NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Oprilivtsi

Oprilivtsi (Ukrainian: Опрілівці) is a village in the Zbarazh urban hromada of the Ternopil Raion of Ternopil Oblast in Ukraine. History The first written mention of the village was in 1463. After the liquidation of the Zbarazh Raion on 19 July 2020, the village became part of the Ternopil Raion. Religion Church of the Intercession (1751, brick, rebuilt from a Roman Catholic church in 1989). References Sources (in Ukrainian) Хаварівський Б., Чайковський В., Опрілівці // Ternopil Encyclopedic Dictionary: in 4 v. / editorial board: H. Yavorskyi and other, Ternopil: "Zbruch", 2005, V. 2: К—О, S. 679. — ISBN 966-528-199-2. "Opryłowce". Geographical Dictionary of the Kingdom of Poland (in Polish). 7. Warszawa: Kasa im. Józefa Mianowskiego. 1886. p. 568.
Opryłowce

Opryłowce – wieś na Ukrainie wieś na Ukrainie, wieś na Ukrainie, w rejonie tarnopolskim obwodu tarnopolskiego, w hromadzie Zbaraż. Do 2020 w rejonie zbaraskim. Przypisy Linki zewnętrzne Opryłowce, [w:] Słownik geograficzny Królestwa Polskiego, t. VII: Netrebka – Perepiat, Warszawa 1886, s. 568 . Opryłowce na stronie Rady Najwyższej Ukrainy.
Oprilivți, Zbaraj

Oprilivți (în ucraineană Опрілівці) este un sat în comuna Novîkî din raionul Zbaraj, regiunea Ternopil, Ucraina. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației localității Oprilivți era vorbitoare de ucraineană (99,76%), existând în minoritate și vorbitori de alte limbi. Note
Опреловцы

Опреловцы (укр. Опрілівці) — село в Збаражской городской общине Тернопольского района Тернопольской области Украины. Основано в 1545 году. До 2020 года входило в Збаражский район. Код КОАТУУ — 6122487002. Географическое положение Село Опреловцы находится на левом берегу реки Гнездечна, в месте впадения в неё реки Гнезна, ниже по течению на расстоянии в 3 км расположено село Ивашковцы, на противоположном берегу — село Чумали. Население Население по переписи 2001 года составляло 418 человек. Языковой состав Родной язык населения по данным переписи 2001 года: Объекты социальной сферы Школа I ст. Клуб. Примечания
Опрілівці

Опрі́лівці (Оприлівці) — село в Україні, у Збаразькій міській громаді Тернопільського району Тернопільської області. Розташоване на річці Гніздечна, на півночі району. До 2020 підпорядковане Новиківській сільраді. Історія Поблизу села виявлено археологічні пам'ятки черняхівської та давньоруської культур. Перша писемна згадка припадає на 9 липня 1463 року. В цей день у Луцьку три брати – Василь, Семен і Солтан Васильовичі, «отчині і дідичі Збаразькі» (сини князя Василя Федоровича Несвізького) офіційно поділили батьківські маєтки. У цьому документі перераховано переважно більшість сіл Збаражчини (і не тільки), що відійшли князям. Зокрема, Василю Васильовичу – містечко Збараж і села Опрілівці, Лозова, Охрімівці, Чернихівці, Верняки, Залужжя, Тарасівка, Розношинці, Мусорівці, дві Стриївки та інші. Процитований документ зберігається в архіві князів Любартовичів Сангушків у Славуті (Archiwum książąt Lubartowiczow Sanguszkow w Sławucie. T.1 1366-1506. S.53). Діяли «Просвіта», «Сільський господар» та інші товариства. 12 червня 2020 року, відповідно до Розпорядження Кабінету Міністрів України від № 724-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Тернопільської області», село увійшло до складу Збаразької міської громади. 19 липня 2020 року, в результаті адміністративно-територіальної реформи та ліквідації Збаразького району, село увійшло до складу новоутвореного Тернопільського району. Населення За даними перепису 2001 року, населення Опрілівців становило 418 осіб. Мова Рідна мова населення за даними перепису 2001 року: Пам'ятки Церква Покрови Пресвятої Богородиці (1751, мурована). Ботанічна пам'ятка природи місцевого значення «Оприлівські папороті». Соціальна сфера Працюють ЗОШ 1 ступеня, клуб, бібліотека. Галерея Примітки Джерела Хаварівський Б., Чайковський В. Опрілівці // Тернопільський енциклопедичний словник : у 4 т. / редкол.: Г. Яворський та ін. — Тернопіль : Видавничо-поліграфічний комбінат «Збруч», 2005. — Т. 2 : К — О. — С. 679. — ISBN 966-528-199-2. Уніят В. Опрілівці // Тернопільщина. Історія міст і сіл : у 3 т. — Тернопіль : ТзОВ «Терно-граф», 2014. — T. 2 : Г — Л. — С. 291—292. — ISBN 978-966-457-228-3. Opryłowce // Słownik geograficzny Królestwa Polskiego. — Warszawa : Druk «Wieku», 1886. — Т. VII. — S. 568. (пол.) Archiwum książąt Lubartowiczow Sanguszkow w Sławucie. - T.1.- 1366-1506. - S.53
Oranie (rejon włodzimierski)

