NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Гута-Камінська

Гута-Камінська — село в Україні, у Камінь-Каширській громаді Камінь-Каширського району Волинської області. Населення становить 535 осіб. Назва Назва села складається з двох слів "Гута" та прик. "Камінська" згідно дослідженню мовознавця пана В. Лучика:"Ойконім [Гута] виник семант. способом від апелятива гута в мн. «скляний завод», ст. (XVII ст.) «скляний або металевий завод», яке вважається запозиченням з пол. мови, де huta «скляний або металургійний завод» походить від д.в.нім. hutte, hutta «хата, курінь, халупа; скляний або металургійний завод» [ЕСУМ 1, 628]; пор. ороніми Гута на Івано-Франківщині [Габорак, 109], гідроніми Гута на Львівщині [СГУ, 163] і численні ойконіми Гута або складені назви поселень з цим компонентом у різних обл. України, крім пд.-східних [АТП, 614]."Прикметник у назві ж "Камінська" відсилає нас до міста Камінь-Каширський. Отже імовірно, Гута-Камінська була започаткована як місце склярства чи металургії безпосередньо приналежне до міста Камінь-Каширський яке в свою чергу початково мало назву Камінь, а прик. Каширський означав приналежність до Кошерського князівства та князів Кошерських осередком яких було нинішнє село Нові Кошари, а тоді "Кошер" неподалік Ковеля. Історія Точний час зуснування села невідомий, імовірно 17 ст. коли активно розвивався промисел. Втім історія села тісно пов'язана з містом Камінь-Каширський та Волинню в цілому. Як і на довколишніх землях до кінця 10 ст. тут мешкали плем'я волинян, згодом з приходом Русі як і вся Волинь стає складовою основою Волинського князівства згодом Волинсько-Галицької держави та Королівства Руси і зрештою частимною Великого князівства Волинського у складі якого буде по 1392 рік, коли за острівською угодою землі потрапили до Литовсько-Руського держави. У 14-16 ст. землі Гути-Камінської як і Камінь-Каширська входили до складу удільного князівства Кошерського у складі згодом Волинського воєводства. По підписанню Люблінської Унії 1-го липня 1569-го року Гута-Камінська як і Камінь-Каширщина з усім Волинським Воєводством складовою якого була потрапила до Корони Польсьокої Речі Посполитої і як більшість руських земель покинула Велике Князівство Литовське та Руське. Імовірно в добу Хмельниччини могло бути засноване село, зважаючи на появу подібних ремісничих поселень поруч з містечками у той час. У жовтні 1795 року Гута-Камінська як і вся Камінь-Каширщина була захоплена Російською Імперією під час останнього 3-го поділу Речі Посполитої таким чином пробувши в складі останньої 226 років. У 1906 році село Камінь-Каширської волості Ковельського повіту Волинської губернії. Відстань від повітового міста 51 верст, від волості 5. Дворів 92, мешканців 529. Населення Згідно з переписом УРСР 1989 року чисельність наявного населення села становила 548 осіб, з яких 256 чоловіків та 292 жінки. За переписом населення України 2001 року в селі мешкали 533 особи. Мова Розподіл населення за рідною мовою за даними перепису 2001 року: Примітки Посилання Погода в селі Гута-Камінська [Архівовано 5 березня 2016 у Wayback Machine.]
Hutysko

Hutysko (Ukrainian: Гутисько) is a village in Ternopil Raion of Ternopil Oblast, Ukraine. It belongs to Naraiv rural hromada, one of the hromadas of Ukraine. Until 18 July 2020, Hutysko belonged to Berezhany Raion. The raion was abolished in July 2020 as part of the administrative reform of Ukraine, which reduced the number of raions of Ternopil Oblast to three. The area of Berezhany Raion was merged into Ternopil Raion. Population Population in 2003: 114 inhabitants with over 46 houses. References Sources (in Ukrainian) Б. Волинський, С. Дух, Гутисько // Ternopil Encyclopedic Dictionary: in 4 v. / editorial board: H. Yavorskyi and other, Ternopil: "Zbruch", 2004, V. 1: А—Й, S. 441. — ISBN 966-528-197-6. External links Official data about the village (in Ukrainian)
Hútysko

