NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Національний природний парк «Бойківщина»

«Бо́йківщина» — національний природний парк в Україні. Переважно розташований на території Самбірського та Стрийського районів Львівської області, а також частково в Мукачівському районі Закарпатської області. Історія створення Створено указом Президента України Петра Порошенка від 11.04.2019 року № 130/2019. Кабінет Міністрів України, відповідно до указу, зобов'язано забезпечити: затвердження у шестимісячний строк у встановленому порядку Положення про національний природний парк «Бойківщина»; вирішення протягом 2019—2021 років відповідно до законодавства питання щодо надання національному природному парку «Бойківщина» у постійне користування 10 623 гектарів земель, у тому числі з вилученням у землекористувачів, розроблення проєкту землеустрою щодо відведення земельних ділянок та оформлення речових прав на земельні ділянки, а також розроблення проєкту землеустрою з організації та встановлення меж території національного природного парку; розроблення протягом 2019—2021 років і затвердження в установленому порядку Проєкту організації території національного природного парку «Бойківщина», охорони, відтворення і рекреаційного використання його природних комплексів та об'єктів. Характеристика Створено з метою збереження генетичного, видового і ландшафтного різноманіття Українських Карпат, інших природних комплексів і об'єктів, що мають важливе природоохоронне, наукове, естетичне, рекреаційне та оздоровче значення. До території національного природного парку включено 12 240 гектарів земель державної та комунальної власності, а саме: 10 623 гектарів земель державної та комунальної власності, які надаються національному природному парку в постійне користування, у тому числі з вилученням у землекористувачів, та 1617 гектарів земель державної власності державного підприємства «Боринське лісове господарство», які включаються до території парку без вилучення. Значну частину парку займають лісові масиви (переважно ялиця, ялина). Зростає понад 30 видів трав'янистих рослин, серед яких баранець звичайний, аконіт опушеноплодий, лунарія оживаюча, чина гладенька, підсніжник білосніжний. Примітки
Одесское мореходное училище

Одесский специальный колледж им. А.И. Маринеско Одесской национальной морской академии (Одесское мореходное училище) — одно из старейших морских учебных заведений Украины. Об училище Мореходное училище им. А. И. Маринеско — база подготовки специалистов среднего и старшего офицерского составов морехозяйственного комплекса. Училище имеет кабинеты и лаборатории, оборудованные в соответствии с международными требованиями для подготовки специалистов морской отрасли, механическую мастерскую, спорткомплекс (спортзал, бассейн, водная станция), библиотеку, клуб, столовую. Имеется общежитие, где есть все условия для проживания и отдыха курсантов. В 2000 году училище занесено в международный реестр морских учебных заведений (справочник ИМО). Начальник училища — Жовтяк Кирилл Иванович. Обучение Специальности, по которым проводится обучение: судовождение, эксплуатация судовых энергетических установок, организация перевозок и перегрузок на водном транспорте, эксплуатация средств механизации и автоматизации перегрузочных работ на морском транспорте. Квалификационный уровень: младший специалист. Формы обучения: дневная, заочная. Выпускники См. Категория:Выпускники Одесского мореходного училища Примечания Ссылки Сайт училища Архивная копия от 31 января 2022 на Wayback Machine Скрынник А.М. Система морского транспортного образования в Российской империи и СССР: краткий историко-правовой аспект//Океанский менеджмент, № 3(8) 2020, стр. 38-45
Hotel Ukrajina

