NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Крива Гора

Крива Гора — колишнє село в Україні, яке було відселене через наслідки аварії на ЧАЕС. Знаходиться в Іванківському районі Київської області. Історія З півночі Крива Гора оточена підковоподібною горою. Звідси й походить назва села. Час виникнення села не встановлений. Поруч з селом протікає річка Прип'ять. 1886 року у селі мешкало 246 осіб. 1900 року у власницькому селі (належало Сергію Челищеву) мешкало 310 мешканців, було 64 двори. У селі діяла школа грамоти. Працювали вітряк та кузня. Селяни займалися землеробством та сплавом лісу по Дніпру та Прип'яті. Село підпорядковувалося Чорнобильській волості Радомисльського повіту. До аварії на ЧАЕС входило до складу Чорнобильського району, орієнтовно до середини 1970-х років було центром сільської ради. З "Історії міст і сіл УРСР ": «Крива Гора — село, центр сільської Ради, розташоване за 9 км від районного центру і за 5 км від залізничної станції Прип'ять. Населення — 485 чоловік. Сільській Раді підпорядкований населений пункт Старосілля. На території Кривої Гори розміщено бригаду радгоспу „Прип'ятський“. У селі є восьмирічна школа, клуб, бібліотека. Під час Великої Вітчизняної війни село повністю спалили гітлерівці. 35 жителів — учасників війни — удостоєні урядових нагород.» (дані 1968 року). Під час німецько-радянської війни село повністю спалили гітлерівці. 35 жителів — учасників війни — удостоєні урядових нагород. На межі 1970-80-х рр. у селі проживало близько 350 мешканців. Пізніше сільську раду було ліквідовано, село до 1986 року підпорядковувалося Зимовищенській сільській раді. Напередодні аварії на ЧАЕС у селі проживало 300 мешканців та було 150 дворів. Село було повністю відселене 2–3 травня 1986 року внаслідок сильного радіоактивного забруднення, спричиненого аварією на ЧАЕС. Після аварії на ЧАЕС мешканці були переселені у села Лукаші та Рудницьке Баришівського району. Село було офіційно зняте з обліку 19 серпня 1999 року через відсутність постійного населення. Після Чорнобильської катастрофи село увійшло до 10-кілометрової зони відчуження. Після ліквідації Чорнобильського району у 1988 році село було включене до складу Іванківського району Київської області, у межах Чорнобильської зони відчуження. Після адміністративно-територіальної реформи 2020 року територія колишнього села увійшла до складу Іванківської селищної територіальної громади Вишгородського району Київської області, у межах Чорнобильської зони відчуження. У 2020 році пожежа знищила залишки села. Село було спалене вдруге. З кінця лютого до 1 квітня 2022 року село було окуповане російськими військами. Примітки Джерела Список населенных мест Киевской губернии. К., 1900; Лаврентій Похилевич. Краєзнавчі праці. Видавець О.Пшонківський. Біла Церква, 2007. Посилання Інформація про Чорнобильський район Крива Гора [Архівовано 20 грудня 2012 у Wayback Machine.] Офіційне рішення про зняття села з обліку[недоступне посилання з квітня 2019] Куда переехали жители эвакуированных населенных пунктов [Архівовано 26 червня 2012 у WebCite](рос.)
Kryvyi Rih railway station

Kryvyi Rih (Ukrainian: Кривий Ріг; formerly known as Chervona) is a passenger and freight railway station in Kryvyi Rih, Dnipropetrovsk Oblast, Ukraine. It is 1st-class freight railway station of the Prydniprovska Railways on the Kryvyi Rih main — Vysun line between the Kryvyi Rih main (6 km northeast) and Kryvyi Rih Zakhidnyi railway station (7 km west) stations. The station is located in the southern metallurgical district of the city, about 4 km apart from the city center. Notes References
Gare de Kryvyï Rih

