NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Nosów (Ukraina)

Nosów (ukr. Носів, Nosiw) – wieś na Ukrainie, w obwodzie tarnopolskim, w rejonie tarnopolskim. Historia Właścicielem większej posiadłości ziemskiej we wsi był Jan Walewski, który zamieszkiwał w Nosowie. Założył tam fabrykę cukru kartoflanego (w tym celu ziemniaki były przerabiane na krochmal, a krochmal na cukier, który później służył do wyrobu cukierków przez spółkę Maurycego Brandstädtera i Babetty Singer we Lwowie). W II Rzeczypospolitej wieś w powiecie podhajeckim województwa tarnopolskiego. W latach 1939–1944 nacjonaliści ukraińscy z OUN-UPA zamordowali tutaj 15 Polaków w tym 7 żołnierzy Wojska Polskiego, którzy próbowali przedostać się do Rumunii. Do 2020 w rejonie podhajeckim. Urodzeni we wsi Łeonid Rokecki (ur. 1942) – rosyjski działacz samorządowy pochodzenia ukraińskiego Wołodymyr Rokecki (1947–1999) – ukraiński poeta, dysydent Przypisy Bibliografia Nosów, pow. podhajecki, [w:] Słownik geograficzny Królestwa Polskiego, t. VII: Netrebka – Perepiat, Warszawa 1886, s. 185 .
Nosiv, Pidhaiți

Nosiv (în ucraineană Носів) este o comună în raionul Pidhaiți, regiunea Ternopil, Ucraina, formată numai din satul de reședință. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației comunei Nosiv era vorbitoare de ucraineană (99,13%), existând în minoritate și vorbitori de alte limbi. Note
Носов (село)

Носов (укр. Носів) — село в Подгаецкой городской общине Тернопольского района Тернопольской области Украины. До 2020 года входило в Подгаецкий район. Население по переписи 2001 года составляло 692 человека. Почтовый индекс — 48033. Телефонный код — 3542. Ссылки Носов на сайте Верховной рады Украины
Nosowicze (Ukraina)

Nosowicze (ukr. Носовичі) – wieś na Ukrainie w rejonie łuckim obwodu wołyńskiego. Do 2020 w rejonie kiwereckim. Przypisy Linki zewnętrzne Nosowicze, gm. Ołyka, par. Żorniszcze, [w:] Słownik geograficzny Królestwa Polskiego, t. XV, cz. 2: Januszpol – Wola Justowska, Warszawa 1902, s. 387 .
Nosovîci, Kiverți

Nosovîci (în ucraineană Носовичі) este un sat în comuna Jornîșce din raionul Kiverți, regiunea Volînia, Ucraina. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației localității Nosovîci era vorbitoare de ucraineană (99,68%), existând în minoritate și vorbitori de alte limbi. Note
Носовичи (Волынская область)

Носовичи (укр. Носовичі) — село в Олыкской городской общине Луцкого района Волынской области Украины. До 2020 года входило в Киверцовский район. Код КОАТУУ — 0721882902. Население по переписи 2001 года составляет 315 человек. Почтовый индекс — 45264. Телефонный код — 3365. Занимает площадь 0,648 км². Ссылки Носовичи на сайте Верховной рады Украины (укр.)
Носовичі

