NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Погорцы

Погорцы (укр. Погірці) — село в Рудковской городской общине Самборского района Львовской области Украины. Занимает площадь 21,2 км². Почтовый индекс — 81445. Телефонный код — 3236. Население Население по переписи 2001 года составляло 1634 человека. Население по состоянию на 2020 год составляло 1292 человека. Население по состоянию на 2024 год составляет 1973 человек. Языковой состав Родной язык населения по данным переписи 2001 года: Примечания Ссылки Погорцы на сайте Верховной рады Украины Архивная копия от 7 января 2022 на Wayback Machine
Pidberessja

Pidberessja (ukrainisch Підбереззя; russisch Подберезье Podberesje, polnisch Podberezie) ist ein Dorf in der Westukraine mit etwa 1000 Einwohnern (2001). Der Ort liegt östlich des Flusses Strypa (Стрипа) im Rajon Luzk der Oblast Wolyn, etwa 10 Kilometer westlich der ehemaligen Rajonshauptstadt Horochiw und 54 Kilometer südwestlich der Oblasthauptstadt Luzk. Geschichte Der Ort wird 1629 zum ersten Mal schriftlich erwähnt und gehörte bis 1793 zur Woiwodschaft Wolhynien in der Adelsrepublik Polen-Litauen. Mit den Teilungen Polens fiel der Ort an das Russische Reich und lag dort bis zum Ende des Ersten Weltkriegs im Gouvernement Wolhynien. Nach dem Ersten Weltkrieg kam der Ort zu Polen (in die Woiwodschaft Wolhynien, Powiat Horochów, Gmina Podberezie). Im Zweiten Weltkrieg wurde er zwischen 1939 und 1941 von der Sowjetunion besetzt. Nach dem Überfall auf die Sowjetunion im Juni 1941 wurde er bis 1944 von Deutschland besetzt, dies gliederte den Ort in das Reichskommissariat Ukraine in den Generalbezirk Brest-Litowsk/Wolhynien-Podolien, Kreisgebiet Gorochow. Nach dem Krieg wurde der Ort der Sowjetunion zugeschlagen. Dort kam das Dorf zur Ukrainischen SSR und seit 1991 ist es ein Teil der unabhängigen Ukraine. Am 12. Juni 2020 wurde das Dorf ein Teil neu gegründeten Stadtgemeinde Horochiw, bis dahin bildete der Ort die Landratsgemeinde Pidberessja (Підберезівська сільська рада/Pidberesiwska silska rada) im Nordwesten des Rajons Horochiw. Am 17. Juli 2020 wurde der Ort Teil des Rajons Luzk. Weblinks Eintrag zum Ort in der Enzyklopädie der Geschichte der Städte und Dörfer der Ukrainischen SSR (ukrainisch) Podberezie. In: Filip Sulimierski, Władysław Walewski (Hrsg.): Słownik geograficzny Królestwa Polskiego i innych krajów słowiańskich. Band 15, Teil 2: Januszpol–Wola Justowska. Walewskiego, Warschau 1902, S. 465 (polnisch, edu.pl). Einzelnachweise
Podberezie

Podberezie (ukr. Підбереззя) – wieś w rejonie łuckim obwodu wołyńskiego Wieś założona w 1629 r. W II Rzeczypospolitej miejscowość była siedzibą gminy wiejskiej Podberezie w powiecie horochowskim województwa wołyńskiego. Wieś liczy 1020 mieszkańców. Wieś należała pierwotnie do Mariana Grocholskiego, zaś później w majątku zamieszkali jego córka Maria z mężem Zygmuntem Czerwińskim i rodziną. Do 2020 w rejonie horochowskim. Przypisy Linki zewnętrzne Podberezie na stronie Rady Najwyższej Ukrainy http://grocholski.pl/pl/podberezie/
Pidberezzea, Horohiv

Pidberezzea (în ucraineană Підбереззя) este o comună în raionul Horohiv, regiunea Volînia, Ucraina, formată numai din satul de reședință. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației satului Pidberezzea era vorbitoare de ucraineană (99,22%), existând în minoritate și vorbitori de alte limbi. Note
Подберезье (Волынская область)

Подбере́зье (укр. Підбереззя) — село в Гороховской городской общине Луцкого района Волынской области Украины. До 2020 года входило в Гороховский район. Код КОАТУУ — 0720886201. Население по переписи 2001 года составляет 1020 человек. Почтовый индекс — 45730. Телефонный код — 803379. Занимает площадь 22,7 км². Ссылки Подберезье на сайте Верховной рады Украины (укр.)
Підбереззя (Луцький район)

