NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Izmail International Airport

Izmail Airport (Ukrainian: Аеропорт «Ізмаїл») (ICAO: UKOI) is a closed airport in the Odesa Oblast, Ukraine. It is located 4.5 km North of the city of Izmail. The airport operated from 2007 to 2009, but was closed and has not renewed its certification with the State Aviation Administration of Ukraine since being suspended for three years in 2010. References External links General Airport Information
Aéroport d'Izmaïl

L'aéroport international d'Izmaïl (en ukrainien : Аеропорт «Ізмаїл») est un aéroport international, desservant Izmaïl, en Ukraine. Histoire L'aéroport a fonctionné de manière internationale entre 2007 et 2009. Il a depuis perdu sa certification internationale. Créé en 1944 il a été utilisé par les gardes frontières, l'armée et donné à l'administration civile en 1964. Situation Notes et références Voir aussi Portail de l’aéronautique Portail de l’Ukraine
Aeroportul Ismail

Aeroportul Ismail (IATA: IZL, ICAO: UKOI) este un aeroport din Ismail, Izmail Urban Hromada⁠(d), Raionul Ismail, Odesa, Ucraina ce deservește zona Ismail. A fost deschis în 1944 și numit după zona deservită. Situat la o altitudine de 38 m, aeroportul dispune de o singură pistă. Infrastructură Piste Terminale Note Vezi și
Измаил (аэропорт)

Международный аэропорт Измаил (укр. Міжнародний аеропорт "Ізмаїл") (IATA: IZL, ICAO: UKOI) — ныне не действующий аэропорт в Одесской области Украины. Единственный аэропорт на Украине, который расположен в городе с населением до 100 тыс. человек. Находится в городе Измаиле (недалеко от границы с Румынией). История Аэропорт был открыт в 1944 году. Сначала он использовался пограничниками, а затем ВВС Черноморского флота. В 1964—1989-х годах использовался как гражданский аэропорт. Обслуживал рейсы в Киев, Симферополь, Одессу, Каменец-Подольский, Черновцы, Львов и Кишинёв. После распада СССР, в 1993—1997 годах аэропорт не работал. В 1997 году он получил статус международного, что и дало ему вторую жизнь. В 2001-м году предприятие было передано в коммунальную собственность города Измаил. Городские власти потратили немало денег на ремонт помещений и выплату задолженностей по заработной плате. В те года обслуживались рейсы в Киев, Стамбул и Варну. В 2007 году обслуживалось 3 рейса в неделю, а зимой 2009 года аэропорт временно прекратил свою работу из-за кризиса. По состоянию на 2017 год не функционирует и находится в законсервированном состоянии. Примечания
Церква святого Миколая (Медвежа)

