NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Yaniv

Yaniv (en ucraniano: Янів [jɐ.ˈn⁽ʲ⁾iu̯], en ruso: Янов [ˈja.nəf]) es una localidad ucraniana localizada al norte del óblast de Kiev, cerca de la frontera con Bielorrusia, evacuada en 1986 después del desastre de Chernóbil. Desde 1970, la localidad pertenecía administrativamente a Prípiat, en el hasta entonces Raión de Chernóbil. Historia Yaniv se menciona por primera vez en documentos históricos que datan del siglo XVIII. De acuerdo con datos militares soviéticos,​ hacia 1986 la población de la localidad superaba el centenar de personas. Durante la Segunda Guerra Mundial hubo sangrientas batallas en los alrededores de Yaniv. En la aldea se puede encontrar un monumento a los soldados caídos, entre ellos, el héroe de la Unión Soviética, sargento Nicolás Petrov. La población fue evacuada solo 36 horas después del accidente en la central nuclear adyacente, el 27 de abril de 1986. Debido a la imposibilidad de descontaminación radiactiva, la mayoría de los edificios fueron derribados y enterrados. Debido a la construcción del nuevo sarcófago de la central, la estación de tren fue rehabilitada y se utiliza para el arreglo de maquinaria pesada. Referencias
Janyiv

Janyiv (ukránul: Янів), oroszos változatban Janov (oroszul: Янов) falu volt Ukrajna Kijevi területén, Pripjaty és a Vörös-erdő közvetlen szomszédságában található, tőlük nyugati irányban. 1986-ban, a csernobili atomerőmű-baleset után pár száz lakóját 1986. április 27-én kitelepítették, azóta lakatlan. A falu házait a mentesítés során lerombolták és a törmeléket eltemették. A község önálló vasútállomással is rendelkezik, ami jelenleg használaton kívül van. A falut 2003-ban törölték Ukrajna településeinek listájából. Külső hivatkozások A janovi vasútállomás
Janiw

Janiw (ukr. Янів, ros. Янов) – dawna wieś na Ukrainie, w obwodzie kijowskim, rejonie wyszogrodzkim, w czarnobylskiej strefie wykluczenia. Wyludniona po katastrofie w Czarnobylskiej Elektrowni Jądrowej. Przed katastrofą zamieszkiwana przez 254 osoby. Przypisy
Yaniv

Yaniv (ucraniano: Янів; russo: Янов - Yanov) foi uma vila localizada no Oblast de Kiev, ao sul de Pripyat e ao oeste da Usina Nuclear de Chernobil. Atualmente está presente na Zona de exclusão de Chernobil. A vila foi abandonada após o acidente nuclear de Chernobil em 1986, e teve seus edifícios destruídos e enterrados em 1987. Referências
Янов (Киевская область)

Янов (укр. Янів) — посёлок в Киевской области Украины, входящий в состав зоны отчуждения Чернобыльской АЭС. В связи с радиационным загрязнением в результате аварии на Чернобыльской АЭС жители посёлка 27 апреля 1986 года отселены. Из-за невозможности проведения эффективной дезактивации в декабре 1987 года большинство зданий разрушено и захоронено. Снят с учёта 1 апреля 2003 года. География Расположен к югу от города Припять. Имеется железнодорожная станция Янов. История Янов, как населённый пункт, упоминается в исторических документах с XVIII века. По имеющимся данным в 1986 году население посёлка составляло около сотни жителей. В ходе развития успеха Чернигово-Припятской операции 3—15 октября 1943 года в районе посёлка Янов шли кровопролитные бои. В посёлке расположен мемориал, на котором похоронены погибшие воины-освободители. Среди них Герой Советского Союза, пулемётчик гвардии сержант Николай Андреевич Петров. Примечания Ссылки На Днепре в сорок третьем vokrugsveta.ru Карты Карта Google Лист карты M-36-I Припять. Масштаб: 1 : 200 000. Состояние местности на 1983-86 год. Издание 1986 г. Лист карты M-36-13 Припять. Масштаб: 1 : 100 000. Состояние местности на 1986 год. Издание 1986 г.
Janiv, Kijevska oblast