Hútysko (ucraniano: Гу́тисько) es un pueblo de Ucrania perteneciente al municipio rural de Naráyiv, en el raión de Ternópil de la óblast de Ternópil.​ En 1567, el pueblo tenía una población de 122 habitantes.​ Se ubica unos 2 km al este de Pidvysoke.​ Historia Antes de la formación del actual municipio de Naráyiv en 2019, el pueblo era una pedanía del consejo rural de Pidvysoke, en el raión de Berezhany.​ Referencias
Hucisko (rejon tarnopolski)

Hucisko – wieś na Ukrainie w rejonie tarnopolskim należącym do obwodu tarnopolskiego. Znajduje tu się przystanek kolejowy Hucisko, położony na linii Tarnopol – Stryj. Historia Ihor Duda, ukraiński (łemkowski) historyk sztuki, działacz społeczny, organizował festiwal kultury łemkowskiej „Watra”, który po raz pierwszy i drugi odbył we wsi Hucisko w latach 1999 i 2000, a od 2001 nazywa się „Dzwony Łemkiwszczyny” i odbywa się w uroczysku „Byczowa” nieopodal Monasterzysk. Do 2020 w rejonie brzeżańskim. Przypisy Linki zewnętrzne Hucisko na stronie Rady Najwyższej Ukrainy. (ukr.)
Hutîsko, Berejanî

Hutîsko (în ucraineană Гутисько) este un sat în comuna Pidvîsoke din raionul Berejanî, regiunea Ternopil, Ucraina. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației localității Hutîsko era vorbitoare de ucraineană (98,36%), existând în minoritate și vorbitori de rusă (1,64%). Note
Гутиско

Гутиско (укр. Гутисько) — село в Нараевской сельской общине Тернопольского района Тернопольской области Украины. До 2020 года входило в Бережанский район. Код КОАТУУ — 6120485703. Население по переписи 2001 года составляло 122 человека. Географическое положение Село Гутиско находится в 1,5 км от левого берега реки Нараевка, на расстоянии в 0,5 км от села Куты. Через село проходит железная дорога, станция Награбие в 1-м км. Объекты социальной сферы Школа I ст. Примечания
Dawydiw Brid

Dawydiw Brid (ukrainisch Давидів Брід, russisch Давыдов Брод Dawydow Brod) ist ein Dorf im Rajon Beryslaw der ukrainischen Oblast Cherson. Es wurde 2001 von 1223 Menschen bewohnt. Am 12. Juni 2020 wurde das Dorf ein Teil der Siedlungsgemeinde Welyka Oleksandriwka; bis dahin bildete es zusammen mit den Dörfern Bilohirka (Білогірка) und Saporischschja (Запоріжжя) die Landratsgemeinde Dawydiw Brid (Давидово-Брідська сільська рада/Dawydowo-Bridska silska rada) im Westen des Rajons Welyka Oleksandriwka. Seit Juli 2020 ist es ein Teil des Rajons Beryslaw. Geschichte Das Dorf am Ufer des Inhulez wurde im Zuge des Russischen Überfalls auf die Ukraine von russischen Truppen besetzt. Ende Mai 2022 führten ukrainische Truppen einen Angriff auf das Dorf aus. In der Folge sprengten russische Truppen die Brücke über den Inhulez, um ein ukrainisches Vordringen zu erschweren. Am 4. Oktober 2022 gelang die Rückeroberung durch ukrainische Kräfte. Bevölkerung Nach der Volkszählung aus dem Jahre 2001 hatte das Dorf 1223 Einwohner. Muttersprache der Bewohner im Jahre 2013 Weblinks Eintrag zum Ort in der Enzyklopädie der Geschichte der Städte und Dörfer der Ukrainischen SSR (ukrainisch) Einzelnachweise
Davydiv Brid

Davydiv Brid (en ukrainien Давидів Брід, « le gué de David ») est une commune rurale du raïon de Beryslav, dans l'oblast de Kherson, en Ukraine. Elle dépend de la communauté territoriale de la commune de Velyka Oleksandrivka. Géographie La commune de Davydiv Brid se trouve au bord de la rivière Inhoulets, un affluent de rive droite du fleuve Dniepr. Assise à 9 mètres d'altitude, elle se situe à 10 km au sud-ouest de la commune de Velyka Oleksandrivka, à 48 km au nord-nord-ouest de la ville de Beryslav et à 80,3 km au nord-est de la ville de Kherson. Elle est limitrophe avec l'oblast de Mykolaïv à l'ouest. Notes et références Liens externes Portail de l’Ukraine
Davîdiv Brid, Velîka Oleksandrivka