La gare de Kryvyï Rih, en ukrainien : Кривий Ріг (станція), est une gare ferroviaire ukrainienne, située sur le territoire de la ville de Kryvyï Rih, dans l'oblast de Dnipropetrovsk. Situation ferroviaire La gare de Kryvyï Rih est située entre les gares nodales : gare de Kryvyi Rih-Main à 6 km et gare de Musiyivka (uk) à 17 km. Histoire Gare ouverte en 1884 sous le nom de Tchervone, rouge de la poussière de minerais de fer. Elle était sur la Chemin de fer de Catherine et desservait plusieurs mines des alentours[réf. nécessaire]. Service des voyageurs Accueil Gare avec guichet pour la vente de billets voyageurs pour tout types de trains. Desserte Intermodalité Gare marchandises Gare ouverte au service des marchandises. Notes et références Voir aussi Articles connexes Transport ferroviaire en Ukraine Liste de gares en Ukraine Liens externes (ru) « Станция Кривой Рог », sur https://railwayz.info,‎ 2025-2026 (consulté le 27 mars 2026). Portail du chemin de fer Portail de l’Ukraine
Krzywy Róg (stacja kolejowa)

Krzywy Róg (ukr: Станція Кривий Ріг) – stacja kolejowa w Krzywym Rogu, w obwodzie dniepropetrowskim, na Ukrainie. Jest częścią administracji Kolei Naddnieprzańskiej. Znajduje się na linii Werchiwcewo – Dołyńska. Opis Znajduje się w rejonie krzyworoskim Kolei Naddnieprzańskiej, między stacjami Krzywy Róg-Główny (6 km) i Krzyw Róg-Zachodni (7 km). Otwarta została w 1884 roku pod nazwą Czerwonyj. Używana była do transportu rudy z 12 kopalń o łącznej pojemności 20 mln ton rocznie. Stacja ma duże znaczenie dla wielkiej huty ArcelorMittal Krzywy Róg, powstałej w latach 1930-1960. Dworzec jest ważnym punktem przesiadkowym miasta. Wiele linii trolejbusowych ma tutaj swój przystanek a w niewielkiej odległości znajduje się stacja szybkiego tramwaju. Linie kolejowe Linia Werchiwcewo – Dołyńska Bibliografia Архангельский А. С., Архангельский В. А. Железнодорожные станции СССР: Справочник. В двух книгах. – М.: Транспорт, 1981. Linki zewnętrzne Rozkład jazdy
Кривой Рог (станция)

Кривой Рог — грузо-пассажирская железнодорожная станция 1-го класса Криворожской дирекции Приднепровской железной дороги на линии Апостолово—Долинская. История Станция была открыта в 1884 году как разъезд Червонное. Название получила от Червоной балки, расположенной севернее. Недалеко от разъезда было основано 12 рудников Червоного пласта, добывающих руды с высоким содержанием железа, которую доставляли подводами на пункты погрузки, что изменило разъезд в грузовую станцию — это, в свою очередь, стимулировало увеличение добычи руды. Наибольшее развитие станция получила в 1930—1960 годах, современные очертания приобрела в конце 1940-х годов. Станция была электрифицирована в 1959—1960 годах вместе с электрификацией всей линии Верховцево—Долгинцево—Червонное тогдашней Сталинской железной дороги. В 1975 году получила название Кривой Рог. В 2011 году перед вокзалом станции был установлен памятник воинам 6-го отдельного штурмового стрелкового батальона, погибшим во время освобождения Кривого Рога от фашистских захватчиков в феврале 1944 года. Характеристика Станция расположена в Металлургическом районе города Кривой Рог Днепропетровской области между станциями Кривой Рог-Главный (6 км) и Кривой Рог-Западный (7 км). Длина платформы составляет 125 метров, площадь станции 8,1 тыс. м². Станция Кривой Рог отправляет грузовые составы с железной рудой, является основной для перевозки продукции металлургического комбината «АрселорМиттал Кривой Рог» и Южного ГОКа. Станция оборудована современными системами безопасности движения. Пассажирское сообщение Станция Кривой Рог осуществляет обслуживание пригородного транспортного сообщения — на станции останавливаются до 20 пригородных поездов, также на станции останавливается скоростной поезд «Интерсити» № 740/739 сообщением Киев — Кривой Рог. Схема Близлежащие станции и остановочные пункты относительно станции Кривой Рог в обоих направлениях: Источники Архангельский А. С., Архангельский В. А. Железнодорожные станции СССР : Справочник : в 2 т.. — М. : Транспорт, 1981. — 100 000 экз. Ссылки Информация о станции Кривой Рог на сайте railwayz.info Станция Кривой Рог на сайте Tokatema blog. Примечания
Кривий Ріг (станція)

