NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Глинсько (заповідне урочище)

Гли́нсько — лісове заповідне урочище місцевого значення в Україні. Розташоване в межах Дубенського району Рівненської області, на території колишньої Крупецької сільської ради. Площа 1,3 га. Заснований рішенням обласної ради № 33 від 28.02.1995 року. Перебуває у віданні ДП «Дубенський лісгосп» (Радивилівське л-во, кв. 81, вид. 12). Статус надано для збереження насаджень дуба. Урочище є мальовничою ділянкою одноярусного сосново-дубового лісу природного походження. Основною панівною породою є дуб звичайний, віком понад 150 років. Ґрунти супіщані, підзолистого типу. Рослинний покрив утворюють орляк звичайний, суниці лісові, перлівка поникла. Із фауни трапляються кабан, заєць сірий, їжак білочеревий, вивірка звичайна, сойка, повзик, зяблик, веретільниця ламка. Урочище назване так тому, що жителі с. Баранне в довоєнний час видобували в ньому глину і створили своєрідний кар'єр. Посилання «Глинсько». Стор. 35 [Архівовано 29 грудня 2016 у Wayback Machine.] Радивилівський район. «Глинсько» [Архівовано 22 грудня 2016 у Wayback Machine.]
Сосновий ліс (заповідне урочище, Радивилівський район)

Сосновий ліс — лісове заповідне урочище місцевого значення в Україні. Розташоване в межах Дубенського району Рівненської області, на території колишньої Крупецької сільської ради, на північ від села Баранне. Площа 6,5 га. Засноване урочище рішенням обласної ради № 33 від 28.02.1995 року. Перебуває у віданні ДП «Дубенський лісгосп» (Радивилівське лісництво, квартал 63, виділ 11). Статус надано для збереження ділянки високопродуктивного сосново-дубового лісу. Урочище розміщене на ділянці одноярусного сосново-дубового лісу природного походження. Вік 110 років. Умови зростання — вологий сугруд. Трапляється ожина, конвалія, грушанка. Із фауни трапляються кабан, заєць сірий, вивірка звичайна, дятел звичайний, крутиголовка, дрізд співочий. Посилання «Сосновий ліс». Стор. 36 Радивилівський район. «Сосновий ліс»
Сосна Чорна (пам'ятка природи)

Сосна́ Чо́рна — ботанічна пам'ятка природи місцевого значення в Україні. Розташована в межах Ужгородського району Закарпатської області, у північній частині села Оноківці (вул. Кар'єрна, урочище Лиса Гора). Площа 3,2 га. Статус надано згідно з рішенням облвиконкому від 18.11.1969 року № 414 і від 23.10.1984 року № 253. Перебуває у віданні Оноківської сільської ради. Статус надано з метою збереження насаджень сосни чорної (Pinus nigra), вік яких сягає 150 років. Джерела «Сосна чорна» Чорна сосна Сосна чорна
Остра (ландшафтний заказник)

О́стра — ландшафтний заказник місцевого значення в Україні. Розташований у межах Ужгородського району Закарпатської області, на захід від села Кам'яниця. Площа 20 га. Статус надано згідно з рішенням облради від 13.07.2012 року № 523. Перебуває у віданні Кам'яницької сільської ради. Статус надано з метою збереження природного комплексу, який складається з розріджених лісових молодняків, підросту природного поновлення та фрагментів сінокісних лук. З півночі та заходу заказник межує з буковим і дубово-буковим лісовим масивом. Трапляється унікальний для України тип ландшафту — низькогір'я вулканічної гряди з видами рослин та тварин, що занесені до Червоної книги України. Джерела У Закарпатті створили ландшафтний заказник «Остра» На Ужгородщині створять ландшафтний заказник Остра База даних Міндовкілля
Невицький Кар'єр (пам'ятка природи)