Davîdiv Brid (în ucraineană Давидів Брід) este localitatea de reședință a comunei Davîdiv Brid din raionul Velîka Oleksandrivka, regiunea Herson, Ucraina. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației localității Davîdiv Brid era vorbitoare de ucraineană (96,24%), existând în minoritate și vorbitori de rusă (3,27%). Note
Давыдов Брод

Давыдов Брод (укр. Давидів Брід) — село в Великоалександровской поселковой общине Бериславского района Херсонской области Украины. Расположен на восточном берегу реки Ингулец. В 2022 году в ходе вторжения России в Украину в селе проходили бои между украинскими и российскими войсками. Население Население по переписи 2001 года составляло 1223 человека. Языковой состав Родной язык населения по данным переписи 2001 года: Примечания
Бабчинецкая сельская община

Бабчинецкая сельская община (укр. Бабчинецька сільська громада) — территориальная община в Могилёв-Подольском районе Винницкой области Украины. Административный центр — село Бабчинцы. Население по состоянию на 1 января 2022 года составляет 5237 человек. Площадь — 206,5 км². В соответствии с распоряжением Кабинета Министров Украины от 12 июня 2020 года, в состав общины вошла территория Бабчинецого, Вила-Яругского и Моевского сельских советов упразднённого Черневецкого района, Бандышовского и Мервинецкого сельских советов Могилёв-Подольского района, а также села Ветровка Тростянецкого сельского совета упразднённого Ямпольского района. Населённые пункты В состав общины входят 1 посёлок и 12 сёл: Бабчинцы Вазлуевка Ветровка Гамулевка Майорщина Нове Життя Бандышовский старостинский округ: Бандышовка Мервинцы Новоникольск Вила-Яругский старостинский округ: Букатинка Вила-Яругские Моевский старостинский округ: Моевка Посёлок Степное Примечания Ссылки Официальный сайт Бабчинецкой общины (укр.). Павло Остапенко, Роман Перхалюк, Олександр Бончковський, Станіслав Остапенко. Атлас адміністративно-територіального устрою України / За загальною редакцією Остапенка П.. — видання друге, доповнене. — Київ, 2021. — С. 19. — 441 с. (укр.)
Бабчинецька сільська громада

Бабчинецька сільська громада — територіальна громада в Україні, в Могилів-Подільському районі Вінницької області. Адміністративний центр — село Бабчинці. Площа громади — 127,97 км², населення — 3034 мешканці (2018). Утворена 8 вересня 2016 року шляхом об'єднання Бабчинецької та Вило-Ярузької сільських рад Чернівецького району. 17 серпня 2018 року добровільно приєдналася Моївська сільська рада. 12 червня 2020 року Бабчинецька сільська громада утворена у складі Бабчинецької, Вило-Ярузької, Моївської сільських рад Чернівецького району, Бандишівської, Мервинецької сільських рад Могилів-Подільського району та села Вітрівка Тростянецької сільської ради Ямпільського району. Населені пункти До складу громади входять 1 селище: Степне та 12 сіл: Бабчинці, Бандишівка, Букатинка, Вазлуївка, Вила-Ярузькі, Вітрівка, Гамулівка, Майорщина, Мервинці, Моївка, Нове Життя, Новомикільськ. Примітки
Дальнее (Херсонская область)

Дальнее (укр. Дальнє) — посёлок в Нижнесерогозской поселковой общине Генического района Херсонской области Украины. Население по переписи 2001 года составляло 244 человека. Почтовый индекс — 74742. Телефонный код — 5540. Местный совет 74742, Херсонская обл., Нижнесерогозский р-н, с. Степное, ул. 60-летия Октября Ссылки Дальнее на сайте Верховной рады Украины
Дальнє (Генічеський район)

