NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Джулинка

Джу́линка (укр. Джулинка) — село в Гайсинском районе Винницкой области Украины. Административный центр Джулинской сельской общины. В 1924—1959 годах — административный центр Джулинского района. До 2020 года входило в Бершадский район. Код КОАТУУ — 0520481603. Население по переписи 2001 года составляет 3953 человека. Почтовый индекс — 24450. Телефонный код — 4352. Занимает площадь 5,973 км². Ссылки Джулинка на сайте Верховной рады Украины (укр.)
Dzvenyhorod

Dzvenyhorod (Ukrainian: Дзвенигород) is a village in Melnytsia-Podilska settlement hromada, Chortkiv Raion, Ternopil Oblast, Ukraine. History The first written mention is from 1126. Until the end of the 18th century the Dzvenyhorod Castle was preserved. In 1877 archaeological excavations were performed in the area by Adam Kirkor. After the liquidation of the Borshchiv Raion on 19 July 2020, the village became part of the Chortkiv Raion. Religion Church of the Assumption (1801). Gallery References Sources (in Ukrainian) Клименко О., Хаварівський Б., Дзвенигород // Ternopil Encyclopedic Dictionary: in 4 v. / editorial board: H. Yavorskyi and other, Ternopil: "Zbruch", 2004, V. 1: А—Й, S. 488–489. — ISBN 966-528-197-6. "Dźwinogród (1), miasteczko". Geographical Dictionary of the Kingdom of Poland (in Polish). 2. Warszawa: Kasa im. Józefa Mianowskiego. 1881. p. 310.
Dźwinogród (hromada Mielnica Podolska)

Dźwinogród (dawniej: Zwenigród Halicki (Звенигород Галицкий), ukr. Дзвенигород) – wieś (dawniej miasteczko) na Ukrainie w rejonie czortkowskim w obwodzie tarnopolskim licząca 269 mieszkańców. Historia Książę przemyski Wołodar Rościsławicz zmarły w 1124 r. dzieląc swoje państwo pomiędzy dwóch synów ziemię dźwinogrodzką przekazał Władymirkowi, który zaczął tu samodzielnie panować, w związku z czym powstało osobne Księstwo dźwinogrodzkie istniejące do 1144 roku. W 1240 r. gród został zniszczony przez Tatarów. Za II Rzeczypospolitej do 1934 roku wieś stanowiła samodzielną gminę jednostkową w powiecie borszczowskim w woj. tarnopolskim. W związku z reformą scaleniową została 1 sierpnia 1934 roku włączona do nowo utworzonej wiejskiej gminy zbiorowej Dźwiniaczka w tymże powiecie i województwie. W okresie II RP właścicielem dóbr Dźwinogród był Oswald Kimelman. W latach 1943–1945 nacjonaliści ukraińscy z UPA zamordowali tutaj 15 Polaków. Po 1945 roku miejscowość weszła w struktury administracyjne Ukraińskiej SRR. Zabytki Dwór wybudowany w stylu klasycystycznym przez Teodora Kęszyckiego istniał do 1918 r. zamek Przypisy Linki zewnętrzne Dźwinogród, rus. ''Zwinihorod'', 1.) miasteczko, pow. borszczowski, [w:] Słownik geograficzny Królestwa Polskiego, t. II: Derenek – Gżack, Warszawa 1881, s. 310 . Starożytny Dźwinogród i Rożne Pole Dźwinogród na mapie
Dzvenîhorod, Borșciv

Dzvenîhorod (în ucraineană Дзвенигород) este un sat în comuna Urojaine din raionul Borșciv, regiunea Ternopil, Ucraina. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației localității Dzvenîhorod era vorbitoare de ucraineană (99,63%), existând în minoritate și vorbitori de alte limbi. Note
Дзвенигород

