NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Mejyhiria

Mejyhiria (en ukrainien : Межигір'я, aussi en français Mejiguiria, Mezhyhirya, Mezhihiria) ou Mejgorié, ce qui signifie « entre les collines », était la résidence privée de l'ancien président ukrainien Viktor Ianoukovytch dans le village de Novi Petrivtsi, dans le raion de Vychhorod. Il l'a occupée de 2002 à 2014. Description Ce domaine de plus de 140 hectares est situé sur les rives du réservoir de Kiev (le Dniepr) sur le terrain de l'ancien monastère Méjigirski. On y trouve un quai pour un yacht, un club équestre, un stand de tir, des terrains de tennis et de golf ainsi que des terrains pour la chasse et une ménagerie. Entre 1935 et 2007, Mejyhiria était une résidence gouvernementale, jusqu'à ce qu'elle soit transformée en propriété privée. En 2012, une organisation gouvernementale a loué une partie de la résidence à l'entreprise Tantalit (en) pour organiser des réceptions officielles. Le journal en ligne Ukrayinska Pravda a publié une enquête et plusieurs documents qui confirment un lien entre Tantalit et l'entourage de Viktor Ianoukovytch. Dans le cadre de la révolution de 2013-2014 en Ukraine, Viktor Ianoukovytch fuit Kiev et est destitué par le Parlement. La foule parvient à entrer dans la résidence, où la « débauche » de luxe étonne : les manifestants ont été choqués par le train de vie que menait Viktor Ianoukovytch dans celle-ci. La foule reste calme et ne pille pas la résidence. La résidence est finalement restituée à l’État à la suite d'un vote du Parlement le 23 février 2014. Le site devient ensuite un musée consacré à la corruption. En images Notes et références Crédits (en) Cet article est partiellement ou en totalité issu de l’article de Wikipédia en anglais intitulé « Mezhyhirya Residence » (voir la liste des auteurs). Voir aussi Liens externes (de) Vues de l'intérieur et de l'extérieur à 360°, Der Spiegel, 13 mars 2014. Portail de l’Ukraine Portail de l’architecture et de l’urbanisme
Mežyhir"ja

Mežyhir"ja (in ucraino Межигір'я?) è stata l'eccentrica residenza privata, tra 2002 e 2014, dell'ex presidente dell'Ucraina Viktor Janukovyč nel villaggio di Novi Petrivci nel rajon di Vyšhorod. È situata sulle rive del bacino di Kiev (fiume Dnepr), nel un parco di 140 ettari: oltre la villa, si trovano un molo per un panfilo, un club ippico, un poligono di tiro, campi da tennis e da golf, un eliporto e uno zoo privato (oltre ai pavoni, anche dei maiali), nonché terreni per la caccia. Tra il 1935 e il 2007, Mežyhir"ja era una residenza del governo fino a quando si trasforma in proprietà privata. Nel 2012, un'organizzazione governativa ha affittato una parte della residenza alla società Tantalit per i ricevimenti ufficiali. Il giornale su Internet Ukraïns'ka pravda ha pubblicato un'inchiesta e diversi documenti che confermano un legame tra "Tantalit" e l'entourage di Janukovyč. Il 22 febbraio 2014, dopo la fuga dell'ex-presidente, l'entrata di questa lussuosa residenza è stata permessa alla stampa ed a migliaia di manifestanti anti-governativi. Dal 26 aprile al 27 luglio 2014, sono in mostra presso il museo nazionale d'arte di Kiev, centinaia di oggetti dai più preziosi ai più kitsch - trovati nella villa – che rivelano gli eccessi del leader destituito. La villa appare nella serie televisiva Servitore del popolo, interpretata da Volodymyr Zelens'kyj; nella serie, si ironizza sullo stile pacchiano e stravagante con cui è stata costruita la residenza, mettendone in luce gli eccessi. Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Mežyhir"ja Collegamenti esterni Sito ufficiale, su mezhyhiria.mepr.gov.ua. Sito ufficiale, su park.net.ua.
Meżyhirja (posiadłość)