Janiv (ukrajinsko Янів, rusko Янов - Janov) je zapuščena vas Kijevske oblasti v Ukrajini, ki se nahaja južno od Pripjata in zahodno od jedrske elektrarne v Černobilu. Vas je postala administrativni del novega sosednjega mesta Pripjat, ustanovljenega leta 1970. En dan po katastrofi v Černobilu, 27. aprila 1986, je bilo 100 vaščanov zaradi visoke stopnje radioaktivne kontaminacije popolnoma evakuiranih in preseljenih drugam. Zaradi nezmožnosti učinkovite dekontaminacije večine stavb so bile stavbe leta 1987 porušene in pokopane. Glej tudi Černobilsko izključitveno območje Pripjat, Ukrajina Sklici Zunanje povezave Predstavnosti o temi Janiv v Wikimedijini zbirki
Янів (Київська область)

Янів — колишнє село (селище) в Київській області України, розташоване в 10-кілометровій зоні відчуження Чорнобильської АЕС. Відоме своєю залізничною станцією Янів та Рудим лісом на південь від села. Через сильне радіаційне забруднення внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС мешканці селища 27 квітня 1986 року були повністю відселені. Через неможливість проведення ефективної дезактивації більшість будівель зруйновано і поховано. Офіційно зняте з обліку 1 квітня 2003 року через відсутність постійного населення. Після Чорнобильської катастрофи село увійшло до 10-кілометрової зони відчуження. Географія На північ від села розташоване місто Прип'ять та прип'ятський міський ринок. На південь від села починається Рудий ліс. Транспорт У селі знаходиться залізнична станція Янів. Історія Янів, як залюднений пункт, згадується в історичних документах з XX століття. За наявними даними 1986 року населення селища становило близько сотні мешканців. Селище Янів виникло у XX столітті після будівництва залізниці Чернігів – Овруч (з 1929 року) біля однойменної залізничної станції «Янів». Станція була названа на честь хутора Янів (який згодом перейменували на хутір Підлісний, щоб уникнути плутанини між двома населеними пунктами з однаковою назвою — старим хутором і новим селищем при станції), хоча розташовувалася ближче до села Семиходи. Назву Янів зберегли за новим селищем при станції. Під час Чернігово-Прип'ятської операції 3 — 15 жовтня 1943 року в районі селища Янів відбувались кровопролитні бої. У селищі є меморіал, на якому поховані загиблі вояки. Серед них Герой Радянського Союзу, кулеметник гвардії сержант Микола Андрійович Петров. До 10 серпня 1954 року село входило до складу Семиходської сільської ради. До 21 січня 1959 року — до складу Новошепелицького району. До 24 квітня 1972 року — до складу Новошепелицької сільської ради, а згодом — до складу Прип’ятської міської ради, у складі якої перебувало до кінця свого існування. До 20 жовтня 1980 року село Янів адміністративно підпорядковувалося Чорнобильському району Київської області. Після надання місту Прип’ять статусу міста обласного значення та виведення його з підпорядкування району, село Янів, яке перебувало в межах Прип’ятської міськради, також було виведене зі складу Чорнобильського району та перейшло у підпорядкування Прип’ятської міської ради, що підпорядковувалася безпосередньо обласній владі. На межі 1970-80-х рр. у селі проживало близько 100 мешканців. Напередодні аварії на ЧАЕС у селі мешкало 254 мешканці, було 45 квартир та 56 господарств. Після адміністративно-територіальної реформи 2020 року територія колишнього села увійшла до складу Іванківської селищної територіальної громади Вишгородського району Київської області, у межах Чорнобильської зони відчуження. Частина території села згоріла під час лісових пожеж у 2020 році. З кінця лютого до 1 квітня 2022 року село було окуповане російськими військами. Примітки Посилання На Дніпрі в сорок третьому vokrugsveta.ru [Архівовано 23 квітня 2013 у Wayback Machine.] Карти мапа Google
St. Pantaleon (Kiew)