Криви́й Ріг (також відома як Червона) — вантажна залізнична станція 1-го класу Криворізької дирекції Придніпровської залізниці на лінії Кривий Ріг-Головний — Висунь між станціями Кривий Ріг-Головний (6 км) та Кривий Ріг-Західний (7 км). Розташована у Металургійному районі міста Кривий Ріг. Історія Станція відкрита в перший рік експлуатації Катерининської залізниці у 1884 році, як роз'їзд Червоне (від чого місцеві мешканці і понині називають станцію за старою назвою). Назва походить від великої Червоної балки, яка підходила до самого полотна залізниці. В районі роз'їзду було засновано 12 рудників, кожен з яких здобував від 300 тисяч до 2,5 мільйона пудів руди з високим вмістом заліза. Всього на них видобувалося до 20 мільйонів пудів руди на рік, яку доставляли підводами на пункти навантаження. У зв'язку з цим роз'їзд перетворився на вантажну станцію, що стимулювало збільшення видобутку руди на всіх рудниках так званого Червоного пласта Кривбасу. Розвитку станція набула впродовж 1930—1960 років. Є основною для перевезення металопродукції металургійного комбінату «Криворіжсталь» та агломерату Південного ГЗК. З 1975 року станція отримала сучасну назву — Кривий Ріг. На теперішній час станція відправляє щодня тисячі тонн залізної руди, здійснюючи до того ж і обслуговування пасажирських перевезень. Інфраструктура Розвитку та сучасних обрисів набула наприкінці 1940-х років. Протяжність станції 125 м, площа — 8,1 тис. м². Виконує роль приміського транспортного сполучення. По сусідству зі станцією розташований пам'ятник воїнам 6-го окремого штурмового стрілецького батальйону, які загинули під час визволення Кривого Рогу від фашистських загарбників у лютому 1944 року. Станція обладнана сучасними системами безпеки руху. Із середини 1990-х років місце роздрібної торгівлі. Восени 2012 року частину території станції зайняв супермаркет «АТБ». На платформі станції Кривий Ріг розташований також змішаний ринок «Червона», який діє з жовтня 1998 року. Площа ринку сягає 13,8 тис. м² і налічує 96 торгових місць. Пасажирське сполучення На станції Кривий Ріг зупиняються до 20 поїздів приміського сполучення. Також на станції зупиняється швидкісний поїзд Інтерсіті № 740/739 сполученням Київ — Кривий Ріг. Міський громадський транспорт До станції Кривий Ріг курсують: тролейбуси: № 2, 11, 12, 13А, 21, 24 трамваї: № 2 , 3, 5, 7, 10, 11, 22, 25, 27 швидкісний трамвай: Станція «Кривий Ріг» 3М 4М Кільцева 1М 2М маршрутні таксі: № 9, 15, 27, 35, 75, 210, 236, 248, 255, 261, 274, 278, 281, 286, 295, 315, 364, 376. Примітки Джерела Тарифное руководство № 4. Книга 1 (на 01.02.2025) (рос.) [Архівовано з першоджерела 07.02.2025.] Архангельский А. С., Архангельский В. А. Железнодорожные станции СССР: Справочник. В двух книгах. — М. : Транспорт, 1981.(рос.) Україна. Атлас залізниць. Масштаб 1:750 000. — К. : ДНВП «Картографія», 2008. — 80 с. — ISBN 978-966-475-082-7. Енциклопедія Криворіжжя. — У 2-х т./Упоряд. В. П. Бухтіяров. — Кр. Ріг: «ЯВВА», 2005 Посилання Інформація про станцію Кривий Ріг на сайті railwayz.info(рос.) Станція Кривий Ріг на сайті tokatema [Архівовано 7 березня 2017 у Wayback Machine.] (рос.)
KGOKOR