Meżyhirja (ukr. Межигір'я) – posiadłość na Ukrainie, w której mieszkał Wiktor Janukowycz, gdy pełnił urząd premiera, a następnie prezydenta Ukrainy, obecnie siedziba państwowego muzeum prezentującego luksusowy styl życia Janukowycza. Została założona jako Monaster Międzygórski, który funkcjonował z przerwami od XIV wieku aż do 1923 roku, kiedy został zamknięty przez bolszewików. Od 1935 roku Mieżyhirja była zespołem budynków rządowych, użytkowanych najpierw przez władze Ukraińskiej SRR, a następnie niepodległej Ukrainy do 2007 roku, kiedy została sprywatyzowana. W 2012 roku administracja publiczna wynajęła teren od firmy Tantalit za 99 691 hrywien rocznie, aranżując rezydencję na potrzeby oficjalnych uroczystości. Janukowycz mieszkał w majątku od 2002 do 21 lutego 2014 roku, kiedy uciekł z kraju po zwycięstwie Euromajdanu. Posiadłość ma ponad 140 ha powierzchni i znajduje się nad brzegiem Dniepru (Zbiornik Kijowski) we wsi Nowi Petriwci, rejon wyszogrodzki. Znajduje się tu przystań jachtowa, klub jeździecki, strzelnica, kort tenisowy i inne obiekty rekreacyjne oraz tereny łowieckie. W posiadłości znajduje się również kolekcja luksusowych samochodów Janukowycza, pole golfowe, farma strusi, kojec dla psów, liczne fontanny, altany i sztuczne jeziora, lądowisko dla helikopterów oraz mała cerkiew. Cały kompleks jest otoczony pięciometrowym ogrodzeniem. Galeria Przypisy
Mezjyhirja

Mezjyhirja (ukrainska: Межигір'я) är ett museum och tidigare residens för Ukrainas tidigare premiärminister och senare president Viktor Janukovytj. På området fanns tidigare ett kloster som grundades år 988. Det förstördes flera gånger och byggdes upp igen innan det slutligen förstördes av Sovjetunionen och övertogs av staten 1935. Mezjyhirja användes som residens av Janukovytj från 2002 till 2014 och huvudbyggnaden "Honka" påminner om en fjällstuga i kolossalformat. Rummen är lyxigt inredda och på tomten finns både ett badhus i samma stil, ett garage med en bilsamling och en djurpark. Janukovytj flydde från Kiev den 21 februari 2014 och vaktstyrkan som hade bevakat residenset under Euromajdan drog sig tillbaka. Aktivisterna tog över Mezjyhirja och omvandlade området till en offentlig park. Den 23 februari 2014 godkände det ukrainska parlamentet en motion om att förstatliga residenset. Ägarbytet godkändes av en domstol i juni 2014 och i november samma år öppnade det som museum. Under Rysslands invasion av Ukraina 2022 sökte invånarna i byarna i närheten skydd på Mezjyhirja, som enligt uppgift har träffats av ryska flyganfall och bomber. Se även Putins palats Källor Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Mezjyhirja.
Мелитопольская телебашня

Мелитопольская телебашня — металлическое пространственное решётчатое отдельно стоящее высотное сооружение высотой 216 метров, расположенное в Мелитополе, в Песчаном районе, на проспекте Богдана Хмельницкого. Башня была построена в 1970 году. Принадлежит Концерну РРТ. Высота над уровнем моря — 33 метра. Рядом с телебашней находится мачта высотой 200 метров, принадлежит Укртелекому, построена примерно в 1959 году при строительстве Всесоюзной РРЛ-1 Москва-Симферополь. На тот момент мачта имела высоту 184 метра и была самой высокой в УССР. На телемачте используется передающий комплекс MMDS MultiSegment с 50-ваттным передатчиком, что позволяет абонентам принимать сигнал на расстоянии до 40 км от телецентра. С антенн телебашни и телемачты ведётся вещание большинства телеканалов и некоторых радиостанций Мелитополя. Ссылки Концерн радіомовлення, радіозв'язку та телебачення http://www.ukrtvr.org/ Галерея Примечания
Мелітопольська телевежа