Не́вицький Кар'є́р — ботанічна пам'ятка природи місцевого значення в Україні. Розташована в межах Ужгородського району Закарпатської області, на північ від центральної частини села Невицьке. Площа 2,8 га. Статус надано згідно з рішенням облвиконкому від 13.06.1990 року. Перебуває у віданні ДП «Ужгородське ЛГ» (Кам'яницьке лісництво, кв. 39). Статус надано з метою збереження екзотичного рослинного угруповання сосни чорної (Pinus nigra). Галерея Джерела «Невицький кар'єр» [Архівовано 11 вересня 2016 у Wayback Machine.] Невицький кар'єр [Архівовано 14 лютого 2017 у Wayback Machine.] Кам'яницьке лісництво [Архівовано 26 червня 2019 у Wayback Machine.]
Парк-арборетум (Великий Березний)

Парк-арборе́тум — парк-пам'ятка садово-паркового мистецтва місцевого значення в Україні. Розташований у межах Ужгородського району Закарпатської області, в центральній частині смт Великий Березний. Площа 3 га. Статус надано згідно з рішенням облвиконкому від 18.11.1969 року № 414 і рішенням облвиконкому від 23.10.1984 року № 253. Перебуває у віданні Великоберезнянської селищної ради. Статус надано з метою збереження парку, закладеного 1866 року. Зростає понад 250 рідкісних видів дерев, зокрема гінкго дволопатеве, тсуга канадська, туя велетенська, дуб черешчатий, дуб скельний. Галерея Див. також Парк-арборетум (Руське Поле) Джерела «Парк-арборетум» інформація про Великоберезнянський район (заповідники, заказники, парки) на сайті www.karpaty.info/data/info/literatura/img
Жорнина (заказник)

Жорни́на — ентомологічний заказник місцевого значення в Україні. Розташований у межах Мукачівського району Закарпатської області, на північний захід від смт Кольчино. Площа 6 га. Статус надано (тимчасово, на 15 років) згідно з рішенням обласної ради від 12 серпня 2011 року № 265. Перебуває у віданні ДП «Мукачівське ЛГ» (квартал 15, виділи 9, 10). Статус надано з метою збереження місць оселення рідкісних та зникаючих видів твердокрилих комах, які занесені до Червоної книги України і в Додатки до Бернської конвенції, а також до списку загрожуваних видів Міжнародної спілки охорони природи: жука-оленя, плоскотілки червоної, вусача альпійського, вусача великого дубового. Також охороняються рідкісні види метеликів: махаон, подалірій, стрічкарка тополева, райдужниця велика, сатурнія руда, ведмедиця-господиня. Заказник розташований на схилах гори Жорнина (південно-східні відноги гірського масиву Маковиця). Джерела Природно-заповідний фонд Закарпатської області / за ред. С. С. Поп. Ужгород, 2011. 256 с. — C. 138-139 Перелік територій та об'єктів природно-заповідного фонду загальнодержавного та місцевого значення Природно-заповідний фонд Закарпатської області в розрізі територіальних громад Екологічний паспорт Закарпатської області «Жорнина» [Архівовано 5 травня 2016 у Wayback Machine.] Готується новий «Червоний список» видів тварин Закарпатської області («Жорнина») [Архівовано 25 лютого 2022 у Wayback Machine.]
Березинка (дендрологічний парк)

