NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Старосілля (Роздільнянський район)

Старосі́лля (до 25.09.2024 – Старостине, до 01.02.1945 — Слободзея Українська) — село в Україні, в Роздільнянській міській громаді Роздільнянського району Одеської області. Адміністративний центр Чобручанського старостинського округу. Населення становить 600 осіб. Історія Село було засноване в 1921 році вихідцями з молдовського села Слободзея. У 1932 р. с. Слободзея Українська перейменовано на Старостине, на честь Старостіна Петра Івановича (1883-1918) ‒ організатора більшовицького збройного заколоту проти УНР в Одесі (1918 р.), 30.01. – 17.02.1918 р. ‒ виконавчий комісар, 18.02 ‒ 13.03.1918 р. ‒ голова обласного виконавчого комітету Ради Робітничих та Селянських Депутатів; нарком праці та промисловості т. зв. Одеської Радянської республіки (1918 р.). Станом на 1 вересня 1946 року село входило до складу Велізарівської сільської Ради. На 1 травня 1967 року у селі знаходився господарський центр колгоспу імені Фрунзе. В рамках закону про декомунізацію піднималось питання перейменування села, також у селі була перейменована вулиця Фрунзе, нова назва – Центральна. У результаті адміністративно-територіальної реформи село ввійшло до складу Роздільнянської міської територіальної громади та після місцевих виборів у жовтні 2020 року було підпорядковане Роздільнянській міській раді. До того село входило до складу ліквідованої Старостинської сільради та було її центром. 22 вересня 2022 року Роздільнянська міська рада в рамках дерусифікації перейменувала у селі вулицю Лермонтова на Фермерську. 19 вересня 2024 року Верховна Рада України підтримала перейменування села Старостине на Старосілля в рамках декомунізації. 26 вересня 2024 року перейменування набуло чинності. Населення Згідно з переписом УРСР 1989 року чисельність наявного населення села становила 450 осіб, з яких 214 чоловіків та 236 жінок. За переписом населення України 2001 року в селі мешкало 489 осіб. 2010 — 555 осіб; 2011 — 561 особа. Мова Розподіл населення за рідною мовою за даними перепису 2001 року: Див. також Слобідка (у минулому — Слободзея Молдавська) Примітки
Stari Kodakî (Novooleksandrivka), Dnipro

Stari Kodakî (în ucraineană Старі Кодаки) este un sat în comuna Novooleksandrivka din raionul Dnipro, regiunea Dnipropetrovsk, Ucraina. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației localității Stari Kodakî era vorbitoare de ucraineană (85,48%), existând în minoritate și vorbitori de rusă (13,96%). Note
Старые Кодаки

