Придніпровський

Придніпровський (Придніпровськ — стара назва міста, яку нині найчастіше використовують) — житловий масив у південно-східній частині лівобережжя міста Дніпра. Історія 1950-ті Придніпровськ було засновано у 1950-х роках, як місто енергетиків при Придніпровській ТЕС.Після німецько-радянської війни, у 1951 році на Ігреньському острові, на захід від селища Чаплі, розпочалось будівництво теплової електростанції, яке тривало до 1966 року. Біля електростанції почали будувати селище для її робітників, яке адміністративно увійшло до складу Амур-Нижньодніпровського району Дніпра (згодом Індустріального). 2 грудня 1956 року, відповідно з Постановою виконкому Дніпропетровської обласної ради депутатів трудящих, новозбудований житловий масив отримав статус міста Придніпровськ. Місто зростало у вкрай складних умовах. На меті стояло завдання у найкоротший термін побудувати на великому пустирі біля ТЕС вулиці, заселити їх, забезпечити всією необхідною інфраструктурою. Тут спочатку не було навіть води для пиття — доводилося везти її з найближчих сіл. Добиратися сюди також було нелегко. Машини долали бездоріжжя, а найближча залізнична станція Ігрень проходила тоді десь за трохи більше ніж 10 км. 1970-80 ті У 1977 році, в ході реалізації генерального плану, до Дніпра були приєднані міста Придніпровськ, Ігрень, селища Фрунзенське (нині Ломівка), Чаплі, Кіровський лісопарк — на лівобережжі, селище Краснопілля — на правобережжі, а колишнє місто-супутник Придніпровськ увійшло до новоствореного Самарського району Дніпра і стало його центром: тут розташована Самарська районна рада та більшість районних органів влади. У 1970—1980-х роках будувалася «нова частина» Придніпровська (вулиці Агнії Барто (з 2023 року Івана Багряного), Немировича-Данченка (з 2024 року Олександра Данченко) тощо). Це багатоповерхові житлові райони з інфраструктурою. Однак, і понині стара та нова частини Придніпровська є хіба що двома анклавами зі своєю оригінальною архітектурою і мікрокліматом. Географія Житловий масив розташований на Ігренському острові — колишній острів біля лівобережжя Дніпра (нині є півостровом). Місце історичне — неподалік знайдені залишки слов'янського городища, яке деякі дослідники ідентифікують зі столицею уличів — Пересічень. За козацької доби тут існували містечка Ігрень (на півночі, згодом Стара Ігрень, відома з 1780 року) та Чаплі (відомі як хутір з 1760-х років, з яких отаман Іван Сулима атакував Кодацьку фортецю у 1635 році). «Старий Придніпровськ» — південна частина масиву, власне і є те саме «місто енергетиків», побудоване до 1956 року: охайні вулиці з одно-триповерховою забудовою в стилі «сталінського класицизму». У центрі височіє Палац культури Придніпровської ТЕС — масивна будівля того ж стилю. Перед Палацом знаходиться головна площа Енергетиків (колишня — імені 60-річчя Жовтня), де зазвичай відбуваються урочисті заходи району. Прямо від Палацу культури спускається широка алея до Придніпровського парку, за яким, на узбережжі Дніпра, обладнено пляж. Звідси відкривається чудова панорама на кам'янистий правий берег Дніпра з будиночками Лоцманської Кам'янки та Старих Кодаків. Транспорт Транспортне сполучення Придніпровська з центром та іншими районами Дніпра здійснюється автобусними маршрутами, маршрутними таксі та з 12 вересня 2020 року ще й тролейбусним маршрутом № 6 від Соборної площі. На маршруті експлуатуються тролейбуси з автономним ходом, лінія до Придніпровська неелектрифікована. Інфраструктура Навколо Придніпровську на березі Дніпра розташовані декілька баз відпочинку, а також тренувальна база футбольного клубу «Дніпро». Галерея Постаті Письменний Юрій Васильович (1962—2021) — капітан Збройних сил України, учасник російсько-української війни. Примітки Джерела Алфьоров М. А. Урбанізаційні процеси в Україні в 1945—1991 рр: Монографія/ М. А. Алфьоров — Донецьк: Донецьке відділення НТШ ім. Шевченка, ТОВ «Східний видавничий дім» 2012. — 552 с. Посилання Дніпропетровськ у повоєнні десятиліття. Шлях до мегаполісу (1945—1991) Придніпровськ на сайті gorod.dp.ua Рішення Дніпровської міської ради № 411