Сільце (Тернопільський район)

Сільце́ — село в Україні, у Підгаєцькій міській громаді Тернопільського району Тернопільської області. Розташоване на річці Коропець на півдні району. До 2020 року адміністративний центр колишньої однойменної сільради. До Сільця приєднано хутори Застав'я, Кадуби та Нова Гребля; у зв'язку з переселенням жителів село Леонти та х. Собеско виведені з облікових даних. До 1990 року належало до Бережанського району. Населення — 1600 особи (2007). Населення Мова Розподіл населення за рідною мовою за даними перепису 2001 року: Історія Перша писемна згадка — 1466 року. Діяли «Просвіта», «Рідна школа», «Сільський господар» та інші товариства, кооператива. У 1937 році на х. Нова Гребля була велика пожежа, залишилося 2 будинки. 1957 року в Сільці сталась велика повінь (1 особа загинула). 12 червня 2020 року, відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України № 724-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Тернопільської області» увійшло до складу Підгаєцької міської громади. 19 липня 2020 року, в результаті адміністративно-територіальної реформи та ліквідації Підгаєцького району, село увійшло до складу Тернопільського району. Політика Парламентські вибори, 2019 На позачергових парламентських виборах 2019 року у селі функціонувала окрема виборча дільниця № 610807, розташована у приміщенні клубу. Результати зареєстровано 858 виборців, явка 52,80 %, найбільше голосів віддано за «Слугу народу» — 29,05 %, за «Європейську Солідарність» — 17,74 %, за «Голос» — 14,86 %. В одномандатному окрузі найбільше голосів отримав Іван Чайківський (самовисування) — 28,29 %, за Тараса Юрика (Європейська Солідарність) — 22,94 %, за Володимира Кісілевича (Слуга народу) — 18,26 %. Релігія церква святих верховних апостолів Петра і Павла (1996, УГКЦ), церква Святих Апостолів Петра і Павла (1997, ПЦУ), каплиці св. Володимира (1992, х. Нова Гребля), св. Петра і Павла (1941, дерев.), «фігура» Божої Матері (1932, відновл. 1990). Пам'ятки Поселення «Сільце II» (давньоруський час (XII—XIII ст.)); Дзвіниця; Пам'ятники Пам'ятний знак (хрест) «За тверезість»; Споруджено пам'ятники жертвам 2-ї світової війни та односельцям (1988), Т. Шевченку (1992), встановлено пам'ятні хрести на честь скасування панщини (відновлено 1990) і проголошення незалежності України (1992), насипані братські могили УСС (1919, на місці похов. 3-х вояків) та діячам ОУН і УПА (1992, на місц і перепоховання), 2 символічні могили Борцям за волю України (відновлено 1991). Пам'ятник Т. Шевченку Щойновиявлена пам'ятка монументального мистецтва. Встановлений 1992 р. Скульптор — М. Папіш. Хрест, постамент — камінь. Висота — 2,3 м, висота барельєфу Т. Шевченка — 0,5 м. Соціальна сфера Працюють ЗОШ 1-2 ступ., клуб, бібліотека, ФАП, ТзОВ «Сільцівське», 3 фермерські господарства, торговельний заклад. Відомі люди Народилися військовик, громадський діяч, поет М.-Д. Гайва, громадські діячі М. Іваськевич та В. Чибрас, громадский діяч М. С. Гайва (Корпан), Северин Титус Моравський — львівський латинський архієпископ Станіслав Кулон — польський скульптор Галерея Примітки Джерела Ригайло І., Уніят В. Сільце // Тернопільський енциклопедичний словник : у 4 т. / редкол.: Г. Яворський та ін. — Тернопіль : Видавничо-поліграфічний комбінат «Збруч», 2008. — Т. 3 : П — Я. — С. 253. — ISBN 978-966-528-279-2. Колодницький С., Коропецька У., Куцибала І., Уніят В. Сільце // Тернопільщина. Історія міст і сіл : у 3 т. — Тернопіль : ТзОВ «Терно-граф», 2014. — T. 3 : М — Ш. — С. 197—198. — ISBN 978-966-457-246-7. Siółko, przedmieścia Podhajec // Słownik geograficzny Królestwa Polskiego. — Warszawa : Druk «Wieku», 1889. — Т. X. — S. 623. (пол.)