Дзвени́горо́д (укр. Дзвенигород) — село в Мельнице-Подольской поселковой общине Чортковского района Тернопольской области Украины. Первое упоминание о селе датируется 1126 годом. До 2020 года входило в Борщёвский район. Код КОАТУУ — 6120888302. Географическое положение Село Дзвенигород находится на левом берегу реки Днестр в месте впадения в неё реки Дзвина, выше по течению на расстоянии в 1,5 км расположено село Днестровое, ниже по течению на расстоянии в 3 км расположено село Трубчин, на противоположном берегу — село Рашков. Выше по течению реки Дзвина примыкает село Латковцы. Население Население по переписи 2001 года составляло 269 человек. Языковой состав Родной язык населения по данным переписи 2001 года: Объекты социальной сферы Школа I—II ст. Примечания Литература Миська Р. Звенигород на Дністрі: історіографічний міф чи літописне місто (укр.) // Княжа доба: історія і культура. — Львів: Інститут українознавства ім. І. Крип’якевича НАН України, 2013. — Вип. 7. — С. 59—67. Kamińska M. Grody południowo-zachodniej Rusi w okresie od 1240 do 1340 r. w świetle źródeł archeologicznych i historycznych : praca doktorska (пол.). — Kraków: Instytut Archeologii Uniwersytetu Jagiellońskiego, 2020. — S. 933—937.
Dzvyniach, Ternopil Oblast

Dzvyniach (Ukrainian: Дзвиняч) is a village in Zalishchyky urban hromada, Chortkiv Raion, Ternopil Oblast, Ukraine. History It was first mentioned in writings in 1517. After the liquidation of the Zalishchyky Raion on 19 July 2020, the village became part of the Chortkiv Raion. Religion Church of the Assumption (1791, OCU), Chapel of Our Lady of the Angels (1871, RCC). References Sources (in Ukrainian) Дубецький І., Олійник В., Умрихін П., Дзвиняч // Ternopil Encyclopedic Dictionary: in 4 v. / editorial board: H. Yavorskyi and other, Ternopil: "Zbruch", 2004, V. 1: А—Й, S. 489. — ISBN 966-528-197-6.
Dźwiniacz (rejon czortkowski)

Dźwiniacz (ukr. Дзвиняч) – wieś na Ukrainie w rejonie czortkowskim należącym do obwodu tarnopolskiego. Znajduje się tu przystanek kolejowy Dźwiniacz, położony na linii Biała Czortkowska – Zaleszczyki – Stefaneszty. W II Rzeczypospolitej w powiecie zaleszczyckim województwa tarnopolskiego. W 1921 roku liczył 1641 mieszkańców, w tym 1340 Ukraińców, 290 Polaków i 11 Żydów. W wiosce znajdowała się jedna z największych podolskich winnic, licząca 25 tys. krzewów. Jej właścicielem był Józef Wartanowicz, polski Ormianin, oficer 2 Pułku Artylerii Polowej. Podczas II wojny światowej ukraińscy nacjonaliści zabili 28 polskich mieszkańców wsi. Od 10 września 1941 do 7 maja 1942 w Dźwiniaczu istniał niemiecki obóz pracy dla Żydów. Przypisy Linki zewnętrzne Dźwiniacz na stronie Rady Najwyższej Ukrainy
Dzvîneaci, Zalișciîkî

Dzvîneaci (în ucraineană Дзвиняч) este o comună în raionul Zalișciîkî, regiunea Ternopil, Ucraina, formată numai din satul de reședință. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației comunei Dzvîneaci era vorbitoare de ucraineană (99,55%), existând în minoritate și vorbitori de alte limbi. Note
Дзвиняч (Тернопольская область)

Дзвиняч (укр. Дзвиняч) — село в Залещицкой городской общине Чортковского района Тернопольской области Украины. Село основано в 1517 году. До 2020 года входило в Залещицкий район. Код КОАТУУ — 6122082401. Географическое положение Село Дзвиняч находится в 2,5 км от правого берега реки Тупа, на расстоянии в 2 км от села Бедриковцы. Рядом проходит автомобильная дорога М-19 (E 85). Население Население по переписи 2001 года составляло 1106 человек. Языковой состав Родной язык населения по данным переписи 2001 года: Объекты социальной сферы Школа I—II ст. Клуб. Достопримечательности Братская могила советских воинов. Примечания
Dzwiniacze