Берези́нка — дендрологічний парк місцевого значення в Україні. Розташований у межах Мукачівського району Закарпатської області, неподалік від північно-західної околиці села Березинка, при автошляху Н 09. Площа 34 га. Статус надано згідно з рішенням облвиконкому від 25.07.1972 року № 243, ріш. ОВК від 23.10.1984 року № 253, ріш. 9 сесії обл. ради від 26.12.2003 року № 325. Перебуває у віданні ДП «Мукачівське ЛГ», лісництво Березинка (урочище Нодьлігет, квартал 3). Статус надано з метою збереження дендропарку, закладеного 1957 року. У його колекції нараховується бл. 2000 деревно-чагарникових порід, а це — найбільша дендрологічна колекція Закарпатської області. Є екзотичні та рідкісні види: кедр гімалайський, кедр ліванський, кедр атласький, кедр прирічковий, секвоя вічнозелена, горіх Зібольда, ліквідамбар смолистий, ялиця велетенська, криптомерія японська, кунінгамія ланцетна, сосна Сабіна, Адамове дерево, диморфант (калопанакс), бамбук, елеутерокок, тис ягідний, барбарис Юліана, аралія маньчжурська та інші. Джерела «Березинка» [Архівовано 5 травня 2016 у Wayback Machine.] У закарпатському дендропарку «Березинка» вирощують рідкісні та екзотичні породи дерев [Архівовано 13 квітня 2016 у Wayback Machine.]
Егреш (заказник)

Е́греш — ботанічний заказник місцевого значення в Україні. Розташований у межах Берегівського району Закарпатської області, на південь від села Притисянське. Площа 37,4 га. Статус надано згідно з рішенням обласної ради від 08.07.2010 року № 1143. Перебуває у віданні ДП «Виноградівське ЛГ» (Виноградівське лісництво, кв. 100, урочище «Егреш»). Статус надано з метою збереження унікального заплавого лісу з насадженнями вільхи крейкої (Alnus glutinosa). Це найбільший за площею і найліпше збережений вільховий ліс Закарпаття. Джерела «Егреш» [Архівовано 7 травня 2016 у Wayback Machine.] Виноградівське лісництво (карта) [Архівовано 9 серпня 2021 у Wayback Machine.]
Шияня (заказник)

Шия́ня — ботанічний заказник місцевого значення в Україні. Розташований у межах Виноградівського району Закарпатської області, неподалік від села Онок. Площа 3,9 га. Статус надано згідно з рішенням обласної ради від 11.01.2002 року № 377. Перебуває у віданні Оноцької сільської ради. Статус надано з метою збереження місць зростання рідкісних видів рослин, занесених до Червоної книги України, серед яких шафран банатський (Crocus banaticus), гадюча цибулька гроноподібна (Alnus glutinosa), гадюча цибулька трансільванська, гадюча цибулька чубата, пальчатокорінник травневий, люмикамінь бульбистий, барвінок малий. Джерела «Шияня» [Архівовано 7 травня 2016 у Wayback Machine.] Шияня [Архівовано 24 січня 2017 у Wayback Machine.]
Дуброви (заповідне урочище)

Дубро́ви — заповідне урочище місцевого значення в Україні. Розташоване в межах Тячівського району Закарпатської області, на північ від смт Буштино. Площа 10 га. Статус надано згідно з рішенням облвиконкому від 07.03.1990 року № 55. Перебуває у віданні Буштинської селищної ради. Статус надано з метою збереження рідкісних видів рослин, занесених до Червоної книги України, серед яких: нарцис вузьколистий, білоцвіт весняний, шафран банатський, перстач білий. Джерела «Дуброви» [Архівовано 11 вересня 2016 у Wayback Machine.]
Мочар (заповідне урочище)

Моча́р — заповідне урочище місцевого значення в Україні. Розташоване в межах Тячівського району Закарпатської області, на околиці смт Буштино. Площа 8 га. Статус надано згідно з рішенням облвиконкому від 07.03.1990 року № 55. Перебуває у віданні Буштинської селищної ради. Статус надано з метою збереження місць зростання рідкісних видів рослин, занесених до Червоної книги України, серед яких: нарцис вузьколистий, білоцвіт весняний, шафран банатський, перстач білий. Неподалік розташоване заповідне урочище «Дуброви». Джерела «Мочар» [Архівовано 11 вересня 2016 у Wayback Machine.]
Сосна гірська Жереп (пам'ятка природи, хребет Чорна Клева)

