NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
National University of Life and Environmental Sciences of Ukraine

The National University of Life and Environmental Sciences of Ukraine (Ukrainian: Національний університет біоресурсів і природокористування України, romanized: Natsionalnyi universytet bioresursiv i pryrodokorystuvannia Ukrainy) is a public agricultural university in Kyiv, Ukraine. Established in 1898, prior to 1992 the institution was named the Ukrainian Agricultural Academy (Ukrainian: Українська Сільськогосподарська Академія, romanized: Ukrainska Silskohospodarska Akademiia). From 1992 to 2008, it went by the name of National Agricultural University (Ukrainian: Національний Аграрний Університет, romanized: Natsionalnyi Ahrarnyi Universytet). Notable alumni Trofim Lysenko, Soviet agronomist and biologist, proponent of Lysenkoism. Anatoly Shvidenko, Doctor of Sciences, Senior research scholar at the International Institute for Applied Systems Analysis (Austria). Professor Emeritus of the University. Stanislav Nikolaenko, Head of the National University of Life and Environmental Sciences of Ukraine since 2014. Doctor of Pedagogical Sciences, Professor, Deputy of the Verkhovna Rada of Ukraine of 4 convocations, Minister of Education and Science of Ukraine in 2005–2007. Viktor Boiko, Honored Worker of Agriculture of Ukraine, Candidate of Sciences in Public Administration. Deputy of the Verkhovna Rada of Ukraine of the IV convocation, Deputy Minister of Agrarian Policy of Ukraine (2009), Minister of Environmental Protection of Ukraine (2010). Dmytro Melnychuk, Head of the National University of Life and Environmental Sciences of Ukraine (1984–2014), Doctor of Biological Sciences, Professor, Academician of the National Academy of Sciences of Ukraine and the National Academy of Agrarian Sciences of Ukraine. Hero of Ukraine. Oleksandr Moroz, deputy of the Verkhovna Rada of Ukraine of 5 convocations, Chairman of the Verkhovna Rada of Ukraine (1994–1998, and 2006–2007). Co-founder of the Socialist Party of Ukraine. Ivan Plyushch, twice Chairman of the Verkhovna Rada of Ukraine (1991–1994, 2000–2002). Member of the Verkhovna Rada of Ukraine of I, II, III, IV, V convocations, Secretary of the National Security and Defence Council of Ukraine (2007). Hero of Ukraine (2001). Oleksiy Prylipka, Ukrainian agronomist and political scientist Halyna Hutchins, Ukrainian cinematographer, fatally shot with a prop gun by actor Alec Baldwin while filming Rust Dmitri Constantinov, Moldovan politician and businessman Gallery See also List of universities in Ukraine References External links Official site Student NUBiP of Ukraine
Narodowy Uniwersytet Biozasobów i Zarządzania Naturą Ukrainy

Narodowy Uniwersytet Biozasobów i Zarządzania Naturą Ukrainy (ukr. Національний університет біоресурсів і природокористування України) – ukraińska uczelnia o profilu rolniczym w Kijowie. Główny kampus mieści się na obszarze Parku Narodowego „Hołosijiwski”. Historia Uczelnia została założona w 1898 roku jako wydział rolniczy Politechniki Kijowskiej (ukr. Сільськогосподарське відділення Київського політехнічного інституту). W latach 1915–1917 Politechnika Kijowska, podobnie jak wiele innych instytucji szkolnictwa wyższego, nie funkcjonowała. Studia kontynuowane na Politechnice w 1918 roku. 1 września 1922 roku otrzymała nazwę Kijowski Instytut Rolniczy im. Ch.Rakowskiego (Київський сільськогосподарський інститут ім. Х. Раковського, КСГІ). Od 1954 do 1992 uczelnia nazywała się Ukraińska Akademia Rolnicza (ukr. Українська сільськогосподарська академія, УСГА). W 1992 został przemianowany na Ukraiński Państwowy Uniwersytet Rolniczy (Український державний аграрний університет, УДАУ). W latach 1994–2008 nosił nazwę Narodowy Uniwersytet Rolniczy (ukr. Національний аграрний університет, НАУ). Na jego bazie Decyzją Rady Ministrów Ukrainy w 2008 utworzono Narodowy Uniwersytet Biozasobów i Zarządzania Naturą Ukrainy (ukr. Національний університет біоресурсів і природокористування України, НУБіП України). W latach 2009–2014 miał status autonomicznej uczelni badawczej. Przypisy Bibliografia Oficjalna strona (ang. • ukr.)
Nationella universitetet för livs och miljövetenskaper i Ukraina