Das Hotel Ukrajina (ukrainisch готель Україна/ russisch Гостиница Украина) ist ein 4-Sterne-Hotel am Majdan Nesaleschnosti in der ukrainischen Hauptstadt Kiew. Der 66 Meter hohe Hotelbau ist ein wichtiges architektonisches Element im Zentrum von Kiew gegenüber dem Oktober-Palast. Geschichte Das Bauwerk wurde anstelle des im Zweiten Weltkrieg stark beschädigten Hochhauses „Ginsburg“, einem Appartementhaus, das seit 1912 bestand und seit 1928 das höchste Haus in der Sowjetunion war, erbaut. Die Konstruktion des 16-stöckigen Hotelbaus mit 375 Zimmern begann 1955 und wurde mit der offiziellen Eröffnung am 28. September 1961 abgeschlossen. Der Architekt des Gebäudes war der Ukrainer Anatolij Wolodymyrowytsch Dobrowolskyj. Zu Ehren des 10. Jahrestages der Unabhängigkeit der Ukraine erfolgte 2001 die Umbenennung des Gebäudes von „Hotel Moskau“ in „Hotel Ukrajina“. Während der Ereignisse im Rahmen des Euromaidan waren viele internationale Medienvertreter im Hotel untergebracht. Am 20. Februar 2014 stand das Hotel zeitweise im Zentrum der eskalierenden und gewalttätigen Auseinandersetzungen, es wurden dort Tote aufgebahrt und Verletzte behandelt. Weblinks Offizielle Website des Hotels Geschichte des Hotels auf archunion.com.ua (russisch) Einzelnachweise Anmerkungen
Hotel Ucrania (Kiev)

El Hotel Ucrania​ (en ucraniano: Готель Україна) es un hotel de cuatro estrellas situado frente a la plaza de la Independencia del centro de la ciudad de Kiev, capital de Ucrania. El hotel fue construido entre 1953 y 1961 como el "hotel Moscú" en un lugar que originalmente fue ocupado por el primer rascacielos de Kiev, la Casa Ginzburg. La construcción del hotel finalizó el conjunto arquitectónico de la calle principal de Kiev Jreshchatyk el que formó la reconstrucción de la posguerra en el centro de Kiev. En 2024 el gobierno ucraniano lo vendió al empresario Maskim Krippa por 50 millones de euros.​ Historia A comienzos del siglo XIX, casi toda la colina donde actualmente se encuentra el hotel estaba ocupada por la granja del arquitecto Beretti que, tras su fallecimiento, fue segregada entre sus descendientes y más tarde vendida a otros ciudadanos. Era la zona más cara de toda la ciudad.​ En 1912 se construyó en este lugar el primer rascacielos de Kiev. El empresario y constructor Lev Borisovich Ginzburg realizó una casa de once plantas, que fue conocida por los kievitas como el "rascacielos de Ginzburg". Este edificio albergaba 94 apartamentos grandes y tiendas en la primera planta. Además, el mismo Borisovich tenía su residencia en dos plantas del edificio. El rascacielos fue destruido, junto a gran parte de la ciudad, en septiembre de 1941 en la batalla de Kiev durante la Segunda Guerra Mundial.​ Tras la contienda, el Consejo de Ministros de la Unión Soviética decretó en 1953 la creación de un gran hotel donde comenzaba la reconstruida calle Jreshchatyk y, un año más tarde, comenzó su construcción. Stalin quería que fuera la joya de la ciudad, pero con la llegaba al gobierno de Jrushchov, se redujo el presupuesto y se eliminaron mosaicos, pináculos y esculturas del proyecto.​ El hotel se inauguró el 28 de septiembre de 1961 como "Hotel Moscú".​ En 2001, en conmemoración con el décimo aniversario de la Independencia de Ucrania, se le cambió el nombre al actual "Hotel Ucrania". En 2014 se convirtió en hospital de campaña y morgue durante el Euromaidán.​ En septiembre de 2024, acuciado por las deudas de la Invasión rusa de Ucrania, el gobierno ucraniano vendió el hotel por 50 millones de euros al empresario ucraniano Maskim Krippa.​ Referencias
Hôtel Ukraine (Kiev)

L'hôtel Ukraine ou hôtel Ukrayina (en ukrainien : Готель Україна) est un hôtel quatre étoiles situé dans le quartier de Petchersk, à Kiev, en Ukraine. L'hôtel a été construit en 1961 sous le nom « d'hôtel Moscou » à un endroit qui était à l'origine occupé par le premier gratte-ciel de la ville, la maison Ginzburg. La construction de l'hôtel fait partie d'un ensemble architectural de la rue principale de Kiev — Krechtchatyk — dans l'effort de reconstruction d'après-guerre du centre-ville. Proche de la place de l'Indépendance, il apparaît en fond de nombreuses photographies des années 2010 liées à Euromaïdan. L'hôtel appartient à l'État ukrainien. En 2024, il est mis en vente afin de financer l'effort de guerre contre la Russie. Notes et références (en) Cet article est partiellement ou en totalité issu de l’article de Wikipédia en anglais intitulé « Hotel Ukraine » (voir la liste des auteurs). Portail de l’architecture et de l’urbanisme Portail de l’hôtellerie Portail de l’Ukraine
Hotel Ucraina (Kiev)