Мелітопольська телевежа — суцільнометалева просторова ґратована телевізійна вежа у місті Мелітополь. Вежа була збудована в 1970 році і має приблизну висоту 208 метрів з верхніми ДМХ антенами для цифрового мовлення, висота верхнього майданчика — 196 метрів, висота другого майданчика згори ~180 метрів. Вежа побудована за типовим проєктом «2-го покоління» веж. Нижня частина вежі, до висоти 120 метрів — піраміда с переломами поясів на 32 и 64 метрах, успадкована від типового проєкту 3803-КМ (34084-КМ). Далі призма базою 4х4 метри — 3 секції по 8 метрів та перехідна секція висотою 4 метри, призма базою 2,5х2,5 метри — 4 секції по 6,75 метрів та перехідна секція висотою 4,5 метри до другого майданчика згори. Далі труба ДМХ висотою ~16,5 до верхнього майданчика. Така сама вежа у Маріуполі, Хмельницькому та Хусті. Наразі з вежі є мовлення 4-х цифровових мультиплексів у стандарті DVB-T2, аналогового телебачення (3 потужні передавача та 10 передавачів середньої потужності) та радіо (УКХ та FM). Радіомовлення Радіостанції які мовили з цієї телевежі, наразі мовлення припинено через окупацію міста. 89.2 — Радіо Промінь (план) 90.6 — Формат FM (немає мовлення) 99.1 — Power FM (план) 107.7 — Українське радіо / Українське радіо. Запоріжжя Телебачення Цифрове мовлення 6. 7-й мультиплекс 26. 2-й мультиплекс 28. 3-й мультиплекс 33. 1-й мультиплекс 50. 5-й мультиплекс Див. також Список найвищих теле- та радіовеж України Посилання
Меморіал біля шурфу шахти № 4/4-біс

Шурф шахти № 4/4-біс "Калиновка" - шахтний шурф в Калінінскому районі Донецька, що став місцем масової страти цивільного населення німецькою окупаційною владою під час Німецько-радянської війни. Це друге за масовісттю місце поховання жертв фашизму після Бабиного Яру. Тут були скинуті тіла 75-100 тисяч чоловік. Масові поховання Німецька окупація Донецька тривала близько 700 днів з 21 жовтня 1941 року до 8 вересня 1943 року. За час війни населення міста з 507 тисяч мешканців зменшилося до 175 тисяч. Місцем масової страти цивільного населення німецькою окупаційною владою став шурф шахти № 4/4-біс "Калиновка". Сюди привозили тіла вже вбитих людей, а також страчували на місці. Жителів міста розстрілювали, а також скидали в шурф живцем. Одиницям вдавалося врятуватися. Наприклад, гірського інженера Олександра Положенцева, скинули в шурф живим. Падаючи він ухопився за канат і, розгойдавшись, перебрався в стінну нішу, у якій сховався до ночі. З 365 метрів глибини стовбура шахти 310 метрів були завалені трупами десятків тисяч людей. При цьому ширина шурфу становить 2,9 метри. У шурф шахти додавалася каустична сода для ущільнення й утрамбування тіл. При відступі німці завалили стовбур шахти. Після звільнення Після звільнення міста почати роботи з витягу тіл із шурфу. Удалося пізнати тільки 150 осіб. Рештки були поховані на Мушкетівському цвинтарі у Меморіальній братській могилі. Інші 75 тис. осіб дотепер, так і спочивають на цьому місці. Меморіал у шурфу шахти № 4/4-біс "Калиновка" (інша назва "Пам'ятник жертвам фашистської окупації м. Сталіно") - меморіальний комплекс в Калинінському районі Донецька. Меморіальний комплекс створений біля шурфу шахти 4-4 біс "Калиновка", що під час окупації Донецька став місцем страти й братською могилою. Меморіальний комплекс був створений в 1983 році. Скульптори - В. І. Петрикін і В. Г. Кисельов Меморіал зображує два шурфи й перекинуту вагонетку. Над одним із шурфів кам'яний прапор, що розвівається. Пам'ятник супроводжується табличкою з написом: Частини меморіалу були відлиті в центральних ремонтно-механічних майстернях. Галерея Література Пам'ятники й пам'ятні знаки // Усе про Донецьк.: Довідковий посібник. — Донецьк : Донбас, 2003. — С. 156-162. — ISBN 5-7740-0782-0. Ірина Попова. Донбас нескорений. Про трагедію на донецькій шахті 4-4-біс "Калиновка". — Донецький кряж, 06 травня 2005. — № 1608. Посилання Данина пам'яті батькам і дідам Меморіал "Шурф шахти 4-4 біс" [Архівовано 30 листопада 2012 у WebCite] Скорботна дата: уроки трагедії В іпостасях... [Архівовано 11 травня 2012 у Wayback Machine.] Пам'ять і віра Глибше не було могили [Архівовано 30 листопада 2012 у WebCite] Братська могила в шурфі шахти 4-4 біс [Архівовано 30 листопада 2012 у WebCite] У Меморіалу шурфу 4-4 біс з'явився хазяїн Шурф Шахта 4-4 біс: Обрії правди [Архівовано 30 листопада 2012 у WebCite] Шахта 4-4 біс: Обрії правди. Частина 2 [Архівовано 30 листопада 2012 у WebCite] Джерела
Menciîci, Ivanîci