Сосна́ гірська́ Же́реп — ботанічна пам'ятка природи місцевого значення в Україні. Розташована в межах Рахівського району Закарпатської області, на південний захід від смт Ясіня. Площа 2 га. Статус надано згідно з рішенням облвиконкому від 23.10.1984 року № 253 (увійшла до складу Карпатського біосферного заповідника згідно з рішенням від 30.05.1990 року № 119). Перебуває у віданні Карпатського біосферного заповідника. Статус надано з метою збереження місць зростання сосни гірської (жереп). Див. також Сосна гірська Жереп (пам'ятка природи, Діловецьке лісництво) Сосна гірська Жереп (пам'ятка природи, Тячівський район) Джерела «Сосна гірська Жереп»
Секвоя (пам'ятка природи)

Секво́я — ботанічна пам'ятка природи місцевого значення в Україні. Об'єкт природно-заповідного фонду Закарпатської області. Розташована в межах Рахівського району Закарпатської області, на північний схід від села Луг. Площа 0,5 га. Статус надано згідно з рішенням облради від 18.11.1969 року № 414, ріш. ОВК від 23.10.1984 року № 253. Перебуває у віданні ДП «Великобичківське ЛМГ» (Лужанське л-во, кв. 17, вид. 26). Статус надано з метою збереження чотирьох екземплярів мамонтового дерева велетенського (Sequoiadendron giganteum), віком біля 100 років, на момент заповідання ― понад 90. За однією з версій, дерева були посаджені з насіння орієнтовно в 1920 р. на зрубі. Діаметри дерев: 26, 75, 96 та 130 см, висота 45-55 м. Примітки Джерела «Секвоя» [Архівовано 11 вересня 2016 у Wayback Machine.] Секвоя [Архівовано 26 січня 2017 у Wayback Machine.]
Косарівщина (заказник)

Косарі́вщина — ландшафтний заказник місцевого значення в Україні. Розташований у Роменському районі Сумської області, за східною околицею села Косарівщина, на території Дібрівської сільської ради. Опис Площа 58,97 га, з них 52,17 га у користуванні Роменської РДА, 6,8 га у користуванні ДП «Роменський агролісгосп» (Роменське л-во, кв. 6, вид. 1). Утворений рішенням Сумської обласної ради від 22 лютого 2013 року. Заказник розташований на схилі балки північної експозиції. Являє собою типовий ландшафт з лесовими рівнинами та чорноземами (типовими малогумусовими і опідзоленими) та з дібровами. Зростають рідкісні види рослин, занесені до Червоної книги України: коручка широколиста, косарики черепитчасті, регіонально рідкісних видів: чемериця чорна тощо. Водяться тварини, занесені до Червоної книги України: луні лучний та польовий, сова болотяна, сорокопуд сірий, мишівка степова, а також регіонально рідкісні види: чапля сіра, осоїд, деркач, чорниш, боривітер звичайний, бджолоїдка, одуд, щиглик тощо. Заказник має особливу природоохоронну, наукову, освітньо-виховну і пізнавальну цінність. Галерея Джерела Рішення Сумської обласної ради від 22 лютого 2013 року «Про зміни в мережі територій та об'єктів природно-заповідного фонду області»
Джерело (пам'ятка природи, Охтирський район)

Гідрологі́чна па́м'ятка природи «Джерело» — об'єкт природно-заповідного фонду, що був оголошений рішенням Сумського Облвиконкому № 305 20.07.1972 року. Згодом статус було змінено: № 334 21.11.1984 року на землях Охтирського лісгоспзагу (Охтирське лісництво, квартал 51). Адміністративне розташування — Охтирський район, Сумська область. Характеристика Площа — 0,02 га. Об'єкт на момент створення був місцем зростання рідкісних рослин. Уся інформація про створення об'єкту взята із текстів зазначених у статті рішень обласної ради, що надані Державним управлянням екології та природних ресурсів Сумської області Всеукраїнській громадській організації «Національний екологічний центр України». Примітки Джерела Природно-заповідний фонд Сумської області: Атлас-довідник. — К.: ТОВ «Українська картографічна група», 2019. — 96 с.
Цар-дуб

