NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Place de l'Université (Kharkiv)

La place de l'Université (en ukrainien : Университетская площадь) est une infrastructure de Kharkiv en Ukraine. Historique C'est une place qui était au centre de la ville au XVIIIe. Ensuite elle a porté le nom de Ouspenskaïa, Sobornaïa, Sovetskaïa, Combattants de la Révolution tombés. La place de l'Université est coupée par la rue de l'Université, limitée au nord par la descente de la cathédrale, à l'est par la cathédrale de l'Assomption, au sud par les anciens bâtiments de l'université impériale de Kharkov et à l'ouest par la falaise jusqu'à la rue Klochkovskaïa et la rivière Lopan. Desserte Bâtiments remarquables et lieux de mémoire Références Portail des routes Portail de l’Ukraine
Urman

Urman (ukrainisch Урмань; russisch Урмань, polnisch Urmań) ist ein Dorf im Westen der ukrainischen Oblast Ternopil mit etwa 650 Einwohnern (2001). Das erstmals 1385 schriftlich erwähnte Dorf (Eine weitere Quelle nennt das Jahr 1448) liegt im Podolischen Hochland auf einer Höhe von 319 m am Ufer der Östlichen Solota Lypa (Східна Золота Липа), einem 33 km langen, linken Nebenfluss der Solota Lypa, die südlich vom Dorf einen großen See bildet. Urman befindet sich 16 km nördlich vom ehemaligen Rajonzentrum Bereschany und etwa 60 km westlich vom Oblastzentrum Ternopil. Im Dorf befindet sich die Holzkirche Sankt-Peter-und-Paul von 1688 sowie die gleichnamige Kirche von 1992. Die Holzkirche wurde ursprünglich in Pokutien errichtet und 1777 nach Urman transportiert. Außerdem besitzt das Dorf eine Schule aus dem frühen 20. Jahrhundert. Am 12. Juni 2020 wurde das Dorf ein Teil der Stadtgemeinde Bereschany im Rajon Bereschany; bis dahin bildete es zusammen mit den Dörfern Krasnopuschtscha (Краснопуща) und Plichiw (Пліхів) die Landratsgemeinde Urman (Урманська сільська рада/Urmanska silska rada) im Norden des Rajons Bereschany. Am 17. Juli 2020 wurde der Ort Teil des Rajons Ternopil. Weblinks Urmań. In: Filip Sulimierski, Władysław Walewski (Hrsg.): Słownik geograficzny Królestwa Polskiego i innych krajów słowiańskich. Band 12: Szlurpkiszki–Warłynka. Walewskiego, Warschau 1892, S. 818 (polnisch, edu.pl). Urman auf castles.com.ua (ukrainisch) Einzelnachweise
Urman

Urman (ucraniano: У́рмань) es un pueblo de Ucrania, constituido administrativamente como una pedanía de la ciudad de Berezhany, en el raión de Ternópil de la óblast de Ternópil.​ En 2001, el pueblo tenía una población de 687 habitantes.​ Se ubica unos 10 km al norte de Berezhany, sobre la carretera que lleva a Zólochiv.​ Historia Antes de la fundación del actual municipio de Berezhany en 2018, el pueblo era sede de un consejo rural en el raión de Berezhany. El consejo rural incluía como pedanías a Krasnopushcha y Plíjiv.​ Referencias
Urmań

Urmań – wieś na Ukrainie w rejonie tarnopolskim (do 2020 brzeżańskim) należącym do obwodu tarnopolskiego. Zachodnią część wsi stanowi dawniej odrębna wieś Wolica. W II Rzeczypospolitej miejscowość w powiecie brzeżańskim województwa tarnopolskiego. W 1938 r. nacjonaliści ukraińscy z OUN zamordowali komendanta Policji Państwowej w Urmaniu. W latach 1939–1944 członkowie UPA zamordowali 14 Polaków. Urodzeni w Urmaniu Jarosław Hunka (ur. 19 marca 1925) - kombatant 14 Dywizji Grenadierów SS (SS "Galizien"), którego uhonorowanie w Izbie Gmin Kanady w 2023 roku wywołało skandal i w konsekwencji ustąpienie z funkcji spikera izby przez Anthony’ego Rotę. Przypisy Linki zewnętrzne Urmań, [w:] Słownik geograficzny Królestwa Polskiego, t. XII: Szlurpkiszki – Warłynka, Warszawa 1892, s. 818 . Urmań na stronie Rady Najwyższej Ukrainy.
Урмань