Menciîci (în ucraineană Менчичі) este un sat în comuna Sosnîna din raionul Ivanîci, regiunea Volînia, Ucraina. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației localității Menciîci era vorbitoare de ucraineană (99,37%), existând în minoritate și vorbitori de alte limbi. Note
Менчичи

Менчичи (укр. Менчичі) — село в Иваничевской поселковой общине Владимирского района Волынской области Украины. До 2020 года входило в Иваничевский район. Код КОАТУУ — 0721186802. Население по переписи 2001 года составляет 474 человека. Почтовый индекс — 45323. Телефонный код — 3372. Занимает площадь 9,6 км². Ссылки Менчичи на сайте Верховной рады Украины (укр.)
Meotyda Nationalpark

Meotyda Nationalpark (ukrainsk: Меотида національний природний парк) dækker en kyststrækning og indre flodmundinger og kystområder på den nordlige kant af det Azovske Hav i Ukraine. Administrationen af selve parken er blevet forstyrret af fjendtligheder i området. Tidligere støttede de beskyttede områder i parken vigtige bestande af trækkende vandfugle og over 100 arter af ynglefugle. Den nuværende status for vilde dyr (fra 2018) afhænger af de forskellige niveauer af militær aktivitet i parken. Administrativt omfatter parken flere underordnede naturreservater og statsjorder, som bevarer deres juridiske status. Parken er opkaldt efter maeotianerne, et gammelt folk, der boede på Azovs kyster; ældgamle navne for selve Azovhavet omfattede Maeotis-søen og Det Maeotiske Hav. Parken krydser flere administrative distrikter, herunder Nikolskyj rajon, Novoazovskyj rajon og Manhusjskyj rajon i Donetsk oblast. Topografi Meotyda blev samlet i 2009 for at samle en række mindre naturreservater, statsområder og kulturelle monumenter langs den nordlige kyst af et Azovske hav, i det sydvestlige hjørne af Donetsk oblast. Parken ligger tæt på Mariupol og er omkring 130 km syd for den regionale by Donetsk og 65 km vest for grænsen til Rusland. Områdets levesteder udviser i sig selv stor mangfoldighed: stepper, kystslette, sumpe ved flodsletter, flodmundinger med varierende saltholdighed, odder, halvøer, sandede skaløer, klitter og saltholdige søer. De to vigtigste kystsektioner for fugle er Belosariaiskka-odden i vest og Kryva-bugten og Kryva-odden i øst. Klima og økoregion Klimaet i Meotyda er ifølge Köppen klimaklassificering Dfa fugtigt kontinentalt klima (undertype varm sommer), med store sæsonbestemte temperaturforskelle og en varm sommer (mindst en måned i gennemsnit over 22oC og milde vintre. I Meotyda er nedbøren i gennemsnit 350 mm/år. Vandets temperatur spænder op til et gennemsnit på 27,5oC i juli. Meotyda er beliggende i økoregionen den pontisk-kaspiske steppe, en region, der dækker et område af græsarealer, der strækker sig fra Sortehavets nordlige kyster til det vestlige Kasakhstan. Nuværende status Fra 2018 mistede administrationen kontrollen med de østlige dele af parken på grund af kampe om løsrivelse i området. Virkningerne på de sårbare fugle- og dyrelivsbestande er uklare. Parkens direktør rapporterede, at øget militærpatruljering ved kysten af de bibeholdte (vestlige) sektioner har øget sikkerheden for rugende fugle, da det har reduceret presset fra mennesker og hunde. Se også Nationalparker i Ukraine Kilder og henvisninger
Meotyda National Nature Park