Носо́вичі — село в Україні, у Луцькому районі Волинської області. Входить до складу Олицької міської громади. Населення становить 315 осіб. Географія Село розташоване на правому березі річки Осинище, лівої притоки Путилівки. Історія Власник поселення Станіслав Радзивілл 9 жовтня 1598 в Олиці підписав заповіт, у якому, зокрема, призначив 16000 злотих польських та маєток Носовичі на будівництво костелу св. Хреста та кляштору домініканців в Олиці. У 1906 році село Покощівської волості Дубенського повіту Волинської губернії. Відстань від повітового міста 38 верст, від волості 5. Дворів 52, мешканців 341. 12 червня 2020 року, відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України № 708-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Волинської області», село увійшло до складу Олицької міської територіальної громади. 19 липня 2020 року, в результаті адміністративно-територіальної реформи та ліквідації Ківерцівського району, село увійшло до складу новоутвореного Луцького району. Населення Згідно з переписом УРСР 1989 року чисельність наявного населення села становила 344 особи, з яких 148 чоловіків та 196 жінок. За переписом населення України 2001 року в селі мешкало 315 осіб. Мова Розподіл населення за рідною мовою за даними перепису 2001 року: Графік маршрутів Луцьк-Жорнище (через Носовичі) Культура та освіта В селі існує школа початкової освіти. У 2014 році зробили євроремонт у школі, замінили дерев'яні вікна на пластикові енергоощадні вікна, перекрили дах будівлі. Також у селі існує свій магазин. Голова сільської Жорнещенської ради є корінний житель села Носовичі Кучер Сергій Фотійович. Сільське життя в селян триває не так вже й одноманітно. Вони мають змогу подивитися на аматорів співаків які не часто але проводять концерти. Медицина В селі існує також мед пункт. Де жителі села можуть отримати першу допомогу та звернутися за порадою чи з питанням до працівника медичного закладу Примітки Посилання Погода в селі Носовичі [Архівовано 28 грудня 2018 у Wayback Machine.]
Третье еврейское кладбище (Одесса)

Третье еврейское кладбище — одно из старейших кладбищ Одессы, расположено в самом начале Киевской трассы. Площадь — около 23 га. Историческая справка Основано в 1905-м году. В начале XX века на еврейских кладбищах Одессы уже было недостаточно мест для захоронений. И потому постановлением Одесской городской думы №12 от 27 июня 1905 года разрешено было отвести под 3-е Еврейское кладбище 11 десятин 286 квадратных саженей городской земли у села Кривая балка. Так же, как и на недавно открытом неподалёку 3-м Христианском кладбище, здесь планировали хоронить представителей бедного сословия города. Сразу было оговорено, что 80% отведённой земли будет использовано для бесплатных погребений. При этом рядом оставили более 22 десятин не застроенной земли для дальнейшего расширения еврейского некрополя. В том же году кладбище начало функционировать. Насчитывает около 50 тысяч захоронений. Ныне захоронения редки так как многие евреи покинули Украину. На Третье еврейское кладбище с уничтоженного Второго еврейского кладбища перенесли несколько частных захоронений и Мемориал жертв погрома 1905 года, могилы одесских раввинов. Есть отдельные участки для захоронения караимов и ромов. 22 февраля 2007 неонацисты-антисемиты осквернили свастикой и подкрашивали глаза на от 300 до 1000 памятниках. Правительство США призвало провести тщательное расследование актов вандализма. Похороны на данном кладбище проводятся по всем еврейским религиозным традициям. Ныне одесских евреев хоронят на данном кладбище, на секции Таировского кладбища и на Втором интернациональном кладбище (напротив уничтоженного Второго еврейского). На кладбище похоронены Бугова, Лия Исааковна — народная артистка УССР. Друкер, Ирма Хаимович — писатель. Котлерман, Самуил Нутович — учитель химии, шахматист. См. также Первое еврейское кладбище (Одесса) Второе еврейское кладбище (Одесса) Примечания Ссылки 3-е еврейское кладбище Прогулки. Третье Еврейское кладбище. Часть 1. Онлайн каталог захоронений 3-го еврейского кладбища Третье еврейское кладбище 3-е еврейское кладбище
Третє Єврейське кладовище (Одеса)