Die St.-Pantaleon-Kathedrale (ukrainisch Пантелеймонівський собор/Pantelejmoniwskyj sobor) ist eine Kathedrale der Ukrainisch-Orthodoxen Kirche des Moskauer Patriarchats (Eparchie Kiew) und die Hauptkirche des Klosters St. Pantaleon in der ukrainischen Hauptstadt Kiew. Geschichte Die zwischen dem 16. Juli 1905 und dem 1. Juli 1914 vom Architekten Jewhen Fedorowytsch Jermakow erbaute Kathedrale gilt als ein Höhepunkt der neobyzantinischen Architektur und ist ein Architekturdenkmal von lokaler Bedeutung. 1920 wurde der Kirchenbau von den Bolschewiken geschlossen und geplündert. St. Pantaleon erlitt während des Zweiten Weltkriegs große Schäden und wurde nach Kriegsende für weltliche Zwecke genutzt. Am 7. Mai 1990 wurde die Kathedrale an die Kirche zurückgegeben und es begannen umfassende Restaurierungsarbeiten. 1998 wurde die Kathedrale erneut dem Heiligen Pantaleon geweiht. Lage Die Kirche befindet sich auf der Akadademika Lebedeva-Straße (вулиця Акададеміка Лебедева) 19 im Stadtteil Feofanija des Kiewer Stadtrajon Holossijiw im Südwesten von Kiew. Weblinks Die Kirche auf oldkyiv.org.ua (ukrainisch) (Memento vom 22. Juni 2014 im Internet Archive) Einzelnachweise
St. Panteleimon's Cathedral

The Cathedral of St. Panteleimon (St. Pantaleon) is a large Eastern Orthodox cathedral in the Kyivan neighbourhood of Feofaniia. It shares similarities with the Alexander Nevsky Cathedral, Tallinn and is considered a high point in Russian Revival ecclesiastical architecture. It was built to a Russian Revival design by Yevhen Yermakov between 1905 and 1912. The building is pentacupolar, with the massive black central dome and the four tent-like domes on the corners, as well as low galleries which run continuously around the building. The outer walls are covered with a mazy web of tracery. The cathedral was intended to serve as the main church of the Kyivan Monastery of St. Panteleimon, which originated as a branch, or skete, of St. Michael's Golden-Domed Monastery. It was closed for worship and thoroughly looted in the 1920s and damaged in World War II. The hollow shell of the church was returned to the Ukrainian Orthodox Church in 1990s and has been restored as the main church of a nunnery. The other church building of the convent conforms to the cathedral in style. Gallery References
Catedral de San Pantaleón (Kiev)

La catedral de San Pantaleón (en ucraniano: Пантелеймонівський собор) es una de las catedrales ortodoxas ucranianas situadas en Kiev, Ucrania.​ El templo está en el distrito de Feofania de la ciudad y comparte similitudes con la catedral de Alejandro Nevski de Tallín (Estonia). La catedral está dedicada a Pantaleón de Nicomedia. Geografía La catedral está ubicada en la calle Akadademika Lebedeva 19 en el distrito de Feofania del suroeste de Kiev.​ Historia El monasterio de Panteleón está situado en la zona que antes se llamaba Lazarivshchina.​ En 1802-1803 se construyó y consagró la primera iglesia en honor al Milagro del Arcángel Miguel. El metropolitano Gavriil de Kiev bendijo esta zona para que se llame Feofania. A principios del siglo XX, los monjes de la ermita de Feofania apelaron al consistorio para pedir la construcción de una nueva catedral, porque las que existían antes en la ermita ya no podían albergar a un gran número de feligreses. La catedral fue construida entre el 16 de julio de 1905 y el 1 de julio de 1914 por el arquitecto Yevhén Yermákov. La catedral estaba destinada a servir como iglesia principal del monasterio de San Pantelón de Kiev, que se originó como una rama, o skete, del monasterio de San Miguel de las Cúpulas Doradas.​ En 1920 el edificio de la iglesia fue cerrado y saqueado por los bolcheviques. La catedral de San Pantaleón sufrió grandes daños durante la Segunda Guerra Mundial. En este lugar pasó la línea de defensa de Kiev en el otoño de 1941, y el edificio de la catedral era de gran importancia estratégico-militar (como un edificio de gran altura desde el que se puede disparar), por lo que la iglesia fue atacada por morteros. Después de la guerra, sus muros albergaron los talleres del Instituto de Mecánica de la Academia de Ciencias de la RSS de Ucrania. Al mismo tiempo, en este territorio funcionaba un laboratorio bajo la dirección del académico de la Academia de Ciencias de la RSS de Ucrania, Serguéi Lébedev, que participaba en la creación de la primera pequeña máquina electrónica de cálculo menor (MESM) en la URSS y Europa.​ El 7 de mayo de 1990, la catedral fue devuelta a la iglesia y se iniciaron extensos trabajos de restauración. En 1998 la catedral fue dedicada nuevamente a San Pantaleón y desde 2002, el monasterio de San Panteleimon se ha convertido en un monasterio independiente de mujeres.​ Arquitectura La catedral se considera un punto culminante de la arquitectura neorrusa y es un monumento arquitectónico de importancia local. El edificio es pentacupolar, con una enorme cúpula central negra y cuatro cúpulas en pabellón, así como galerías bajas que recorren continuamente el edificio. Las paredes exteriores están cubiertas con una red laberíntica de tracería. Los edificios que lo rodean son un convento anexo a la catedral. Galería Referencias
Cathédrale Saint-Pantaléon de Kiev