Церква святого Миколая — розташована у селі Медвежа належить до Самбірсько-Дрогобицької єпархії, і вважається однією з найстаріших у Дрогобицькому районі. Історія Перша письмова згадка про церкву (тоді Усікновення Голови Івана Предтечі) в Медвежі належить до 1565—1566 років. У 1650 році споруджено другу дерев'яну церкву Вознесіння Господнього, а 1800 року — третю дерев'яну церкву святого Миколая. На її місці 1872 року, у період українського національного відродження, після скасування в Галичині панщини звели четверту дерев'яну церкву святого Миколая. Храм пережив лихоліття двох світових воєн, панування кількох окупаційних режимів і достояв до наших днів. У її стінах молилося декілька поколінь медвежан, здійснювали своє душпастирське служіння 18 священиків, з них найдовше: о.Павло Полянський (1855—1884), під керівництвом якого збудована церква, гостро виступав проти москвофілів; о.Іван Сілецький (1886—1908), прихильник москвофільства, заснував у селі читальню Качковського; отець Йосиф Мизь (1920—1950), відзначався високим патріотичним духом та християнською мораллю, активно сприяв розвитку просвіти, зміцненню національної свідомості серед мешканців, заснуванню і діяльності у селі осередків українських культурно-освітніх, економічних та політичних організацій. Усі троє поховані біля церкви. У 1962—1963 роках церква була закрита більшовицькою владою. 1990 року церква повернута в лоно УГКЦ, також із приходом незалежності парафіяни та священики активно взялись відбудовувати храм. Так за діяльності о. Івана Смеричанського було відбудовано зруйновану більшовиками плебанію. Зважаючи на те, що церква включена до державного реєстру як пам'ятка бойківської дерев'яної архітектури, важливо було максимально зберегти її автентичність. 2003 року було зроблено ремонт дзвіниці, придбано і встановлено нові дзвони. У 2004 році споруджено нову церковну браму. 2007 року зроблено зовнішній ремонт церкви, перекритий дах, покриті нержавіючою сталлю куполи. 2009 року подвір'я перед церквою замощене бруківкою. У 2011 році реставровано іконостас і бічні престоли. А апогеєм цієї великої праці став проведений у 2012 році внутрішній ремонт церкви, включно з розписом стін, після чого храм набув глибшого духовного змісту. До слова, у XVII столітті майстер із Дрогобича написав для Медвежанської церкви ікону «Покров Пресвятої Богородиці», яка нині зберігається в Національному музеї у Львові. Робота з відновлення храму виконана завдяки об'єднаним зусиллям членів парафіяльної громади, жертводавцям і доброчинцям із села та з-поза його меж, імена яких вписані в історію церкви. Примітки Джерела Громик В. Дерев'яні церкви Львівської області. — Львів, 2014. — С. 79.
Nárciszok völgye

A Nárciszok völgye (ukránul Долина нарцисів [dolina narcisziv]) természetvédelmi terület Ukrajna Kárpátaljai területén, Huszttól keletre, közvetlenül Kőrösös mellett. Kialakulása és természeti viszonyok A Huszti járás területén található Nárciszok völgye az egyik legnagyobb olyan terület Kárpátalján, amely még őrzi a Kárpátok sajátos növény- és állatvilágát. Az itt vadon élő csillagos nárciszok(de) Európában csak kevés helyen maradtak fenn. A Nárciszok völgye Huszt környékén, a Kiresi réten, a Huszti-Szlatinai üst északi részén helyezkedik el. A vékonylevelű nárcisz (Narcissus angustifolius) megőrzése érdekében, mely botanikai ritkaság lévén Ukrajna Vörös Könyvében is szerepel, a völgy 1979-től a Kárpáti Állami Természetvédelmi Terület felügyelete alatt áll. A Nárciszok völgyének domborzata egyenetlen: a keleti, nyugati és déli oldalról dombok veszik körül. A természetvédelmi masszívum összterülete 256,5 hektár, tengerszint feletti magassága 180–200 m körül ingadozik. Szakemberek véleménye szerint a térséget korábban a Huszti-Szlatinai üstöt jellemző tölgyes-gyertyános erdők borították. Éghajlata jellemzően enyhe, mérsékelten nedves. Az évi csapadék mennyisége 1027 mm, a levegő évi középhőmérséklete 8,8 °C, a leghidegebb hónap (január) középhőmérséklete -4,6 °C, a legenyhébbé (július) +20,1 °C. A Nárciszok völgyében a barnás-szürkés glejes talajok dominálnak, magas savtartalommal. A nárcisz a Kárpátok régióján belül a Déli- és Keleti-Kárpátokban nő, övezetének északkeleti határa is itt húzódik. Ukrajnában csak Kárpátalja területén fordul elő. Főleg a Szvidoveci, Máramarosi Alpok és a Gorgánok gerincének magashegységi öveiben, 1300–1600 m magasságban található meg. Helyenként az 1900 méter magas alpi övben is előfordul. Különálló nárcisz maradványszigetek a Kárpátaljai-alföldön is megtalálhatóak. Az utolsó jégkorszak időszakában a Kárpátok lejtőit jégtakaró fedte, a magashegyi flóra területe pedig részlegesen a síkságig is lenyúlt. A Nárciszok völgye nárciszai is így maradtak meg ezen a helyen. A viszonylag nagy területű völgyben, közel 450 növényfajt tartanak számon. Szerkezetét tekintve a természetvédelmi terület flórája eléggé változatos, hiszen 52 növénycsaládot egyesít. Az aszatfélék, a gabonafélék, rózsafélék, pillangósvirágúak, boglárkafélék, fűzfafélék és az orchideafélék faji összetettsége a leggazdagabb. Geológiai szempontból nézve a terület döntő többségét eurázsiai és európai növénytípusok jellemzik. A nedves és mérsékelten meleg éghajlat, a változatlan domborzat és növényzet, valamint a flóra összetevői között lévő kapcsolat a fűfélék nagy számához vezetett. Az antropogén tényezők (talajmeszesítés, műtrágyázás) kedvezőtlen változásokat idéztek elő a növénytakaróban. A nárcisszal borított területek nagysága nagymértékben csökkenni kezdett, számos helyen a bokros füzek és a gyomok terjedése szorította vissza. Olyan növényfajok vannak eltűnőben, amik eddig a flóra lényeges elemeit alkották. Egyes helyeken láposodás, másutt a területek kiszáradása ment végbe, és ez csökkentette a nárcisz és más ritkább növényfaj-populációk életlehetőségeit is. Jegyzetek
Narcissendal