Dzwiniacze (ukr. Дзвиняча) – wieś na Ukrainie, w obwodzie tarnopolskim, w rejonie krzemienieckim, w hromadzie Wiśniowiec. W 2001 liczyła 1019 mieszkańców, wśród których 974 wskazało jako ojczysty język ukraiński, 44 rosyjski, a 1 mołdawski. Dźwiniacze (w źródłach Zwiniacze) – wieś Wiśniowieckich, potem Mniszchów i innych; pod zaborem rosyjskim w guberni wołyńskiej, w powiecie krzemienieckim, w gminie Wiszniowiec. W okresie międzywojennym wieś znajdowała się w granicach II RP, wchodząc w skład gminy Wiśniowiec w powiecie krzemienieckim, w województwie wołyńskim. Do 2020 w rejonie zbaraskim. Przypisy
Dzvîneacea, Zbaraj

Dzvîneacea (în ucraineană Дзвиняча) este o comună în raionul Zbaraj, regiunea Ternopil, Ucraina, formată numai din satul de reședință. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației comunei Dzvîneacea era vorbitoare de ucraineană (95,58%), existând în minoritate și vorbitori de rusă (4,32%). Note
Дзвиняча

Дзвиняча (укр. Дзвиняча) — село в Вишневецкой поселковой общине Кременецкого района Тернопольской области Украины. Основано в 1703 году. До 2020 года входило в Збаражский район. Код КОАТУУ — 6122482101. Географическое положение Село Дзвиняча находится у истоков небольшой реки Самец, на расстоянии в 3,5 км от посёлка Вишневец. У села расположен овраг Жабяк — памятник природы. Население Население по переписи 2001 года составляло 1019 человек. Языковой состав Родной язык населения по данным переписи 2001 года: Объекты социальной сферы Школа I—II ст. Клуб. Фельдшерско-акушерский пункт. Примечания
Дзвиняча

Дзвиня́ча — село в Україні, у Вишнівецькій селищній громаді Кременецького району Тернопільської області. До 2019 року — адміністративний центр Дзвинячанської сільради. До села приєднано хутори Бистрецькі, Бойки, Вегері, Гаврихи, Горб, Котлявини, Лісовики, Семени. Розташоване на півдні району. Географія У селі бере початок річка Самець, права притока Ікви. Історія Перша писемна згадка — 1583 як власність Вишневецьких, згодом — Мнішеків та Абамелек. Діяли товариства «Просвіта», «Союз українок» та інші українські товариства. На 1936 рік село включено до ґміни Вишневець Кременецького повіту. 12 червня 2020 року, відповідно до Розпорядження Кабінету Міністрів України від № 724-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Тернопільської області», село увійшло до складу Вишнівецької селищної громади. 19 липня 2020 року, в результаті адміністративно-територіальної реформи та ліквідації Збаразького району, село увійшло до складу новоутвореного Кременецького району. Населення За даними перепису 2001 року, населення Дзвинячої становило 1019 осіб. Мова Рідна мова населення за даними перепису 2001 року: Пам'ятки Біля села розташована пам'ятка природи — Яр Жаб'як. Є церква Воздвиження Чесного Хреста (1888), каплиця. Пам'ятники Споруджено пам'ятник воїнам-односельцям, полеглим у німецько-радянській війні (1965; скульптор Р. Яремчук). Соціальна сфера Діють загальноосвітня школа І-ІІ ступеня, клуб, бібліотека, ФАП. Відомі люди Народилися Іван Гнатюк - український поет,прозаїк, перекладач видавець, редактор, громадський діяч С. Кравець. У місцевій школі навчався прозаїк Б. Харчук. За переказами старожилів, у Дзвинячі 1846 побував Тарас Шевченко, їдучи з Вишнівця до Почаєва. Галерея Примітки Література Тернопільський енциклопедичний словник : у 4 т. / редкол.: Г. Яворський та ін. — Тернопіль : Видавничо-поліграфічний комбінат «Збруч», 2004. — Т. 1 : А — Й. — 696 с. — ISBN 966-528-197-6. Дзвинячанська школа імені Івана Гнатюка [Текст] : [відкриття на фасаді школи с. Дзвиняча мемор. таблиці І. Гнатюку] / // Сільський господар плюс Тернопільщина. — 2019. — № 51 (27 груд.). — С. 7 : фот
Торецька міська рада