Старые Кодаки (укр. Старі Кодаки) — село, Новоалександровский сельский совет, Днепровский район, Днепропетровская область, Украина. Код КОАТУУ — 1221486207. Население по переписи 2001 года составляло 1619 человек. Географическое положение Село Старые Кодаки находится на правом берегу реки Днепр, выше по течению примыкает город Днепр, ниже по течению на расстоянии в 2 км расположено село Днепровое, на противоположном берегу — жилмассив Приднепровск города Днепр и село Любимовка. В 2 км от села находится Днепропетровский аэродром. История Крепость Кодак построена поляками в 1635 году. В тот же 1635 год Кодакская крепость была разрушена казаками во главе с Иваном Сулимой. В 1639 году крепость была отстроена. В 1711 году казацкая крепость была разрушена согласно Прутскому миру. На картах встречаются разные написания названия села: Старые Кайдаки (1880, 1941), Старые Койдаки (1875), Старый Кодак (1927), Кайдаки (1939), Старые Кодаки (1985). Население Языковой состав Родной язык населения по данным переписи 2001 года: Экономика Старокайдакский гранитный карьер. Объекты социальной сферы Школа I—II ст. Дом культуры. Амбулатория. Детский сад Достопримечательности Кодак — руины польской крепости на правом берегу Днепра. Известные жители Ссылки История, фото и достопримечательности Старых Кодаков Примечания Литература Лепікаш Л. А. Замітка про геологічні умови знахідки давнього палеоліту в околицях с. Старий Кодак на Дніпропетровщині (укр.) // Четвертинний період. — Київ: Вид-во УАН, 1935. — Вип. 10. — С. 71—77. Сектор докласового суспільства Інституту історії матеріальної культури УАН (укр.) // Наукові записки Інституту історії матеріальної культури. — Кн. 5—6. — Київ: Вид-во ВУАН, 1935. — С. 206—207. Архивировано 7 августа 2016 года. Пидопличка И. Г. Фауна Кодакской палеолитической стоянки // Природа. — 1936. — № 6. — С. 118—120. Бодянский А. В. Памятники палеолитического времени на Днепре, в районе оз. Ленина (исследования 1950 г.) // Краткие сообщения Института археологии. — Киев: Изд-во АН УССР, 1952. — Вып. 1. — С. 70—77. Архивировано 7 августа 2016 года. Карлов Н. Н. О некоторых мустьерских и ашельских охотничьих стоянках Среднего Приднепровья в связи с вопросом их датировки // Бюллетень Комиссии по изучению четвертичного периода. — М.: Изд-во АН СССР, 1953. — Вып. 17. — С. 52—63. Харлан О. Церква в ім’я Архангела Михаїла в містечку Старий Кодак (укр.). — Дніпропетровськ: ДОУНБ, 2010. — 44 с. — [Архивировано 28 июля 2024 года.]
Czerwiszcze Stare

Czerwiszcze Stare (ukr. Старі Червища, Stari Czerwyszcza) – wieś na Ukrainie, w obwodzie wołyńskim, w rejonie koszyrskim. W 2001 roku liczyła 409 mieszkańców. Historia Pod koniec XIX wieku wieś należała do gminy Uhrynicze w powiecie pińskim. Przypisy Linki zewnętrzne Stare Czerwiszcze, [w:] Słownik geograficzny Królestwa Polskiego, t. I: Aa – Dereneczna, Warszawa 1880, s. 839 .
Stari Cervîșcea, Kamin-Kașîrskîi

Stari Cervîșcea (în ucraineană Старі Червища) este un sat în comuna Tobolî din raionul Kamin-Kașîrskîi, regiunea Volînia, Ucraina. Demografie Conform recensământului din 2001, toată populația localității Stari Cervîșcea era vorbitoare de ucraineană (100%). Note
Старые Червища

Старые Червища (укр. Старі Червища) — село в Прилесненской сельской общине Камень-Каширского района Волынской области Украины. Население по переписи 2001 года составляет 409 человек. Почтовый индекс — 44554. Телефонный код — 3357. Занимает площадь 0,977 км². Ссылки Старые Червища на сайте Верховной рады Украины (укр.)
Старі Червища

Старі Червища — село в Україні, у Прилісненській сільській громаді Камінь-Каширського району Волинської області. Населення становить 409 осіб. Географія Село розташоване на лівому березі річки Стохід. Населення Згідно з переписом УРСР 1989 року чисельність наявного населення села становила 379 осіб, з яких 184 чоловіки та 195 жінок. За переписом населення України 2001 року в селі мешкало 405 осіб. 100 % населення вказало своєю рідною мовою українську мову. Люди Давидюк Олег Олександрович (1991—2023) — солдат Збройних Сил України, учасник російсько-української війни, помер у лікарні м. Києва в 2023 році від отриманого поранення на Луганщині. Примітки Посилання Погода в селі Старі Червища
Staryi Aidar

Staryi Aidar (Ukrainian: Старий Айдар; Russian: Старый Айдар) is a village in Shchastia urban hromada, Shchastia Raion (district) in Luhansk Oblast of eastern Ukraine, at about 20 km NW from the centre of Luhansk city. The War in Donbas, that started in mid-April 2014, has brought along both civilian and military casualties. One Ukrainian serviceman was wounded in action near the village on 15 December 2016. Demographics In 2001 the village had 633 inhabitants. Native language as of the Ukrainian Census of 2001: Ukrainian — 10.25% Russian 89.75% References
Starîi Aidar, Stanîcino-Luhanske