KGOKOR este un combinat siderurgic din Ucraina, amplasat la Krivoi Rog. Construcția combinatului KGOKOR a fost începută de către Uniunea Sovietică în 1983, însă după destrămarea blocului sovietic, Ucraina a intrat în posesia a 56,4% din acțiuni, România deține 27%, iar Slovacia 15,6%. Autoritățile ucrainene estimau inițial capacitatea de producție KGOKOR la 6,6 milioane tone oțel/an, pentru ca să urce ținta la 10 milioane tone/an. Istoric În 1983, Ucraina a luat decizia construirii unui combinat de îmbogățire a minereurilor acide, pe care să-l facă împreună cu România și cu alte cinci state din blocul comunist. România s-a angajat la investiții de circa 800 de milioane de dolari, ceea ce, cantitativ, însemna mai mult de 26% din combinat. Cei patru mari antreprenori din România (Arcif, Arcom, Uzinexportimport și Ipromet) au construit la Krivoi Rog nu doar un combinat, ci un adevărat oraș. Blocuri de locuințe, grădinițe, școli. Ucraina urma să plătească în pelete de minereu, care ar fi urmat să fie folosite de Sidex Galați. Construcția urma să fie finalizată în 1992, dar în 1990 a fost sistată, când se făcuse deja 80-90% din combinatul în care companiile românești au lăsat 800 de milioane de dolari. Finalizarea construcției a fost prelungită ulterior. În 1998 lucrările au fost sistate prin decizia părții ucrainene, mișcare de pe urma căreia statul româan s-a ales doar cu investiții inutile într-un obiectiv care nu i-a adus niciun beneficiu. Între timp, indecizia Ucrainei de a continua lucrarile a dus la furturi masive de echipamente de pe șantier. Note Legături externe REPORTAJUL SAPTAMANII/Ce se mai fura la Krivoi Rog, 6 iulie 2010, Cosmin Savu, Ziarul de Duminică REPORTAJUL SAPTAMANII/ Krivoi Rog - cum sa ingropi un miliard, 8 aprilie 2010, Cosmin Savu, Ziarul de Duminică Creanta Krivoi Rog mai asteapta cinci ani Arhivat în 8 martie 2011, la Wayback Machine., 5 noiembrie 2007, Mihai Ciorcan, România liberă Lectia ucraineana: cum se fabrica "otelul"[nefuncțională], 28 octombrie 2005, Alexandru Moldovan, Săptămâna Financiară Cum să spunem „do svidaniya“ unei investiții românești de 800 de milioane de dolari, 7 martie 2014, Ionut Ancutescu, Adevărul Vezi și Combinatul de Îmbogățire a Minereurilor Acide de la Krivoi Rog
Криворожский экономический институт