Nationella universitetet för livs och miljövetenskaper i Ukraina (ukrainska: Національний університет біоресурсів і природокористування України) är ett offentligt universitet inom jordbruksområdet i Ukraina; det ligger i Kiev. Institutionen grundades 1898 och hette före 1992 Ukrainska jordbruksakademin (ukrainska: Українська Сільськогосподарська Академія). Under åren 1992-2008 gick det under namnet National Agricultural University (ukrainska: Національний Аграрний Університет). Historia Vid sekelskiftet mellan 1800-talet och 1900-talet skapade den snabba ekonomiska utvecklingen i det ryska imperiet, som Ukraina var en del av, ett akut behov av högt kvalificerade specialister, bland annat inom jordbrukssektorn. En viktig händelse för utvecklingen av jordbruksutbildning och -vetenskap var öppnandet av jordbruksavdelningen vid Kiev Polytechnic Institute 1898. År 1954 slogs Kievs jordbruksinstitut samman med Kievs skogsbruksinstitut för att bilda Ukrainas jordbruksakademi (en av initiativtagarna var V. Peresypkin), som spelade en viktig roll i den fortsatta organisationen av utbildning och forskning inom jordbruk och skogsbruk i Ukraina. År 1992 stödde Ukrainas ledning (Presidenten, Verkhovna Rada, regeringen) initiativen från Ukrainas jordbruksakademi som en grundläggande högre utbildningsinstitution för att reformera jordbruksutbildningssystemet, och i augusti samma år fick status som Ukrainas statliga jordbruksuniversitet, som fick nationell status genom en resolution från Ukrainas Verkhovna Rada 1994. Sedan dess har det kallats National Agrarian University och från 1995 till 2014 var det under funktionell ledning av Ukrainas ministerkabinett. För att utvidga utbildnings-, forsknings- och innovationsverksamheten vid det nationella agrara universitetet för att tillgodose behoven inom den agroindustriella sektorn, miljösektorn och andra sektorer av ekonomin, samt för att anpassa sådan verksamhet till kraven från internationella organisationer för forskningsuniversitet, bytte det nationella agrara universitetet 2008 namn till Ukrainas nationella universitet för livs- och miljövetenskaper. Tidigare namn 1898 –1992 – Ukrainska jordbruksakademin 1992 –2008 – National Agricultural University 2008 – – Nationella universitetet för livs och miljövetenskaper i Ukraina Organisation Fakulteter Biologi Geografi Geologi Ekonomi Historia Cybernetik Mekanik och matematik Förberedande Psykologi Radiofysik Sociologi Fysik Filosofi Kemi Juridik Institutioner Militära studier Journalistik Kievs institut för internationella relationer Forskarutbildning Språkvetenskap Referenser Externa länkar Universitetets webbplats (ukrainska/engelska)
Neagra, Cetatea Albă

Neagra (în ucraineană Негрове, transliterat: Nehrove) este un sat în comuna Plahteevca din raionul Cetatea Albă, regiunea Odesa, Ucraina. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației localității Neagra era vorbitoare de ucraineană (91,35%), existând în minoritate și vorbitori de rusă (6,39%) și română (2,26%). Note
Негрово (Одесская область)

Негрово (укр. Негрове) — село в Плахтиевской сельской общине Белгород-Днестровского района Одесской области Украины. До 2020 года село входило в Саратский район. Население по переписи 2001 года составляло 266 человек. Почтовый индекс — 68220. Телефонный код — 4848. Занимает площадь 0,35 км². Код КОАТУУ — 5124583206. Ссылки Негрово на сайте Верховной рады Украины (укр.)
Негрове

Не́грове — село в Україні, у Плахтіївській сільській громаді Білгород-Дністровського району Одеської області. Населення становить 266 осіб. Населення Згідно з переписом УРСР 1989 року чисельність наявного населення села становила 285 осіб, з яких 126 чоловіків та 159 жінок. За переписом населення України 2001 року в селі мешкало 266 осіб. Мова Розподіл населення за рідною мовою за даними перепису 2001 року: Примітки Посилання Село Негрове на сайті Верховної Ради України Погода в Негровому [Архівовано 27 червня 2014 у Wayback Machine.]
Nelipiwka