Торецька міська́ ра́да — орган місцевого самоврядування Торецької міської громади Бахмутського району Донецької області. Рішенням від 26 лютого 2016 року Дзержинська міська рада перейменована на Торецьку міську раду у зв'язку з перейменуванням міста на Торецьк. Історія 22 липня 2014 року, відступаючи із окупованого раніше ними Дзержинська (Торецьк), російські терористи танками розстріляли будівлю міської ради, внаслідок чого вона повністю вигоріла. Склад ради Рада складається з 46 депутатів та голови. Голова ради: Євсіков Юрій Володимирович. Секретар ради: Герасимов Анатолій Федорович Керівний склад попередніх скликань Примітка: таблиця складена за даними сайту Верховної Ради України Депутати За результатами місцевих виборів 2010 року депутатами ради стали: За суб'єктами висування За округами Примітки Джерела Торецька міська рада // Облікова картка на офіційному вебсайті Верховної Ради України.
Ermișkove, Rozdilna

Ermișkove (în ucraineană Єрмішкове) este un sat în comuna Velîka Mîhailivka din raionul Rozdilna, regiunea Odesa, Ucraina. Anterior a purtat denumirea Dzerjînske. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației localității Ermișkove era vorbitoare de ucraineană (83,78%), existând în minoritate și vorbitori de rusă (8,11%) și română (8,11%). Note
Ермишково

Ермишково (укр. Єрмішкове, до 2016 г. — Дзержинское) — село, относится к Великомихайловскому району Одесской области Украины. Население по переписи 2001 года составляло 74 человека. Почтовый индекс — 67144. Телефонный код — 8-04859. Занимает площадь 0,49 км². Код КОАТУУ — 5121687030. Местный совет 67143, Одесская обл., Великомихайловский р-н, с. Юрковка Ссылки Ермишково на сайте Верховной рады Украины (укр.)
Єрмішкове

Єрмішкове (у минулому — Дзержинське, хутір Єремушкін) — село в Україні, у Великомихайлівській селищній громаді Роздільнянського району Одеської області. Населення становить 74 осіб. Історія В 1924-1940 рр. хутір Єремушкін входив до складу Тираспольського району (з 1935 року — Слободзейського району) Молдавської Автономної Радянської Соціалістичної Республіки (Українська РСР). З 1940 року у складі Гросулівського району Одеської області. 12 травня 2016 року у рамках декомунізації перейменоване з с. Дзержинське на с. Єрмішкове. 12 червня 2020 року, відповідно до Розпорядження Кабінету Міністрів України від № 724-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Одеської області», увійшло до складу Великомихайлівської селищної територіальної громади. 19 липня 2020 року, в результаті адміністративно-територіальної реформи та ліквідації Великомихайлівського району, село увійшло до складу новоутвореного Роздільнянського району. Населення Згідно з переписом 1989 року населення села становило 93 особи, з яких 42 чоловіки та 51 жінка. За переписом населення 2001 року в селі мешкали 74 особи. Мова Розподіл населення за рідною мовою за даними перепису 2001 року: Примітки
Dibrova, Saranchuky rural hromada, Ternopil Raion, Ternopil Oblast

Dibrova (Ukrainian: Діброва) is a village in Ternopil Raion, Ternopil Oblast, Ukraine. It belongs to Saranchuky rural hromada, one of the hromadas of Ukraine. Until 18 July 2020, Dibrova belonged to Berezhany Raion. The raion was abolished in July 2020 as part of the administrative reform of Ukraine, which reduced the number of raions of Ternopil Oblast to three. The area of Berezhany Raion was merged into Ternopil Raion. References Sources (in Ukrainian) М. Коцій, Діброва // Ternopil Encyclopedic Dictionary: in 4 v. / editorial board: H. Yavorskyi and other, Ternopil: "Zbruch", 2004, V. 1: А—Й, S. 498. — ISBN 966-528-197-6.
Dibrova (Saranchuký)

Dibrova (ucraniano: Дібро́ва) es un pueblo de Ucrania, perteneciente al municipio rural de Saranchuký, en el raión de Ternópil de la óblast de Ternópil.​​ En 2001, el pueblo tenía una población de 74 habitantes.​ Se ubica unos 2 km al norte de Slovyatyn, junto al límite con la óblast de Ivano-Frankivsk.​ Historia Antes de su integración en el actual municipio de Saranchuký en 2020, el pueblo era una pedanía del consejo rural de Slovyatyn, en el raión de Berezhany.​ Referencias
Dąbrowa (hromada Sarańczuki)