The Meotyda National Nature Park (Ukrainian: Національний природний парк «Меотида») covers a stretch of coastline, and interior estuaries and coastal lands, on the northern edge of the Sea of Azov in Ukraine. The administration of the park itself has been disrupted by hostilities in the area. Previously, the protected regions of the park supported important populations of migratory waterfowl and over 100 species of nesting birds. The current status of wildlife (as of 2018) depends on the varying levels of military activity in the park. Administratively, the park encompasses several subsidiary nature reserves and state lands, which retain their legal status. The park is named for the Maeotians, an ancient people who lived on the Azov shores; ancient names for the Sea of Azov itself included Lake Maeotis and the Maeotian Sea. The park crosses several administrative districts, including Nikolske Raion, Novoazovsk Raion, and Manhush Raion in Donetsk Oblast Topography Meotyda was assembled in 2009 to cover a number of smaller nature reserves, state lands, and cultural monuments along the northern coast of the Sea of Azov, in the southwest corner of Donetsk Oblast. The park is close to the Mariupol, and is about 80 miles south of the regional city of Donetsk and 40 miles west of the border with Russia. The area's habitats themselves show great diversity: steppe, coastal plain, floodplain swamps, estuaries with variable salinity, spits, peninsulas, sandy-shell islands, dunes and saline lakes. The two main coastal sections for birds are the Belosariaiskka Spit in the west, and the Kryva Bay and Kryva Spit in the east. Climate and ecoregion The climate of Meotyda is Humid continental climate - Hot summer sub-type (Köppen climate classification Dfa), with large seasonal temperature differentials and a hot summer (at least one month averaging over 22 °C (72 °F), and mild winters. In Meotyda, precipitation averages 350 mm/year. The temperature of the water ranges up to an average of 27.5 °C (81.5 °F) in July. Meotyda is located in the Pontic–Caspian steppe ecoregion, a region that covers an expanse of grasslands stretching from the northern shores of the Black Sea to western Kazakhstan. Current status As of 2018, the eastern sections of the park were lost to park administrative control due to separatist fighting in the area. Effects on the vulnerable bird and wildlife populations are unclear. The park's director reported that increased military patrols on the coast of the retained (western) sections have increased security for nesting birds, as it has reduced pressure from people and dogs. See also National Parks of Ukraine References External links
Parc national de Méotide

Le parc naturel national de Méotide (en ukrainien : Hаціональний природний парк « Меотида ») est un parc national de 207 km2 situé dans l’oblast de Donetsk, et sur la limite administrative avec celui de Zaporijjia, dans l'est de l’Ukraine. Il couvre une partie du littoral, des estuaires intérieurs et des terres côtières, sur le bord nord de la mer d’Azov. Histoire Le parc tient son nom de la province historique de Méotide, nom du Donbass avant l'ère soviétique, qui provient du peuple antique des Méotes et entoure les rivières Karatiouk et Temriouk, en amont du fleuve Berda, en rive gauche. Le parc national a été créé le 25 décembre 2009 par décret présidentiel pour protéger la faune et la flore de cette portion de la steppe pontique, et réunir un certain nombre de petites réserves naturelles, de terres domaniales et de monuments culturels le long de la côte nord de la mer d’Azov, au sud-ouest de l’oblast de Donetsk . Il englobe notamment un parc régional créé le 30 juin 2000 et agrandi le 2 janvier 2022. Depuis 2022, il est sous administration russe. Description Le parc est proche de Marioupol et se trouve à environ 80 miles au sud de la ville de Donetsk et à 40 miles à l’ouest de la frontière avec la Russie. Les habitats de la région présentent une grande diversité : steppe, plaine côtière, marécages de plaine inondable, estuaires à salinité variable, flèches, péninsules, îles sablonneuses, dunes et lacs salins . Les deux principales sections côtières pour les oiseaux sont la flèche de Bilossaraï à l’ouest, et la baie de Kryva et la flèche de Kryva à l’est. Statut actuel Avant la guerre dans le Donbass, les régions protégées du parc abritaient d’importantes populations d'oiseaux migrateurs et plus de 100 espèces d’oiseaux nicheurs. L’état actuel de la faune (en 2018) dépend des différents niveaux d’activité militaire dans le parc. En 2018, le parc national a perdu le contrôle administratif des sections orientales du parc en raison des combats séparatistes dans la région. Les effets sur les populations vulnérables d’oiseaux et d’animaux sauvages ne sont pas clairs. Le directeur du parc a indiqué que l’augmentation des patrouilles militaires sur la côte des sections conservées (ouest) a renforcé la sécurité des oiseaux nicheurs, car elle a réduit la pression des personnes et des chiens. Notes et références Voir aussi Liste des parcs nationaux de l'Ukraine. Liens externes (ru) Site officiel Portail des espaces verts Portail de la conservation de la nature Portail de l’Ukraine
Merwa

