) — село в Скалатской городской общине Тернопольского района Тернопольской области Украины. До 2020 года входило в Подволочисский район. Население по переписи 2001 года составляло 258 человек. Почтовый индекс — 47850. Телефонный код — 3543. Ссылки Теклевка на сайте Верховной рады Украины
Теклівка (Тернопільський район)

Теклі́вка — село в Україні, у Скалатській міській громаді Тернопільського району Тернопільської області. Розташоване на півдні району. До 2015 року підпорядковане Магдалівській сільській раді. Населення — 243 особи (2007). Історія Перша писемна згадка — 1785. Діяли товариства «Просвіта», «Рідна школа», «Союз українок» та інші. З 1947 року мешканці села зазнали каральної акції операції «Захід». З 24 серпня 1991 року село входить до складу незалежної України. 14 липня 2015 року ввійшло у склад Скалатської міської громади. 12 червня 2020 року, відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України № 724-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Тернопільської області», село увійшло до складу Скалатської міської громади. 19 липня 2020 року в результаті адміністративно-територіальної реформи та ліквідації Підволочиського району, село увійшло до складу новоствореного Тернопільського району. Пам'ятки Є церква святих апостолів Петра і Павла (2007, мурована), «фігура». Насипано символічну могилу Борцям за волю України (1990-ті). Соціальна сфера Працюють ЗОШ1 ступ., клуб, ФАП, торговельний заклад. Відомі люди Народилися Іван Білінський — (1983—2016) — солдат Збройних сил України, учасник російсько-української війни. Голояд Павло — активний діяч ОУН, страчений польською владою. Голояд Володимир (псевдо: «Чиж»; 1913 — † 13 грудня 1944, с.Розжалів, Радехівського р-н) — співробітник головної референтури СБ при Проводі ОУН. Голояд Мирон — визначний діяч ОУН, заступник референта Служби Безпеки Проводу ОУН Перебували меценат будівництва церкви Б. Тодорів. Галерея Примітки Література Гуцал П., Уніят В. Теклівка // Тернопільщина. Історія міст і сіл : у 3 т. — Тернопіль : ТзОВ «Терно-граф», 2014. — T. 3 : М — Ш. — С. 150. — ISBN 978-966-457-246-7. В. Уніят В. Теклівка // Тернопільський енциклопедичний словник : у 4 т. / редкол.: Г. Яворський та ін. — Тернопіль : Видавничо-поліграфічний комбінат «Збруч», 2008. — Т. 3 : П — Я. — С. 389. — ISBN 978-966-528-279-2. Теклівка [Текст] // Шляхами Золотого Поділля / Наукове товариство імені Шевченка ; редкол.: Р. Миколаєвич, П. Гайда, М. Кінасевич та ін. — Філядельфія, 1983. — Т. 3 : Тернопільщина і Скалатщина : Регіональний Історично-Мемуарний Збірник. — С. 538. Teklówka // Słownik geograficzny Królestwa Polskiego. — Warszawa : Druk «Wieku», 1892. — Т. XII. — S. 280. (пол.)
Teklin (Ukraina)

Teklin (ukr. Tеклине) – wieś na Ukrainie w rejonie kamieńskim obwodu wołyńskiego. Historia Pod koniec XIX w. wieś w gminie Chocieszów, w powiecie kowelskim. Przypisy Linki zewnętrzne Teklin, wś, powiat kowelski, gmina Chocieszów, [w:] Słownik geograficzny Królestwa Polskiego, t. XV, cz. 2: Januszpol – Wola Justowska, Warszawa 1902, s. 655 . Теклине (Teklin) na stronie Rady Najwyższej Ukrainy
Teklîne, Kamin-Kașîrskîi

Teklîne (în ucraineană Теклине) este un sat în comuna Vîdrîci din raionul Kamin-Kașîrskîi, regiunea Volînia, Ucraina. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației localității Teklîne era vorbitoare de ucraineană (99,81%), existând în minoritate și vorbitori de alte limbi. Note
Теклино (Волынская область)

Теклино (укр. Теклине) — село в Камень-Каширской городской общине Камень-Каширского района Волынской области Украины. Население по переписи 2001 года составляет 531 человек. Почтовый индекс — 44517. Телефонный код — 3357. Занимает площадь 1,544 км². Ссылки Теклино на сайте Верховной рады Украины (укр.)
Теклине (Камінь-Каширський район)

Те́клине — село в Україні, у Камінь-Каширській громаді Камінь-Каширського району Волинської області. Населення становить 531 особу. Географія Село розташоване на лівому березі річки Турії. Поруч з селом розташований гідрологічний заказник місцевого значення Турський. Історія У 1906 році село Хотешівської волості Ковельського повіту Волинської губернії. Відстань від повітового міста 46 верст, від волості 10. Дворів 47, мешканців 273. Населення Згідно з переписом УРСР 1989 року чисельність наявного населення села становила 566 осіб, з яких 261 чоловік та 305 жінок. За переписом населення України 2001 року в селі мешкало 508 осіб. Мова Розподіл населення за рідною мовою за даними перепису 2001 року: Примітки Посилання Погода в селі Теклине
Telbin

Der Telbin (ukrainisch Тельбін oder Telbyn Тельбин) ist ein See in der ukrainischen Hauptstadt Kiew. Er liegt auf dem linken Ufer des Dnepr in der Mitte des Wohngebietes Beresnjaky im heutigen Stadtbezirk Rajon Dnipro. Geschichte Die Herkunft des Namens des Sees ist unbekannt, vermutlich ist er aber nicht slawischen Ursprungs. Erstmals wird er unter seinem heutigen Namen 1694 in einer Urkunde der Zaren Iwan V. und Peter der Große erwähnt. Beim Bau der Kiew-Kursker-Eisenbahn wurde 1870 ein Damm durch die Mitte des Sees gebaut und er damit in zwei Hälften geteilt. Der südliche Teil erhielt ursprünglich den Namen Lwower Telbyn, ist aber mittlerweile größtenteils verlandet. Ursprünglich mit dem Dnepr verbunden, wurde mit dem Bau des Wohngebietes Beresnjaky die Verbindung getrennt. Am See leben Wildenten, im See Welse. Kulturelle Bedeutung Am See wurde im Sommer 1986 der Kurzfilm Konez kanikul (russisch Конец каникул) des sowjetischen Regisseurs Sergej Lysenko aufgenommen. Der Film war die Diplomarbeit des Regisseurs. Bekannt wurde er durch die Auftritte der Gruppe Kino des Sängers Wiktor Zoi. Der Film war der Ausgangspunkt für die Popularität der Band und steht am Anfang der stürmischen Entwicklung der sowjetischen Rockmusik der zweiten Hälfte der 1980er Jahre, als diese aus dem Untergrund drängte. Der Platz genießt heute immer noch Kultstatus. Eine der Weiden, die den See säumen, wurde Wiktor-Zoi-Weide genannt und erhielt im Februar 2020 den Status eines botanischen Naturdenkmals lokaler Bedeutung. Weblinks Гідролого-гідрохімічна характеристика озёр і ставків території м. Києва, (ukrainisch) Озеро Тельбин, (russisch) "Konez kanikul" auf YouTube Einzelnachweise