Урмань (укр. Урмань) — село в Бережанской городской общине Тернопольского района Тернопольской области Украины. Основано в 1385 году. До 2020 года входило в Бережанский район. Код КОАТУУ — 6120489101. Географическое положение Село Урмань находится на берегах реки Восточная Золотая Липа (в основном на левом берегу), на реке большая запруда — Урманский Став, выше по течению на расстоянии в 1,5 км расположено село Плихов, ниже по течению на расстоянии в 0,5 км расположено село Надречное. Население Население по переписи 2001 года составляло 687 человек. Языковой состав Родной язык населения по данным переписи 2001 года: Объекты социальной сферы Школа I—II ст. Клуб. Больница. Примечания
Urojaine, Berîslav

Urojaine (în ucraineană Урожайне) este o comună în raionul Berîslav, regiunea Herson, Ucraina, formată numai din satul de reședință. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației comunei Urojaine era vorbitoare de ucraineană (90,16%), existând în minoritate și vorbitori de rusă (7,7%). Note
Урожайное (Херсонская область)

Урожайное (укр. Урожайне) — село в Бериславском районе Херсонской области Украины. Почтовый индекс — 74314. Телефонный код — 5546. Код КОАТУУ — 6520687301. Население Население по переписи 2001 года составляло 610 человек. Языковой состав Родной язык населения по данным переписи 2001 года: Местный совет 74314, Херсонская обл., Бериславский р-н, с. Урожайное, ул. Мира, 21 Административная реформа До административно-территориальной реформы в селе размещался центр Урожайненского сельского совета. В июле 2018 года, в рамках реформы была создана Шляховская сельская община, которая включила в себя сёла Урожайненского, Томаринского и Раковского сельских советов. В июне 2020 года, распоряжением Кабмина Украины в рамках административно-территориальной реформы община была ликвидирована, все населенные пункты, включая Урожайное, вошли в состав Бериславской городской общины. Примечания Ссылки Урожайное на сайте Верховной рады Украины
Урожайне (Бериславський район)

Урожа́йне — село в Україні, у Бериславському районі Херсонської області. Населення становить 610 осіб. Урожайне засноване наприкінці XIX ст. і складалося з окремих виселків. Першими поселенцями були кріпосні селяни князя Трубецького (колишні запорожці, кріпаки із Могильовської, Тамбовської, Курської губерній). Під час столипінської реформи сюди переселилися люди з Чернігівської, Гомельської та Полтавської областей. Життя у степу тоді було надзвичайно важким. Переселенці об’єдналися у господарську громаду. У 1912 році люди висілок утворили хутір Об’єднаний. Однак, на окремих землях залишилися застінки, веретеї, отруби. Вручну викопали колодязі для зрошування присадибних ділянок. На сьогоднішній день їх залишилося три: Нещадима, Білого і Гречаного. Після встановлення радянської влади у 1921 році на базі Об’єднаного хутора виникло колективне господарство імені М.І.Юркіна, одного із діячів КП(б)У. Доля його була незавидна: у часи сталінського терору був репресований. Але назва села Юркіно залишалася й після війни. У 1957 році під час реконструкції сільського господарства його приєднали до Раківської сільради й радгоспу «40-річчя Жовтня». І тільки у 1976 році село перейменували на Урожайне – назва яка етимологічно означає «те, що приносить плід або врожай». Населення Мовний склад Рідна мова населення за даними перепису 2001 року: Примітки Посилання Погода в селі Урожайне [Архівовано 19 грудня 2011 у Wayback Machine.]
Урочище Леонтьево-Байракское