Nelipiwka (ukrainisch Неліпівка; russisch Нелеповка/Nelepowka) ist eine Siedlung städtischen Typs in der Oblast Donezk im Osten der Ukraine mit etwa 8 Einwohnern. Er liegt im westlichen Donezbecken etwa 5 Kilometer südlich des Stadtzentrums von Torezk und 43 Kilometer nördlich vom Oblastzentrum Donezk entfernt. Durch den Ort fließt der Krywyj Torez. Der Ort existierte schon vor dem Ersten Weltkrieg. 1957 erhielt er den Status einer Siedlung städtischen Typs zuerkannt. Im Juli 2014 gab es im Verlauf des Ukrainekrieges Kampfhandlungen mit mehreren Toten im Ort. Nach dem russischen Überfall auf die Ukraine am 24. Februar 2022 wurde der Ort am 30. September 2024 von russischen Truppen besetzt und steht seitdem nicht mehr unter ukrainischer Kontrolle. Am 12. Juni 2020 wurde die Siedlung ein Teil der neugegründeten Stadtgemeinde Torezk, bis dahin war sie Teil der Siedlungsratsgemeinde Nowhorodske (6 Kilometer südöstlich gelegen) in der Stadtratsgemeinde Torezk. Am 17. Juli 2020 wurde der Ort ein Teil des Rajons Bachmut. Weblinks Informationen zum Ort (russisch) Einzelnachweise
Nelipivka

Nelipivka (Ukrainian: Неліпівка; Russian: Нелеповка, romanized: Nelepovka) is a rural settlement in Bakhmut Raion, Donetsk Oblast, eastern Ukraine. Population: 977 (2022 estimate). During the Russian invasion of Ukraine, Russian forces claimed to have taken the village on 30 September 2024. They were confirmed to have captured it on 18 October. Demographics Native language as of the Ukrainian Census of 2001: Ukrainian 81.99% Russian 17.16% Belarusian 0.70% References
Nelipivka (Bajmut)

Nelipivka (en ucraniano: Неліпівка; en ruso: Нелеповка, romanizado: Nelepovka) es una ciudad ucraniana perteneciente al óblast de Donetsk. Situada en el este del país, formaba parte del municipio de Niu York hasta 2015, aunque ahora es parte del raión de Bajmut y del municipio (hromada) de Toretsk.​ Nelipivka forma parte de la conglomeración Toretsk-Górlivka-Yenákiyeve. Geografía Nelipivka está situado a orillas del río Krivi Torez, 5 km al sur de Toretsk y 43 km al norte de Donetsk. Historia El lugar pertenece al Municipio del Consejo de Asentamiento de Novhorodske (ubicado a 6 km al sureste), que a su vez es parte del Municipio de Toretsk. El lugar ya existía antes de la Primera Guerra Mundial. En 1957 se le concedió el estatus de asentamiento de tipo urbano. En julio de 2014, durante el transcurso de la guerra del Dombás, hubo operaciones de combate con varios muertos en el asentamiento pero Ucrania logró tomar y mantener Nelipivka de los separatistas prorrusos. Demografía La evolución de la población de Nelipivka entre 1959 y 2022 fue la siguiente:Según el censo de 2001, la distribución lingüística de los habitantes de Nelipivka es la siguiente: el 81,99% tienen como lengua materna el ucraniano y el 17,16% el ruso.​ Referencias
Nelipivka

Nelipivka (en ukrainien : Неліпівка, en russe : Нелеповка, Nelepovka) est une commune urbaine de l'est de l'Ukraine, dans l'oblast de Donetsk, dépendante du raïon de Bakhmout et de la communauté territoriale de la ville de Toretsk. Elle était peuplée de 8 habitants en 2025. Géographie La commune est située à la confluence des rivières Zalizna et Krivyï Torets, dans le bassin hydrographique de la rivière Donets, principal affluent du fleuve Don. Elle se situe dans une zone de conurbation autour des villes industrielles de Toretsk et de Zalizne. Elle est limitrophe de la commune urbaine de Niou-Iork, située juste au sud. Elle est située à 39 km au nord de la ville de Donetsk. Notes et références Voir aussi Articles connexes Oblast de Donetsk Liens externes Portail de l’Ukraine
Нелеповка (Бахмутский район)

Неле́повка (укр. Неліпівка) — посёлок в Торецкой городской общине Бахмутского района Донецкой области Украины. Почтовый индекс — 85298. Телефонный код — 6247. Код КОАТУУ — 1411246200. Население Численность населения Примечания Ссылки Административно-территориальное устройство Донецкой области (укр.)
Неліпівка (селище)