Merwa (ukr. Мерва) – wieś na Ukrainie w rejonie łuckim obwodu wołyńskiego. Historia Pod koniec XIX w. wieś w powiecie dubieńskim. Do 2020 w rejonie horochowskim. Przypisy Linki zewnętrzne Merwa, [w:] Słownik geograficzny Królestwa Polskiego, t. VI: Malczyce – Netreba, Warszawa 1885, s. 261 . Мерва (Merwa) na stronie Rady Najwyższej Ukrainy
Merva, Horohiv

Merva (în ucraineană Мерва) este localitatea de reședință a comunei Merva din raionul Horohiv, regiunea Volînia, Ucraina. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației localității Merva era vorbitoare de ucraineană (99,44%), existând în minoritate și vorbitori de alte limbi. Note
Мерва (село)

Ме́рва (укр. Мерва) — село в Берестечковской городской общине Луцкого района Волынской области Украины. До 2020 года входило в Гороховский район. Код КОАТУУ — 0720883801. Население по переписи 2001 года составляет 534 человека. Почтовый индекс — 45766. Телефонный код — 3379. Ссылки Мерва на сайте Верховной рады Украины (укр.)
Мерва

Ме́рва — село в Україні, у Берестечківській громаді Луцького району Волинської області. Населення становить 260 осіб. Географія Село розташоване у місці злиття річки Судилівки в Стир. Історія У 1906 році село Берестецької волості Дубенського повіту Волинської губернії. Відстань від повітового міста 60 верст, від волості 5. Дворів 47, мешканців 531. Новітня історія 7 січня 2019 року громада УПЦ Московського патріархату Різдва Пресвятої Богородиці виявила бажання приєднатися до ПЦУ. 14 січня Горохівський благочинний протоієрей Андрій Сидор очолив Божественну Літургію. 12 червня 2020 року, відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України № 708-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Волинської області», село увійшло у склад Берестечківської міської громади. Населення Згідно з переписом УРСР 1989 року чисельність наявного населення села становила 527 осіб, з яких 251 чоловік та 276 жінок. За переписом населення України 2001 року в селі мешкали 534 особи. Мова Розподіл населення за рідною мовою за даними перепису 2001 року: Примітки Література Ме́рва // Історія міст і сіл Української РСР : у 26 т. / П.Т. Тронько (голова Головної редколегії). — К. : Головна редакція УРЕ АН УРСР, 1967 - 1974. — том Волинська область / І.С. Клімаш (голова редколегії тому), 1970 : 747с. — С.208 Посилання Погода в селі Мерва [Архівовано 5 березня 2016 у Wayback Machine.]
Gare de Merefa

La gare de Merefa, en ukrainien : Мерефа (станція), est une gare ferroviaire ukrainienne, située sur le territoire de la ville de Merefa, dans l'Oblast de Kharkiv. Situation ferroviaire La gare de Merefa est un nœud ferroviaire à cinq branches qui diriges vers les gares nodales : à 29 km la Gare de triage de Kharkiv (uk), à 76 km la Gare de Berestyn (uk), à 8 km la Gare de Mozh (uk), à 123 km la Gare de Lozova et à 18 km la Gare de Lioubotyn. Histoire En 1867, la nouvelle ligne de chemin de fer (Koursk – Kharkiv – Azov) passe par Merefa et c'est en 1869 que l'ont construit une gare sur son territoire. Service des voyageurs Accueil La gare dispose d'un guichet pour la vente de titres de transport pour tout types de trains voyageurs. Desserte La gare est desservie par des trains voyageurs ` Intermodalité Gare marchandises C'est une gare ouverte au service des marchandises. Notes et références Voir aussi Articles connexes Transport ferroviaire en Ukraine, Liste de gares en Ukraine. Guerre russo-ukrainienne. Invasion de l'Ukraine par la Russie. Liens externes (ru) « Станция Мерефа », sur https://railwayz.info. (uk) « Харківський район Мереф'янська міська громада Мерефа », sur https://maps.visicom.ua. Portail du chemin de fer Portail de l’Ukraine