Dąbrowa (ukr. Діброва, Dibrowa) – wieś na Ukrainie, w obwodzie tarnopolskim, w rejonie tarnopolskim, w hromadzie Sarańczuki. W 2001 roku liczyła 74 mieszkańców. Do 2020 w rejonie brzeżańskim. Przypisy
Диброва (Саранчуковская сельская община)

Диброва (укр. Діброва) — село в Саранчуковской сельской общине Тернопольского района Тернопольской области Украины. До 2020 года входило в Бережанский район. Код КОАТУУ — 6120488403. Население по переписи 2001 года составляло 74 человека. Географическое положение Село Диброва находится на расстоянии в 1,5 км от сёл Славятин и Молохов. К селу примыкает лесной массив (бук, граб). История 1458 год — дата основания. Примечания
Діброва (Саранчуківська сільська громада)

Дібро́ва — село в Україні, у Саранчуківській сільській громаді Тернопільського району Тернопільської області. Поштове відділення — Шумлянське. До 2020 підпорядковане Слов'ятинській сільській раді. Населення — 78 осіб (2003). Дворів — 24. Є пам'ятник Тарасові Шевченку Географія У селі є 2 вулиці: Миру та Шевченка. Для села характерний помірно континентальний клімат. Діброва розташована у «холодному Поділлі» — найхолоднішому регіоні Тернопільської області. Історія 12 червня 2020 року, відповідно до Розпорядження Кабінету Міністрів України від № 724-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Тернопільської області», село увійшло до складу Саранчуківської сільської громади. 19 липня 2020 року, в результаті адміністративно-територіальної реформи та ліквідації Бережанського району, село увійшло до складу новоутвореного Тернопільського району. Політика Від 28 квітня 2012 року село належить до виборчого округу 165. Пам'ятки Поблизу села розташований ботанічний заказник місцевого значення Тростянецький ботанічний заказник місцевого значення. Відомі уродженці Ростислав Сосса — український учений у галузі картографії, доктор географічних наук (2004), професор. Галерея Примітки Джерела Коцій М. Діброва // Тернопільський енциклопедичний словник : у 4 т. / редкол.: Г. Яворський та ін. — Тернопіль : Видавничо-поліграфічний комбінат «Збруч», 2004. — Т. 1 : А — Й. — С. 498. — ISBN 966-528-197-6.
Dąbrowa (hromada Horochów)

Dąbrowa (ukr. Діброва, Dibrowa) – wieś na Ukrainie, w obwodzie wołyńskim, w rejonie łuckim, w hromadzie Horochów. W okresie międzywojennym kolonia Dąbrowa należała do gminy Skobełka w powiecie horochowskim, w woj. wołyńskim. Do 2020 w rejonie horochowskim. Przypisy Linki zewnętrzne Dąbrowa na stronie Rady Najwyższej Ukrainy
Диброва (Гороховская городская община)

Диброва (укр. Діброва) — село в Гороховской городской общине Луцкого района Волынской области Украины. До 2020 года входило в Гороховский район. Код КОАТУУ — 0720885003. Население по переписи 2001 года составляет 49 человек. Почтовый индекс — 45726. Телефонный код — 3379. Занимает площадь 3,5 км². Ссылки Диброва на сайте Верховной рады Украины (укр.)
Діброва (Горохівська міська територіальна громада)

Дібро́ва — село в Україні, у Луцькому районі Волинської області. Входить до складу Горохівської міської територіальної громади. Населення становить 49 осіб. Історія У 1906 році колонія Гаєнка Чаруківської волості Луцького повіту Волинської губернії. Відстань від повітового міста 33 верст, від волості 13. Дворів 10, мешканців 86. 12 червня 2020 року, відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України № 708-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Волинської області», село увійшло у склад Горохівської міської громади. 19 липня 2020 року, в результаті адміністративно-територіальної реформи та ліквідації Горохівського району, село увійшло до складу новоутвореного Луцького району. Населення Згідно з переписом УРСР 1989 року чисельність наявного населення села становила 72 особи, з яких 31 чоловік та 41 жінка. За переписом населення України 2001 року в селі мешкало 49 осіб. 100 % населення вказало своєю рідною мовою українську мову. Примітки Посилання Погода в селі Діброва [Архівовано 5 березня 2016 у Wayback Machine.]
Dibrova, Vyshnivets settlement hromada, Kremenets Raion, Ternopil Oblast