L'Hotel Ucraina (in ucraino Готель Україна?), chiamato anche Hotel Ukraine o Hotel Ukrayina, è un palazzo adibito ad hotel situato nel centro di Kiev a Majdan Nezaležnosti. Il palazzo, che venne costruito nel 1961 nel sito originariamente occupato dal primo grattacielo costruito a Kiev chiamato Ginzburg House, fu inizialmente battezzato come "Hotel Mosca" per poi essere rinominato nel 2001 durante i festeggiamenti per il decimo anniversario dell'indipendenza in Hotel Ucraina. Progettato dall'architetto ucraino Anatoly Volodymyrovych Dobrovolskyj e situato di fronte al Palazzo d'ottobre, viene considerato un importante elemento architettonico nel centro di Kiev. Davanti all'edificio venne eretto nel 2001 il Monumento all'Indipendenza. Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file sull'Hotel Ucraina Collegamenti esterni (UK) Sito ufficiale, su ukraine-hotel.kiev.ua.
Hotel Ukraina (Kijów)

Hotel „Ukraina” (ukr. Готель «Україна», ros. Гостиница Украина), do 2001 hotel „Moskwa” – trzygwiazdkowy hotel położony w centrum Kijowa. Hotel został wybudowany w 1961 jako hotel „Moskwa” (tę nazwę nosił do 2001) w miejscu, które pierwotnie zajmował pierwszy drapacz chmur w Kijowie, dom Ginzburga. Budowa hotelu zakończyła tworzenie zespołu architektonicznego przy głównej ulicy Kijowa Chreszczatyku, w ramach powojennej odbudowy centrum Kijowa. Zobacz też Hotel Ukraina w Moskwie Linki zewnętrzne Hotel "Ukraine" -- Official site
Чумаківська сільська громада

Чумаківська сільська об'єднана територіальна громада — об'єднана територіальна громада в Україні, на територіях Дніпровського і Магдалинівського районів Дніпропетровської області. Адміністративний центр — село Чумаки. Площа громади — 194,1 км², населення — 4746 мешканців (2018). Утворена 15 грудня 2017 року шляхом об'єднання Чумаківської сільської ради Дніпровського району та Приютської сільської ради Магдалинівського району. 17 липня 2020 року, в результаті адміністративно-територіальної реформи та ліквідації Магдалинівського району, колишня територія громади повністю увійшла до складу Дніпровського району. Населені пункти До складу громади входять 1 селище (Зоря) і 10 сіл: Веселе, Виноградне, Вишневе, Іванівка, Калинове, Нововасилівка, Новоспаське, Приют, Тарасо-Шевченківка та Чумаки. Джерела
Parc national du sitch de Kamianska

Le parc naturel national du sietch de Kamianska est une aire protégée en Ukraine dans le raïon de Beryslav de l'oblast de Kherson. Histoire Le parc de 12 161,14 hectares est classé depuis le 11 avril 2019. Il se situe en rive droite du Dnipro En quelques images Le parc est autour du village de Respoublikanets, au nord de Beryslav. Références Voir aussi Articles connexes Liste des parcs nationaux de l'Ukraine. Liens externes Portail de l’Ukraine Portail de la conservation de la nature
Каменская Сечь (природный парк)