50°32′01″ пн. ш. 34°01′43″ сх. д. Ботанічна пам'ятка природи «Цар-дуб» — об'єкт природно-заповідного фонду, що був оголошений рішенням Сумського Облвиконкому № 347 28.12.1992 року на землях Липоводолинського лісгоспзагу (Липоводолинське лісництво, квартал 30). Адміністративне розташування — Липоводолинський район, Сумська область, між селами Підставки і Мельники. Характеристика Площа 0,01 га. Об'єкт на момент створення був унікальним дубом, віком до 400 років. Уся інформація про створення об'єкту взята із текстів зазначених у статті рішень обласної ради, що надані Державним управлянням екології та природних ресурсів Сумської області Всеукраїнській громадській організації «Національний екологічний центр України». Скасування Станом на 1.01.2016 року об'єкт не міститься в офіційних переліках територій та об'єктів природно-заповідного фонду, оприлюднених на Єдиному державному вебпорталі відкритих даних http://data.gov.ua/ [Архівовано 4 травня 2016 у Wayback Machine.]. Проте ні в Міністерстві екології та природних ресурсів України, ні у Департаменті екології та природних ресурсів Сумської обласної державної адміністрації відсутня інформація про те, коли і яким саме рішенням було скасовано даний об'єкт природно-заповідного фонду. Таким чином, причина та дата скасування на сьогодні не відома. Примітки
Дуб біля с. Миргородцеве

Дуб біля с. Миргородцеве — ботанічна пам'ятка природи місцевого значення в Україні. Об'єкт природно-заповідного фонду Сумської області. Розташована в межах Липоводолинського району Сумської області, на південь від колишнього с. Миргородцеве (нині Яснопільшина), у підніжжі схилу глибокої балки. У минулому територія належала колгоспу ім. Чкалова. Площа 0,01 га. Статус надано згідно з розпорядженням Представника Президента України по області від 28.12.1992 року № 347, рішенням облради від 19.10.2000 року. Перебуває у віданні: Яснопільщинська сільська рада. Статус надано для збереження вікового дуба. Вік дерева на момент оголошення близько 200 років. Джерела Природно-заповідний фонд Сумської області: Атлас-довідник. – К.: ТОВ «Українська Картографічна Група», 2016. – 94 с. Список природоохоронних територій (Сумська обл.)
Джерело в ур. Цемкалка

Джерело́ в ур. Це́мкалка — гідрологічна пам'ятка природи місцевого значення в Україні. Об'єкт природно-заповідного фонду Сумської області. Розташована на північ від села Вощилиха Роменського району Сумської області. Характеристика Площа — 0,02 га. Статус присвоєно згідно з рішенням Сумського Облвиконкому № 227 10.12.1990 року. Перебуває у віданні ДП «Роменське лісове господарство» (Томашівське л-во, кв. 12, вид. 12). Статус присвоєно для збереження джерела (криниці) з питною водою з хорошим смаком. Статус не підтверджено Станом на 1.01.2016 року об'єкт не міститься в офіційних переліках територій та об'єктів природно-заповідного фонду, оприлюднених на Єдиному державному вебпорталі відкритих даних http://data.gov.ua/ [Архівовано 4 травня 2016 у Wayback Machine.]. Проте ні в Міністерстві екології та природних ресурсів України, ні у Департаменті екології та природних ресурсів Сумської обласної державної адміністрації відсутня інформація про те, коли і яким саме рішенням було скасовано даний об'єкт природно-заповідного фонду. Таким чином, причина та дата скасування на сьогодні не відома. Примітки
Дуби біля с. Рогинці