Starîi Aidar (în ucraineană Старий Айдар) este un sat în comuna Peredilske din raionul Stanîcino-Luhanske, regiunea Luhansk, Ucraina. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației localității Starîi Aidar era vorbitoare de rusă (89,75%), existând în minoritate și vorbitori de ucraineană (10,25%). Note
Старый Айдар

Ста́рый Айда́р (укр. Старий Айдар) — село в Счастьинском районе Луганской области Украины. Население по переписи 2001 года составляло 283 человека. Почтовый индекс — 93616. Телефонный код — 6472. Занимает площадь 3,8 км². Местный совет 93615, Луганская обл., Счастьинский район, с. Передельское, ул. Центральная, 100 История Городок был построен донскими казаками около речки Айдар, но точная дата постройки не известна — судя по чугуевской переписке или в 1638 или в 1642 году. А по ревизии 1703 году указана ещё одна дата постройки — 1683 г. В документах фигурировало несколько названий — Вайдар, Айдарск, Ойдар или Ойдарская станица. Под Старым Айдаром находилась пустынь, являвшаяся одним из религиозных центров донского старообрядчества, где постоянно или заездами находилось много казаков. В рамка кампании по борьбе с «раскольниками» данная пустынь была разгромлена, многие казаки были убиты, а атаман Я. Ф. Кузовчонок и многие казаки были биты кнутом и с отрезанными языками отправлены в ссылку в Мангазею. Это произошло в 1688 году и заложило основу поддержки казаками К.Булавина 1707—08 гг. Старый Айдар поддержал его, многие староайдаские казаки были активными участниками событий (одним из руководителей был айдарец С. А. Драный), за что городок был у донских казаков отнят, а все территории переподчинены слобожанам, которые переименовали городок в слободу. В 1885 году в Старом Айдаре было 1435 человек, 208 дворовых хозяйств, православная церковь, школа, почтовая станция. Старый Айдар был центром Староайдарской волости Старобельского уезда Харьковской губернии. В 1914 году в Старом Айдаре было 2891 жителей. Старшиной волости был Николай Фомич Касьянов, волостным писарем — Василий Паисович Иоффа, председателем волостного суда — Семён Алексеевич Кузьмин. Примечания Ссылки Старый Айдар на сайте Верховной рады Украины (укр.)
Старий Айдар

Старий Айда́р — село в Україні, у Щастинській міській громаді Щастинського району Луганської області. Населення становить 283 осіб. Орган місцевого самоврядування — Передільська сільська рада. Історія За даними на 1864 рік у казенній слободі Старобільського повіту Харківської губернії мешкало 1288 осіб (619 чоловічої статі та 669 — жіночої), налічувалось 186 дворових господарства, існувала православна церква. Станом на 1885 рік у колишній державній слободі, центрі Староайдарська волості, мешкало 1435 осіб, налічувалось 208 дворових господарств, існували православна церква, школа й поштова станція. У 1932–1933 роках Староайдарська сільська рада постраждала від Голодомору. За свідченнями очевидців кількість померлих склала щонайменше 45 осіб, імена яких встановлено. Населення За даними перепису 2001 року населення села становило 633 особи, з них 10,25 % зазначили рідною мову українську, а 89,75 % — російську. Культурна спадщина У селі розташована Михайлівська церква — пам'ятка архітектури національного значення, зведена 1787 року. Див. також Перелік населених пунктів, що постраждали від Голодомору 1932—1933 (Луганська область) Примітки Джерела Михайличенко В.В., Борзенко М.О., Жигальцева В.Л. Національна книга пам'яті жертв Голодомору 1932-1933 років в Україні. Луганська область. — Луганськ : Янтар, 2008. — 918 с. — 3500 прим. Посилання Погода в селі Старий Айдар
Staryi Vyshnivets