Дальнє — селище в Україні, у Нижньосірогозькій селищній громаді Генічеського району Херсонської області. Населення становить 244 осіб. Історія Дальнє окуповане німецькими військами 14 вересня 1941 р., звільнене 29 жовтня 1943 р. 12 червня 2020 року, відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України № 726-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Херсонської області», увійшло до складу Нижньосірогозької селищної громади. 19 липня 2020 року, в результаті адміністративно-територіальної реформи та ліквідації Нижньосірогозького району увійшло до складу Генічеського району. 24 лютого 2022 року селище тимчасово окуповане російськими військами під час російсько-української війни. Населення Згідно з переписом УРСР 1989 року чисельність наявного населення селища становила 243 особи, з яких 114 чоловіків та 129 жінок. За переписом населення України 2001 року в селищі мешкала 241 особа. Мова Розподіл населення за рідною мовою за даними перепису 2001 року: Примітки Посилання Погода в селі Дальнє [Архівовано 14 липня 2014 у Wayback Machine.]
Rezervația botanică Dalnița

Dalnița (în ucraineană Дальницький ботанічний заказник) este o rezervația botanică de importanță locală din raionul Odesa, regiunea Odesa (Ucraina), situată lângă satul Nova Dolîna. Este administrată de silvicultura de stat „Odesa”. Suprafața ariei protejate constituie 1.024 de hectare, fiind creată în anul 1974 prin decizia Consiliului executiv regional. Rezervația este de fapt o plantație de arbori, dominată de stejar, mesteacăn, pin, etc. Teritoriul are un plan dreptunghiular, lung de 4,7 km și lat de 2,5 km. O parte a teritoriului este ocupată de o bază militară. Rezervația este un loc de odihnă pentru locuitorii orașului Odesa și așezărilor înconjurătoare. Galerie de imagini Referințe
Дальницкий лес

Дальницкий лес (Дальницкий заказник) — государственный ботанический заказник на территории Одесского района Одесской области, в 13 км к западу от Одессы. Длина Дальницкого леса — 4,7 км, ширина — 2,5 км, площадь — 1024 га. Лес имеет искусственное происхождение и на плане имеет правильную прямоугольную форму. Заказник создан в 1974 г. постановлением Совета министров УССР от 28.10.74 № 500. Из пород деревьев в заказнике преобладают дуб, берёза, встречается сосна. Заказник относится к Великодолинскому лесничеству, Дальницкое урочище. Находится в распоряжении Одесского главного предприятия ОДЛХО «Одеслес». На территории Дальницкого леса часто отдыхают туристы из Одессы и окрестных населённых пунктов. Часть территории Дальницкого леса занимает военная база. См. также Список природоохранных объектов Одесской области Примечания
Дальницький ботанічний заказник

Да́льницький зака́зник (інша назва — Да́льницький ліс) — ботанічний заказник загальнодержавного значення в Україні. Розташований в Одеському районі Одеської області, на захід від села Нова Долина, за 13 км на захід від Одеси. Загальні відомості Площа заказника 1024 га. Створений згідно з постановою Ради Міністрів України від 28.10.1974 року № 500. Заказник створено на території урочища «Дальницьке» Великодолинського лісництва Одеського головного підприємства «Одесаліс». Територія заказника являє собою штучні деревні насадження, у яких переважають дуб, береза, трапляється сосна. Територія має у плані прямокутну форму, завдовжки 4,7 км та завширшки 2,5 км. Частину території займає військова база. Заказник є місцем відпочинку для жителів Одеси та навколишніх населених пунктів. Галерея Примітки
Neue Darnyzkyj-Brücke