Підбере́ззя — село в Україні, у Луцькому районі Волинської області. Входить до складу Горохівської міської територіальної громади. Населення становить 1020 осіб. Історія 12 червня 2020 року, відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України № 708-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Волинської області», село увійшло в склад Горохівської міської громади. 19 липня 2020 року, в результаті адміністративно-територіальної реформи та ліквідації Горохівського району, село увійшло до складу новоутвореного Луцького району. Географія Село розташоване на лівому березі річки Стрипа. Населення Згідно з переписом УРСР 1989 року чисельність наявного населення села становила 1107 осіб, з яких 557 чоловіків та 550 жінок. За переписом населення України 2001 року в селі мешкало 1017 осіб. Мова Розподіл населення за рідною мовою за даними перепису 2001 року: Церква зачаття святої Анни Церква зачаття святої Анни в селі Підбереззі одна з найстаріших у Горохівському районі, побудована у XVII століття. Пам'ятка архітектури національного значення. В користуванні громади УПЦ Київського Патріархату. Історія Уперше згадується в 1570 році, було власністю Бокіїв, Хобултовських. У 1906 році село Підберезської волості Володимир-Волинського повіту Волинської губернії. Відстань від повітового міста 45 верс. Дворів 147, мешканців 871. До Другої світової війни в цьому населеному пункті існував невеличкий палац та парк родини Грохольських, проте після 1939 року він був знищений. Люди В селі народився Заремба Сергій Захарович — український історик, дослідник історії України доби середньовіччя, краєзнавець, пам'яткознавець. Примітки Література Підбере́ззя // Історія міст і сіл Української РСР : у 26 т. / П.Т. Тронько (голова Головної редколегії). — К. : Головна редакція УРЕ АН УРСР, 1967 - 1974. — том Волинська область / І.С. Клімаш (голова редколегії тому), 1970 : 747с. — С.209 Посилання Погода в селі Підбереззя
Pidvysoke, Ternopil Oblast

Pidvysoke (Ukrainian: Підвисоке, Polish: Podwysokie) is a village of 317 people in Ternopil Raion of Ternopil Oblast in western part of Ukraine. It is situated along the valley of river Narayivka with forested hills (of about 400 meters above sea level) on both sides of the village. It is the first village when entering Ternopil Raion and Ternopil Oblast by highway Stryi-Kirovohrad from the side of Rohatyn and Ivano-Frankivsk Oblast. There is an important railway station and junction in the village as well as Pidvysoke limestone slaking factory. Vast deposits of limestone are nearby. Pidvysoke belongs to Naraiv rural hromada, one of the hromadas of Ukraine. Population in 1900 (Austrian census) was 473 inhabitants (including 19 Jews). History Monuments from the early Bronze Age have been found near Pidvysoke. In 1524, certain Martin and his cousin Fedko (Theodore) having returned from the Turkish captivity, obtained rights for hereditary possession of Pidvysoke. In 1548 the village was owned by Jakub Wysocki and in 1578 Pidvysoke belonged to Ivan, son of Mykhaylo and Ivan, son of Vasko Pidvysotsky. In 1595 king Sigismund of Poland permitted to Ivan (Jan) Vysocki to establish here the town of Pidvysoke using Magdeburg privileges. In 1626 the town rights of Pidvysoke were reconfirmed by the Polish king. In 1626, 80% of the town was destroyed by the invasion of Crimean Tatars. In 1853 the stone Polish Roman Catholic church was built. The church was closed by Soviets but in 1991 it was renovated again and reconverted into Ukrainian Greek-Catholic church, still functioning today. Until 18 July 2020, Pidvysoke belonged to Berezhany Raion. The raion was abolished in July 2020 as part of the administrative reform of Ukraine, which reduced the number of raions of Ternopil Oblast to three. The area of Berezhany Raion was merged into Ternopil Raion. Village data Territory: 1.15 km2 Population density: 265.65 persons per km2. Postal index 47523 Telephone code +380 3548 Distance to district center of Berezhany - 16 km Nearby villages Lopushnia Kuriany Demnia Hutysko Rohachyn References External links Webpage about Pidvysoke Gallery
Pidvysoke (Naráyiv)