Het Narcissendal (Oekraïens: Долина нарцисів; Hongaars: Nárciszok völgye) is een natuurreservaat gelegen in de oblast Transkarpatië van Oekraïne en is een van de acht deelgebieden van het Karpatisch Biosfeerreservaat. Het gebied ligt op een oud rivierterras van de rivier Tisza en ligt op een hoogte tussen de 180 en 200 meter boven zeeniveau. Daarmee is het Narcissendal het laagst gelegen gebied binnen het Karpatisch Biosfeerreservaat. Flora en fauna Het Narcissendal bestaat uit matig vochtige tot vochtige graslanden op een rivierkleibodem. Het gebied is botanisch gezien uniek en werd specifiek ingericht om de dichtersnarcis (Narcissus poeticus) te beschermen. Het is de grootste laaglandpopulatie van deze hooglandsoort op aarde en is daarom van groot beschermingsbelang. De dichtersnarcis bedekt iets minder dan 50% van het gebied en begint vanaf begin mei met bloeien. De piek in het aantal bloeiende dichternarcissen ligt, afhankelijk van klimatologische omstandigheden, meestal in het midden van mei. Zo'n 400 andere plantensoorten profiteren ook van de bescherming binnen het natuurreservaat, waaronder de Siberische lis (Iris sibirica), bonte krokus (Crocus vernus subsp. vernus) en welriekende muggenorchis (Orchis odoratissima). Omdat het gebied in een dal ligt worden hier vogelsoorten gevonden als kwartelkoning (Crex crex), noordse nachtegaal (Luscinia luscinia) en paapje (Saxicola rubetra) en ook dagvlinders als de koninginnenpage (Papilio machaon). Het gebied wordt eens of tweemaal per jaar gemaaid om de graslanden in stand te houden. Lokale cultuur Het is wetenschappelijk erkend dat de dichternarcissen hier sinds de laatste ijstijd voorkomen, waarbij waarschijnlijk het sediment van het gebergte in het dal terechtkwam en daarmee ook de dichtersnarcis. Er gaan echter enkele legendes rond onder de lokale bevolking over de herkomst van de dichtersnarcissen. De meest bekende legende is die van een historische jager, genaamd Narcis, die zichzelf zag in de weerspiegeling van de rivier. Hij werd verliefd op zichzelf en stierf van verdriet. De plaats waar hij stierf veranderde daaropvolgend in een narcisvallei. De dichtersnarcis wordt afgebeeld op het wapen van de nabijgelegen plaats Choest. Galerij
Вілла «Поґонь»