Нелі́півка — селище Торецької міської громади Бахмутського району Донецької області, Україна. Розташоване на річці Кривий Торець за 49 км від Донецька. Відстань до Торецька становить близько 6 км і проходить автошляхом місцевого значення. Через селище проходить залізниця, станція Платформа 22 км. Населення Мова Розподіл населення за рідною мовою за даними перепису 2001 року: Новітня історія 21 липня 2014 року рота 34-й батальйон територіальної оборони «Кіровоград-2» отримала завдання зайняти блокпост — за даними розвідки, полишений терористами — під містом Торецьк. Однак колишньому офіцеру спецпризначення Роману Майстерюку щось в обставинах не подобалося. Біля Неліпівки перший БМП терористи в засідці пропустили та відкрили вогонь по другому, в якому перебував і майор Майстерюк, останній віддає наказ зайняти кругову оборону. Для порятунку відрізаних від основних сил військовиків наказує водію вивести палаючий БТР уперед, чим притлумив вогонь терористів. Куля влучила в плиту бронежилета та його розвернула, наступна поцілила в бік. У бою загинули українські вояки, серед них старший солдат Ібрагімов Фаріз Расім-огли, та чимало терористів, блокпост здобули (українські війська?) за кілька хвилин по загибелі Майстерюка. На сьогодні село перебуває під окупацією російської армії. Примітки Посилання Картка на сайті ВР
Nerudstal, Peatîhatkî

Nerudstal (în ucraineană Нерудсталь) este un sat în comuna Hrușuvatka din raionul Peatîhatkî, regiunea Dnipropetrovsk, Ucraina. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației localității Nerudstal era vorbitoare de ucraineană (93,33%), existând în minoritate și vorbitori de romani (3,7%) și rusă (2,78%). Note
Нерудсталь

Нерудсталь (укр. Нерудсталь) — село, Грушеватский сельский совет, Пятихатский район, Днепропетровская область, Украина. Код КОАТУУ — 1224581207. Население по переписи 2001 года составляло 540 человек. Географическое положение Село Нерудсталь находится на расстоянии в 1 км от города Пятихатки и села Красноивановка. По селу протекает пересыхающий ручей с запрудой. Рядом проходит автомобильная дорога Т-0419. История Начало XIX века — дата основания. Экономика Глиняный карьер Пятихатского кирпичного завода. Пятихатский кирпичный завод. Конопляная ферма. Объекты социальной сферы Школа. Амбулатория. Дом культуры. Примечания
Нерудсталь

Нерудста́ль — село в Україні, у Саксаганській сільській громаді Кам'янського району Дніпропетровської області. Населення — 436 осіб. Географія Село Нерудсталь розташоване за 1 км від міста П'ятихатки та села Красноіванівка. Селом тече пересихаючий струмок із загатою. Поруч пролягає автошлях територіального значення Т 0419. Історія Село засноване на початку XIX століття. 13 вересня 2017 року, в ході децентралізації, Грушуватська сільська рада об'єднана з утвореною Саксаганською сільською громадою. 19 липня 2020 року, в результаті адміністративно-територіальної реформи та ліквідації П'ятихатського району, село увійшло до складу новоутвореного Кам'янського району. Населення Мова Розподіл населення за рідною мовою за даними перепису 2001 року: Економіка Глиняний кар'єр П'ятихатського цегельного заводу. П'ятихатський цегельний завод. Об'єкти соціальної сфери Середня загальноосвітня школа. Амбулаторія. Будинок культури. Ставок «Циганський». Конопляна ферма. Крамниці. Примітки Посилання Погода в селі Нерудсталь.
Нескучненский лес

Нескученский лес — ландшафтный заказник местного значения. Находится в Волновахском районе Донецкой области, около села Нескучное Великоновосёлковского сельского совета. по левому берегу реки Мокрые Ялы. Статус заказника присвоен решением облисполкома № 276 от 27 июня 1984 года. Входит в Великоанадольский гослесхоз. Площадь заказника составляет 16 гектар. Лес растёт на изгибе реки. Берег пологий. Подлесок густой. Здесь произрастают клён полевой, клён татарский. Лес был посажен по распоряжению русского общественного деятеля и публициста Николая Александровича Корфа, рядом с его дачей. Сейчас в этой даче находится музей Немировича-Данченко. Название «Нескученский лес» было дано в честь московского Нескучненского сада Владимиром Ивановичем Немировичем-Данченко, который был владельцем усадьбы Корфа после его смерти. Библиография Заказники місцевого значення : Казанок; Кальчицький; Ковила біля села Григорівки; Колодязне; Конвалія; Конвалієва діброва; Кохане; Красногорівський; Крейдяна рослинність біля села Кірове; Кривокіський лиман; Круглик; Ларинський; Ліс по річці Кринка; Нескучненський ліс[ та ін.] // Донбасс заповідний : Наук.-інформац. довідник-атлас . 2003 . 159 с. : іл. — С.65-105. Ссылки Ландшафтный заказник местного значения «Нескучненский лес» . Дата обращения: 2 марта 2009. Архивировано 1 сентября 2009 года.
Нескучненський ліс