Третє Єврейське кладовище — одно із найстаріших кладовищ Одеси, розташоване на самому початку Київської траси. Площа — близько 23 га. Історична довідка Створено у 1905 році. На початку ХХ століття на єврейських кладовищах Одеси вже не вистачало місць для поховань. І тому постановою Одеської міської думи №12 від 27 червня 1905 року дозволено було відвести під 3-й Єврейський цвинтар 11 десятин 286 квадратних сажнів міської землі біля села Крива балка. Так само, як і на нещодавно відкритому неподалік 3-му Християнському цвинтарі, тут планували ховати представників збіднілих верств населення. Одразу було зазначено, що 80% відведеної землі буде використано для безкоштовних поховань. При цьому поряд залишили понад 22 десятини незабудованої землі для подальшого розширення єврейського некрополя. Того ж року цвинтар почав функціонувати. Налічує близько 50 тисяч поховань. Нині поховання рідкісні оскільки багато євреїв покинули Україну. На Третє єврейське кладовище з знищеного Другого єврейського кладовища перенесли кілька приватних поховань, Меморіал жертв погрому 1905 року і кілька могил одеських рабинів. Поховані на кладовищі Бугова Лія Ісаківна, народна артистка УРСР. Друкер Ірма Хаїмович, письменник. Котлерман Самуїл Нутович, вчитель хімії, шахіст. Звіргзде Григорій (Цві Гірш) Ігорович — молодший сержант Збройних Сил України, учасник російсько-української війни. Посилання 3-є єврейське кладовище 3-й єврейський цвинтар Третє єврейське кладовище Примітки
Obroschyne

Obroschyne (ukrainisch Оброшине; russisch Оброшино Obroschino, polnisch Obroszyn) ist ein Dorf in der ukrainischen Oblast Lwiw mit etwa 4100 Einwohnern (2020). Das erstmals 1431 schriftlich erwähnte Dorf liegt im Westen des Rajons Lwiw. Am 12. Juni 2020 wurde das Dorf zum Zentrum der neu gegründeten Landgemeinde Obroschyne (Оброшинська сільська громада/Obroschynska silska hromada). Zu dieser zählen auch die 5 in der untenstehenden Tabelle aufgelistetenen Dörfer im Rajon Lwiw; bis dahin bildet sie zusammen mit dem Dorf Pryschljaky die Landratsgemeinde Obroschyne (Оброшинська сільська рада/Obroschynska silska rada) im Rajon Pustomyty. Folgende Orte sind neben dem Hauptort Obroschyne Teil der Gemeinde: Die Ortschaft liegt in der historischen Landschaft Galizien an der Fernstraße N 13 9 km nördlich vom Rajonzentrum Pustomyty und 15 km südwestlich vom Oblastzentrum Lwiw. Das Dorf besitzt eine Bahnstation an den Bahnstrecken Lwiw–Sambir–Tschop und Lwiw–Stryj–Tschop. In Obroschyne befindet sich der Palast der Erzbischöfe (Палац архієпископів), ein barockes Gebäudeensemble vom Anfang des 18. Jahrhunderts. Weblinks Obroszyn. In: Filip Sulimierski, Władysław Walewski (Hrsg.): Słownik geograficzny Królestwa Polskiego i innych krajów słowiańskich. Band 7: Netrebka–Perepiat. Walewskiego, Warschau 1886, S. 349 (polnisch, edu.pl). Einzelnachweise
Obroshyne

Obroshyne (Ukrainian: Обро́шине) is a village in Lviv Raion, Lviv Oblast in western Ukraine. It hosts the administration of Obroshyne rural hromada, one of the hromadas of Ukraine. The population of the village is about 4186. Local government is administered by the village council. Geography Obroshyne is located along Highway M06 (Ukraine) ( M 06), which goes from Kyiv to the Hungarian border near Chop. It is 16 kilometres (9.9 mi) from the regional center, Lviv, 8 kilometres (5.0 mi) from the district center, Pustomyty, and 274 kilometres (170 mi) from Chop. The village of Basivka is 4 kilometres (2.5 mi) away. History The first written mention of the village of Obroshyne dates to 1447. In 1456 King Casimir IV Jagiellon of Poland gave the estate to the Roman Catholic Archdiocese of Lviv. Until 18 July 2020, Obroshyne belonged to Pustomyty Raion. The raion was abolished in July 2020 as part of the administrative reform of Ukraine, which reduced the number of raions of Lviv Oblast to seven. The area of Pustomyty Raion was merged into Lviv Raion. Religious buildings Church of St. Demetrius, 1914 Roman Catholic Church, 1791 (in disrepair) Attractions The village contains the following national heritage sites: Lviv Archbishops Residence, 1730 (number 477/0) Palace, 1730 ( number 477/1 ) Bell tower of St. Demetrius, 1774 (number 491-M) In addition, Obroshyn dendropark is of national importance. Notable residents Lev Shankovsky (1903 - 1995). He and his wife were schoolteachers in the locality. References External links Village of Obroshyne Оброшинська ЗОШ ім.Л.Шанковського І-ІІІ ст., Лев Шанковський (in Ukrainian) Вісник Нац. ун-ту «Львівська політехніка» : Професор Лев Полюга (квітка на могилу) / Олександра Сербенська, Серія «Проблеми української термінології» – 2012. – № 733. – С. 255–257. (in Ukrainian) Sources Ukrainian: Історія міст і сіл УРСР : Львівська область. – К. : ГРУРЕ, 1968 р. Page 603
Obróshyne