Pidvysoke (ucraniano: Підвисо́ке) es un pueblo de Ucrania, perteneciente al municipio rural de Naráyiv, en el raión de Ternópil de la óblast de Ternópil.​ En 2001, el pueblo tenía una población de 317 habitantes.​ Se ubica en el límite con la óblast de Ivano-Frankivsk, a medio camino entre Berezhany y Rohatyn sobre la carretera M12.​ Historia Antes de la formación del actual municipio de Naráyiv en 2019, el pueblo era sede de un consejo rural en el raión de Berezhany. El consejo rural incluía como pedanías a Hútysko y Demnia.​ Referencias
Podwysokie (rejon tarnopolski)

Podwysokie (ukr. Підвисоке) – wieś na Ukrainie w rejonie tarnopolskim (do 2020 brzeżańskim) należącym do obwodu tarnopolskiego. Znajduje tu się stacja kolejowa Podwysokie, położona na linii Tarnopol – Stryj. W II Rzeczypospolitej miejscowość w powiecie brzeżańskim województwa tarnopolskiego. W 1944 r. żołnierze niemieccy zastrzelili ks. Antoniego Faranowskiego. W tym samym roku nacjonaliści ukraińscy z OUN-UPA zamordowali Polkę, żonę Ukraińca, i jej córkę. Przypisy Bibliografia O katastrofie kolejowej na stacji Podwysokie. „Kurjer Lwowski”. 462, s. 4, 4 października 1909. Linki zewnętrzne Podwysokie (5), wś, pow. brzeżański, [w:] Słownik geograficzny Królestwa Polskiego, t. VIII: Perepiatycha – Pożajście, Warszawa 1887, s. 486 . Podwysokie na stronie Rady Najwyższej Ukrainy. (ukr.)
Pidvîsoke, Berejanî

Pidvîsoke (în ucraineană Підвисоке) este localitatea de reședință a comunei Pidvîsoke din raionul Berejanî, regiunea Ternopil, Ucraina. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației localității Pidvîsoke era vorbitoare de ucraineană (99,05%), existând în minoritate și vorbitori de alte limbi. Note
Подвысокое (Тернопольская область)

Подвысокое (укр. Підвисоке) — село в Нараевской сельской общине Тернопольского района Тернопольской области Украины. До 2020 года входило в Бережанский район. Код КОАТУУ — 6120485701. Население по переписи 2001 года составляло 317 человек. Географическое положение Село Подвысокое находится на берегах реки Нараевка, выше по течению примыкает село Демня, ниже по течению примыкает село Лопушня. Через село проходят автомобильная дорога М-12 (E 50) и железная дорога, станция Подвысокое. История 1875 год — дата основания. Экономика Завод стройматериалов. Объекты социальной сферы Школа I—II ст. Клуб. Фельдшерско-акушерский пункт. Примечания
Podwysoka

Podwysoka (ukr. Підвисоке) – wieś na Ukrainie, w rejonie kołomyjskim (do 2020 roku w rejonie śniatyńskim) obwodu iwanofrankiwskiego, założona w 1443. W II Rzeczypospolitej miejscowość należała do gminy wiejskiej Stecowa w powiecie śniatyńskim województwa stanisławowskiego. Wieś liczy 2519 mieszkańców. Przypisy Linki zewnętrzne Podwysokie 4.) P., wś, pow. śniatyński, [w:] Słownik geograficzny Królestwa Polskiego, t. VIII: Perepiatycha – Pożajście, Warszawa 1887, s. 486 .
Pidvîsoke, Sneatîn

Pidvîsoke (în ucraineană Підвисоке) este o comună în raionul Sneatîn, regiunea Ivano-Frankivsk, Ucraina, formată numai din satul de reședință. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației comunei Pidvîsoke era vorbitoare de ucraineană (99,96%), existând în minoritate și vorbitori de alte limbi. Note
Подвысокое (Ивано-Франковская область)

Подвысо́кое (укр. Підвисоке) — село в Снятынской городской общине Коломыйского района Ивано-Франковской области Украины. Население по переписи 2001 года составляло 2519 человек. География Занимает площадь 17,97 км². История Основан в 1443 году. По Королевской люстрации 1565 года в селе насчитывалось 26 хозяев и поп. Согласно распоряжению Кабинета Министров Украины от 12 июня 2020 года № 714-р «Об определении административных центров и утверждении территорий территориальных общин Ивано-Франковской области» вошло в состав Снятинской городской общины Население Примечания Ссылки Подвысокое на сайте Верховной рады Украины
Підвисоке (Коломийський район)