Oranie (ukr. Орані) – wieś na Ukrainie na terenie rejonu włodzimierskiego w obwodzie wołyńskim, liczy 19 mieszkańców. W 1943 roku (rzeź wołyńska) nacjonaliści ukraińscy zamordowali tutaj 3-osobową rodzinę polsko-ukraińską. Przypisy Linki zewnętrzne Oranie w Słowniku geograficznym Królestwa Polskiego.
Orani, Volodîmîr-Volînskîi

Orani (în ucraineană Орані) este un sat în comuna Zaricicea din raionul Volodîmîr-Volînskîi, regiunea Volînia, Ucraina. Demografie Conform recensământului din 2001, toată populația localității Orani era vorbitoare de ucraineană (100%). Note
Орани (село)

Орани (укр. Орані) — село во Владимирской городской общине Владимирского района Волынской области Украины. Население по переписи 2001 года составляет 23 человека. Почтовый индекс — 44740. Телефонный код — 3342. Занимает площадь 0,365 км². Ссылки Орани на сайте Верховной рады Украины (укр.)
Орані

Ора́ні — село в Україні, у Володимирській громаді Володимирського району Волинської області. Село було засноване у 1545 році. Населення становить 7 осіб. Кількість заселених дворів - 3 Наявне постійне транспортне сполучення з районним та обласним центрами. Географія Селом протікає річка Студянка. Історія У 1906 році село Хотячівської волості Володимир-Волинського повіту Волинської губернії. Відстань від повітового міста 8 верст, від волості 4. Дворів 39, мешканців 249. Курінний УПА Шліхта Микола Харитонович (28 років) загинув під осінь 1943 р. в бою з польською поліцією в колонії Комарівка, захищаючи село Заріччя, до якого входила ця колонія. Похований на кладовищі села Орані[джерело?]. Населення Згідно з переписом УРСР 1989 року чисельність наявного населення села становила 23 особи, з яких 3 чоловіки та 20 жінок. За переписом населення України 2001 року в селі мешкало 19 осіб. 100 % населення вказало своєю рідною мовою українську мову. Примітки Посилання Паспорт села Орані Інформаційний портал iForma Трагедія волинських сіл 1943—1944 рр.[недоступне посилання з квітня 2019]
Arestów