Дуби́ бі́ля с. Роги́нці — ботанічна пам'ятка природи місцевого значення в Україні. Об'єкт природно-заповідного фонду Сумської області. Опис Розташована в лісовому масиві на схід та північний схід від села Рогинці Роменського району Сумської області. Площа 0,06 га. Оголошена рішенням Сумського облвиконкому № 227 10.12.1990 року та рішенням Сумської облради від 19.10.2000 року. Перебуває у віданні ДП «Роменський агролісгоп» (Роменське лісництво, кв. 37, вид. 7, кв. 39, вид. 1, кв. 43, вид. 19). Охороняються 3 окремо розташовані дерева дуба звичайного віком близько 350 років. Висота дерев до 30 м, обхват стовбура — до 3,5 м, діаметр у межах 1 м. Дуби плодоносять, але мають ознаки хвороб та пошкоджень. Галерея Джерела Природно-заповідний фонд Сумської області: Атлас-довідник. — К.: ТОВ «Українська картографічна група», 2016. — 94 с Рішення Сумського Облвиконкому № 227 10.12.1990 року Мандрівки заповідною Роменщиною [Архівовано 15 листопада 2020 у Wayback Machine.]
Криниця біля села Антоненкове

Криниця біля села Антоненкове — гідрологічна пам'ятка природи місцевого значення в Україні. Об'єкт природно-заповідного фонду Сумської області. Розташована в межах Липоводолинського району Сумської області, на території Саївської сільської ради, над ставом біля с. Антоненкове. Площа 0,01 га. Статус надано згідно з розпорядженням Представника Президента України по області від 28.12.1995 № 347 та рішенням облради від 19.10.2000 року. Перебуває у віданні: ДП «Липоводолинський агролісгосп» кв. 5 (вид. 23). Охороняється джерело питної води з хорошим смаком. Джерела Природно-заповідний фонд Сумської області: Атлас-довідник. – К.: ТОВ «Українська Картографічна Група», 2016. – 94 с. Список природоохоронних територій (Сумська обл.)
Дуб в с. Ширяєве

Дуб в с. Ширя́єве — ботанічна пам'ятка природи місцевого значення в Україні. Об'єкт природно-заповідного фонду Сумської області. Розташований у межах Конотопського району Сумської області, в селі Ширяєве, на старому кладовищі. Площа 0,01 га. Перебуває у віданні Князівської сільської ради. Статус надано рішенням Сумського Облвиконкому № 609 від 23.12.1981 року та рішенням Сумської облради від 26.05.2004 року. Статус присвоєно для збереження унікального дуба віком близько 500 років. Джерела Природно-заповідний фонд Сумської області: Атлас-довідник. — К.: ТОВ «Українська картографічна група», 2016. — 94 с Рішення Сумського Облвиконкому № 609 від 23.12.1981 року.
Kościół św. Stanisława Biskupa i Męczennika w Busku

Kościół św. Stanisława biskupa i męczennika w Busku – rzymskokatolicki kościół z XVIII wieku, znajdujący się w mieście Busku, w rejonie buskim obwodu lwowskiego. Historia Kościół został konsekrowany 17 września 1780. Podczas konsekracji ks. Michał Idziellewicz chwalił fundatora tej budowli – księdza archidiakona lwowskiego Szczepana Mikulskiego. W 1814 r. kościół został strawiony przez pożar. W 1849 r. miał miejsce kolejny pożar. W 1856 r. kościół wraz zabudowaniami został odbudowany. Parafia obejmowała wiernych rozrzuconych na terenie 30 okolicznych wsi. W l. 1944 - 1946 księża i wierni wyjechali do Polski w jej nowych granicach, zabierając ze sobą cudowny obraz Matki Bożej Różańcowej, który obecnie znajduje się w kościele w Nowym Bruśnie koło Lubaczowa. Świątynię buską władze radzieckie przekształciły w filmotekę. W 1990 r. kościół został zwrócony wiernym, a w 1992 r. na nowo otwarty. Do parafii w Busku, którą prowadzą saletyni, należą także Olesko i Stojanów. Zobacz też Kościół Wszystkich Świętych w Hodowicy Przypisy Linki zewnętrzne Busk, [w:] Słownik geograficzny Królestwa Polskiego, t. I: Aa – Dereneczna, Warszawa 1880, s. 480 .
Костел Святого Станіслава (Буськ)