Obróshyne (ucraniano: Обро́шине; polaco: Obroszyn) es un municipio rural y pueblo de Ucrania, perteneciente al raión de Leópolis en la óblast de Leópolis. En 2021, el municipio tenía una población de 7661 habitantes, de los cuales unos cuatro mil vivían en el pueblo y el resto repartidos en cinco pedanías. El municipio se creó en la reforma territorial de 2020 mediante la fusión de los consejos rurales de Obróshyne (con su pedanía Pryshliaky), Konópnytsia y Stavchany (con sus pedanías Díbrivky y Pidhaitsi); este territorio pertenecía hasta 2020 al raión de Pustómyty.​​ Se conoce su existencia en documentos desde 1431 como un filvárok. En 1456, Casimiro IV Jagellón entregó el señorío a la familia noble Szamotulski, que lo vendió en 1466 a la arquidiócesis de Leópolis. Durante cinco siglos, el pueblo fue residencia de verano de los arzobispos, quedando como recuerdo del señorío arzobispal un notable palacio construido en el siglo XVIII.​​ Se ubica en la periferia suroccidental de Leópolis, en la salida de la carretera H13 que lleva a Úzhgorod.​ Referencias
Obroszyn

Obroszyn (ukr. Оброшине) – miejscowość na Ukrainie, w rejonie lwowskim (do 2020 roku w rejonie pustomyckim) obwodu lwowskiego, siedziba hromady Obroszyn. Położony jest 14 km od Lwowa, 4186 mieszkańców. Znajduje się tu stacja kolejowa. Historia W XV w. znajdował się tu mały folwark należący do króla, założony w 1456 przez Kazimierza Jagiellończyka. Za jego zgodą nabył go arcybiskup lwowski Grzegorz z Sanoka. Od tego momentu prawie przez pięć wieków majątek należał do kurii we Lwowie (własność kanoników lwowskich). Arcybiskup Jan Skarbek postanowił o budowie letniej rezydencji według projektu Jozefa Fontany, bowiem Zamek w Dunajowie położony był za daleko od Lwowa. Prace przy rezydencji kontynuowali biskupi Mikołaj Ignacy Wyżycki i Wacław Hieronim Sierakowski a Ferdynand Onufry Kicki erygował we wsi parafię i zbudował kościół. Pod koniec XIX w. pałac został zaniedbany. W czasie I wojny światowej częściowo uszkodzony i zniszczony. Po wojnie arcybiskup Józef Bilczewski zlecił generalny remont. Po II wojnie światowej siedziba rolniczego instytutu badawczego. Zabytki Pałac w Obroszynie kościół z lat 1788-1791, murowany, pw. Podwyższenia Krzyża Świętego. Parafię w 1793 ufundował Ferdynand Onufry Kicki, arcybiskup lwowski, który erygował we wsi parafię. Po II wojnie światowej użytkowany jako chlewnia. W 2007 opuszczony i zniszczony. Cerkiew z 1914 r. Urodzeni Josyf Sawka - poseł do Sejmu Ustawodawczego Ludwik Borkowski - polski logik, profesor. Przypisy Bibliografia Filip Sulimierski, Bronisław Chlebowski, Władysław Walewski, Słownik geograficzny Królestwa Polskiego i innych krajów słowiańskich, t. VII, Warszawa, 1880–1902, s. 349-50 Galeria Linki zewnętrzne Obroszyn, [w:] Słownik geograficzny Królestwa Polskiego, t. VII: Netrebka – Perepiat, Warszawa 1886, s. 349 . Obroszyn na stronie Rady Najwyższej Ukrainy Zdjęcia z Obroszyna
Obroșîne, Pustomîtî