Криворожский экономический институт (КЭИ) — высшее учебное заведение, структурное подразделение Государственного университета экономики и технологий в городе Кривой Рог, Украина. Квалификация Осуществляет подготовку специалистов по образовательно-квалификационному уровню бакалавра на базе полного общего среднего образования по учебным планам подготовки бакалавров и по образовательно квалификационному уровню специалист, магистр на базе высшего образования по учебным планам специалистов и программам магистров. История Образован 13 июля 1966 года приказом Министерства торговли Украинской ССР об организации в городе Кривой Рог филиала Донецкого института советской торговли. Согласно постановлению № 548 Совета Министров УССР от 13 июля 1966 года вышел приказ об организации его вечерне-заочного филиала. С мая 1977 года — филиал Киевского института народного хозяйства имени Д. С. Коротченко. С 24 мая 2011 года — структурное подразделение Криворожского национального университета. С 27 января 2016 года — структурное подразделение государственного высшего учебного заведения Киевский национальный экономический университет имени Вадима Гетьмана. 19 февраля 2020 года объединён с Криворожским металлургическим институтом Национальной металлургической академии Украины и четырьмя колледжами в Государственный университет экономики и технологий. Персоналии Директора Примечания Источники Криворізький економічний інститут державного вищого навчального закладу «Київський національний економічний університет імені Вадима Гетьмана». 40 років / Кривий Ріг: Мінерал. 2006. — 116 с. Криворожский филиал Донецкого института советской торговли // Криворіжжя : Путівник : [укр.] / П. Л. Варгатюк ; ред. Б. Т. Карапиш. — Дніпропетровськ : Промінь, 1969. — С. 122. — 164 с. Криворожский филиал Киевского института народного хозяйства имени Д. С. Коротченко // Кривой Рог : Путеводитель-справочник / Л. И. Новик ; Д. И. Кан. — Днепропетровск : Проминь, 1986. — С. 133—134. — 191 с. Ссылки Криворожский экономический институт в Криворожском ресурсном центре. (укр.) Криворожский экономический институт в Единой государственной электронной базе по вопросам образования. (укр.) Криворожский экономический институт на сайте Киевского национального экономического университета. (укр.)
Beschermd bergmassief Koeziejsky

Het beschermde bergmassief Koeziejsky of beschermd bergmassief Koeziej-Tryboesjansky, (Oekraïens: Кузійський заповідний масив. Soms ook: Кузій-Трибушанський масив) is een beschermd bergmassief dat ligt in het Karpatisch Biosfeerreservaat in de oblast Transkarpatië van Oekraïne. Koeziejsky maakt sinds 2007 ook deel uit van de werelderfgoedinschrijving Oude en voorhistorische beukenbossen van de Karpaten en andere regio's van Europa van UNESCO. Kenmerken De hoogste bergtoppen van het massief zijn de Lysyna (1.409 meter), Mentsjoel (1.242 meter) en Tempa (1.089 meter). Doordat warme lucht wordt opgestuwd vanuit het dal, zijn er warmteminnende bomen als zomereik (Quercus robur) en wintereik (Quercus petraea) te vinden tot op een hoogte van 1.090 meter. Deze soorten worden nergens anders in Oekraïne zo hoog aangetroffen. Beukenwouden (Fagetum) beslaan echter het grootste oppervlak. Hiertussen staan zeer oude en hoge exemplaren. Bestanden met fijnsparren (Picea abies) zijn ook aanwezig en kunnen minstens even oud en hoog worden. Vanwege de vele holten in de bomen broeden er vogels als withalsvliegenvanger (Ficedula albicollis), oeraluil (Strix uralensis) en alle soorten spechten die in de Karpaten voorkomen. Fotogalerij
Кузийский заповедный массив

Кузийский заповедный массив или Кузий-Трибушанский заповедный массив (укр. Кузійський заповідний масив) — заповедный массив и часть Карпатского биосферного заповедника, расположенный на территории Раховского района Закарпатской области (Украина). Площадь — 4 925 га. История В 1974 году был создан Кузийский ландшафтный заказник, позже вошедший в состав Карпатского биосферного заповедника как заповедный массив. Описание Кузийский заповедный массив представлен двумя участками в долине реки Тиса южнее Рахова, крупнейший из которых расположен на правом берегу реки. Западная (крупнейшая) часть имеет вытянутую с севера на юг форму и включает наивысшую точку массиваː гору Лысина (1409 м); на юге и востоке ограничивается национальной дорогой Н-09 Львов—Ужгород. На юге заповедного массива расположен ряд пещер. Природа Большую часть заповедного массива занимают буково-дубовые и буковые леса, где иногда встречаются граб, клён полевой и черешня. Из-за различных микроклиматических условий, местами встречаются смерековые (ель), буково-пихтовые и тисовые (тис ягодный) участки (дубравы). Ссылки Географічна енциклопедія України: в 3 т. / Редкол.: А. М. Маринич и др. — Київ: Українська радянська енциклопедія, 1989—1993. — ISBN 5-88500-015-8. (укр.)
Kupjansk-Wuslowyj

