Попасна

Попа́сна — місто в Україні, адміністративний центр Попаснянської міської громади Сіверськодонецького району Луганської області, до 19 липня 2020 року — колишній адміністративний центр ліквідованого Попаснянського району Луганської області. Засноване у 1878 році, у зв'язку з будівництвом Донецької залізниці. За даними на 17 квітня 2023 року в місті Попасна проживало приблизно 200 осіб. Місто було майже повністю зруйноване під час бойових дій у лютому-травні 2022 і тимчасово перебуває під російською окупацією з 8 травня 2022 року. Географія Місто Попасна розташоване у західній частині Луганської області, за 90 км на північний захід від обласного центру. Поблизу міста пролягає автошлях територіального значення Т 0504. На південно-західній частині міста бере початок річка Балка Пилипчата. У місті бере початок річка Балка Комишуваха. У південній частині міста бере початок Балка Калинова. Історія Назву місто дістало від хутора Попасна[джерело?], який належав місцевому поміщикові і був базою для випасу овець[джерело?]. Первісна назва хутора — Кленовий: за поширення клену[джерело?]. У 1850 році почалося будівництво Донецько-Кам'яновугільної залізниці, а у 1878 році відкритий рух перших поїздів з Попасної до Дебальцевого та Краматорська. У цьому ж році був побудований залізничний вокзал станції Попасна. З 1910 року Попасна стала великим залізничним вузлом. З 1912 по 1931 роки були побудовані завод силікатної цегли, паровий млин, скляний завод (евакуйований з Польщі), три школи, клуб, бібліотека, вагонне і локомотивне депо, вагоноремонтний завод. Місто постраждало внаслідок геноциду українського народу, вчиненого урядом СРСР у 1932—1933 роках, кількість встановлених жертв — 416 осіб. 24 жовтня 1938 року Попасній було офіційно надагно статус міста. До 1944 року місто мало назву імені Лазара Кагановича. В ході німецько-радянскої війни місто було сильно зруйноване. Але вже з 1944 року, після звільнення, місту відновлена назва — Попасна і в ньому почали відновлювати виробництво. Після війни з'явилися такі підприємства як хлібокомбінат, завод продтоварів, швейна фабрика, молокозавод. У 1955 році в місті вже діяли декілька підприємств з обслуговування залізничного транспорту, скляний завод, молочний завод, хлібопекарський комбінат, три середні школи, три семирічні школи, дві школи робітничої молоді, початкова школа, 5 бібліотек, стадіон.. У 1974 році чисельність населення становила 30,3 тис. осіб, найбільшими підприємствами були вагоноремонтний завод, завод металовиробів, скляний завод, молокозавод і швейна фабрика. У січні 1989 року чисельність населення становила 30 257 осіб (14191 чоловіків і 16066 жінок), тут діяв вагоноремонтний завод, завод металовиробів, склозавод і швейна фабрика. Війна на сході України З 2014 року місто перебуває в зоні бойових дій війни на сході України. 22 липня 2014 року, в ході АТО, українські військові підрозділи і добровольчий батальйон «Донбас» звільнили Попасну від угруповань бойовиків ЛНР. З 2014 по 2021 роки місто періодично зазнавало ударів артилерією, градами, гранатометами та снайперськими гвинтівками. Російське вторгнення (з 2022) Російські загарбники почали завдавати обстріли по місту невдовзі після початку повномасштабного російського вторгнення в Україну у лютому 2022 року. 8 травня 2022 року українським військовим довелось відійти на підготовлені позиції, місто опинилось під російською окупацією.. 2 липня 2022 року в місті спочатку зайнявся, а потім вибухнув російський склад боєприпасів. Місто Попасна було форпостом української оборони на початку повномасштабного російського вторгнення. Саме Попасна стала першим містом, яке російська армія зрівняла із землею. У перші дні окупації у місті залишалося півтори тисячі мешканців. Наразі у Попасній немає зв'язку, води, світла, магазинів, незважаючи на те, що місто розташоване далеке від лінії фронту. 27 жовтня 2022 року з'явились заяви, що окупанти не збираються відбудовувати місто Попасна. Окупантами розглядають ідеї переселення людей в інші окуповані міста: Первомайськ, Золоте, Лисичанськ, Сіверськодонецьк. Населення Мова За даними перепису 2001 року 49,44 % населення міста вказали українську мову рідною, 50,31 % — російську, 0,25 % — інші мови. Економіка Економіка міста переважно була орієнтована на залізничний транспорт та вугільну промисловість. До повномасштабного російського вторгнення в місті діяли вагоноремонтний завод, локомотивне депо, вагонне депо та хлібоприймальне підприємство. ЗМІ Попасна.City — міське інтернет-видання, запущене у липні 2018 року колективом газети «Попаснянський вісник» та Агенцією розвитку локальних медіа «Або». З початком повномасштабної війни редакція релокувалася і продовжує щоденно оновлювати сайт. Архітектура