Підвисо́ке — село в Україні, у Снятинській міській громаді Коломийського району Івано-Франківської області. Історія За Королівською люстрацією 1565 року в селі налічувались 26 господарів і піп (отже, була й церква). 12 червня 2020 року, відповідно до Розпорядження Кабінету Міністрів України № 714-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Івано-Франківської області», увійшло до складу Снятинської міської територіальної громади. 19 липня 2020 року, в результаті адміністративно-територіальної реформи та ліквідації Снятинського району, село увійшло до складу новоутвореного Коломийського району. Культура У селі відбувалися зйомки української стрічки «Борода» режисера Дмитра Сухолиткого-Собчука у складі проекту «Україно, Goodbye!». також у селі є фольклорний гурт «Родина» Чисельність та етнічний склад населення Мова Розподіл населення за рідною мовою за даними перепису 2001 року: Примітки Посилання Інформація[недоступне посилання з квітня 2019] // gska2.rada.gov.ua
Pidhaiți, Volodîmîr-Volînskîi

Pidhaiți (în ucraineană Підгайці) este un sat în comuna Hobultova din raionul Volodîmîr-Volînskîi, regiunea Volînia, Ucraina. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației localității Pidhaiți era vorbitoare de ucraineană (98,75%), existând în minoritate și vorbitori de rusă (1,25%). Note
Подгайцы (Владимирский район)

Подгайцы (укр. Підгайці) — село в Зимневской сельской общине Владимирского района Волынской области Украины. Население по переписи 2001 года составляет 160 человек. Почтовый индекс — 44760. Телефонный код — 3342. Ссылки Подгайцы на сайте Верховной рады Украины (укр.)
Підгайці (Володимирський район)

Підга́йці — село в Україні, у Зимнівській сільській громаді Володимирського району Волинської області. Населення становить 161 особа. Географія Відстань до обласного центру складає 64 км, до районного центру — 10 км. Населення За даними всеукраїнського перепису населення 2001 року у селі мешкало 160 осіб. Мова Розподіл населення за рідною мовою за даними перепису 2001 року був наступним: Географія Село розташоване на правому березі Свинорийки. Історія Вперше згадуються Підгайці 14 травня 1498 року, коли Ян Никлевич Підгаєцький продав село володимирському старості Василю Хребтовичу. 13 грудня 1550 року, коли вони були продані князями Олександром Андрійовичем та Ганною Андріївною Сангушковичами-Коширськими пану Олексію Вовчку Якимовичу Жасківському. 21 липня 1563 року він подарував Підгайці своїй дружині Ганні Василівні Патрикієвич. При королі Жиґимонті Августі також згадується земля Підгайці у Володимирському повіті, яка разом з землею Радочиж та маєтком Яновом належала до володимирського монастиря Святого Спаса, була надана королем дворянину Павлу Григоровичу Оранському, а пізніше, 28 лютого 1563 року також надана у спадок його дітям: Михайлу, Григорію та Іллі. У 1578 році, 6 червня, власність на монастир разом з Підгайцями Павлом Оранським та його синами була підтверджена королем Стефаном, а 3 лютого 1580 року підтверджене пожиттєве володіння Михайлу Оранському. Після нападу козаків та татар 14 травня 1649 року на села Хмелів, Хмелівка-Болоховичі та Підгайці, які тоді належали Андрію Заленському, з 41 господарств залишилося 36 домів. Після нападу 7 лютого 1650 року у Хмелеві Великому та Підгайцях разом 10 домів було. Під час нападу 23 жовтня 1652 року на село у частинах Хмелева Великого та Підгаєць, які належали Заленському разом залишилось всього 4 дими. На той самий час у маєтках Ярослава Потія у Хмелеві Великому, Підгайцях і Хобултові залишилось разом 40 димів, що на 24 менше ніж було до того. У 1906 році село Микулицької волості Володимир-Волинського повіту Волинської губернії. Відстань від повітового міста 11 верст, від волості 5. Дворів 40, мешканців 306. 12 червня 2020 року, відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України № 708-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Волинської області», увійшло до складу Зимнівської сільської територіальної громади. 19 липня 2020 року, в результаті адміністративно-територіальної реформи та ліквідації Володимир-Волинського району(1940—2020), село увійшло до новоутвореного Володимир-Волинського району (від 18 липня 2022 Володимирського). Примітки Джерела Podhajce (5), wś, pow. włodzimierski // Słownik geograficzny Królestwa Polskiego. — Warszawa : Druk «Wieku», 1887. — Т. VIII. — S. 384. (пол.) Посилання
Pidhaitsi, Kremenets Raion, Ternopil Oblast

