Милівці

Милівці́ — село в Україні, у Нагірянській сільській громаді Чортківського району Тернопільської області. За переказами, село назване на честь козака Мила. Згідно з іншою версією — від милої очам і серцю (улюбленої) місцевості. Окремі дослідники виводять назву села від заняття першопоселенців — «миловці» (мисливці). Розташування Розташоване на правому березі р. Серет, ліва притока Дністра, за 22 км від районного центру і 5 км від найближчої залізничної станції Товсте.МИЛІВЦІ — село Нагірянської сільської громади Чортківського району Тернопільської області. . Код КОАТУУ‎: ‎6125585701 Телефонний код‎: ‎+380 3552. Розташоване на правому березі р. Серет, ліва притока Дністра, за 22 км від районного центру і 5 км від найближчої залізничної станції Товсте. Територія – 1,9 кв. км. Дворів – 257. Населення – 612 осіб (2014). Історія 1424 — перша письмова згадка, згодом згадане у 1442 році, коли король надав Лукашові Лойовичові село Капустинці. 1535 — у Милівцях уже діяла церква. XVIII — населений пункт отримав статус містечка. 1886 — в селі засновано школу. 1902 — велика земельна власність належала Каролеві Ґерінґеру. 15 червня 1934 р. передане до Чортківського повіту село Милівці з Заліщицького. 1943—1944 р. нацисти вбили у Милівцях 86 євреїв з трудового табору. У часі національно-визвольних змагань 1917-1921 рр. в лавах УСС і УГА перебували: Під час німецько-радянської війни загинули або пропали безвісти у Червоній армії: В лавах УПА воювали: 12 червня 2020 року, відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України № 724-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Тернопільської області» увійшло до складу Нагірянської сільської громади. 19 липня 2020 року, в результаті адміністративно-територіальної реформи та ліквідації Чортківського району (1940—2020), увійшло до складу новоутвореного Чортківського району. З 1 грудня 2020 року Милівці належать до Нагірянської сільської громади. Населення Мова Рідна мова населення за даними перепису 2001 року: Релігія церква Воскресіння Христового (ПЦУ; кам'яна; 1910); церква святого Воскресіння Христового (УГКЦ; 1910); костел (1863). Каплички капличка (1936; споруджена на пожертви бездітної жінки); Богослужбова каплиця Святого Воскресіння Господнього УГКЦ (1999); Матері Божої (1993); Ісуса Христа (2001); Матері Божої поблизу джерела (2013; меценат Іван Чепіга). Пам'ятники 1996 — насипано символічну могилу Борцям за волю України. Споруджено: пам'ятник воїнам-односельцям, полеглим у німецько-радянській війні (1989 р.); встановлено «фіґури» Пречистої Діви Марії (1803; реставрована 1998), св. Яна, пам'ятний хрест на честь скасування панщини (відновлений 1990), два хрести, що встановили самотні чоловіки на пам'ять про себе (1860—1870), шість хрестів полеглим у Другій світовій війні, хрест на місці загибелі провідника УПА (2002). Соціальна сфера Діяли філії товариств «Просвіта» (1904), «Січ», «Сокіл», «Луг», «Союз Українок», «Сільський господар» та інші; кооперативи «Власна поміч» (1929) і «Воскресіння» (1932). 1925 — функціонував млин. Нині працюють школа, молодіжне товариство «Сокіл», клуб, бібліотека, ФАП, ПАП «Таурус», ПАП «Довіра», ПАП «Вікторія» Відомі люди Народилися Ярослав Верняковський (нар. 29 квітня 1934) — польський військовик, ґенерал Іван Войцишин (нар. 1952) — господарник Микола Крокош (нар. 23 липня 1974) — релігієзнавець, доктор теології, військовик (підполковник). Мар'ян Пуляк (нар. 25 серпня 1955) — заслужений артист естрадного мистецтва України(2013) Ружило Іван — український військовик, учасник російсько-української війни. Проживали Іван Чепіга (нар. 2 квітня 1952) — господарник, краєзнавець, меценат, громадський діяч Ілярій Боцюрків ( нар. 1878) - релігійний та громадський діяч Михайло Каровець (нар. 14 листопада 1873) - релігійний діяч, письменник Павло (Кравчук) — єпископ ПЦУ, служив священиком. Ярослав Максимчук-нар.1966р.,закінчив Вище Воєнне Авіаційно-Інженерне Училище ім.Яна Фабріціуса у м.Даугавпілс (Латвія),служив в авіації військовим інженером,в 39-років став підполковником.*в даний час на заслуженій пенсії* У літературі 2014 — вийшла книга І. Чепіги «Милівці: маловідомі й забуті сторінки історії (1424—2014)». 2019 - вийшло друге видання книги. Книга містить розділи, котрі розповідають про легенди та історію села, про перші писемні згадки, періоди 1800–1920-х років, міжвоєнної Польщі, Другої світової та визвольної боротьби ОУН і УПА, радянський, національного пробудження та сучасності. Є розділ «Відомі уродженці та люди, котрі прислужилися до духовного розвитку села». Проілюстрована документальними світлинами. Примітки Джерела Попик Н., Чорпіта Я. Милівці // Тернопільський енциклопедичний словник : у 4 т. / редкол.: Г. Яворський та ін. — Тернопіль : Видавничо-поліграфічний комбінат «Збруч», 2005. — Т. 2 : К — О. — С. 514. — ISBN 966-528-199-2. Уніят В. Милівці // Тернопільщина. Історія міст і сіл : у 3 т. — Тернопіль : ТзОВ «Терно-граф», 2014. — T. 3 : М — Ш. — С. 488—489. — ISBN 978-966-457-246-7. Учасники Визвольних Змагань із села Милівці // Літопис Червоної Калини. — 1939. — Ч. 4. — С. 15. Посилання