Урочище Леонтьево-Байракское — лесной заказник местного значения в Снежном (Донецкая область Украины). Статус заказника присвоен решением Донецкого облисполкома № 276 27 июня 1984 года. Площадь — 1290 га. С заказником работают Торезский гослесхоз, Снежнянское лесничество. Леонтьевы буераки известны со времён Петра I, по распоряжению которого Примиусье, вошедшее в состав России по мирному договору 1700 года, начало заселяться русскими людьми. Первым постоянным селением на Миусе была деревня Леонтьевы Буераки, основателем которой был стряпчий Кормового двора Леонтий Богданов, сосланный в 1703 году вместе с женой и детьми в Азов. Через несколько лет в 1711 году селение было уничтожено крымскими татарами и вновь заселялось уже при Екатерине II. На протяжении длительного времени Леонтьев Буерак оставался анклавом в составе Славяносербского уезда Екатеринославской губернии, со всех окружённый территорией земель Войска Донского; впоследствии стал частью одноимённой области. В советское время с 1920 года урочище находилось в составе Донецкой губернии Украинской ССР, но в 1924 году разделено между УССР и РСФСР (в составе последней осталась небольшая часть, включая место, где располагалось само селение Леонтьев Буерак — ныне территория кирпичного завода в Куйбышево), став впоследствии частью Донецкой области. С 2014 года — под контролем самопровозглашённой Донецкой народной республики. При создании заказника преследовалась цель сохранения в естественном виде лесного массива из дубово-ясеневых насаждений возрастом 45-80 лет (отдельные экземпляры возрастом 100 лет) — одного из немногих крупных массивов естественных дубрав в центральной части Донецкого кряжа. Также заказник — место произрастания граба обыкновенного. Встречаются насаждения сосны. В заказнике произрастают растения, которые занесены в Красную книгу Украины: ковыль волосистый, ковыль украинский, сон чернеющий, тюльпан дубравный, тюльпан змеелистный, шафран сетчатый. Кроме того в заказнике произрастают и другие редкие растения: часпорыния донецкая, физоспарм Дона, колокольчик крупноколосковый. Леонтьевский лес, входящий в состав заказника, по легенде был посажен в память погибшем казаке Леонтие, брате Клима Саура, в честь которого по легенде названа расположенная в 15 км к югу от урочища Саур-Могила. Примечания Литература Леонтьево-Байракское урочище // Заповедная природа Донбасса / составитель А. З. Дидова. — 2-е дополненное. — Донецк: Донбасс, 1987. — С. 137—139. — 168 с. Заказники місцевого значення : Новосілківський; Обушок; Палімбія; Підпісочне; Приозерний; Пристенське; Соснові насадження; Старомихайлівський; Старченківський; Степ біля села Платонівки; Урочище Зоря; Урочище Леонтьєво-Байрацьке; Урочище Плоске [та ін.] // Донбасс заповідний : Наук.-інформац. довідник-атлас . 2003 . 159 с. : іл. — С. 65—105.
Урочище Леонтьєво-Байрацьке

Уро́чище Лео́нтьєво-Байра́цьке — лісовий заказник місцевого значення. Розташовується у Сніжному Донецької області. Статус заказника присвоєно рішенням облвиконкому № 276 27 червня 1984. Площа — 1290 га. Із заказником працюють Торезький держлісгосп, Сніжнянське лісництво. При створенні заказника ставилося на меті збереження у природному вигляді лісового масиву з дубово-ясеневих насаджень віком 45-80 років (окремі екземпляри віком 100 років) — одного з небагатьох великих масивів природних дібров в центральній частині Донецького кряжа. Також заказник — місце зростання граба звичайного. Трапляються насадження сосни. У заказнику виростають рослини, які занесені до Червоної книги України: ковила волосиста, ковила українська, сон чорніючий, тюльпан дібровний, тюльпан змієлистний, шафран сітчастий. Крім того в заказнику виростають й інші рідкісні рослини: часпоринія донецька, фізоспарм Дона, дзвіночок великоколосковий. Леонтіївський ліс, що входить до складу заказника, за легендою був посаджений у пам'ять загиблого козака Леонтія, брата Клима Савура, на честь якого за легендою названа розташована неподалік Савур-Могила. Бібліографія Леонтьєво-Байрацьке урочище // } / упорядник А. З. Дідова. — 2-е доповнене. — Донецьк : Донбас, 1987. — С. 137-139. Заказники місцевого значення: Новосілківський; Обушок; Палімбія; Підпісочне; Приозерний; Пристенське; Соснові насадження; Старомихайлівський; Старченківський; Степ біля села Платонівки; Урочище Зоря; Урочище Леонтьєво-Байрацьке; Урочище Плоске [та ін.] // Донбасс заповідний: Наук.-інформац. довідник-атлас . 2003 . 159 с. : іл. — С.65-105. Шалит М. Заповідники та пам’ятки природи України. – Харків, 1932. – 76 с. Донбас заповідний. Науково-інформаційний довідник-атлас / за заг. ред. С.С. Куруленка, С.В. Третьякова. Видання друге, перероблене та доповнене. – Донецьк, Донецька філія Державного екологічного інституту Мінприроди України, 2008. – 168 с. Памятники природы Донетчины: Путеводитель / Р.Г. Синельщиков, С.П. Попов, Д.С. Иванишин, Н.Т. Янко. - Донецк: Донбас, 1979. - 95 с. Заповедники и памятники природы Украины. А.Л.Лыпа, А.П.Федоренко. К.:Урожай, 1969. 187 с.
Урочище Плоское