Pidhaitsi (Ukrainian: Підгайці) is a village in the Kremenets urban hromada of the Kremenets Raion of Ternopil Oblast in Ukraine. After the liquidation of the Kremenets Raion (1940–2020) on 19 July 2020, the village became part of the Kremenets Raion. References Bibliography (in Ukrainian) М. Бесараба, П. Гуцал., Підгайці // Ternopil Encyclopedic Dictionary: in 4 v. / editorial board: H. Yavorskyi and other, Ternopil: "Zbruch", 2008, V. 3: П—Я, S. 79-80. — ISBN 978-966-528-279-2. "Podhajce (3), wś nad rz. Horynką, pow. krzemieniecki". Geographical Dictionary of the Kingdom of Poland (in Polish). 8. Warszawa: Kasa im. Józefa Mianowskiego. 1887. p. 384.
Podhajce (rejon krzemieniecki)

Podhajce (ukr. Підгайці, Pidhajci) – wieś na Ukrainie w obwodzie tarnopolskim, w rejonie krzemienieckim, nad Horynką dopływem rzeki Horyń. Przypisy Bibliografia Podhajce 3.), wś nad rzeką Horynką, pow. krzemieniecki, [w:] Słownik geograficzny Królestwa Polskiego, t. VIII: Perepiatycha – Pożajście, Warszawa 1887, s. 384 .
Подгайцы (Кременецкий район)

Подгайцы (укр. Підгайці) — село в Кременецкой городской общине Кременецкого района Тернопольской области Украины. До 2020 года входило в Шумский район. Почтовый индекс — 47104. Телефонный код — 3558. Население Население по переписи 2001 года составляло 530 человек. Языковой состав Родной язык населения по данным переписи 2001 года: Примечания Ссылки Подгайцы на сайте Верховной рады Украины
Pidhaichyky, Zboriv urban hromada, Ternopil Raion, Ternopil Oblast

Pidhaichyky (Ukrainian: Підгайчики) is a village in Zboriv urban hromada, Ternopil Raion, Ternopil Oblast, Ukraine. The first written mention of the village was in 1598. After the liquidation of the Zboriv Raion on 19 July 2020, the village became part of the Ternopil Raion. Saint Nicholas Church (1737, moved from the village of Tustoholovy, Ternopil Raion, wooden) is situated there. Maria-Ivanna Hrushevska (1868–1948), Ukrainian public figure, translator, and spouse of Ukrainian political leader Mykhailo Hrushevsky is a notable resident. References
Podhajczyki (hromada Zborów)

Podhajczyki (ukr. Підгайчики) – wieś na Ukrainie w obwodzie tarnopolskim, w rejonie tarnopolskim, w hromadzie Zborów. W latach 1940-2020 w rejonie zborowskim. Zobacz też Podhajczyki (ujednoznacznienie) Przypisy Linki zewnętrzne Podhajczyki 2.) P. z ''Wołosówką'', rus. ''Pidhajczyki'', wś, pow. złoczowski, [w:] Słownik geograficzny Królestwa Polskiego, t. VIII: Perepiatycha – Pożajście, Warszawa 1887, s. 388 .
Pidhaiciîkî, Zboriv

Pidhaiciîkî (în ucraineană Підгайчики) este un sat în comuna Iarcivți din raionul Zboriv, regiunea Ternopil, Ucraina. Demografie Conform recensământului din 2001, toată populația localității Pidhaiciîkî era vorbitoare de ucraineană (100%). Note
Подгайчики (Зборовская городская община)

Подгайчики (укр. Підгайчики) — село в Зборовской городской общине Тернопольского района Тернопольской области Украины. Основано в 1654 году. До 2020 года входило в Зборовский район. Код КОАТУУ — 6122689805. Географическое положение Село Подгайчики находится на правом берегу реки Гнилка, выше по течению примыкает село Волосовка, ниже по течению на расстоянии в 2 км расположено село Тустоголовы, на противоположном берегу — село Ярчовцы. Рядом проходит железная дорога, станция Ярчовцы в 0,5 км. Население Население по переписи 2001 года составляло 186 человек. Языковой состав Родной язык населения по данным переписи 2001 года: Примечания
Підгайчики (Зборівська міська територіальна громада)