Вілла «Поґонь» (пол. Willa «Pogoń») — одна з найстаріших вілл у місті Трускавець, що збереглася до нашого часу, пам'ятка архітектури місцевого значення, охоронний № 539-М. Тепер у будівлі вілли розташований готель «Лісова Пісня» та кав'ярня «Залізний кінь». Розташування Вілла знаходиться в середмісті Трускавця, навпроти санаторія «Трускавець», вище кінотеатру «Злата», за 500 метрів від Бювету мінеральних вод №1. У цокольному приміщенні колишньої вілли «Поґонь» розташована кав'ярня «Залізний кінь», а перший, другий поверхи та мансарда — це готель «Лісова Пісня». Перед віллою знаходиться пам'ятник Біласу та Данилишину. Історія Після того, як Трускавцем почала керувати спілка «Трускавецькі джерела», керівником та власником якої був Раймунд Ярош, курорт почав стрімко розвиватися. Серед новобудов була й вілла «Поґонь», яку в 1912 році, ймовірно архітектором Лехом Рутковським, побудовано в стилі модерн, з ознаками «норвезького стилю». У 2007 році будівля колишньої вілли «Поґонь» була реконструйована хорватсько-австрійською фірмою «Марат» під готельний комплекс «Лісова Пісня». Архітектура Будівля вілли дерев'яна, двоповерхова з мансардою, з бічним еркером, що завершується пірамідальним дахом та мурованим високим цокольним поверхом. Вілла «Поґонь» належить до другого періоду формування курортної забудови (1895 — 1920) міста Трускавця. Світлини Примітки Посилання Розкішні трускавецькі вілли XIX-XX століття [Архівовано 17 серпня 2018 у Wayback Machine.]
Народний дім (Трускавець)

Народний дім — заклад Трускавецької міської ради, центр культурної та просвітницької роботи. Входить до системи Міністерства культури України. Діяльність «Народного дому» спрямована на створення, розповсюдження та популяризацію культурних надбань. Історія Приміщення, у якому нині розміщується «Народний дім», було передано місту ЗАТ «Трускавецькурорт» у 2009 році. До цього тут був один зі спальних корпусів санаторію «Берізка». У приміщенні було проведено ремонт. 2 грудня 2010 року нове приміщення трускавецького «Народного Дому» було освячено. До цього «Народний дім» знаходився на вулиці Стебницькій № 3, нині цю будівлю передано церковній громаді св. Миколая. Діяльнсть У «Народному домі» є один кіноконцертний зал на 120 місць та два приміщення, де займаються гуртки. Тут працюють та займаються такі колективи: Дитячий вокальний гурток, керівник — Ольга Сенюга; Зразкового дитячого ансамблю мандоліністів «Лісові квіти», керівник —Людмила Нелипа; Зразковий хореографічний ансамбль «Золоті діти» — керівник Ніна та Олександр Мойсеєнко; Народний камерний хор «Воля», керівник —Уляна Костецька; Народний ансамбль народних інструментів «Галичани», керівник — Василь Гамар; Джазовий оркестр «Біґ-Бенд», керівник — Володимир Білоган. Також у «Народному домі» проводяться різноманітні заходи: концерти, урочистості, сесій міської ради, фестивалі тощо. Так у «Народному домі» проходить щорічний фестиваль «Сурми звитяги», «Трускаецький Фіґляр». Див. також Палац Культури імені Т. Г. Шевченка Кінотеатр «Злата» Примітки Посилання Народний дім у соцмережі «Facebook»
Вілла «Під Божою Матір'ю»