Урочище Плоское — лесной заказник местного значения. Находится в 10 км к востоку от г. Енакиево. Статус заказника присвоен решением облисполкома № 276 27 июня 1984 года. Площадь — 129 га. Расположен в кварталах 151—155 Енакиевского лесничества Горловского гослесхоза. С заказником работают Горловский гослесхоз и Енакиевское лесничество. У истока р. Булавин, по склонам и днищу разветвленной балки разместилось лесное урочище Плоское. Это один из тихих уголков в центральной части Донбасса, Байрачный лес искусственного происхождения. На всей территории безраздельно господствует дуб. На долю ясеня, береста и клёна татарского приходится всего 2 % лесопокрытой площади. Массив создавался в 1914—1915 гг. Дубы имеют высоту 16 м, диаметр 24 см. Библиография Урочище Плоское // Заповедная природа Донбасса / составитель А. З. Дидова. — 2-е дополненное. — Донецк: Донбасс, 1987. — С. 131—134. — 168 с. Заказники місцевого значення : Новосілківський; Обушок; Палімбія; Підпісочне; Приозерний; Пристенське; Соснові насадження; Старомихайлівський; Старченківський; Степ біля села Платонівки; Урочище Зоря; Урочище Леонтьєво-Байрацьке; Урочище Плоске [та ін.] // Донбасс заповідний : Наук.-інформац. довідник-атлас . 2003 . 159 с. : іл. — С.65-105. Заказники місцевого значення : Новосілківський; Обушок; Палімбія; Підпісочне; Приозерний; Пристенське; Соснові насадження; Старомихайлівський; Старченківський; Степ біля села Платонівки; Урочище Зоря; Урочище Леонтьєво-Байрацьке; Урочище Плоске [та ін.] // Донбасс заповідний : Наук.-інформац. довідник-атлас . 2003 . 159 с. : іл. — С.65-105.
Урочище Плоске

Уро́чище Пло́ске — лісовий заказник місцевого значення. Розташований на південно-східній стороні на відстані приблизно 12 км від м. Єнакієве та на південно-західній стороні від селища Ольховатка. Статус заказника присвоєно рішенням облвиконкому № 276 27 червня 1984 року. Площа — 129 га. Розташований у кварталах 151—155 Єнакіївського лісництва Горлівського держлісгоспу. З заказником працюють Горлівський держлісгосп і Єнакіївське лісництво. Лісове урочище Плоске розташоване на Балці Плоскій, лівій притоці річки Булавинки. Це один із тихих куточків у центральній частині Донбасу, Байрачний ліс штучного походження. На всій території безроздільно панує дуб. На частку ясена, береста і клена татарського припадає лише 2 % лісової площі. Масив створювався в 1914—1915 рр. Дуби мають висоту 16 м, діаметр 24 см. Джерела Бібліографія Урочище Плоске // Заповідна природа Донбасу / укладач А. З. Дідова. — 2-е доповнене. — Донецьк : Донбас, 1987. — С. 131 - 134. Заказники місцевого значення: Новосілківський; Обушок; Палімбія; Підпісочне; Приозерний; Пристенське; Соснові насадження; Старомихайлівський; Старченківський; Степ біля села Платонівки; Урочище Зоря; Урочище Леонтьєво-Байрацьке; Урочище Плоске [та ін.] // Донбасс заповідний: Наук.-інформац. довідник-атлас. — 2003. — 159 с. : іл. — С. 65—105. Донбас заповідний. Науково-інформаційний довідник-атлас / за заг. ред. С. С. Куруленка, С. В. Третьякова. Видання друге, перероблене та доповнене. — Донецьк, Донецька філія Державного екологічного інституту Мінприроди України, 2008. — 168 с. Памятники природы Донетчины: Путеводитель / Р. Г. Синельщиков, С. П. Попов, Д. С. Иванишин, Н. Т. Янко. — Донецк: Донбас, 1979. — 95 с. Заповедники и памятники природы Украины. А. Л. Лыпа, А. П. Федоренко. К.:Урожай, 1969. 187 с.
Урочище Россоховатое