Kupjansk-Wuslowyj (ukrainisch Куп'янськ-Вузловий; russisch Купянск-Узловой Kupjansk-Uslowoi) ist eine Siedlung städtischen Typs im Osten der ukrainischen Oblast Charkiw mit etwa 200 Einwohnern (2026). Kupjansk-Wuslowyj liegt am linken Ufer des Oskil im Süden von Kupjansk und ist seit 1925 eine Siedlung städtischen Typs. Kupjansk-Wuslowyj besitzt einen großen Bahnhof und liegt etwa 120 km östlich vom Oblastzentrum Charkiw. Am 12. Juni 2020 wurde die Siedlung ein Teil der neu gegründeten Stadtgemeinde Kupjansk; bis dahin bildete sie als eigenständige Siedlungsratsgemeinde Kupjansk-Wuslowyj (ukrainisch Куп'янськ-Вузлова селищна рада/Kupjansk-Wuslowa selyschtschna rada) einen Teil der Stadtratsgemeinde Kupjansk im Zentrum des Rajons Kupjansk. Im Verlauf des Ukrainekrieges wurde der Ort im Februar 2022 durch russische Truppen besetzt und liegt seit der Ukrainische Gegenoffensive in der Ostukraine seit 11. September 2022 in unmittelbarer Frontnähe. Am 27. September bestätigte das ukrainische Militär indirekt, dass gut zwei Wochen, nachdem das Stadtzentrum von Kupjansk durch ukrainische Truppen befreit wurde, auch der Stadtteil Kupjansk-Wuslowyj unter Kontrolle ukrainischer Truppen ist. Im Frühjahr 2026 wird der Ort wieder zur Frontstadt in den Kämpfen im Osten der Oblast Charkiw. Weblinks Einzelnachweise
Kúpiansk-Vuzlovi

Kúpiansk-Vuzlovi (en ucraniano: Куп'янськ-Вузловий; en ruso: Купянск-Узловой) es un asentamiento urbano ucraniano perteneciente al óblast de Járkov. Situado en el noreste del país, el asentamiento es parte del raión de Kúpiansk y parte del municipio (hromada) de Kúpiansk.​ Geografía Kúpiansk-Vuzlovi está situado en la orilla izquierda del río Oskil, inmediatamente al sur de Kúpiansk y a 120 km al noreste de Járkov. Historia El asentamiento se creó en la para dar servicio a la estación de tren del mismo nombre. Kúpiansk-Vuzlovi fue fundado en 1895 después de la puesta en marcha de la línea ferroviaria Balashov-Járkov, dentro de la gobernación de Járkov del Imperio ruso. Su historia está estrechamente relacionada con la historia de Kúpiansk. Durante la Segunda Guerra Mundial, Kúpiansk Vuzlovi fue ocupada por las tropas del Eje desde julio de 1942 hasta febrero de 1943. A principios de la década de 1970, aquí funcionaba una planta de materiales de construcción y empresas de mantenimiento del transporte ferroviario.​ Hasta el 18 de julio de 2020, la población fue parte del municipio de Kúpiansk hasta su abolición como parte de la reforma administrativa de Ucrania, que redujo el número de raiones en el óblast de Járkov a siete, por lo que pasaría a formar parte del raión de Kúpiansk.​​En 2023, Kúpiansk-Vuzlovi perdió el estatus de asentamiento de tipo urbano debido a la eliminación de este estatus administrativo.​ Durante la invasión rusa de Ucrania, Kúpiansk-Vuzlovi fue ocupado por tropas rusas en febrero de 2022.​ El 10 de septiembre, en medio de la contraofensiva ucraniana en el óblast de Járkov, las fuerzas rusas se retiraron de Kúpiansk y el 16 de septiembre, Kúpiansk-Vuzlovi también fue liberada.​​​ Demografía La evolución de la población de Kúpiansk-Vuzlovi entre 1989 y 2022 fue la siguiente: Infraestructura Transporte El asentamiento tiene acceso a la autopista H26 que conecta Járkov con Sievierodonetsk, así como por carreteras locales a Borova y luego a Izium. La estación de tren de Kúpiansk-Vuzlovi es un importante nudo ferroviario que tiene conexiones con Járkov, Sviatogirsk, Sievierodonetsk y, a través de Kúpiansk, con Stari Oskol en Rusia.​ Galería Referencias
Koupiansk-Vouzlovyï