Obroșîne (în ucraineană Оброшине) este localitatea de reședință a comunei Obroșîne din raionul Pustomîtî, regiunea Liov, Ucraina. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației localității Obroșîne era vorbitoare de ucraineană (99,16%), existând în minoritate și vorbitori de alte limbi. Note
Обушок (заказник)

Обушок — ботанический заказник местного значения. Находится в Горловском районе Донецкой области возле села Дубовое. Статус заказника присвоен решением областного совета н.д. от 10 марта 1993 года. Площадь — 58,6 га. Территория заказника представляет собой комплекс участков естественных разнотравно-типчаково-ковыльных степей на вершине водораздела с выходами на поверхность известняков и небольшой массив сосновых насаждений. Крупнобугристая поверхность. Разнотравно-ковыльно-злаковая ассоциация растительности, где преобладают овсяница, ковыли, подмаренник, шалфей и частично бобовые. Девять видов растений из произрастающих в заказнике занесены в Красную книгу Украины — василёк Талиева, гнездовка обыкновенная, шафран сетчатый, ковыль Лессинга, ковыль Графа, ковыль узколистый, ковыль красноватый, ковыль украинский, ковыль опушеннолистый. К заказнику примыкает байрачный лес по балке Орловка. Литература Заказники місцевого значення : Новосілківський; Обушок; Палімбія; Підпісочне; Приозерний; Пристенське; Соснові насадження; Старомихайлівський; Старченківський; Степ біля села Платонівки; Урочище Зоря; Урочище Леонтьєво-Байрацьке; Урочище Плоске [та ін.] // Донбасс заповідний : Наук.-інформац. довідник-атлас . 2003 . 159 с. : іл. — С.65-105.
Обушок (заказник)

Обушо́к — об'єкт природно-заповідного фонду Донецької області, ботанічний заказник місцевого значення, урочище. Розташування Розташований у Шахтарському районі Донецької області біля селища Дубове, у долині річки Орлівка, лівої притоки Кринки. Координати: 47° 59' 38" північної широти, 38° 24' 42" східної довготи. Історія Статус заказника присвоєно рішенням Донецької обласної ради від 10 березня 1993 року. Загальна характеристика Територія заказника являє собою комплекс ділянок природних різнотравно-типчаково-ковилових степів на вершині вододілу з виходами на поверхню вапняків і невеликий масив соснових насаджень. Крупногорбиста поверхня. Площа — 58,6 га. До заказнику примикає балка Орлівка з байрачним лісом. Рослинний світ Різнотравно-ковилово-злакова асоціація рослинності, де переважають костриця, ковила, підмаренник, шавлія і частково бобові. Флористичне багатство складають не менше 200 види рослин, з яких — 20 видів є рідкісними: 9 з них занесені до Червоної книги України, в тому числі: волошка Талієва, гніздівка звичайна, шафран сітчастий, ковила Лессінга, найкрасивіша, вузьколиста, червонувата, українська, ковила пухнастолиста; 1 вид занесений до Європейського Червоного списку, 10 — до регіонального Червоного списку Донецької області. Література Заказники місцевого значення: Азовська дача; Артемівські садово-дендрологічні насадження; Балка Водяна; Балка Грузька; Балка Орлинська; Балка Північна; Бесташ; Болото Мартиненкове; Верхньосамарський; Гектова балка; Заплава-1; Знаменська балка та ін. // Донбасс заповідний: Наук.-інформац. довідник-атлас. 2003. 159 с.: іл. — С.65-105. Мулєнкова О. Г., Гнатюк Н. Ю., 2010: Флористичні критерії формування регіональної екологічної мережі в басейні річки Кринки (басейн річки Міус). Чорноморський ботанічний журнал, Т. 6, № 1: 115—127. —PDF. Н. Ю. Гнатюк. Созологічна оцінка флори басейну ріки Кринки. ISSN 1728 Донбас заповідний. Науково-інформаційний довідник-атлас / за заг. ред. С. С. Куруленка, С. В. Третьякова. Видання друге, перероблене та доповнене. — Донецьк, Донецька філія Державного екологічного інституту Мінприроди України, 2008. — 168 с.-6204 Промышленная ботаника. 2010, вып. 10. — PDF. Галерея Джерела
Obych