Неску́чненський ліс — ландшафтний заказник місцевого значення. Розташований у Великоновосілківському районі Донецької області, біля села Нескучне Великоновосілківської сільської ради по лівому березі річки Мокрі Яли. Статус заказника присвоєно рішенням облвиконкому № 276 від 27 червня 1984 року. Входить до Великоанадольського держлісгоспу. Площа заказника становить 16 гектар. Ліс росте на вигині річки. Берег пологий. Підлісок густий. Тут зростають клен польовий, клен татарський. Ліс був посаджений за розпорядженням громадського діяча і публіциста Миколи Корфа, поруч із його дачею. Нині в цій дачі міститься музей Немировича-Данченка. Назву «Нескучненський ліс» було дано на честь московського Нескучненського саду Володимиром Немировичем-Данченком, який був власником садиби Корфа після його смерті. Бібліографія Заказники місцевого значення : Казанок; Кальчицький; Ковила біля села Григорівки; Колодязне; Конвалія; Конвалієва діброва; Кохане; Красногорівський; Крейдяна рослинність біля села Кірове; Кривокіський лиман; Круглик; Ларинський; Ліс по річці Кринка; Нескучненський ліс[ та ін.] // Донбасс заповідний : Наук.-інформац. довідник-атлас . 2003 . 159 с. : іл. — С.65-105. Донбас заповідний. Науково-інформаційний довідник-атлас / за заг. ред. С.С. Куруленка, С.В. Третьякова. Видання друге, перероблене та доповнене. – Донецьк, Донецька філія Державного екологічного інституту Мінприроди України, 2008. – 168 с. Заповедная природа Донбасса: Путеводитель / Сост. А.З. Дидова. - 2 изд., доп. - Донецк: Донбасс, 1987 - 168 с. Памятники природы Донетчины: Путеводитель / Р.Г. Синельщиков, С.П. Попов, Д.С. Иванишин, Н.Т. Янко. - Донецк: Донбас, 1979. - 95 с. Заповедники и памятники природы Украины. А.Л.Лыпа, А.П.Федоренко. К.:Урожай, 1969. 187 с. Посилання Ландшафтний заказник місцевого значення «Нескучненський ліс»
Nesterivci (Ternopilský rajón)

Nesterivci (ukrajinsky Нестерівці, polsky Nesterowce) je obec, která patří do Ozerňanské vesnické územní hromady a administrativně spadá pod Ternopilskou oblast a do Ternopilského rajónu Ukrajiny. V této obci žije 404 obyvatel (2025). V obci je kostel sv. Lukáše apoštola, z roku 1785. Historie Ves byla známa již v 16. století. V roce 1772 připadla v rámci dělení Polska k habsburské monarchii, kde se stala součástí Haliče. Po konci první světové války připadla druhé Polské republice. V rámci druhé světové války byla v roce 1939 obsazena Sovětským svazem a v roce 1941 nacistickým Německem. Na konci války byla včleněna do Ukrajinské sovětské socialistické republiky a s rozpadem Sovětského svazu se v roce 1991 stala součástí samostatné Ukrajiny. Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Нестерівці (Тернопільський район) na ukrajinské Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Nesterivci na Wikimedia Commons
Nesterivtsi, Ternopil Oblast

Nesterivtsi (Ukrainian: Нестерівці) is a village in Ozerna rural hromada, Ternopil Raion, Ternopil Oblast, Ukraine. History The village has been known from the 16th century. After the liquidation of the Zboriv Raion on 19 July 2020, the village became part of the Ternopil Raion. Religion St. Luke church (1785). References Sources (in Ukrainian) Уніят В., Нестерівці // Ternopil Encyclopedic Dictionary: in 4 v. / editorial board: H. Yavorskyi and other, Ternopil: "Zbruch", 2005, V. 2: К—О, S. 624. — ISBN 966-528-199-2. "Nesterowce (pow. złoczowski)". Geographical Dictionary of the Kingdom of Poland (in Polish). 6. Warszawa: Kasa im. Józefa Mianowskiego. 1885. p. 958.
Nesterowce (rejon tarnopolski)