Arestów, Aresztów (ukr. Орестів, Orestiw) – wieś w zachodniej części Ukrainy, w obwodzie rówieńskim, w rejonie zdołbunowskim. W 2001 roku liczyła 485 mieszkańców. Zabytki pałac – w XVIII w. Aresztów należał do Remi­giusza Jełowickiego (zm. 1788), który związek małżeński zawierał dwa razy. Po śmierci pierwszej żony Agnieszki Matuszewicz w 1748 r. ożenił się z Franciszką Grocholską, z którą miał syna Pawła Jełowickiego. Klasycystyczny pałac wybudowany na przełomie XVIII w. i XIX w. przez Pawła Jełowickiego. Dwupiętrowy obiekt był zwieńczony czterospadowym dachem park krajobrazowy Przypisy Bibliografia Filip Sulimierski, Bronisław Chlebowski, Władysław Walewski, Słownik geograficzny Królestwa Polskiego i innych krajów słowiańskich, t. I, Warszawa, 1880–1902, s. 48 T. J. Stecki, Wołyń pod względem statystycznym, historycznym i archeologicznym, t. 1, Lwów 1864, s. 195 Roman Aftanazy Dzieje rezydencji na dawnych kresach Rzeczypospolitej, Tom 5, Województwo wołyńskie, 1994, str. 28-30. Linki zewnętrzne Aresztów, [w:] Słownik geograficzny Królestwa Polskiego, t. I: Aa – Dereneczna, Warszawa 1880, s. 48 . Arestów, [w:] Słownik geograficzny Królestwa Polskiego, t. XV, cz. 1: Abablewo – Januszowo, Warszawa 1900, s. 47 . Aresztów. wolhynia.pl. [zarchiwizowane z tego adresu (2016-08-18)].
Orestiv, Zdolbuniv

Orestiv (în ucraineană Орестів) este un sat în comuna Bohdașiv din raionul Zdolbuniv, regiunea Rivne, Ucraina. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației localității Orestiv era vorbitoare de ucraineană (99,18%), existând în minoritate și vorbitori de alte limbi. Note
Орестов

Орестов (укр. Орестів) — село в Здолбуновской городской общине Ровненского района Ровненской области Украины. До 2020 года входило в Здолбуновский район. Население по переписи 2001 года составляло 485 человек. Почтовый индекс — 35708. Телефонный код — 3652. Код КОАТУУ — 5622680604. Известные уроженцы Памфил (Лясковский). Ссылки Орестов на сайте Верховной рады Украины
Орестів

Оре́стів — село в Україні, у Здолбунівській міській громаді Рівненського району Рівненської області. Населення становить 485 осіб. Географія Село розташоване на лівому березі річки Швидівки. Історія Перша згадка про село Орестів ( з польської - Arestow, Aresztow) датована 1507 роком, коли король польський і великий князь литовський Сигізмунд І Старий королівською грамотою підтверджує панування княгині Марії Рівненської (Збаразької) в селі Орестів разом з Квасилів, Корнин, Колоденка та іншими. На 1900 рік село Орестів мало 49 будинків, 383 мешканця, церкву муровану, водяний млин. (Słownik geograficzny Królestwa Polskiego i innych krajów słowiańskich. T. 15, [cz. 1] 1900 рік, сторінка 47., http://mbc.malopolska.pl/publication/113) 1906 році село Арестів Дятковицької волості Рівненського повіту Волинської губернії. Відстань від повітового міста 12 верст, від волості 17. Дворів 93, мешканців 502. Відповідно до Розпорядження Кабінету Міністрів України від 12 червня 2020 року № 722-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Рівненської області» увійшло до складу Здолбунівської міської громади. Населення Згідно з переписом УРСР 1989 року чисельність наявного населення села становила 491 особа, з яких 222 чоловіки та 269 жінок. За переписом населення України 2001 року в селі мешкала 481 особа. Мова Розподіл населення за рідною мовою за даними перепису 2001 року: Уроженці села Селецький Степан Данилович Народився 1910 року в с. Арестів (зараз Орестів) Рівненського району Рівненської області. У 1924 році закінчив 3 класи повшехтної школи. У березні 1944 року був призваний по мобілізації Рівненським РВК. Пройшов навчання в артилерійському полку № 5 та був направлений в артилерійський полк № 539 номером орудійним. З 11 червня 1944 року по 9 травня 1945 року брав участь у боях в складі даного полку. Нагороджений медаллю «За мужність», «За перемогу над Німеччиною». Памфил Лясковський (1883—1936) — український релігійний діяч, ректор Полтавської духовної семінарії. Старовойтова Галина Максимівна — прокурор міста Красноперекопська АР Крим, член Центральної виборчої комісії. Народний депутат України 2-го скликання. Примітки Посилання Погода в селі Орестів
Orikhovets, Ternopil Oblast