Свято-Миколаївський храм (22.05.1909) Палац культури залізничників (1928), пізніше — Будинок науки і техніки. Палац культури вагоноремонтного заводу (1953), з 1991 року — районний будинок культури. Парки та площі Сквер «Єднання сердець» — у сквері знаходиться скульптура і місток для закоханих; Парк імені Калюжного — з фонтаном відреставрованим у 2019-у році; Сосновий бір — знаходиться на околицях мікрорайону Скляний; Площа Миру — на площі розташований фонтан з підсвіткою. Пам'ятники, скульптури та мурали Пам'ятник «Історичний кип'ятильник» — присвячений герою книги «12 стільців», який був встановлений біля залізничного вокзалу станції Попасна у 2018 році; Мурали французького художника Жюльєна Маллана; Мурал — державний Герб України на фоні прапора. Культура Фестивалі «Паславский-Fest» — фестиваль сучасної української пісні, присвячений воїну АТО — Марку Паславському, який захищав Попасну і загинув в Іловайську; Фестиваль борщу — відбувався у вересні; Фестиваль вареників — відбувався у лютому-березні. Краєзнавчий музей Попаснянський районний краєзнавчий музей заснований на базі колишнього шкільно-заводського музею. Організатором і беззмінним керівником музею був ветеран Другої світової війни, «Відмінник народної освіти», Почесний громадянин міста Попасна — Семен Петрович Іофе. З 1952 року разом з учнями середньої школи № 45 він почав збирати різні старовинні речі. 9 травня 1975 року відбулося урочисте відкриття музею у окремому приміщенні по вул. Герцена, 3. 15 лютого 2002 року рішенням сесії районної ради музею присвоєно статус районного краєзнавчого музею. Колекція районного краєзнавчого музею міста Попасна нараховувала понад 13 тисяч одиниць зберігання — це пам'ятки археології, зібрання нумізматики, документи, твори мистецтва й побутові речі. Музейну експозицію розгорнуто на площі 492 м² у 9 залах, де представлено майже 10 тисяч оригінальних експонатів, експозиція складається з наступних відділів: «Виникнення життя на землі» «Природа краю» «Історія краю періоду — кінець ХІХ — початок ХХ століття» «Історія краю з 1905 до кінця 1930 рр.» «Історія краю періоду Другої світової війни (1939—1945)» «Мистецтво Попаснянщини» «АТО». Віртуальна подорож музеєм. Екскурсійні дні відбувалися з вівторка по суботу з 8:00 до 17:00. Галерея Місто-побратим Сент-Етьєн, Франція. Відомі особи Уродженці міста Бережний Владислав Олегович (1996—2019) — сержант Збройних сил України, учасник російсько-української війни. Єгоров Давид Артемович (2001—2023) — старший солдат Збройних сил України, учасник російсько-української війни. Іванченков Андрій Вікторович (13.03.1972 — 02.04.2023) — старший сержант 58-ої окремої мотопіхотної бригади імені гетьмана Івана Виговського Збройних Сил України, що загинув під час російського вторгнення в Україну (з 2022). Комаровський Олексій Валентинович (нар. 1974) — український кіносценарист, драматург, педагог. Лукін Сергій Вікторович (06.08.1971 — 04.04.2025) — молодший сержант, (старший стрілець-оператор військової частини А4844), Збройних Сил України, що загинув під час російського вторгнення в Україну 2022 року. 2024 року нагороджений медаллю «Сильному духом». Павловський Валерій Володимирович (нар. 1939) — радянський філософ. Петров Євген Анатолійович (1985—2014) — солдат ЗСУ, учасник російсько-української війни. Пугач Валерій Михайлович (нар. 1945) — український фізик-ядерник, доктор фізико-математичних наук. Савельєв Олег Миколайович (1928—1999) — лікар-гігієніст, доктор медичних наук, професор Буковинського медичного університету.. Тюрін Олександр Володимирович (24.02.1976 — 03.10.2025) — солдат ЗСУ, старший стрілець, що загинув під час російського вторгнення в Україну 2022 року. Шевченко Віктор Порфирович (1908—?) — український архітектор. Галерея Див. також Перелік населених пунктів, що постраждали від Голодомору 1932-1933, Луганська область Примітки Джерела Офіційний вебсайт Верховної Ради України[недоступне посилання з липня 2019] информация о городе Попасная (рос.) Календар пам'ятних дат м. Попасна Література Василь Пірко Заселення Степової України в XVI—XVIII ст. // Донецьк: Укр. центр, 1998. — 124 с. Петро Лаврів. Історія південно-східної України. Львів. «Слово», 1992. 152 с. ISBN 5-8326-0011-8 Алфьоров М. А. Урбанізаційні процеси в Україні в 1945—1991 рр: Монографія/ М. А. Алфьоров — Донецьк: Донецьке відділення НТШ ім. Шевченка, ТОВ «Східний видавничий дім» 2012. — 552 с. Алфьоров М. А. Міграційні процеси та їх вплив на соціально-економічний розвиток Донбасу (1939—1959 рр.): монографія / М. А. Алфьоров; Укр. культурол. центр, Донец. від-ня Наук. т-ва ім. Шевченка. — Донецьк, 2008. — 192 c. Посилання Попасна.City — інтернет-видання про життя міста, головні новини Попасної Туристичний путівник Попасною