La cathédrale Saint-Pantaléon est une cathédrale orthodoxe située dans le quartier de Feofaniya à Kiev, en Ukraine. Elle partage des similitudes avec la cathédrale Alexandre-Nevski de Tallinn. La cathédrale est consacrée à Pantaléon de Nicomédie. Elle a été construite selon une conception néo-russe par Yevgeny Yermakov entre 1905 et 1912. Elle est entourée de bâtiments : un couvent rattaché à la cathédrale avec son église classée. Notes et références Portail de l’architecture chrétienne Portail du christianisme orthodoxe Portail de l’Ukraine
Cattedrale di San Pantaleone (Kiev)

La Cattedrale di San Pantaleone (in ucraino Пантелеймонівський собор?, Pantelejmonivs'kyj sobor) è una grande cattedrale ortodossa nel quartiere di Theophania a Kyiv. Presenta somiglianze con la cattedrale di Aleksandr Nevskij, a Tallinn, ed è considerata un punto culminante dell'architettura ecclesiastica del revival russo. Fu costruita a partire da un progetto neorusso di Yevgeny Yermakov tra il 1905 e il 1912. L'edificio è a cinque cupole, con una massiccia cupola centrale nera e quattro cupole a forma di tenda agli angoli, oltre a basse gallerie che corrono tutt'intorno all'edificio. Le mura esterne sono ricoperte da un intrico di trafori. La cattedrale doveva servire come chiesa principale del monastero di San Pantaleone, che ebbe origine come un ramo, o skete, del Monastero dorato di San Michele. Fu chiuso al culto e completamente saccheggiato negli anni '20 e fu danneggiato durante la Seconda guerra mondiale. La struttura vuota della chiesa è stata restituita alla Chiesa ortodossa russa negli anni '90 ed è stata restaurata come chiesa principale di un convento di suore. L'altra chiesa del convento è conforme allo stile della cattedrale. Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file sulla cattedrale di San Pantaleone Collegamenti esterni Sito ufficiale, su feofania.church.ua.
Panteleimonkathedraal (Kiev)