Orikhovets (Ukrainian: Оріховець) is a village in Pidvolochysk settlement hromada, Ternopil Raion, Ternopil Oblast, Ukraine. History The first written mention of the village was in 1564. After the liquidation of the Pidvolochysk Raion on 19 July 2020, the village became part of the Ternopil Raion. Religion Church of the Intercession (1901, brick; consecrated by Andrei Sheptytskyi, UGCC). References Sources (in Ukrainian) Бігус М., Бойчук О., Оріховець // Ternopil Encyclopedic Dictionary: in 4 v. / editorial board: H. Yavorskyi and other, Ternopil: "Zbruch", 2005, V. 2: К—О, S. 685. — ISBN 966-528-199-2. "Orzechowice, al. Orzechowce i Orzechowiec, z Czerniszówką, wś, pow. skałacki". Geographical Dictionary of the Kingdom of Poland (in Polish). 7. Warszawa: Kasa im. Józefa Mianowskiego. 1886. p. 609.
Orzechowiec (Ukraina)

Orzechowiec (ukr. Оріховець, Orichoweć) – wieś na Ukrainie w rejonie tarnopolskim należącym do obwodu tarnopolskiego. Historia W II Rzeczypospolitej wieś w powiecie skałackim województwa tarnopolskiego. Stacjonowały tu jednostki graniczne Wojska Polskiego: we wrześniu 1921 w Orzechowcu wystawiła placówkę 4 kompania 23 batalionu celnego, a po 1924 w miejscowości stacjonowała strażnica KOP „Orzechowiec”. W 1939 r. wieś liczyła ok. 1350 mieszkańców, z których 43% stanowili Polacy. W latach 1943–1945 nacjonaliści ukraińscy z OUN-UPA zamordowali tutaj 7 Polaków i 1 Ukrainkę. Do 2020 w rejonie podwołoczyskim. Przypisy Linki zewnętrzne Orzechowice, al. ''Orzechowce i Orzechowiec'', z ''Czerniszówką'', wś, pow. skałacki, [w:] Słownik geograficzny Królestwa Polskiego, t. VII: Netrebka – Perepiat, Warszawa 1886, s. 609 . Orzechowiec na stronie Rady Najwyższej Ukrainy. (ukr.)
Orihoveț, Pidvolociîsk

Orihoveț (în ucraineană Оріховець) este o comună în raionul Pidvolociîsk, regiunea Ternopil, Ucraina, formată numai din satul de reședință. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației comunei Orihoveț era vorbitoare de ucraineană (99,49%), existând în minoritate și vorbitori de alte limbi. Note
Ореховец (Тернопольская область)

Ореховец (укр. Оріховець) — село в Подволочисской поселковой общине Тернопольского района Тернопольской области Украины. До 2020 года входило в Подволочисский район. Население по переписи 2001 года составляло 777 человек. Почтовый индекс — 47853. Телефонный код — 3543. География Село расположено на реке Збруч. На территории села в Збруч впадает река Сновида, напротив села — река Бовенец. Ссылки Ореховец на сайте Верховной рады Украины
Оріховець (Тернопільський район)