Каменская Сечь (укр. Кам'янська Січ) — национальный природный парк, расположенный на территории Бериславского района (Херсонская область, Украина). Создан 11 апреля 2019 года. Площадь — 12 261,14 га. История Национальный природный парк был создан 11 апреля 2019 года согласно указу Президента Украины П. А. Порошенко № 140/2019 «О создании национального природного парка «Каменская Сечь»» (Про створення національного природного парку «Кам’янська Січ»). Создан с целью сохранения генетического, видового, ландшафтного и экосистемного разнообразия степей правобережья Днепра, других природных комплексов и объектов, имеющих важное природоохранное, научное, эстетическое, рекреационное и оздоровительное значение. Описание В состав национального природного парка включено 12 261,14 га земель госсобственности, в том числе 6013,241 га земель госсобственности, предоставляемых национальному природному парку в постоянное пользование, в том числе с изъятием у землепользователей, и 6247,899 га земель госсобственности, которые включаются в его территорию без изъятия у землепользователей. В его состав вошли земли Качкаровского, Миловского, Новокаирского, Красномайского и Новорайского сельсоветов Бериславского района. Парк включает 2 крупные балки (Каменская и Мыловская) и заливы Каховского водохранилища — затопленные устья этих балок, терраса реки Днепр (между селом Качкаровка и посёлком Червоный Маяк), близлежащие долины террасы участка плакора. Природа Территория запроектированного парка богата во флористическом отношении. Здесь растёт более 500 видов сосудистых растений, среди которых 46 охраняемых видов: 1 включен в Резолюцию №6 Бернской конвенции (наголоватка васильковая Jurinea cyanoides), 19 видов — в Красную книгу Украины (астрагал бухтарминский (Геннинга) (Astragalus henningii), астрагал шерстистоцветковый (Astragalus dasyanthus), адонис волжский (Adonis wolgensis), дрок скифский (Genista scythica), ракитник гранитный (Chamaecytisus graniticus ), ковыль-волосатик (Stipa capillata), ковыль Лессинга (Stipa lessingiana), ковыль украинский (Stipa ucrainica), ковыль красивейший Stipa pulcherrima, шафран сетчатый (Crocus reticulatus), ломкоколосник ситниковый (Psathyrostachys juncea), тюльпан бугский (Tulipa hypanica), тюльпан Шренка (Tulipa schrenkii), цимбохазма днепровская (Cymbochasma borysthenica) и другие) и 26 видов — в Красный список Херсонской области. Примечания Ссылки УКАЗ ПРЕЗИДЕНТА УКРАЇНИ №140/2019 (укр.) [chrome-extension://efaidnbmnnnibpcajpcglclefindmkaj/https://uncg.org.ua/wp-content/uploads/2019/09/Kam_ianska-Sich.09.0996_compressed.pdf Кам'янська Січ] (укр.) Лист карты L-36-32 Вел Лепетиха. Масштаб: 1 : 100 000. Состояние местности на 1986 год. Издание 1990 г.
Ужгородська міська рада

Ужгорóдська міська́ ра́да — орган місцевого самоврядування Ужгородської міської громади в Закарпатській області. Загальні відомості Територія ради: 31,56 км² Населення ради: 115 020 осіб (станом на 1 серпня 2015 року) Територією ради протікає річка Уж. Населені пункти Міській раді підпорядковані населені пункти: м. Ужгород Склад ради Рада складається з 36 депутатів та голови. Голова ради: Андріїв Богдан Євстафійович Секретар ради: Керівний склад попередніх скликань Примітка: таблиця складена за даними сайту Верховної Ради України та ЦВК Депутати VII скликання За результатами місцевих виборів 2015 року депутатами ради стали: За суб'єктами висування За округами Депутати VI скликання За результатами місцевих виборів 2010 року депутатами ради стали: За суб'єктами висування За округами Примітки Джерела Ужгородська міська рада // Облікова картка на офіційному вебсайті Верховної Ради України.
Райгородокская сельская община

Райгородокская сельская община (укр. Райгородоцька сільська громада) — территориальная община в Бердичевском районе Житомирской области Украины. Административный центр — село Райгородок. Население составляет 7239 человек. Площадь — 253,3 км². В соответствии с распоряжением Кабинета Министров Украины от 12 июня 2020 года, в состав общины вошла территория Андрияшевского, Буряковского, Быстрикского, Великопятигорского, Гардышевского, Маркушевского, Озадовского и Романовского сельских советов Бердичевского района. Населённые пункты В состав общины входит 21 село: Примечания Ссылки Официальный сайт Райгородокской общины (укр.). Павло Остапенко, Роман Перхалюк, Олександр Бончковський, Станіслав Остапенко. Атлас адміністративно-територіального устрою України / За загальною редакцією Остапенка П.. — видання друге, доповнене. — Київ, 2021. — С. 79. — 441 с. (укр.)
Райгородоцька сільська громада