De Kathedraal van de Heilige Panteleimon (Oekraïens: Пантелеймонівський собор) is een Oekraïens-orthodoxe kathedraal in de buurt van het park Feofanija en de zuidelijke buitenwijken van de Oekraïense hoofdstad Kiev. De kerk is gewijd aan de heilige Panteleimon. Geschiedenis De kathedraal werd gebouwd naar een ontwerp van Jevgeni Jermakov tussen 1905 en 1912. Toen de kathedraal werd gebouwd zou deze als hoofdkerk dienen van het Panteleimonklooster, een klooster voor mannen dat verbonden was met het bekende Michaëlklooster. In de Sovjetperiode werd de kathedraal gesloten en in de jaren 20 geplunderd. Tijdens de Tweede Wereldoorlog lag de kathedraal in 1941 in de verdedigingslinie van Kiev en werd als strategisch gebouw zwaar beschadigd door mortiervuur. Het lege en in deplorabele staat verkerende gebouw werd in 1990 teruggegeven aan de Oekraïens-orthodoxe Kerk. In de periode 1990-1998 volgde een volledige restauratie van zowel het exterieur als het interieur. De kathedraal werd in 1998 opnieuw ingewijd door Volodymyr, metropoliet van Kiev en heel Oekraïne. In 1993 werden de kathedraal, het nabijgelegen in dezelfde stijl gebouwde kerkgebouw en de grond overgedragen aan een vrouwenklooster. Architectuur De kathedraal vertoont gelijkenissen met de Alexander Nevskikathedraal in Tallinn en wordt beschouwd als een van de hoogtepunten van het 19e-eeuwse reveil van de Russische kerkarchitectuur. De kathedraal heeft vijf koepels, een massieve zwarte koepel in het midden en vier kleinere hoektorens met tentdak. Rond het hele gebouw lopen galerijen en het hele exterieur van de kathedraal is bedekt met een maaswerk van witte decoraties. Externe link (ru) afbeeldingen interieur
Свято-Пантелеимоновский собор (Киев)

Свято-Пантелеимоновский собор — православный собор в пригороде Киева Феофании. Главный храм женского Свято-Пантелеимоновского монастыря. Был построен в 1905—1912 годы по проекту архитектора Е. Ф. Ермакова в Феофании (южный пригород Киева) на территории мужского скита, приписанного к Киево-Михайловскому Златоверхому монастырю. В 1920-е годы собор был разграблен и закрыт Советской властью. Во время Великой Отечественной войны собор также пострадал от миномётных обстрелов. В 1990 году здание собора в плачевном состоянии было передано Украинской Православной Церкви. На протяжении 1990—1998 гг. собор был полностью восстановлен внутри и снаружи и в 1998 году освящён митрополитом киевским и всей Украины Владимиром. В 1993 году собор со зданиями и земельными угодьями был передан Покровскому женскому монастырю с целью образования скита. Галерея Ссылки Страница Свято-Пантелеимоновского женского монастыря Пантелеимона, вмч. монастырь (Феофания) (Ж) Феофания: история обители
Саборни храм Светог Пантелејмона

Саборни храм Светог Пантелејмона или Саборна црква Светог Панталеона (укр. Пантелеймонівський собор) је православна саборна црква у Кијеву. Упоређује се Саборном црквом Светог Александра Невског у Талину и сматра се врхунцем архитектуре руског стила. Историјат Саборни храм Светог Пантелејмона је изграђен по нацрту руског препорода Јевгенија Јермакова између 1905. и 1912. године. Свечано је освештен 1. јула 1914, када је поред главног имао још два олтара. Један је посвећен чудима Архангела Михаила у Хонијару, а други Светом Сергију Радоњешком. Део моштију исцелитеља Светог Пантелејмона припада једном од главних светилишта храма за које парохијани верују да додиривање може излечити било коју болест. Саборни храм је био затворен за богослужење и опљачкан 1920-их. Током Источног фронта је претрпео тешка оштећења која су довела до његовог скоро потпуног уништења. На овом месту је на јесен 1941. пролазила линија одбране Кијева, а зграда храма је имала велики војно–стратешки значај као висока зграда са које се може гађати, па је црква погођена и била је у лошем стању. После рата је садржао радионице Института за механику Националне академије наука Украјине. Саборни храм је од 7. маја 1990. поново био у власништву украјинске православне цркве када су почели радови на рестаурацији, обновљена је главна црква женског манастира и друга црквена зграда која је, по стилу, била у складу са саборним храмом. Од 1993. године је у близини храма отворена испосница кијевског женског манастира. Саборни храм Светог Пантелејмона је освештан 1998, а одлуком Светог синода Украјинске православне цркве је постао посебан женски манастир 2002. године. Данас Саборни храм Светог Пантелејмона представља огранак или скит манастира Светог Михаила у Кијеву. Садржи црну централну куполу и четири куполе на угловима, као и ниске галерије око зграде. Галерија Референце
Olycký zámek