Вілла «Під Божою Матір'ю» — одна з найстаріших вілл у місті Трускавець, що збереглася до нашого часу, пам'ятка архітектури місцевого значення, охоронний № 534-М. Тепер у будівлі вілли розташований готель «Парк» та ресторан на 40 місць. Розташування Вілла «Під Божою Матір'ю» знаходиться у середмісті Трускавця, навпроти костелу Внебовзяття Пресвятої Діви Марії, нижче Палацу Культури імені Т. Г. Шевченка, вілли «Постій» та готелю «Міротель», вище парку «Курортний», за 300 метрів від Бювету мінеральних вод №1. Історія Вілла «Під Божою Матір’ю» була побудована у 1898 році практикуючим лікарем Зеноном Пельчаром, який був також власником вілли« Софія». Цього ж року в Трускавці було збудовано 7 вілл, з яких донині збереглися 4: «Ґражина», «Світезянка», «Софія» та «Під Божою Матір’ю». Вілла «Під Божою Матір’ю» збудована була відповідно до тодішніх найновіших вимог, мала 20 розкішно умебльованих комфортабельних номерів, та стала справжньою окрасою курорту. Назву свою отримала від скульптури Матері Божої, яка знаходилась через дорогу навпроти, біля каплиці св. Кунеґунди, яку в 1910 році перебудували у римо-католицький костел Внебовзяття Пресвятої Діви Марії. За радянських часів з цієї вілли зробили спальний корпус санаторію «Берізка». Через певний період він занепав, ремонтних робіт ніхто не проводив. Після приватизація ЗАТ «Трускавецькурорт», у 2010 році будівля вілли «Під Божою Матір’ю» перйшла у приватні руки. Будівлю відреставрували, привели до первісного стану та дали нову назву — «Готель «Парк», який відкрився у січні 2011 року. Архітектура Вілла «Під Божою Матір'ю» побудовано у стилі модерну, з ознаками швейцарського та карпатського стилів (елементами декору бойківської різьби по дереву). Будівля вілли дерев'яна, триповерхова, завершується пірамідальним дахом. Вілла «Під Божою Матір'ю» належить до другого періоду формування курортної забудови (1895 — 1920) міста Трускавця. Світлини Примітки Посилання Розкішні трускавецькі вілли XIX-XX століття [Архівовано 17 серпня 2018 у Wayback Machine.] Вілла Під Божою Матір'ю «Вікова спадщина Дрогобиччини»
Будинок Солдатова

Будинок Солдатова або Замок Солдатова — це житловий будинок у селищі Дмитрівка Бахмацького району, зведений у 1987—1992 роках у стилі середньовічного замку. Історія створення Будівництво невеличкого цегляного замку почалося з будівництва круглої башти, зведеної в 70-х роках під літню кухню. Сам будинок почали зводити у 1987 році. Будували його всією сім'ю, власноруч. Найняти робітників Солдатову довелося лише один раз — коли в башті робили перекриття. Замок зводився без проекту. Для будівництва замку, як і літньої кухні, Солдатов використовував перепалену й биту цеглу, яку закупав на місцевому цегельному заводі за безцінь. Будівництво замкової будівлі тривало 5 років. Родина Солдатових Замок у Дмитрівці належить сім'ї Солдатових. У минулому господарем замку був радянський робітник Юрій Григорович Солдатов, який і побудував цю споруду. Юрій Солдатов — росіянин із Москви, його дружина Марія Іоганівна — німкеня з Поволжя. У Дмитрівку сім'я з двома доньками переїхала у 1966 році з Сибіру. Третя донька народилася вже у Дмитрівці. Юрій Солдатов помер у 2013 році, проживши 84 роки. Зараз у будинку проживає молодша донька покійного Солдатова з двома синами. Опис споруд Сам замок невеликий. Товщина стін замку становить 70 сантиметрів, завдяки цьому на зимове опалення вистачає однієї машини дров. Вхідні двері замку мають дві стулки з довгими ручками, прикрашені металевими візерунками. Дві стулки на дверях слугують як прикраса. Насправді двері суцільні, і відкриваються натиском замаскованої у стіні педалі. Всередині знаходиться кухня — камінний зал, прикрашений позолоченими фігурками. Праворуч від будинку знаходиться двоповерхова кругла башта. Зовні вона оздоблена металевими прикрасами, ліхтарями, шпилями, огорожами, які Юрій Солдатов робив сам. На першому поверсі башти розташована літня кухня. З першого на другий поверх ведуть кручені сходи з ажурною огорожею. На другому поверсі вежі знаходяться двері «з секретом», на яких зображена маска чорта. Всередині вежі — так звана кімната відпочинку з каміном. Вона дуже маленька і обшита деревом. Її стіни прикрашають оленячі роги, дротяні візерунки, світильники. Камін оздоблений ліпниною, а стеля обшита дерев'яними трикутниками. У дворі замку розташовані сараї і відділений сіткою господарський двір. Галерея Джерела Казковий замок у Дмитрівці — дітище «графа» Солдатова Справжній Чоловік Юрій Солдатов живе у справжньому замку Казковий середньовічний замок на Чернігівщині, про який не пишуть в путівниках
Льодова арена «Лідер»

