Охнівка

Охні́вка — село в Україні, у Оваднівській сільській громаді Володимирського району Волинської області. Село засноване у 1580 р. Населення становить ▼307 осіб. Кількість дворів (квартир) — 113. З них 13 нових (після 1991 р.). Історія У 1906 році село Хотячівської волості Володимир-Волинського повіту Волинської губернії. Відстань від повітового міста 4 верст, від волості 10. Дворів 126, мешканців 468. У селі функціонує церква Іоанна Богослова, яку місцеві жителі збудували на місці спаленого під час Другої світової війни православного храму. Новозбудований храм та земля під ним зареєстровані на місцеву громаду УПЦ МП. При колишньому приміщенні клубу є дерев'яна капличка, у котрій моляться члени Іоанно-Богословської громади Київського патріархату. Кількість парафіян двох громад — 270 осіб. Працює початкова школа на 20 місць, фельдшерсько-акушерський пункт, АТС на 39 номерів, 2 торговельні заклади. У пам'ять про українців села Охнівка, котрих вбили під час нападів бандитів з Армії Крайової та інших польських формувань, є насип, на якому теж стоїть пам'ятний хрест — в'їзний знак, присвячений усім жителям цього куточка Волині, незалежно від національності, що загинули у конфлікті 1943 року; є великий жалобний металевий хрест зі встановленими іменами поляків, що загинули тут під час конфлікту, та польських військовослужбовців, що були вбиті у вересні 1939 року, а на території храму Іоанна Богослова є пам'ятник зі встановленими іменами жертв трагедії 1943 року. У селі доступні телеканали УТ-1, УТ-2, 1+1, Інтер, СТБ, Обласне телебачення. Радіомовлення здійснюють Радіо «Промінь», Радіо «Світязь», Радіо «Луцьк». Село газифіковане. Дорога з твердим покриттям в незадовільному стані. Наявне постійне транспортне сполучення з районним та обласним центрами. Загальний список селян Охнівки, вбитих під час Другої світової війни поляками: Мешканці села, які були поранені під час нападу поляків з Білина: Калиш Михайло Степанович, 30 р., 26.02.1944 р. в селі Капітулка був застрілений в лице з дробовика, двічі поранений пострілом з гвинтівки в плече правої руки і 4 рази вдарений багнетом у груди. Всього сім ран. Вижив. Живе досі і про все розповідав, показував рани, розказував, як його знайшла на горищі Фелька Цьохова, як дочка Віра (3 р.) виповзла з-під лавки і мовила: «Тату, а я ще не забита», а в самої личко біле-біле, неначе сніг. Калиш Марія Степанівна, 15 р., 26.02.44 р. тоді в Капітулці була поранена в ліву ногу трьома кулями, але жодна не зачепила кістку, а на правій нозі була роздроблена стопа. Пів року лікувалась у «білій» лікарні у Володимирі, потім ще були лікування в різних лікарнях, так і накульгує. Клименчук Марфа, 50 років, «отримала від жолнєжа» огородником по голові, втратила тяму, очуняла на третій день, вижила. В 1951 році померла в селі Овадно, де й похована. Пролет Антоніна, поранена в живіт. Хмель Катерина, 40 років, була поранена під пахвою. В селі загинула польська родина: Браніцький Марцін. Браніцька Марія (дружина, українка). Браніцький Янек, Браніцький Владек (їхній брат Єжик був захований в хаті Михайла Калиша, а пізніше переданий рідним до Білина). Усіх поіменно встановити неможливо, бо спливло багато часу від тих днів, коли бандити з 27-ї Волинської дивізії АК проводили етнічні чистки на українських землях щоб забирати Західну Україну знову до Польщі. Вдалося встановити імена 101 жертви терору, а насправді вбитих було набагато більше, від 102 до 165 людей, знищено цілі сім'ї, цілі родини і цілі роди, що й прізвищ не залишилося, немає кому згадати, бо, як це найчастіше буває, найдовше пам'ятають своїх родичів. Село повністю зруйноване, залишилося лише три хати, а 108 дворів знищено, спалена також церква з усіма документами, грамотами, святими книгами. Не всі поховані на кладовищі, не було кому, не було можливості поховати по-християнськи. Там, де вбили, там і викопали яму та поховали, вночі, потайки, щоб в неї самому не потрапити. Село заново відбудовано на іншому місці, могили залишилися на полі забуті, огорожа погнила як і хрести, хіба що дерева ростуть на могилах. Там, де спочивають Хміль Трохим, його дружина Оксана і дочка, ще поховано дев'ять людей: Пролета Василь, його мама і двоє дітей, Ковальчук Нестор і інші, теж немає ні хреста, ні пам'ятника, не було й перепоховання. В архіві зберігся перелік 107 садиб, знищених польськими воєнізованими формуваннями. 12 червня 2020 року, відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України № 708-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Волинської області», увійшло до складу Оваднівської сільської територіальної громади. 19 липня 2020 року, в результаті адміністративно-територіальної реформи та ліквідації Володимир-Волинського району(1940—2020), село увійшло до новоутвореного Володимир-Волинського району (від 18 липня 2022 Володимирського). Населення Згідно з переписом УРСР 1989 року чисельність наявного населення села становила 311 осіб, з яких 143 чоловіки та 168 жінок. За переписом населення України 2001 року в селі мешкали 372 особи. Мова Розподіл населення за рідною мовою за даними перепису 2001 року: Примітки Посилання Ochnówka // Słownik geograficzny Królestwa Polskiego. — Warszawa : Druk «Wieku», 1886. — Т. VII. — S. 364. (пол.) Паспорт села Охнівка Погода в селі Охнівка Інформаційний портал iForma Трагедія волинських сіл 1943—1944 рр. Немцы России. Населенные пункты и места поселения: энциклопедический словарь.(рос.)