Olycký zámek (ukrajinsky Олицький замок, také známý jako Radziwiłłský palác, polsky Pałac Radziwiłłów) je zámek ve městě Olyka, v Luckém rajónu ve Volyňské oblasti na Ukrajině. Historie Zámek byl postaven v letech 1540–1564 knížetem Mikulášem Kryštofem Radziwiłłem, známým jako Černý, maršálem a kancléřem Litevského velkoknížectví a vojvodou Vilniusu. Kolem roku 1640 další majitel, kníže Albrycht Stanisław Radziwiłł, rozšířil zámek v renesančním slohu a obehnal jej hradbami na obdélníkovém půdorysu se čtyřmi charakteristickými baštami v rozích. V letech 1740–1760 byl zámek důkladně přestavěn knížetem Michalem Radziwiłłem, známým jako Rybeńko, správcem Vilniusu a velkým hejtmanem Litvy. Poté vznikla reprezentativní knížecí budova v barokním slohu, zbavená jakýchkoli obranných prvků. Během okupace Olyky nacistickým Německem bylo v zámku vězení. Po druhé světové válce byla v zámku psychiatrická léčebna. V roce 2021 byl zámek předán do správy muzeu Volyňska a zpřístupněn pro veřejnost. Architektura Zámek je postaven na půdorysu, který tvoří čtyřúhelník. Uvnitř pak je velké nádvoří o rozměrech přibližně 100 × 100 metrů. Zámek se skládá z vlastního paláce ve východní části nádvoří s bránou vedoucí na tržiště a z brány s hodinovou věží na protější straně. Po stranách těchto budov, na severní a jižní straně, stojí dvoupatrové obytné budovy. Umělecká díla V palácových sálech se nacházela rozsáhlá sbírka uměleckých děl, historických memorabilií, dobového nábytku, portrétů rodiny Radziwiłłů, tapiserií a nástěnných tapet, knihovna a zbrojnice. Během druhé světové války byly bohaté sbírky paláce vypleněn, některé z dochovaných sbírek převzalo Muzeum v Lucku. Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Pałac Radziwiłłów w Ołyce na polské Wikipedii.
Castillo Olyka

El castillo Olyka es un fortín localizado en Olyka, Óblast de Volinia, Ucrania.​​ Historia Construido en 1564, se convirtió en la residencia principal de la familia Radziwiłł en Volinia, antiguamente parte de la mancomunidad de Polonia-Lituania y actualmente Ucrania. Los Radziwiłł conservaron el castillo durante casi cuatrocientos años, desde que su último propietario, Janusz Radziwiłł, lo mantuvo hasta 1945. Después de 1945, fue confiscado y convertido en hospital psiquiátrico. En 2021, fue transferido al museo de Volinia y ahora está abierto al público.​ El castillo es un llamado «palazzo in Fortezza», una estructura donde un palacio o residencia noble se incorpora o construye dentro de una fortaleza o complejo fortificado. Es una de las residencias aristocráticas más grandes de Ucrania, con más de doscientas habitaciones y un patio más grande que la plaza de San Marcos de Venecia.​ Referencias
Château d'Olyka

Le château d'Olyka est un château situé en Ukraine. Ce fut un des principaux sièges de la famille Radziwiłł jusqu'au XVIIIe siècle. Il fut fondé par Nicolas Radziwill et donnait le village à son fils Stanisław Radziwiłł. Il fut remanié pendant de nombreuses années et eu à subir des sièges entre 1591 et 1648. Pendant l'invasion napoléonienne il devint un hôpital et connu de nouveau une phase de rénovation. Occupé par les Nazi, il devint le site de persécutions et un mémorial a été dressé à proximité. Notes Portail des châteaux Portail de l’Ukraine