Орі́ховець — село в Україні, у Підволочиській селищній громаді Тернопільського району Тернопільської області. Розташоване на річках Збруч і Сновида, на сході району. До 2015 адміністративний центр сільської ради. Від вересня 2015 року ввійшло у склад Підволочиської селищної громади. Населення — 781 особа (2003). Історія Поблизу села виявлено археологічні пам'ятки черняхівської культури. Згадується 5 жовтня 1546 як власність Андрія Оріховського. Перша писемна згадка — 1581 року як містечко. Діяли «Просвіта», «Сільський господар» та інші українські товариства, кооператива. У 1931 році в селі проживало 1269 жителів, з них 824 поляки, 387 українців і 58 євреїв. 12 червня 2020 року, відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України № 724-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Тернопільської області», увійшло до складу Підволочиської селищної громади. 19 липня 2020 року, в результаті адміністративно-територіальної реформи та ліквідації Підволочиського району, село увійшло до складу новоствореного Тернопільського району. Пам'ятки Є Церква Покрови Пресвятої Богородиці (1889, мурована, УГКЦ), капличка Божої Матері (2002), «фіґура» на честь скасування панщини (відновлена 1992). Споруджено пам'ятники воїнам-односельцям, полеглим у німецько-радянській війні (1971), Тарасу Шевченку (1992), насипана символічна могила Борцям за волю України (1990). Соціальна сфера Працюють ЗОШ 1-3 ступ., Будинок культури, бібліотека, ФАП, відділення зв'язку, торговельний заклад. Відомі люди Народилися Євген Дорош (1948—2009) — український краєзнавець, Мирослав Білик (*1948) — громадський діяч, архітектор Іван Каптій (1908—?) — громадський діяч, Ігор Новак (1983—2015) — військовик, учасник АТО. Д-р Ратич Іриней Борисович — біохімік о. Леонтій Куницький (1876—1961) — галицький церковний і політичний діяч. Примітки Література Лаба В., Петраш Б., Уніят В. Оріховець // Тернопільщина. Історія міст і сіл : у 3 т. — Тернопіль : ТзОВ «Терно-граф», 2014. — T. 3 : М — Ш. — С. 134—136. — ISBN 978-966-457-246-7. Бігус М., Бойчук О. Оріховець // Тернопільський енциклопедичний словник : у 4 т. / редкол.: Г. Яворський та ін. — Тернопіль : Видавничо-поліграфічний комбінат «Збруч», 2005. — Т. 2 : К — О. — С. 685. — ISBN 966-528-199-2. Оріховець [Текст] // Шляхами Золотого Поділля / Наукове товариство імені Шевченка ; редкол.: Р. Миколаєвич, П. Гайда, М. Кінасевич та ін. — Філядельфія, 1983. — Т. 3 : Тернопільщина і Скалатщина : Регіональний Історично-Мемуарний Збірник. — С. 524-525. Orzechowice, al. Orzechowce i Orzechowiec, z Czerniszówką, wś, pow. skałacki // Słownik geograficzny Królestwa Polskiego. — Warszawa : Druk «Wieku», 1886. — Т. VII. — S. 609. (пол.)
Orykhivchyk

Orykhivchyk (Ukrainian: Орихівчик) is a village (selo) in Zolochiv Raion, Lviv Oblast, in western Ukraine. It belongs to Pidkamin settlement hromada, one of the hromadas of Ukraine. From 1918 to 1939 the village was in Tarnopol Voivodeship in Poland. Until 18 July 2020, Orykhivchyk belonged to Brody Raion. The raion was abolished in July 2020 as part of the administrative reform of Ukraine, which reduced the number of raions of Lviv Oblast to seven. The area of Brody Raion was merged into Zolochiv Raion. References External links gska2.rada.gov.ua
Orzechowczyk

Orzechowczyk (ukr. Орихівчик) – wieś na Ukrainie w rejonie złoczowskim należącym do obwodu lwowskiego, w hromadzie Podkamień. Do 2020 w rejonie brodzkim. Położenie Na podstawie Słownika geograficznego Królestwa Polskiego i innych krajów słowiańskich: Orzechowczyk to wieś w powiecie brodzkim, 30 km na południowy wschód od Brodów, 12 km od urzędu pocztowego w Podkamieniu. Przypisy Linki zewnętrzne Orzechowczyk, [w:] Słownik geograficzny Królestwa Polskiego, t. VII: Netrebka – Perepiat, Warszawa 1886, s. 609 . Orzechowczyk na stronie Rady Najwyższej Ukrainy
Orîhivciîk, Brodî