Урочище Россоховатое — лесной заказник местного значения. Находится в городе Енакиево, на реке Булавине — притоке Крынки. Статус заказника присвоен решениями облисполкома № 276 27 июня 1984 года и № 310 21 июня 1972 года. Площадь — 100 га. Расположен на склонах Волынцевского водохранилища на землях Горловского гослесхоза в пределах Енакиевского лесничества, кварталы № 54, 61, 63, 64. Представляет собой лес по побережью Волынцевского водохранилища, в котором преобладает дуб. Лесной массив защищает примыкающую к Волынцевскому водохранилищу территорию от эрозии, способствует накоплению воды, регулирует поверхностный сток. Целью создания заказника является сохранение в естественном состоянии ценного лесного массива, искусственно образованного на эродированных землях (склоны Волынцевского водохранилища) — с преобладанием дубовых насаждений с ясенем и грушей лесной. Встречаются также клён полевой, берёза, слива, тополь канадский, ольха чёрная. Кроме этого флора заказника состоит из большого числа растений, подлежащих охране, в том числе видов, занесенных в Красную книгу Украины: ковыль волосистый и Лессинга, сон чернеющий, тюльпан дубравный, тюльпан змеелистный. Библиография Заказники місцевого значення : Урочище Розсоховате; Урочище Сосна; Урочище Софіївьке; Чернецьке; Чорний Жеребець; Щуча заводь; Ямпольський [та ін. ] // Донбасс заповідний : Наук.-інформац. довідник-атлас . 2003 . 159 с. : іл. — С.65-105.
Розсоховате (урочище)

Уро́чище Розсохува́те — один з об'єктів природно-заповідного фонду Донецької області, лісовий заказник місцевого значення. Розташування Розташований у м. Єнакієве, в долині річки Булавін, притоки Кринки. Координати: 48° 14' 07" північної широти, 38° 17' 02" східної довготи. Історія Статус заказника присвоєно рішеннями облвиконкому № 276 27 червня 1984 і № 310 21 червня 1972 з метою збереження цінної байрачної діброви і лісонасаджень, утворених на еродованих землях уздовж берегів Волинцівського водосховища на річці Булавін.. Загальна характеристика Площа заказника — 101,0 га. Розташований на схилах Волинцевського водосховища на землях Горлівського держлісгоспу в межах Єнакіївського лісництва, квартали № 54, 61, 63, 64. Являє собою ліс, в якому переважає дуб. Рослинний світ В урочищі переважають дубові насадження з ясеном та грушею лісовою. Зустрічаються також клен польовий, береза, слива, тополя канадська, вільха чорна. Флористичне багатство складають 349 види рослин, з яких — 16 видів є раритетними: 7 з них занесені до Червоної книги України, в тому числі: ковили волосиста та Лессінга, сон чорніючий, тюльпан дібровний, тюльпан змієлистий, 1 вид занесений до Європейського Червоного списку, 8 — до регіонального Червоного списку Донецької області. Приєднання фітосозологічно цінних ділянок околиць селища Оленівки, що є топографічно близьким до заказника, збільшить його флористичне багатство до 358 видів. Примітки Джерела Заказники місцевого значення : Урочище Розсоховате; Урочище Сосна; Урочище Софіївське; Чернецьке; Чорний Жеребець; Щуча заводь; Ямпольський [та ін. ] // Донбасс заповідний : Наук.-інформац. довідник-атлас . 2003 . 159 с. : іл. — С.65-105. Мулєнкова О. Г., Гнатюк Н. Ю., 2010: Флористичні критерії формування регіональної екологічної мережі в басейні річки Кринки (басейн річки Міус). Чорноморський ботанічний журнал, Т. 6, № 1: 115–127. Донбас заповідний. Науково-інформаційний довідник-атлас / за заг. ред. С.С. Куруленка, С.В. Третьякова. Видання друге, перероблене та доповнене. – Донецьк, Донецька філія Державного екологічного інституту Мінприроди України, 2008. – 168 с. Заповедная природа Донбасса: Путеводитель / Сост. А.З. Дидова. - 2 изд., доп. - Донецк: Донбасс, 1987 - 168 с. Памятники природы Донетчины: Путеводитель / Р.Г. Синельщиков, С.П. Попов, Д.С. Иванишин, Н.Т. Янко. - Донецк: Донбас, 1979. - 95 с. Заповедники и памятники природы Украины. А.Л.Лыпа, А.П.Федоренко. К.:Урожай, 1969. 187 с. Посилання Н. Ю. Гнатюк. Созологічна оцінка флори басейну ріки Кринки. ISSN [https://portal.issn.org/resource/ISSN/1728-6204 1728-6204 Промышленная ботаника. 2010, вып. 10]
Урочище Сосна