Staryi Vyshnivets (Ukrainian: Старий Вишнівець) is a village in the Vyshnivets settlement hromada of the Kremenets Raion of Ternopil Oblast in Ukraine. After the liquidation of the Zbarazh Raion on 19 July 2020, the village became part of the Kremenets Raion. References Bibliography (in Ukrainian) Бігус М., Головатюк В., Старий Вишнівець // Ternopil Encyclopedic Dictionary: in 4 v. / editorial board: H. Yavorskyi and other, Ternopil: "Zbruch", 2008, V. 3: П—Я, S. 332. — ISBN 978-966-528-279-2. "Wiśniowiec Stary". Geographical Dictionary of the Kingdom of Poland (in Polish). 13. Warszawa: Kasa im. Józefa Mianowskiego. 1893. p. 614.
Wiśniowiec Stary

Wiśniowiec Stary (ukr. Старий Вишнівець, Staryj Wyszniweć) – wieś na Ukrainie, w obwodzie tarnopolskim, w rejonie krzemienieckim, w hromadzie Wiśniowiec. Historia Pierwsza pisemna wzmianka pochodzi z 1395 roku, kiedy to na terenie wsi Stary Wiśniowiec zbudowano zamek, z którego do dzisiaj zachowały się piwnice. Stary Wiśniowiec był wzmiankowany w akcie z 9 lipca 1463 r., zgodnie z którym bracia Wasyl, Semen i Sołtan podzielili między siebie dobra książęce. W 1494 roku po najeździe Tatarów zamek został zniszcozny, a ludność dostała się do niewoli. W 1757 roku książę Michał Serwacy Wiśniowiecki zbudował we wsi kościół parafialny pod wezwaniem św. Stanisława. Była to siedziba parafii rzymsko-katolickiej. W okresie rozbiorowym Polski położony po stronie rosyjskiej, przy granicy Galicji. W latach 1943–1944 bojówki UPA zabiły we wsi około 180 Polaków. Mordy odbywały się m.in. w XVIII-wiecznym kościele św. Stanisława (obecnie w ruinie). We wsi znajduje się także pomnik z 1967 roku ku czci zabitych. Do 2020 w rejonie zbaraskim. Zabytki kościół farny pod wezwaniem św. Stanisława z r. 1757 fundacji Jana Karola Mniszcha. Wykończony w 1811 roku w stylu klasycystycznym. W lutym 1944 roku w podpalonym przez UPA kościele spłonęło żywcem kilkadziesiąt osób, które następnie wrzucono do studni. W jej pobliżu wzniesiono pomnik. Przypisy Linki zewnętrzne Wiśniowiec Stary, [w:] Słownik geograficzny Królestwa Polskiego, t. XIII: Warmbrun – Worowo, Warszawa 1893, s. 614 . Wiśniowiec Stary na stronie Rady Najwyższej Ukrainy.
Starîi Vîșniveț, Zbaraj

Starîi Vîșniveț (în ucraineană Старий Вишнівець) este localitatea de reședință a comunei Starîi Vîșniveț din raionul Zbaraj, regiunea Ternopil, Ucraina. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației localității Starîi Vîșniveț era vorbitoare de ucraineană (96,12%), existând în minoritate și vorbitori de rusă (3,69%). Note
Старый Вишневец

Старый Вишневец (укр. Старий Вишнівець) — село в Вишневецкой поселковой общине Кременецкого района Тернопольской области Украины. Основано в 1395 году. До 2020 года входило в Збаражский район. Код КОАТУУ — 6122488101. Географическое положение Село Старый Вишневец находится на правом берегу реки Горынь, выше по течению примыкает село Федьковцы, ниже по течению на расстоянии в 0,5 км расположено село Бодаки, на противоположном берегу — посёлок Вишневец. Через село проходит автомобильная дорога М-19 (E 85). Население Население по переписи 2001 года составляло 1625 человек. Языковой состав Родной язык населения по данным переписи 2001 года: Объекты социальной сферы Школа. Дом культуры. Фельдшерско-акушерский пункт. Примечания Литература Цинкаловський О. Вишневець Старий // Стара Волинь і Волинське Полісся (укр.). — Вінніпег, 1984. — Т. 1. — С. 202—203.
Staryi Lytvyniv