Nesterowce (ukr. Нестерівці) – wieś na Ukrainie w rejonie tarnopolskim należącym do obwodu tarnopolskiego. Do 2020 w rejonie zborowskim. Przypisy Linki zewnętrzne Nesterowce (pow. złoczowski), [w:] Słownik geograficzny Królestwa Polskiego, t. VI: Malczyce – Netreba, Warszawa 1885, s. 958 .
Нестеровцы (Тернопольская область)

Нестеровцы (укр. Нестерівці) — село в Озёрнянской сельской общине Тернопольского района Тернопольской области Украины. До 2020 года входило в Зборовский район. Код КОАТУУ — 6122686301. Население по переписи 2001 года составляло 404 человека. Географическое положение Село Нестеровцы находится на берегу реки Нестеровка, ниже по течению на расстоянии в 0,5 км расположено село Кокутковцы. История 1610 год — дата основания. Объекты социальной сферы Школа I—II ст. Клуб. Фельдшерско-акушерский пункт. Примечания
Niewoczyn

Niewoczyn (ukr. Нивочин) – wieś na Ukrainie, w obwodzie iwanofrankiwskim, w rejonie iwanofrankiwskim (do 2020 w rejonie bohorodczańskim). Przypisy Bibliografia Niewoczyn, pow. bohorodczański, [w:] Słownik geograficzny Królestwa Polskiego, t. VII: Netrebka – Perepiat, Warszawa 1886, s. 137 .
Nîvociîn, Bohorodceanî

Nîvociîn (în ucraineană Нивочин) este localitatea de reședință a comunei Nîvociîn din raionul Bohorodceanî, regiunea Ivano-Frankivsk, Ucraina. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației localității Nîvociîn era vorbitoare de ucraineană (99,87%), existând în minoritate și vorbitori de alte limbi. Note
Нивочин

Ни́вочин (укр. Нивочин) — село в Старобогородчанской сельской общине Ивано-Франковского района Ивано-Франковской области Украины. Население по переписи 2001 года составляло 762 человека. Занимает площадь 21 км². Почтовый индекс — 77710. Телефонный код — 03471. Ссылки Нивочин на сайте Верховной рады Украины
Нивочин

Ни́вочин — село в Україні, у Івано-Франківському районі Івано-Франківської області. Входить до Старобогородчанської сільської громади. Населення становить 762 особи. Історія Згадується у 1652 році. Існує кілька легенд щодо заснування села, одна з яких свідчить, що на його території раніше були непрохідні ліси та хащі. За цією легендою, у XVI столітті тут переховувалися селяни, які уникали кріпосного гніту польських поміщиків. З урочища Мосточин вони розчистили ліс і засіяли родючі землі, що, за однією з версій, стало основою назви села Нивочин, утвореної від слів «нива» та «Мосточин». Згідно з легендою, сини місцевих мешканців, Гринь і Лесь, вище по течії річки також розчистили ліс і заснували поселення, які отримали назви Гринівка та Лесівка відповідно. Потімок цієї родини пізніше оселився на північ від Нивочина, де виник хутір Романівка. Під час Другої світової війни, за участь місцевих мешканців у діяльності ОУН, частину населення хутора було депортовано до Сибіру, а будівлі зруйновані. Хутір не був відновлений і існує лише в історичних згадках. За іншою версією, назва пішла від слів — ниву чинити, тобто обробляти. Населення У «Словнику географії Королівства Польського» (1886) зазначено, що у селі проживало 1076 осіб, які сповідували греко-католицьку віру. За даними на 1939 рік, населення села становило 1740 осіб, з яких 1705 були українцями, 15 — поляками та 20 — євреями. За даними «Історії міст і сіл УРСР» (1962), населення села становило 1958 осіб. Мова Релігія У селі є два храми — УПЦ КП святого Миколая 1892 року побудови та УГКЦ святого Миколая, збудована у 1996 році. На території селі знаходяться чотири каплички, сім хрестів-фігур та три хрести. Відомі люди Народилися Іванів Федір Дмитрович «Нечай» (1923 — 25 вер. 1948) — Богородчанський районний провідник ОУН. Загинув у бою на теренах Нивочина під час повернення зі «зв'язку» з товаришами. Примітки