Obych (Ukrainian: Обич) is a village in Ukraine, Ternopil Oblast, Kremenets Raion, Shumsk urban hromada. After the liquidation of the Shumsk Raion on 19 July 2020, the village became part of the Kremenets Raion. References Bibliography "Obycz". Geographical Dictionary of the Kingdom of Poland (in Polish). 7. Warszawa: Kasa im. Józefa Mianowskiego. 1886. p. 359. (in Ukrainian) Бесараб М., Кобернюк В., Обич // Ternopil Encyclopedic Dictionary: in 4 v. / editorial board: H. Yavorskyi and other, Ternopil: "Zbruch", 2005, V. 2: К—О, S. 649. — ISBN 966-528-199-2.
Obycz (Ukraina)

Obycz (ukr. Обич) – wieś na Ukrainie w obwodzie tarnopolskim, w rejonie krzemienieckim. W 1943 roku (rzeź wołyńska) nacjonaliści ukraińscy zamordowali tutaj trzech Polaków. Zobacz też Monaster św. Mikołaja w Obyczu Przypisy Bibliografia Obycz, pow. krzemieniecki, [w:] Słownik geograficzny Królestwa Polskiego, t. VII: Netrebka – Perepiat, Warszawa 1886, s. 359 . Obycz, gm. Szumsk, [w:] Słownik geograficzny Królestwa Polskiego, t. XV, cz. 2: Januszpol – Wola Justowska, Warszawa 1902, s. 399 .
Обыч

Обыч (укр. Обич) — село в Шумской городской общине Кременецкого района Тернопольской области Украины. До 2020 года входило в Шумский район. Почтовый индекс — 47105. Телефонный код — 3558. Население Население по переписи 2001 года составляло 773 человека. Языковой состав Родной язык населения по данным переписи 2001 года: Примечания Ссылки Обыч на сайте Верховной рады Украины
Overeanivka, Novotroiițke

Overeanivka (în ucraineană Овер'янівка) este un sat în comuna Sîvașivka din raionul Novotroiițke, regiunea Herson, Ucraina. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației localității Overeanivka era vorbitoare de ucraineană (78,7%), existând în minoritate și vorbitori de rusă (20,37%). Note
Оверьяновка

Оверьяновка (укр. Овер'янівка) — село в Новотроицкой поселковой общине Генического района Херсонской области Украины у южного берега озера Оверьяновского. Население по переписи 2001 года составляло 108 человек. Почтовый индекс — 75360. Телефонный код — 5548. Код КОАТУУ — 6524484003. Экономика Оверьяновская ветровая электростанция Примечания Ссылки Оверьяновка на сайте Верховной рады Украины
Овер'янівка

Овер'я́нівка — село в Україні, у Новотроїцькій селищній громаді Генічеського району Херсонської області. Населення становить 108 осіб. Історія 12 червня 2020 року, відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України № 713-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Запорізької області», увійшло до складу Новотроїцької селищної громади. 17 липня 2020 року, в результаті адміністративно-територіальної реформи та ліквідації Новотроїцького району, увійшло до складу Генічеського району. 24 лютого 2022 року село тимчасово окуповане російськими військами під час російсько-української війни. Економіка Овер'янівська вітрова електростанція Примітки Посилання Погода в селі Овер'янівка [Архівовано 19 грудня 2011 у Wayback Machine.]
Ohîrivka, Velîka Bahacika