Staryi Lytvyniv (Ukrainian: Старий Литвинів) is a village in Pidhaitsi urban hromada, Ternopil Raion, Ternopil Oblast, Ukraine. History The first written mention of the village was in 1414. After the liquidation of the Pidhaitsi Raion on 19 July 2020, the village became part of the Ternopil Raion. References Sources (in Ukrainian) Кунька Г., Старий Литвинів // Ternopil Encyclopedic Dictionary: in 4 v. / editorial board: H. Yavorskyi and other, Ternopil: "Zbruch", 2008, V. 3: П—Я, S. 332. — ISBN 978-966-528-279-2. "Litwinów". Geographical Dictionary of the Kingdom of Poland (in Polish). 5. Warszawa: Kasa im. Józefa Mianowskiego. 1884. p. 350–351.
Stary Litwinów

Stary Litwinów (ukr. Старий Литвинів) – wieś na Ukrainie, w obwodzie tarnopolskim, w rejonie tarnopolskim. Do 2020 w rejonie podhajeckim. Przypisy Bibliografia Litwinów, s. 350–351, [w:] Słownik geograficzny Królestwa Polskiego, t. V: Kutowa Wola – Malczyce, Warszawa 1884, s. 350 .
Starîi Lîtvîniv, Pidhaiți

Starîi Lîtvîniv (în ucraineană Старий Литвинів) este un sat în comuna Lîtvîniv din raionul Pidhaiți, regiunea Ternopil, Ucraina. Demografie Conform recensământului din 2001, toată populația localității Starîi Lîtvîniv era vorbitoare de ucraineană (100%). Note
Старый Литвинов

Старый Литвинов (укр. Старий Литвинів) — село в Подгаецкой городской общине Тернопольского района Тернопольской области Украины. До 2020 года входило в Подгаецкий район. Население по переписи 2001 года составляло 70 человек. Почтовый индекс — 48030. Телефонный код — 3542. Ссылки Старый Литвинов на сайте Верховной рады Украины
Старий Литвинів

Стари́й Литви́нів — село в Україні, у Підгаєцькій міській громаді, Тернопільського району Тернопільської області. Розташоване на південному заході району. До 2020 року було підпорядковане Литвинівській сільській раді. До 1990 року належало до Бережанського району. Населення становить 59 осіб (2007). Історія Село (поселення) було власністю шляхтичів Бучацьких гербу Абданк, зокрема, Яна (Івана) Бучацького, який почав підписуватись, зокрема, Ян з Литвинова, або Ян Литвинівський. Наступна писемна згадка — 1476 р. Після Яна Бучацького дідичами були його діти: Ян, який 2 травня 1476 року разом з Яном Скарбеком з Саранчуків грамотою надали фундуш для костелу в містечку донька Анна — дружина каштеляна белзького Дерслава з Угнева Діяли філії товариств «Просвіта», «Сільський господар», «Рідна школа», а також кооператив. Від вересня 1939 року село — під радянською окупацією. Від 5 липня 1941 р. до 21 липня 1944 р. — під нацистською окупацією. У селі народився учасник національно-визвольних змагань Михайло Скасків («Гарт»; 1914–1944). 12 червня 2020 року, відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України № 724-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Тернопільської області» увійшло до складу Підгаєцької міської громади. 19 липня 2020 року, в результаті адміністративно-територіальної реформи та ліквідації Підгаєцького району, село увійшло до складу Тернопільського району. Пам'ятки Ботанічна пам'ятка природи місцевого значення Тростянецька бучина. Див. також Литвинів Галерея Примітки Література Кунька Г. Старий Литвинів // Тернопільський енциклопедичний словник : у 4 т. / редкол.: Г. Яворський та ін. — Тернопіль : Видавничо-поліграфічний комбінат «Збруч», 2008. — Т. 3 : П — Я. — С. 332. — ISBN 978-966-528-279-2. Коропецька У. Старий Литвинів // Тернопільщина. Історія міст і сіл : у 3 т. — Тернопіль : ТзОВ «Терно-граф», 2014. — T. 3 : М — Ш. — С. 200. — ISBN 978-966-457-246-7. Litwinów // Słownik geograficzny Królestwa Polskiego. — Warszawa : Druk «Wieku», 1884. — Т. V. — S. 350–351. (пол.)
Poryck Stary