Koupiansk-Vouzlovyï (ukrainien : Куп'янськ-Вузловий) est une commune urbaine de l'oblast de Kharkiv, du raïon de Koupiansk et de la communauté territoriale de la ville de Koupiansk, en Ukraine orientale. Elle comptait 200 habitants en 2026. Géographie Situation Kupyansk-Vuzlovyj est située sur la rive gauche de la rivière Oskil, immédiatement au sud-sud-est de la ville de Koupiansk, mais en occupant uniquement la rive orientale de l'Oskil, contrairement à la ville de Koupiansk, qui s'étend sur les deux rives. La rivière Oskil est un affluent du Donets, dans le bassin hydrographique du fleuve Don. Koupiansk-Vouzlovyï est un important nœud ferrovaire. À la suite de la réforme territoriale de 2020 et de la création de communautés territoriales, Kupiansk-Vuzlovyi a fusionné dans la Communauté territoriale de Koupiansk (uk). Histoire Origine C'est une commune urbaine depuis 1925.La ville a été créée pour desservir la gare éponyme. XXe siècle Seconde Guerre mondiale Pendant la Seconde Guerre mondiale, elle a été occupée par l'Allemagne nazie de juillet 1942 à février 1943. XXIe siècle Invasion russe de l'Ukraine en 2022 Lors de l'invasion de l'Ukraine par la Russie de 2022, Koupiansk-Vouzlovyï est capturée par les forces armées russes, ces derniers utilisant la gare de Koupiansk-Vouslovyï comme centre logistique. Le 27 septembre 2022, Koupiansk-Vouzlovyï est libérée de l'occupation russe. Voir aussi Articles connexes Gare de Koupiansk-Vouzlovyï Oblast de Kharkiv Première bataille de Koupiansk Seconde bataille de Koupiansk Occupation russe de l'oblast de Kharkiv Liens externes Notes et références Portail de l’Ukraine
Kupjanśk-Wuzłowyj

Kupjanśk-Wuzłowyj (ukr. Куп'янськ-Вузловий) – osiedle typu miejskiego na Ukrainie, w obwodzie charkowskim, w rejonie kupiańskim. Stacja Kupjanśk-Wuzłowyj ma strategiczne znaczenie jako duży węzeł kolejowy połączony ze stacjami Charków, Wałujki, Świętogórsk, Biełgorod i Popasna. Historia Kupjanśk-Wuzłowyj został założony w 1895 roku po uruchomieniu linii kolejowej Bałaszow–Charków. Jego historia jest ściśle związana z powstaniem miasta Kupiańsk. W 2001 r. osiedle liczyło 9789 mieszkańców, spośród których 6244 posługiwało się językiem ukraińskim, 3250 rosyjskim, 1 bułgarskim, 8 białoruskim, 4 ormiańskim, 17 romskim, 23 innym, a 242 się nie zdeklarowało. 24 lutego 2022 roku, w pierwszych godzinach rosyjskiej inwazji na Ukrainę, Kupjanśk-Wuzłowyj został zajęty przez wojska rosyjskie. 27 września 2022 r. Kupjanśk-Wuzłowyj został wyzwolony przez Siły Zbrojne Ukrainy. Przypisy