Die Neue Darnyzkyj-Brücke (ukrainisch Новий Дарницький міст; auch Ponte Kirpa genannt) ist eine Straßen- und Eisenbahnbrücke über den Dnepr vier Kilometer südöstlich des Zentrums der ukrainischen Hauptstadt Kiew. Sie ist die dritte Brücke an dieser Stelle des Flusses und erhielt den Namen vom Verwaltungsbezirk Rajon Darnyzja in Kiew, der auf der linken Seite des Flusses Dnepr liegt. Die Eisenbahnbrücken von Darnyzkyj bilden den wichtigsten Flussübergang über den Dnepr für den Schienenverkehr im Norden der Ukraine. Sie verbinden den Hauptbahnhof Kyjiw-Passaschyrskyj im Westen mit dem Bahnhof Darnyzja im Osten der Stadt. Geschichte Eine erste Eisenbahnbrücke bei diesem Flussübergang war eine zwischen 1868 und 1870 erbaute Gitterträgerbrücke. Sie trug den Namen Struwe-Eisenbahnbrücke nach dem deutsch-russischen Ingenieur Amand Jegorowitsch Struwe, der den Bau beaufsichtigte. Die einspurige Brücke ruhte auf elf Pfeilern und bestand aus zwölf je 89 m langen Trägern. Zu ihrer Bauzeit war sie die längste Eisenbahnbrücke der Welt. Die Brücke wurde bei Kriegshandlungen in den Jahren 1920, 1941 und 1943 schwer beschädigt. Heute ist von ihr nur noch ein gemauerter Pfeiler im Fluss vorhanden. 1946 bis 1951 wurde die zweite Eisenbahnbrücke, die Darnyzkyj-Eisenbahnbrücke, unmittelbar neben den Überresten der ehemaligen Struwebrücke gebaut. Die zweispurige Brücke besteht auf der rechten, der westlichen Flussseite, die Untiefen und kleine Inseln aufweist, aus zwölf Bögen in armiertem Beton und wird auf der linken, für den Schiffsverkehr benützten Flussseite von drei großen Stahlfachwerkbögen getragen. Die Zufahrtsrampen führen über lange Erddämme, um die wegen der Flussschifffahrt nötige Höhe zu erreichen. Die Neue Darnyzkyj-Brücke steht rund 50 m südlich, also flussabwärts von der Darnyzkyj-Eisenbahnbrücke. Sie verfügt in der Mitte über einen doppelspurigen Schienenweg und auf beiden Seiten je über eine dreispurige Fahrbahn der Straßenbrücke. Das Bauwerk soll die älteren Dneprbrücken von einem Teil des Verkehrs entlasten. Auf der rechten Flussseite überqueren die Fahrbahnen die Bahnlinien und münden über lange Viadukte in die Naddnipryans’ke-Stadtautobahn; auf der linken, östlichen Seite erreichen sie geradeaus die Petra Radzinia-Straße. Wie bei der älteren Darnyzkyj-Brücke besteht auch die Neue Darnyzkyj-Brücke über der linken Flussseite aus drei Bogenbrücken, die nach dem System des Langerschen Balkens konstruiert sind. Die Bögen stehen über dem Schienenweg in der Mitte und tragen die seitlich angehängten Fahrbahnen der Straße. Am 7. März 2010 fanden erste Probefahrten auf der Eisenbahnbrücke statt. Am 27. September 2010 wurde ein Teil der Brücke für den fahrplanmäßigen Bahnverkehr freigegeben. Besonderes 2018 wurden auf der neuen Brücke Szenen für das Musikvideo Nothing Breaks Like a Heart mit Miley Cyrus gedreht. Weblinks Neue Darnyzkyj-Brücke auf structurae.net
New Darnytskyi Bridge

The Darnytskyi Automobile and Railway Bridge Crossing (Ukrainian: Дарницький автомобільно-залізничний мостсвий перехід, romanized: Darnytskyi avtomobilno-zaliznychnyi mostovyi perekhid), known colloquially as the New Darnytskyi Bridge (Ukrainian: Новий Дарницький міст, romanized: Novyi Darnytskyi mist) or Kirpa Bridge (Ukrainian: Міст Кірпи, romanized: Mist Kirpy), is a combined road and railroad bridge in Kyiv, the capital of Ukraine. It spans across the Dnieper River connecting the left and right banks of the city, the Darnytsia and Holosiiv districts of Kyiv, respectively. The bridge carries a double track rail line and is built to accommodate six lanes of road traffic. The bridge was completed in July 2023, but operated in reduced capacity for months before, lacking road connection ramps from some directions. Additional railroad links to match the new bridges' capacity are also being constructed. The bridge's expected capacity is 60,000 vehicles and 120 pairs of trains per day, which will serve as a major relief for both the Kyiv road and bridge network and as well as Ukraine's Ukrzaliznytsia national rail system. Location and design The new bridge was built 50 m (164 ft) north of the existing Darnytskyi Railroad Bridge. History The bridge construction is the initiative of the late Heorhiy Kirpa, the head of Ukrzaliznytsia and the Minister of Transportation in the early 2000s (hence the unofficial name). The 1,100 m (3,609 ft)-span will cost an estimated $700 million. Its construction was ordered by the state-owned Ukrzaliznytsia rail company and financed by the government, but the Kyiv municipality co-sponsors the project. The main developer of the project is Kyivdniprotrans, and the main constructor is BMK Planeta-Mist. Following the construction of the bridge, a new major passenger terminal will be completed in the Darnytsia Railway Station on the left bank of the city. In July 2006 one third of the bridge was constructed and the first train was initially expected to run through the bridge in the second half of 2007. However, in spring of 2007, cracks were discovered in the bridge's structure, delaying its construction. The bridge opening was then scheduled for March 2008. On May 7, 2010 the bridge was tested with first electrified train traffic. On September 27, 2010 the railroad segment of the bridge was officially opened; on March 31, 2011, road traffic opened. The bridge was scheduled for completion in 2012. In 2011, the Ukrainian government spent a total of ₴1.5 billion for the project. See also Vydubychi Bridges in Kyiv References
Дарницкий железнодорожно-автомобильный мост