Poryck Stary (ukr. Старий Порицьк, Staryj Poryćk) – wieś na Ukrainie, w obwodzie wołyńskim, w rejonie włodzimierskim. W 2001 r. liczyła 435 mieszkańców. Historia Pod koniec XIX w. wieś należała do gminy Poryck, w powiecie włodzimierskim, w guberni wołyńskiej. W 1943 roku (rzeź wołyńska) nacjonaliści ukraińscy zamordowali tutaj co najmniej 7 Polaków. Do 2020 w rejonie iwanickim. Przypisy Linki zewnętrzne Stary Poryck, [w:] Słownik geograficzny Królestwa Polskiego, t. XV, cz. 2: Januszpol – Wola Justowska, Warszawa 1902, s. 498 .
Starîi Porîțk, Ivanîci

Starîi Porîțk (în ucraineană Старий Порицьк) este localitatea de reședință a comunei Starîi Porîțk din raionul Ivanîci, regiunea Volînia, Ucraina. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației localității Starîi Porîțk era vorbitoare de ucraineană (97,93%), existând în minoritate și vorbitori de rusă (2,07%). Note
Старый Порицк

Старый Порицк (укр. Старий Порицьк) — село в Павловской сельской общине Владимирского района Волынской области Украины. До 2020 года входило в Иваничевский район. Код КОАТУУ — 0721187901. Население по переписи 2001 года составляет 435 человек. Почтовый индекс — 45343. Телефонный код — 3372. Занимает площадь 12,6 км². Ссылки Старый Порицк на сайте Верховной рады Украины (укр.)
Starjava (Sambirský rajón)

Starjava (ukrajinsky Старява, polsky Starzawa) je obec v Chyrivské městské územní hromadě v Sambirském rajónu ve Lvovské oblasti na Ukrajině. V obci žije 2 318 obyvatel (2025). Místní části Starjava (Старява) (1403 obyvatel) Katyna (Катина) (409 obyvatel) Lopušnycja (Лопушниця) (506 obyvatel) Historie První písemná zmínka pochází z roku 1374. V roce 1772 obec připadla v rámci dělení Polska k habsburské monarchii, kde se stala součástí Haliče. Po konci první světové války připadla druhé Polské republice. V rámci druhé světové války byla v roce 1939 obsazena Sovětským svazem a v roce 1941 nacistickým Německem. Na konci války byla obec včleněna do Ukrajinské sovětské socialistické republiky a s rozpadem Sovětského svazu se v roce 1991 stala součástí samostatné Ukrajiny. Reference V tomto článku byly použity překlady textů z článků Старява (Самбірський район) na ukrajinské Wikipedii a Starzawa (rejon starosamborski) na polské Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Starjava na Wikimedia Commons
Starjawa (Sambir)