Dibrova (Ukrainian: Діброва) is a village in the Vyshnivets settlement hromada of the Kremenets Raion of Ternopil Oblast in Ukraine. After the liquidation of the Zbarazh Raion on 19 July 2020, the village became part of the Kremenets Raion. References Bibliography (in Ukrainian) Онищук Г., Діброва // Ternopil Encyclopedic Dictionary: in 4 v. / editorial board: H. Yavorskyi and other, Ternopil: "Zbruch", 2004, V. 1: А—Й, S. 498. — ISBN 966-528-197-6.
Dąbrowa (hromada Wiśniowiec)

Dąbrowa (ukr. Діброва, Dibrowa) – wieś na Ukrainie, w obwodzie tarnopolskim, w rejonie krzemienieckim, w hromadzie Wiśniowiec. W 2001 roku liczyła 216 mieszkańców. Do 2020 w rejonie zbaraskim. Przypisy
Диброва (Вишневецкая поселковая община)

Диброва (укр. Діброва) — село в Вишневецкой поселковой общине Кременецкого района Тернопольской области Украины. Основано в 1840 году. До 2020 года входило в Збаражский район. Код КОАТУУ — 6122485103. Географическое положение Село Диброва находится на расстоянии до 1 км от сёл Кохановка и Решневка. Население Население по переписи 2001 года составляло 221 человек. Языковой состав Родной язык населения по данным переписи 2001 года: Примечания
Діброва (Вишнівецька селищна громада)

Дібро́ва —село в Україні, у Вишнівецькій селищній громаді Кременецького району Тернопільської області. До 2020 року було підпорядковане Коханівській сільській раді. Історія 12 червня 2020 року, відповідно до Розпорядження Кабінету Міністрів України від № 724-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Тернопільської області», село увійшло до складу Вишнівецької селищної громади. 19 липня 2020 року, в результаті адміністративно-територіальної реформи та ліквідації Збаразького району, село увійшло до складу новоутвореного Кременецького району. Населення У 2003 році в селі проживало 229 осіб[джерело?]. Мова Рідна мова населення за даними перепису 2001 року: Релігія Є капличка Георгія Побідоносця. Відомі люди У Діброві народився військовослужбовець 24-ї окремої механізованої бригади, учасник АТО Василь Борисевич (1966–2015). Галерея Примітки Література Г. Онищук. Діброва // Тернопільський енциклопедичний словник : у 4 т. / редкол.: Г. Яворський та ін. — Тернопіль : Видавничо-поліграфічний комбінат «Збруч», 2004. — Т. 1 : А — Й. — 696 с. — ISBN 966-528-197-6. — С. 498.
Dibrowa (obwód lwowski)

Dibrowa (ukr. Діброва; do 18 lipca 1946 Sałasze) – wieś na Ukrainie, w obwodzie lwowskim, w rejonie sokalskim. W 2001 roku liczyła 630 mieszkańców. Sałasze były w XVIII wieku wsią należącą do starostwa mostowskiego w województwie bełskim. W II Rzeczypospolitej do 1934 roku samodzielna gmina jednostkowa Sałasze. Następnie należała do zbiorowej wiejskiej gminy Bruckenthal w powiecie rawskim, w woj. lwowskim. Po wojnie wieś weszła w struktury administracyjne Związku Radzieckiego. Przypisy Bibliografia Sałasze 3.), powiat rawski, [w:] Słownik geograficzny Królestwa Polskiego, t. X: Rukszenice – Sochaczew, Warszawa 1889, s. 220 .
Диброва (Шептицкий район)

Диброва (укр. Діброва) — село в Белзской городской общине Шептицкого района Львовской области Украины. Население по переписи 2001 года составляло 630 человек. Занимает площадь 5,36 км². Почтовый индекс — 80068. Телефонный код — 3257. История В 1946 г. Указом ПВС УССР хутор Салаши переименован в Диброва. Ссылки Диброва на сайте Верховной рады Украины Примечания