Да́рницкий железнодорожно-автомобильный мост (укр. Да́рницький залізнично-автомобільний міст), неофициальное название мост Кирпы (укр. міст Кірпи) — комбинированный железнодорожно-автомобильный мост в столице Украины городе Киеве. Общая длина мостового перехода в русловой части — 1066 метров. Предусмотрено движение автотранспорта в трёх полосах в каждую сторону, а также два железнодорожных пути. Пропускная способность транспортного перехода 60 тысяч автомобилей и 120 пар поездов в сутки. Пролёты нового моста расположены идентично пролётам старого железнодорожного, чтобы не создавать препятствий для судов, следующих через Днепр. Сооружение моста начато в 2004 году, 27 сентября 2010 года открыто железнодорожное движение, 17 декабря 2010 года открыто автомобильное движение с левого берега на правый. 31 марта 2011 года было открыто движение с правого берега на левый по въезду со стороны Кончи-Заспы. 27 мая 2010 года открыт заезд со стороны моста Патона. Полный запуск объекта состоялся 23 августа 2011 года (открыт съезд с моста в сторону Конча-Заспы). 6 июля 2023 года, с введением в эксплуатацию съездов на набережную левого берега, объект был окончательно завершён. В поп-культуре В октябре 2018 г. Марк Ронсон и Майли Сайрус сняли на мосту клип на песню Nothing Breaks Like a Heart. Примечания
Дарницкое кладбище

Да́рницкое кладби́ще — некрополь в Дарницком районе города Киева. Открыто в 1947 году, предназначалось для похорон усопших жителей Дарницы. Закрыто решением Исполкома Киевского городского совета № 1380 от 14 августа 1970 года. Площадь 9 га, количество захороненных 11 055. Адрес: Харьковское шоссе, 52. На территории кладбища находится воинское захоронение, признанное памятником истории, которое состоит из 533 могил воинов Красной Армии, погибших в боях в 1941, 1943 и 1944 годах, и могилы 43 польских зенитчиков из Войска Польского, которые погибли при обороне Дарницкого железнодорожного узла в апреле 1944 года. В центре кладбища установлено одно из 85-миллиметровых зенитных орудий КС-12, которые принимали участие в освобождении Дарницы от немецкой армии в 1943 году. В 2009 году при кладбище открыт деревянный храм великомученицы Раисы Александрийской (УПЦ (МП)), возведённый на средства местного жителя. Похоронены Карижский, Григорий Иванович (1895 - 1971) - советский военный деятель, Генерал-майор (1 октября 1942 года). Герой Советского Союза. Макаров, Иван Иванович (1914 - 1980) - Герой Советского Союза, танкист. Сиренко, Иван Лаврентьевич (1910 - 1965) - Герой Советского Союза, лётчик. Полухин Сергей Михайлович (1926 - 2025) - Генерал-майор, почетный ветеран Украины. Примечания Ссылки Ритуальная служба, специализированное КП (недоступная ссылка) Распоряжение КГГА N 923 от 07.05.2001 «О предоставлении помощи по благоустройству кладбищ города» Дарницкое кладбище Дарницкое кладбище Сиренко Иван Лаврентьевич (1910—1965) Храм мученицы Раисы (Дарницкое кладбище)