Райгородоцька сільська територіальна громада — територіальна громада в Україні, в Бердичівському районі Житомирської області. Адміністративний центр — с. Райгородок. Площа та населення Площа території — 253,3 км², кількість населення — 7 198 осіб (2020). Станом на 2018 рік, площа території громади становила 148,86 км², населення — 3 789 мешканців (2018). Населені пункти До складу громади входять 21 село: Андріяшівка, Бенедівка, Бистрик, Богданівка, Буряки, Велика П'ятигірка, Гардишівка, Житинці, Костянтинівка, Кустин, Лемеші, Лісова Слобідка, Лісове, Любомирка, Маркуші, Мартинівка, Мирне, Обухівка, Озадівка, Райгородок та Романівка. Старостинські округи Андріяшівський (села Андріяшівка, Буряки, Лемеші, Мартинівка), Бистрицький (села Бистрик, Житинці), Великоп'ятигірський (села Велика П'ятигірка, Лісове, Мирне, Любомирка), Гардишівський (села Гардишівка, Кустин), Маркушівський (села Маркуші, Обухівка), Озадівський (села Озадівка, Лісова Слобідка, Костянтинівка, Богданівка), Романівський (села Романівка, Бенедівка). 2021 року було ліквідовано Буряківський старостинський округ, села увійшли до складу Андріяшівського округу. Історія Утворена до 20 серпня 2018 року шляхом об'єднання Андріяшівської, Буряківської, Великоп'ятигірської, Маркушівської та Райгородоцької сільських рад Бердичівського району. Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України № 711-р від 12 червня 2020 року «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Житомирської області», до складу громади були включені територія та населені пункти Бистрицької, Гардишівської, Озадівської та Романівської сільських рад Бердичівського району. Відповідно до постанови Верховної Ради України від 17 червня 2020 року «Про утворення та ліквідацію районів», громада увійшла до складу новоствореного Бердичівського району Житомирської області. Примітки Посилання Райгородоцька сільська об'єднана територіальна громада
KhTZ Stadium

KhTZ Stadium is a multi-purpose stadium and a city company located within Industrialnyi District, Kharkiv, commonly known as KhTZ. Near the closest Kharkiv Metro stations Imeni O.S. Maselskoho, it serves as a home soil to rugby clubs RC Olуmp and RC TEX-A-C and is sometimes used for athletics tournaments of domestic importance. The stadium also is a home to the Olympia sports school of the Olympic reserve. History The stadium was built in Soviet times as a primary fitness centre for workers of the Kharkiv Tractor Plant. The stadium is a home to FC Torpedo Kharkiv and women's team WFC Zhytlobud-1 Kharkiv KhTZ Stadium has seven tennis courts, a light athletics hall, a boxing ring and a cycling track. Across from the stadium there is located the Hart swimming center, formerly Trudovi Rezervy. See also Metalist Stadium External links Brief info about stadium. Mykhailo Dobkin: "KhTZ won't be fixed just yet". "Status quo". Kharkiv 2012. Stolbetsov, O. KhTZ Stadium is working again. "Vyechyerniy Kharkov". November 19, 2008. Hokova, Ye. KhTZ Stadium celebrates its 75th Anniversary. Media Group "Objective". November 14, 2008.
ХТЗ (стадіон)

Стадіон «ХТЗ» — багатофункціональний стадіон, розташований біля Харківського тракторного заводу в однойменному мікрорайоні Харкова. Є домашнім для жіночого футбольного клубу «Житлобуд-1», футбольних клубів «Геліос», «Торпедо» та «Олімпік», а також регбійних клубів «Олімп» і «Тех-А-С». Крім того, цей стадіон як домашній використовує спортивна школа олімпійського резерву «Олімпія». Також на стадіоні «ХТЗ» проводяться атлетичні турніри місцевого значення. Початково стадіон був побудований для занять спортом для працівників Харківського тракторного заводу. Зараз же стадіон має 7 тенісних кортів, зал легкої атлетики, ринг для боксерів та велосипедні доріжки. Навпроти нього розташований басейн «Гарт» (колишня назва — «Трудові резерви»). Посилання Коротко про стадіон [Архівовано 6 липня 2017 у Wayback Machine.] (рос.) Стадіон «ХТЗ» поки не ремонтуватимуть [Архівовано 28 жовтня 2017 у Wayback Machine.] (рос.) KhTZ Стадіон «ХТЗ» знову запрацював [Архівовано 25 липня 2017 у Wayback Machine.](рос.) KhTZ Стадіон «ХТЗ» святкує 75-річчя [Архівовано 7 січня 2018 у Wayback Machine.](рос.) Стадіон «ХТЗ» на порталі Footballfacts [Архівовано 27 жовтня 2017 у Wayback Machine.] Див. також Металіст (стадіон)
Kharkiv Cathedral Mosque