Урочище Сосна — лесной заказник местного значения. Находится в Краматорском районе Донецкой области. Статус заказника присвоен решением облисполкома № 276 от 27 июня 1984 года. Площадь — 527 га. Входит в Маяцкое лесничество. Представляет собой сосновые насаждения искусственного происхождения, возраст которых более 50 лет. Урочище Сосна входит в состав Национального природного парка «Святые горы». В 2008 году на пленарном заседании 18 сессии Донецкого областного совета рассматривался вопрос об отмене статуса лесного заказника местного значения «Урочище Сосна» и статус заказника был отменён. Также, урочище с аналогичным названием имеется в Белгородской области России. Примечания Библиография Заказники місцевого значення : Урочище Розсоховате; Урочище Сосна; Урочище Софіївьке; Чернецьке; Чорний Жеребець; Щуча заводь; Ямпольський [та ін.] // Донбасс заповідний : Наук.-інформац. довідник-атлас . 2003 . 159 с. : іл. — С.65-105.
Сосна (урочище)

Уро́чище Сосна́ — лісове урочище, колишній лісовий заказник місцевого значення. Розташування Розташоване у Краматорському районі Донецької області. Координати: 48° 53' 47" північної широти, 37° 41' 41" східної довготи. Історія Статус заказника присвоєно рішенням облвиконкому № 276 від 27 червня 1984. У 2008 році на пленарному засіданні 18 сесії Донецької обласної ради розглядалося питання про скасування статусу лісового заказника місцевого значення «Урочище Сосна» і статус заказника було скасовано. Урочище Сосна входить до складу Національного природного парку «Святі гори». Загальна характеристика Площа урочища — 527 га. Входить в Маяцьке лісництво. Являє собою соснові насадження штучного походження, вік яких понад 50 років. Примітки Бібліографія Заказники місцевого значення : Урочище Розсоховате; Урочище Сосна; Урочище Софіївське; Чернецьке; Чорний Жеребець; Щуча заводь; Ямпольський [та ін. ] // Донбасс заповідний : Наук.-інформац. довідник-атлас . 2003 . 159 с. : іл. — С.65-105.
Урочище Софиевское

Урочище Софиевское — лесной заказник местного значения. Находится в Горловке. Статус заказника присвоен решениями Донецкого областного исполкома № 276 27 июня 1984 года и № 310 от 21 июня 1972 года. Площадь — 565 га. С заказником работает Енакиевское лесничество. Представляет собой дубово-ясеневые насаждения в зелёной зоне Горловки. У урочища есть экологическая проблема. Хозяйственно-бытовые стоки горловского химического завода попадают в заказник. Из-за этого углубляются овраги, вымывается грунт из-под одних деревьев и подтопляются другие. Примечания Библиография Заказники місцевого значення : Урочище Розсоховате; Урочище Сосна; Урочище Софіївьке; Чернецьке; Чорний Жеребець; Щуча заводь; Ямпольський [та ін. ] // Донбасс заповідний : Наук.-інформац. довідник-атлас . 2003 . 159 с. : іл. — С.65-105.