Orîhivciîk (în ucraineană Орихівчик) este un sat în comuna Verbivciîk din raionul Brodî, regiunea Liov, Ucraina. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației localității Orîhivciîk era vorbitoare de ucraineană (99,68%), existând în minoritate și vorbitori de alte limbi. Note
Ореховчик

Ореховчик (укр. Орихівчик) — село в Подкаменской поселковой общине Золочевского района Львовской области Украины. Население по переписи 2001 года составляло 315 человек. Почтовый индекс — 80674. Телефонный код — 3266. Ссылки Ореховчик на сайте Верховной рады Украины
Orzechowy Gaj

Orzechowy Gaj – park położony we Lwowie, w dzielnicy Wulka (część północna) i Kulparków (część południowa), w rejonie frankowskim. Park znajduje się w południowej części miasta, zajmuje obszar 35,86 ha pomiędzy ulicami Andrieja Sacharowa, Bojkowską (część północna) oraz na północ od ulicy Włodzimierza Wielkiego i na wschód od ulicy Księżnej Olgi (część południowa). Przez teren parku przebiega linia kolejowa Lwów-Chodorów dzieląc go na dwie części, od wschodu znajduje się stadion klubu Dynamo. Początkowo tereny te nie posiadały oficjalnej nazwy, w latach 70. zaczęto określać je jako "Park 30-lecia wyzwolenia Lwowa". W południowej części wybudowano tu wówczas kinoteatr "Orlątko", obecnie nazywa się Sokół. Na początku lat 90. zmieniono ją na obecną, która pochodzi od rosnących tu licznie grabów, których owocami są orzeszki. Park składa się dwóch oddzielnych części, północna przylega do terenów urzędu podatkowego i od zachodu graniczy z kampusem Politechniki Lwowskiej. Od strony ulicy Bojkowskiej park jest zdewastowany, częściowo został wycięty pod budowę zespołu apartamentowców. W części południowej znajdują się dwa zbiorniki wodne, z których jeden jest porośnięty roślinnością i powoli zamienia się w torfowisko. Pozostałą część parku zajmuje Dolina Oleska, której dnem przepływa Potok Wulecki, który jest dopływem Pełtwi. Orzechowy Gaj porastają graby, buki, dęby, brzozy, rośnie tu również niewielki zagajnik jodłowy. Świat fauny reprezentują wiewiórki i kuny oraz płazy i ptaki m.in. kaczka krzyżówka. Przez okolicznych mieszkańców jest uznawany za miejsce niebezpieczne i odwiedzane przez margines społeczny W 2008 w południowej części parku rozpoczęto budowę zespołu mieszkaniowego, który zmniejszył jego obszar. Obszar parku jest dewastowany, a zbiorniki wodne traktowane jako miejsce do składowania starych opon i śmieci. W 2014 rozpoczęto rekultywację parku, oczyszczono zbiorniki wodne, ale równocześnie zniszczono trzcinę i zarośla, które pełniły rolę miejsc lęgowych ptactwa wodnego. Podczas oczyszczania większego zbiornika wywieziono dwie ciężarówki starych opon i dziesięć ciężarówek śmieci. Przypisy Bibliografia "ПРОГУЛЯНКА ПАРКОМ “ГОРІХОВИЙ ГАЙ”" 3.05.2014 Plan miasta Lwowa, Wyd. Kartografia Kijów 2010 ISBN 978-966-475-748-2;
Ореховый гай