Підга́йчики — село в Україні, у Зборівській міській територіальній громаді Тернопільського району Тернопільської області. Розташоване на річці Гнилка, на заході району. Було підпорядковане Ярчовецькій сільській раді (2016). Історія Перша писемна згадка — 1598 рік. 1803 та 1834 у Підгайчиках — пошесть холери. Діяли товариства «Просвіта», «Січ», «Луг», «Сільський господар», кооператива. 12 червня 2020 року, відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України № 724-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Тернопільської області» увійшло до складу Зборівської міської громади. 19 липня 2020 року, в результаті адміністративно-територіальної реформи та ліквідації Зборівського району, село увійшло до складу Тернопільського району. Населення За даними перепису 2001 року, населення Підгайчиків становило 186 осіб. Мова Рідна мова населення за даними перепису 2001 року: Пам'ятки Церква святого Миколая (1737 перенесена з і с. Тустоголови на Зборівщині; дерев'яна). Пам'ятний хрест на згадку про скасування панщини у 1848 році. Капличка з дерев'яною «фігурою» святого Миколая. Соціальна сфера Працює бібліотека. Відомі люди Народилися Андрій Бабій (нар. 1978) — кандидат технічних наук; Микола Бута (нар. 1916) — громадський діяч; Марія Вояковська (1868—1948) — українська вчителька, перекладачка. Дружина Голови Центральної Ради Української Народної Республіки Михайла Грушевського, мати Катерини Грушевської. На цвинтарі біля церкви збереглася могила її батька — о. Сильвестра Вояковського. Андрій Яремус (нар. 1977) — майстер спорту України з гирьового спорту. Владислав Яроцький (1879–1965) — — польський живописець, графік, архітектор, педагог, громадський діяч. Галерея Примітки Література Коропецька У., Уніят В. Підгайчики // Тернопільщина. Історія міст і сіл : у 3 т. — Тернопіль : ТзОВ «Терно-граф», 2014. — T. 2 : Г — Л. — С. 386. — ISBN 978-966-457-228-3. Г. Гошко, Ю. Ковальков Підгайчики // Тернопільський енциклопедичний словник : у 4 т. / редкол.: Г. Яворський та ін. — Тернопіль : Видавничо-поліграфічний комбінат «Збруч», 2008. — Т. 3 : П — Я. — С. 80. — ISBN 978-966-528-279-2. Podhajczyki // Słownik geograficzny Królestwa Polskiego. — Warszawa : Druk «Wieku», 1887. — Т. VIII. — S. 388. (пол.)
Pidhirne (Consejo del pueblo Novotarutynska)

Pidhirne (ucraniano: Підгірне) es un pueblo del Raión de Bolhrad en el Óblast de Odesa de Ucrania. Según el censo de 2001, tiene una población de 168 habitantes. Véase también Pidhirne (Consejo del pueblo Pidhirnenska) Enlaces externos
Pidhirne, Bolgrad

Pidhirne (în ucraineană Підгірне) este un sat în comuna Borodino din raionul Bolgrad, regiunea Odesa, Ucraina. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației localității Pidhirne era vorbitoare de rusă (51,19%), existând în minoritate și vorbitori de bulgară (29,76%), română (15,48%) și ucraineană (1,79%).
Подгорное (Буджакская поселковая община)

Подгорное (укр. Підгірне) — село в Буджакской поселковой общине Болградского района Одесской области Украины. Расположено на реке Кантемир. Население по переписи 2001 года составляло 168 человек. Почтовый индекс — 68512. Телефонный код — 8-04847. Занимает площадь 0,45 км². Код КОАТУУ — 5124787601. История В 1945 г. Указом ПВС УССР село Старый Кантемир переименовано в Подгорное. До 2020 года входило в Тарутинский район. Ссылки Подгорное на сайте Верховной рады Украины (укр.) Примечания
Підгірне (Буджацька селищна громада)

Підгі́рне — село Буджацької селищної громади, у Болградському районі Одеської області України. Населення становить 168 осіб. Історія Указом Президії Верховної Ради УРСР від 14 листопада 1945 року село Старий Кантемір Новотарутинської сільради Бородінського району Ізмаїльської області перейменували на село Підгірне. 12 червня 2020 року, відповідно до Розпорядження Кабінету Міністрів України від № 724-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Одеської області», увійшло до складу Бородінської селищної територіальної громади. 19 липня 2020 року, в результаті адміністративно-територіальної реформи і ліквідації Тарутинського району, село увійшло до складу новоутвореного Болградського району. Населення Згідно з переписом УРСР 1989 року чисельність наявного населення села становила 149 осіб, з яких 73 чоловіки та 76 жінок. За переписом населення України 2001 року в селі мешкало 170 осіб. Мова Розподіл населення за рідною мовою за даними перепису 2001 року: Примітки