The Kharkiv Cathedral Mosque, also known as Khavidrali Mosque, (Ukrainian: Харківська соборна мечеть, romanized: Kharkivska soborna mechet) is located in Kharkiv, Ukraine. The mosque was originally built in 1906, demolished by Soviet communists in 1936, and rebuilt in 2006. History In 1906, a mosque was built on the bank of the Lopan River. It became necessary to build a mosque due to the increase in Muslim population in Kharkiv, who were the descendents of Tatar Cavalry Regiment and Bashkir who were deployed in the area during the Russo-Turkish War in 1877 and chose to remain there. Kharkhiv was the capital at this point, and remained so until 1934. The mosque was destroyed by the Soviets in 1936 on claims that it hindered the flow of the river, and instead built residential housing in the area. Work to campaign for it to be rebuilt started with the founding of the Charter of the Muslim Community in Kharkiv in 1991. In 1999 work began to rebuild the mosque at the same location, which was completed in 2006, the centenary of the construction of the original mosque. The architectural design of the original mosque was preserved when it was rebuilt, as an homage. The mosque is located on Yaroslavska Street. Kharkhiv is also home to an Islamic Cultural Centre, organising various activities, including English lessons, Arabic lessons and Qur'an reading groups. Parishioners consist primarily of Tatars, Crimean Tatars, and Turks. The mosque is able to accommodate 500 people for prayers. See also Islam in Ukraine References External links
Mosquée cathédrale de Kharkiv

La Mosquée cathédrale de Karkiv, Khavidrali Mosque, (Ukrainien: Харківська соборна мечеть) est un édifice religieux musulman situé en Ukraine. Histoire Démolie par le pouvoir soviétique en 1936, elle fut reconstruite en 2006. Voir aussi Liste de mosquées d'Ukraine. Références Liens externes sur islam d'ukraine. Portail de l’architecture et de l’urbanisme Portail de l’Ukraine Portail de l'islam
Fernsehturm Charkiw

Der Fernsehturm Charkiw (ukrainisch Харківська телевізійна вежа) ist ein Bauwerk in der ostukrainischen Stadt Charkiw, das vor der Beschädigung durch einen russischen Angriff 240 Meter hoch war. Es wurde am 22. April 2024 durch den Angriff während des Russisch-Ukrainischen Krieges schwer beschädigt. Geschichte Der Fernsehturm wurde 1981 in Betrieb genommen und versorgte die Oblast Charkiw mit Radio- und Fernsehsendungen. Der Turm wurde in einer ähnlichen Bauweise errichtet wie der Fernsehturm Kiew. Luftangriff 2022 Während der Schlacht um Charkiw wurden der Turm sowie umliegende Gebäude am 6. März 2022 durch acht Fliegerbomben vom Typ FAB-500 der russischen Luftstreitkräfte beschädigt. Das russische Su-34-Kampfflugzeug, mit dem der Angriff ausgeführt wurde, wurde von der ukrainischen Flugabwehr abgeschossen. Der Pilot wurde zu 12 Jahren Freiheitsstrafe verurteilt. Kurz danach wurde er als Kriegsgefangener ausgetauscht. Luftangriff 2024 Der obere Teil des Turms wurde am 22. April 2024 bei einem russischen Raketenangriff durch eine Rakete vom Typ Ch-59 zerstört. Der Turm wurde in einer Höhe von etwa 140 m getroffen. Als Folge gab es in Charkiw und den umliegenden Siedlungen kein digitales terrestrisches Fernsehen. Die ukrainischen Behörden gaben bekannt, dass die Instandsetzung des Fernsehturms erst nach dem Ende der Feindseligkeiten beginnen werde. Weblinks Fußnoten