Льодова арена «Лідер» — крита ковзанка у Донецьку, побудована за Державною цільовою соціальною програмою «Хокей України». Історія Будівництво Льодова арена «Лідер» було розпочато у 2007 році за Державною цільовою соціальною програмою «Хокей України», затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 3 жовтня 2007 р. N 1194, за сприяння Міністерства інфраструктури України. Вона аналогічна тим, що були відкриті за цією програмою у Києві («Льодова Арена»), Херсоні («Фаворит-Арена»), Дніпрі («Льодова арена») та Калуші («Нафтохімік-Арена»). Замовником будівництва виступило державне підприємство «Льодові арени». Проект Льодової арени «Лідер» розробила компанія «Wm-ukraine». Фінансування будівництва здійснювалося за рахунок державних та місцевих коштів. Льодова арена «Лідер» стала першим спортивним об’єктом, збудованим в рамках реалізації положень Державної цільової соціальної програми «Хокей України». На базі «Лідер» діяло відділення ДЮСШ №7 м. Донецька. У сезоні 2009-2010 та 2010-2011 років ХК «Донбас» проводив свої тренування та офіційні матчі на льодовій арені. Нині ковзанка перебуває на тимчасовоокупованій території. Інфраструктура Будівля Льодової арени «Лідер» металокаркасна, обшита сендвіч-панелями, загальною площею 3 340,34 м², льодовий майданчик — 1800 м² (30 × 60 м), основа майданчика бетонна з підігрівом ґрунту від промерзання та обгороджений стандартними подвійними бортами IIHF виробництва Чехії. Холодильний агрегат потужністю 580 кВт з рекуперацією тепла. Зворотнє тепло застосовується для потреб ковзанки. Розміри льодового майданчика дозволять одночасно прийняти до 250 осіб під час масового катання на ковзанах. Глядацький зал розрахований на 450 глядачів. Приміщення ковзанки оснащено протипожежною сигналізацією, сучасною системою вентиляції та освітленням. Льодова арена «Лідер» це: 4 роздягальні для спортсменів; Приміщення для суддів; Гімнастичний зал; Ложе для представників ЗМІ; Медичний кабінет; Прокат ковзанів; Буфет; Ліфт для людей з вадами здоров'я. Примітки Посилання Льодова арена «Лідер» [Архівовано 14 жовтня 2018 у Wayback Machine.] на сайті ФХУ
Оскар (готель, Трускавець)