Starjawa (ukrainisch und russisch Старява, polnisch Starzawa) ist ein Dorf in der westukrainischen Oblast Lwiw mit etwa 1400 Einwohnern (2013). Das Dorf nahe der polnischen Grenze hat einen Bahnhof an der Bahnstrecke Stryj–Starjawa und ist das Zentrum der gleichnamigen Landratsgemeinde. Durch das Dorf verläuft die Territorialstraße T–14–01. Es liegt im Westen des Rajon Sambir am Ufer des Strwjasch (Стрв'яж), einem 94 km langen Nebenfluss des Dnister, die Rajonshauptstadt Sambir liegt 32 Kilometer östlich des Ortes. Das Rajonzentrum Sambir liegt 24 km südöstlich und das Oblastzentrum Lwiw liegt etwa 110 km nordöstlich des Dorfes. Zur Landratsgemeinde gehörten, neben Starjawa, die Dörfer Katyna und Lopuschnyzja, sie lag im Rajon Staryj Sambir. Am 12. Juni 2020 wurde die Landratsgemeinde aufgelöst und der Stadtgemeinde Chyriw unterstellt, gleichzeitig wurde das Dorf ein Teil des Rajons Sambir. Geschichte Der Ort wurde 1374 zum ersten Mal schriftlich erwähnt und war dann in der Woiwodschaft Ruthenien ein Teil der Adelsrepublik Polen-Litauen (zuletzt unter dem Namen Starawa), von 1772 bis 1918 gehörte er zum österreichischen Kronland Galizien, hier war er der Bezirkshauptmannschaft Dobromil unterstellt. Nach dem Ende des Ersten Weltkrieges kam der Ort zu Polen und lag hier ab 1921 offiziell in der Woiwodschaft Lwów, Powiat Dobromil, Gmina Starzawa. Im Zweiten Weltkrieg wurde Lopuschnyzja von September 1939 bis Juni 1941 von der Sowjetunion in die Ukrainische SSR eingegliedert und dann bis 1944 von Deutschland (eingegliedert in den Distrikt Galizien) besetzt. Nach dem Ende des Krieges wurde der Ort wieder der Ukrainischen SSR in der Sowjetunion zugeschlagen und ist seit 1991 Teil der unabhängigen Ukraine. Weblinks Starzawa. In: Filip Sulimierski, Władysław Walewski (Hrsg.): Słownik geograficzny Królestwa Polskiego i innych krajów słowiańskich. Band 11: Sochaczew–Szlubowska Wola. Walewskiego, Warschau 1890, S. 278 (polnisch, edu.pl). Einzelnachweise
Starzawa (rejon starosamborski)

Starzawa (ukr. Старява) – wieś na Ukrainie, nad rzeką Strwiąż, ok. 8 km na zachód od Dobromila, 24 km od Przemyśla, do Stryja 120 km, rejon samborski (wcześniej rejon starosamborski). Liczy około 1403 mieszkańców. Pierwsza wzmianka o wsi pochodzi z 1374. W roku 1880 było 732 mieszkańców oraz 132 domy. Od 1872 przez wieś przechodzi linia kolejowa, znajduje się tutaj stacja kolejowa. W 1921 wieś liczyła około 1294 mieszkańców. W II Rzeczypospolitej wieś powiecie dobromilskim województwa lwowskiego. W latach 1934–1939 siedziba gminy Starzawa. W 1944 nacjonaliści ukraińscy z OUN-UPA zamordowali tutaj 6 Polaków. 9 sierpnia 1944 wieś została zajęta przez wojska radzieckie. Ważniejsze obiekty Cerkiew greckokatolicka Transport We wsi znajduje się drogowe polsko-ukraińskie przejście graniczne w kierunku Felsztyna, Sambora, Dobromila i dalej do Lwowa. Linia kolejowa Sanok - Chyrów przecina na terenie wsi granicę państwową. Przypisy Bibliografia Mapa WIG Ustrzyki Dolne Pas 51 Słup 35 Warszawa 1938 Mapa WIG Dobromil Pas 50 Słup 35 Warszawa 1938 Księga adresowa Polski (wraz z W.M. Gdańskiem) dla handlu, przemysłu, rzemiosł i rolnictwa Towarzystwo Reklamy Międzynarodowej Warszawa 1928 s. 807 Linki zewnętrzne Starzawa (1), [w:] Słownik geograficzny Królestwa Polskiego, t. XI: Sochaczew – Szlubowska Wola, Warszawa 1890, s. 278 .
Stareava, Starîi Sambir

Stareava (în ucraineană Старява) este localitatea de reședință a comunei Stareava din raionul Starîi Sambir, regiunea Liov, Ucraina. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației localității Stareava era vorbitoare de ucraineană (99,79%), existând în minoritate și vorbitori de alte limbi. Note
Старява (Самборский район)

Старява (укр. Старява) — село в Хыровской городской общине Самборского района Львовской области Украины. Население по переписи 2001 года составляло 1403 человека. Занимает площадь 2,74 км². Почтовый индекс — 82052. Телефонный код — 3238. Ссылки Старява на сайте Верховной рады Украины