Ohîrivka (în ucraineană Огирівка) este un sat în comuna Podil din raionul Velîka Bahacika, regiunea Poltava, Ucraina. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației localității Ohîrivka era vorbitoare de ucraineană (98,71%), existând în minoritate și vorbitori de rusă (1,29%). Note
Огировка

Огировка (укр. Огирівка) — село, Подольский сельский совет, Великобагачанский район, Полтавская область, Украина. Код КОАТУУ — 5320284002. Население по переписи 2001 года составляло 387 человек. Географическое положение Село Огировка находится у истоков реки Гнилица. На расстоянии до 2-х км расположены сёла Байрак, Коноплянка и Подол. К селу примыкает лесной массив (сосна). Рядом проходят автомобильные дороги Т-1720 и М-03. Экономика Молочно-товарная и птице-товарная фермы. Объекты социальной сферы Школа I—II ст. Дом культуры. Примечания
Ohryzkivtsi

Ohryzkivtsi (Ukrainian: Огризківці) is a village in Ukraine, Ternopil Oblast, Kremenets Raion, Lanivtsi urban hromada. After the liquidation of the Lanivtsi Raion on 19 July 2020, the village became part of the Kremenets Raion. References Bibliography (in Ukrainian) В. Уніят., Огризківці // Ternopil Encyclopedic Dictionary: in 4 v. / editorial board: H. Yavorskyi and other, Ternopil: "Zbruch", 2005, V. 2: К—О, S. 656. — ISBN 966-528-199-2. (in Ukrainian) Б. Мельничук, Б. Петраш., Огризківці // Ternopil Oblast. History of cities and villages: in 3 v. / Ternopil: "Terno-graph", 2014, V. 2: Г—Л, S. 668. — ISBN 978-966-457-228-3. "Ohryzkowce, pow. krzemieniecki". Geographical Dictionary of the Kingdom of Poland (in Polish). p. 402.
Ohryzkowce

Ohryzkowce (ukr. Огризківці, Ohryszkowce) – wieś na Ukrainie, w obwodzie tarnopolskim, w rejonie krzemienieckim. Do 2020 w rejonie łanowieckim. Przypisy Bibliografia Ohryzkowce, pow. krzemieniecki, [w:] Słownik geograficzny Królestwa Polskiego, t. XV, cz. 2: Januszpol – Wola Justowska, Warszawa 1902, s. 402 .
Ohrîzkivți, Lanivți

Ohrîzkivți (în ucraineană Огризківці) este un sat în comuna Buhliv din raionul Lanivți, regiunea Ternopil, Ucraina. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației localității Ohrîzkivți era vorbitoare de ucraineană (98,98%), existând în minoritate și vorbitori de alte limbi. Note
Огрызковцы

Огрызковцы (укр. Огризківці) — село в Лановецкой городской общине Кременецкого района Тернопольской области Украины. Основано в 1565 году. До 2020 года входило в Лановецкий район. Код КОАТУУ — 6123881806. Географическое положение Село Огрызковцы находится на берегу реки Бугловка, выше по течению примыкает село Буглов, ниже по течению примыкает село Ванжулов. Население Население по переписи 2001 года составляло 293 человека. Языковой состав Родной язык населения по данным переписи 2001 года: Примечания
Ohurciwka

Ohurciwka (ukr. Огурцівка) – wieś na Ukrainie, w obwodzie charkowskim, w rejonie kupiańskim. W 2001 liczyła 728 mieszkańców, spośród których 746 posługiwało się językiem ukraińskim, 71 rosyjskim, 1 bułgarskim, 4 białoruskim, 4 ormiańskim, 1 gagauskim, a 1 innym. Przypisy