Костел Святого Станіслава в Буську — культова споруда, діючий парафіяльний храм Львівської архідієцезії РКЦ в Україні. Розташований у місті Буську (Львівська область). Охоронний № 435-М. Історія Фундатором будівництва був львівський канонік РКЦ Щепан Мікульський. На думку дослідника Збіґнева Горнунґа, взірцем для споруди був костел у Годовиці, споруджений за проєктом архітектора Бернарда Меретина. За одними даними, храм спорудили в 1778—1780 роках, однак Горнунґ датував час спорудження 177—1780 роками. Освячений 17 вересня 1780 року. Див. також Костел Непорочного зачаття Діви Марії (Лопатин) Костел Внебовзяття Пресвятої Діви Марії (Бучач) Примітки Джерела Красний П. Львівське мистецьке середовище супроти ідеї симбіозу мистецтв при оздобленні та впорядженні сакральних інтер'єрів (1730—1780) [Архівовано 18 лютого 2017 у Wayback Machine.] // Ї. — 2013. — Ч. 72. Kowalczyk J. Świątynie i klasztory późnobarokowe w archidiecezji lwowskiej [Архівовано 12 березня 2017 у Wayback Machine.] // Rocznik Historii Sztuki. — 2003. — № XXVIII. — S. 213. (пол.) Посилання Костел св. Станіслава [Архівовано 22 серпня 2016 у Wayback Machine.].
Рутченкове (селище)

Рутченкове — колишнє робітниче селище в межах міста Донецька, у 1930-х роках органом самоврядування була Рутченківська селищна рада. Історія Назване за прізвищем поміщиків Рутченків, виникло як селище Іванодар'ївка, або «Рутченківка» в середині ХІХ століття. 1859 року в поселенні Рутченкове мешкало 154 жителі. 1860 року поміщик Микола Рутченко закладає перші шахти-«дудки». У 1872 році через селище пройшла перша черга Костянтинівської залізниці (Костянтинівка — Юзове — Оленівка), збудована станція Руднична (згодом Рутченкове). У 1896 році всі землі спадкоємці Олексія Рутченка продають французькому гірничопромисловому товариству, названому Рутченківським — шахти № 11, 15, 16, 18, 19, 21, 22, 26, 27, 28, 29, 30, 31, 32. У 1911 році в робітничому поселенні при Рутченківській копальні мешкало 6 500 жителів. У Рутченковому працював пивзавод Юза (згодом Рутченковський пивзавод), коксові печі Коппе (Рутченківська ділянка Донецького коксохімзаводу). 1917 року від Рутченкового побудована гілка на Цукуриху та Гришине (за радянських часів Красноармійськ). Микита Хрущов працював машиністом шахтного підйому на шахті № 31. У квітні 1920 року бійці РПАУ напали на станцію Рутченкову, на якій знищили телефонний зв'язок, забрали зі станції телефонний і телеграфний апарати. Після утвердження радянської влади на базі Рутченківських рудників створено Краснотворчеське рудоуправління (дещо пізніше перейменовано на Рутченківське). 1925 року закладено шахту № 17-17-біс. Селище постраждало внаслідок геноциду українського народу, вчиненого урядом СРСР у 1932—1933 роках, кількість встановлених жертв — 3382 осіб. 1938 року Рутченківську рудраду включено до складу міста Сталіне (сучасний Донецьк). Станом на 2010-ті роки колишнє Рутченкове — це центральна та східна частини Кіровського району, також селища шахт № 29 й 32, схід Петровського району. Відомі люди Бондаренко Олександр Йосипович (нар. 1940) — український театральний актор. Задорожній Анатолій Маркович (нар. 1937) — педагог, краєзнавець. Галерея Примітки Посилання Вікімапія [Архівовано 31 липня 2016 у Wayback Machine.]