Парк «Оре́ховый гай» — парк во Львове (Украина). Парк расположен в южной части города, во Франковском районе, он тянется от улицы Сахарова (бывшая Суворова) вдоль улиц Бойковской до жилой застройки улиц Владимира Великого (бывшая Артёма) и Княгини Ольги (бывшая Боженко). Территория парк «Ореховый гай» разделена полотном железной дороги на две части. На территории парка находятся два озера (одно из них в 1990-х годах превратилось в болото) и так называемая Олесская долина, по которой протекает ручей Вулька, впадавший в Полтву. Общая площадь около 40 га. Название парка связано с преобладаниями среди деревьев бука и грецкого ореха, дающего плоды-орешки. Также встречаются грабы, дубы, березы, ивы, акации, клёны, тополя, алычи, рябины, боярышника, ели, каштаны, бузины, яблони, туи, ольха, ясень, осина и черешня в парке также присутствуют экзоты, имеется небольшая еловая и березовая, тополиная роща. В озере имеется популяция дикой утки (кряквы), вблизи еловой рощи встречаются вяхири, белки и куницы, есть земноводные и певчие птицы (дрозды, соловьи, зяблики и скворцы). Старое официальное название парка, до волны переименований начала 1990-х годов — парк 30-летия освобождения Львова. В парке в советский период был построен кинотеатр «Орлёнок» (новое название — «Сокол»). В настоящее время парк интенсивно используется в качестве места отдыха и организации пикников жителями окрестных микрорайонов. Кинотеатр "Сокол", после реставрации стал главным доминантом парка. В летнее время там регулярно проходят показы фильмов на специальной площадке под открытым небом. Рядом с парком расположен стадион «Динамо». Примечания Ссылки Парки Львова (укр.)
Горіховий Гай (парк)

Горі́ховий Гай — парк у Франківському районі міста Львова, у місцевості Кульпарків. Розташований між вулицями Володимира Великого, Княгині Ольги та залізничною колією лінії Львів — Ходорів. Природа парку Назва парку походить від плодів-горішків граба і волоських горіхів, кількість якого переважає у парку, хоча тут є також буки, дуби, ясені, берези, верби, акації, клени, тополі, алича, горобина, ялини, гіркокаштан звичайний, яблуні, глід, бузина, туї, вільха, шовковиця, осика і груші і т. д., а також невеликий тополяний і ялиновий гай. На території парку є два озерця і так звана «Олеська долина», якою протікає потічок Вулька (Вулецький потік), що впадає до Полтви, а ось друге вже висохло й заростає рослинністю. Влітку 2014 року «Олеську долину» почистили та вдалося очистити джерела на дні озера, тому сподіваються, що водойма знову наповниться. В озері є популяція крижня і курочки водяної, поблизу ялинового гаю можна побачити куниць, білки і припутні тощо. У парку трапляються співочі птахи: дрозди, солов'ї, зяблики, шпаки тощо.В 2025 році було виявлено кишкову паличку. Історія Парк «Горіховий Гай» був закладений на початку 1970-х років з парного боку вулиці Володимира Великого. Офіційну назву парк отримав у 1974 році, напередодні святкувань чергової річниці звільнення Львова від німецької окупації — «Парк 30-річчя звільнення Львова», а на початку 1990-х років парку повернена історична назва. У грудні 1978 року посеред парку зведено споруду дитячого кінотеатру «Орлятко», котрий за часів незалежної України змінив назву на «Сокіл». Нині тут розташований львівський кіноцентр «Lviv Film Center» — освітній центр та кінотеатр незалежного, авторського, «іншого» кіно. В теплу пору року кінопокази проходять і на даху центру. На південній околиці парку споруджено дерев'яну православну церкву, освячену на честь Стрітення Господнього. Поблизу парку, при перехресті з вулицею Тролейбусною у 1996 році збудовано греко-католицький храм Вознесіння Господнього. Згодом у 2004-2005 роках поряд з храмом, за проектом архітектора Юрія Верхоли, збудовано будівлю навчально-катехитичного центру парафії із дзвіницею, яка прикрашена мозаїчною іконою Богородиці Оранти (автор мозаїки художник-монументаліст Григорій Олексюк). Від 2015 року, щорічно, на одному зі ставків проходить традиційна Йорданська купіль. Світлини Посилання Парки Львова [Архівовано 6 лютого 2017 у Wayback Machine.] Парк із супутника П'ять парків отримало законні межі [Архівовано 5 березня 2016 у Wayback Machine.] Прогулянка парком «Горіховий гай» [Архівовано 7 лютого 2017 у Wayback Machine.] Офіційна сторінка Lviv Film Center Facebook [Архівовано 4 квітня 2019 у Wayback Machine.] Примітки