«Оскар» — сучасний чотиризірковий готель у місті Трускавець, відкритий у січні 2007 року. Розташування Готель «Оскар» розташований у середмісті Трускавця, поряд із санаторіями «Арніка» та «Аркада», пансіонатом «Оріана», готелем «Європа» та Залізничним вокзалом. Відстань до: Залізничного вокзалу – 200 м Автовокзалу – 1100 м Летовищ: Міжнародний аеропорт «Львів» – 67 км Міжнародний аеропорт «Івано-Франківськ» – 96,4 км Курортного парку – 200 м Бювету мінеральних вод № 1 – 400 м. Бювету мінеральних вод № 2 – 1000 м. Середмістя Трускавця – 100 м Характеристики готелю У готелі 18 номерів. В кожному номері є ванна кімната, усі номери обладнані супутниковим телебаченням, мінібаром, телефоном, безкоштовним Wi-Fi. Номери готелю поділяються на 3 категорії: Люкс (39 м², тематичні) — «Єгипет», «Франція», «Голлівуд» та «Китай» Півлюкс (26 м²) Стандарт (18 м²) Інфраструктура Паркування; Ресторан з літньою терасою на 48 місць Послуги пральні; Конференц зал (35 місць); Косметологічний кабінет; Масажний кабінет; Ультразвукова діагностика. Гості готелю Найчастіше в готелі зупиняються відвідувачі курорту, для яких забезпечуються найкращі можливості пройти медичне обстеження та лікувальні процедури у місті-курорті Трускавець. Див. також Апельсин (готель) Рів'єра на Подолі Готель «Франц» Лондон (готель) ЗС Клуб (готель, Харків) Примітки 4.Готель "Оскар" у Трускавці Офіційний сайт Готель «Оскар»
Артзавод Платформа

Артзавод Платформа — коворкінгова платформа, креативний мистецько-освітній кластер, розташований на території колишнього Дарницького шовкового комбінату в Києві. Найбільший креативний кластер в Україні, утворений за принципом ревіталізації. Історія Комплекс запрацював у 2013 році на території занедбаного шовкового комбінату, який припинив виробництво у середині 1990-років. В об'єкт інвестовано $3 млн. Протягом 2014 року заходи, які приймав артзавод відвідало близько 100 тис. відвідувачів, 2015 року — 950 тис. Характеристика До складу комплексу входять закриті майданчики для проведення невеликих виставок, майстер-класів та інших освітніх заходів, майданчики під відкритим небом — для масштабних концертів та вечірок. Загальна площа території комплексу становить 120 тис. м². Із них на робочий простір (офіси, коворкінг) припадає 25 тис. м², закриті виставкові майданчики, майстерні, галереї, артпростір — 16 тис. м², простір для проведення фестивалів, конференцій, хакатонів, концертів та маркетів — 60 тис. м², простір для відпочинку та розваг — 10 000 м². Мистецькі події У вересні 2016 року, в одному з павільйоні платформи відбулася світова прем'єра сонОпери непрОсті (композитори Роман Григорів, та Ілля Разумейко, артисти NOVA OPERA лібретто за романом НепрОсті Тараса Прохасько) із Тарасом Прохаськом в ролі читця та перформера. Опера складається з трьох дій / Анн (Анна перша, Анна друга, Анна друга) які утворюють багатогодинний перформанс для сплячої публіки, який розпочинається опівночі, та закінчується на світанку. Тут кожен знайде для себе заняття. Наприклад, зробить оригінальні фотографії для соцмереж, послухає виступ українських музичних груп, купить вінтажні речі, знайде рідкісну або унікальну літературу, спробує равлика в медовому соусі або організує пряму трансляцію в Instagram. Тож не дивно, що сюди постійно з'їжджається столична молодь. Примітки Посилання Офіційний сайт [Архівовано 19 травня 2018 у Wayback Machine.]
Лісконоги (заказник)

Лісконо́ги — іхтіологічний заказник місцевого значення в Україні. Розташований у межах Новгород-Сіверського району Чернігівської області, біля села Лісконоги. Площа 51,7 га. Статус присвоєно згідно з рішенням Чернігівської обласної ради від 30.07.2010 року. Перебуває у віданні: Чернігівдержрибоохорона. Статус присвоєно для збереження місць зимівлі стерляді, виду, занесеного до Червогої книги України. Являє собою заглиблену ділянку дна річки Десна. Джерела Державний кадастр територій та об'єктів природно-заповідного фонду України станом на 01.01.2013; (191. Лісконоги) Іхтіологічний заказник «Лісконоги»