NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Maistriv, Novohrad-Volînskîi

Maistriv (în ucraineană Майстрів) este localitatea de reședință a comunei Maistriv din raionul Novohrad-Volînskîi, regiunea Jîtomîr, Ucraina. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației localității Maistriv era vorbitoare de ucraineană (97,07%), existând în minoritate și vorbitori de rusă (2,93%). Note
Майстров

Ма́йстров (укр. Майстрів) — село в Звягельской городской общине Звягельского района Житомирской области Украины. Основано в 1938 году. Население по переписи 2001 года составляет 512 человек. Почтовый индекс — 11740. Телефонный код — 4141. Занимает площадь 1,998 км². Ссылки Майстров на сайте Верховной рады Украины (укр.)
Майстрів

Ма́йстрів — село в Україні, у Звягельському районі Житомирської області. Населення становить 512 осіб. Географія Через село тече річка Кропивня, права притока Случі. Межує на півночі з Маковицями, на північному сході з Наталівкою, на сході із Звягелем, на південному сході із Суслами, на південному заході з Анетою, на північному заході з Пилиповичами. Історія У 1906 році село Жолобенської волості Новоград-Волинського повіту Волинської губернії. Відстань від повітового міста 5 верст, від волості 15. Дворів 2, мешканців 9. Колищній орган місцевого самоврядування — Майстрівська сільська рада. Населення Мова Розподіл населення за рідною мовою за даними перепису 2001 року: Відомі люди Уродженцем села є Козак Віктор Олександрович (1973—2015) — старший прапорщик Збройних сил України, учасник російсько-української війни. Див. також Перелік населених пунктів, що постраждали від Голодомору 1932—1933 (Житомирська область) Примітки Посилання Погода в селі Майстрів [Архівовано 5 березня 2016 у Wayback Machine.] Джерела Адміністративно-територіальний устрій Житомирщини 1795—2006 Довідник. — Житомир: Волинь, 2007—620 с. - ISBN 966—690–090–4
Maistrova Volea, Novohrad-Volînskîi

Maistrova Volea (în ucraineană Майстрова Воля) este un sat în comuna Maistriv din raionul Novohrad-Volînskîi, regiunea Jîtomîr, Ucraina. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației localității Maistrova Volea era vorbitoare de ucraineană (97,78%), existând în minoritate și vorbitori de rusă (2,05%). Note
Майстрова Воля

Майстрова Воля (укр. Майстрова Воля) — село в Звягельской городской общине Звягельского района Житомирской области Украины. Основано в 1859 году. Население по переписи 2001 года составляет 585 человек. Почтовый индекс — 11743. Телефонный код — 4141. Занимает площадь 1,559 км². Ссылки Майстрова Воля на сайте Верховной рады Украины (укр.)
Майстрова Воля

Майстрова Во́ля — село в Україні, у Звягельському районі Житомирської області. Населення становить 549 осіб. Історія Село Новоград-Волинського повіту Волинської губернії. Розташоване в урочищі Сенач. Населення Мова Розподіл населення за рідною мовою за даними : Примітки Посилання Погода в селі Майстрова Воля [Архівовано 19 грудня 2011 у Wayback Machine.] Джерела Адміністративно-територіальний устрій Житомирщини 1795—2006 Довідник. — Житомир: Волинь, 2007—620 с. - ISBN 966—690–090–4
Маковица (хребет)

Маковица — горный хребет (массив) в Украинских Карпатах в пределах Закарпатской области. Относится к Вигорлат-Гутинскому хребту (Вулканического хребта). Простирается с северо-запада на юго-восток — от реки Уж до реки Возница и Латорица (юго-восточные отроги хребта подступают к городу Мукачево). На востоке Маковица граничит с массивом Синяк, на западе — с массивом Вигорлат, на севере прилегает к Березно-Липшанской долине, южные и юго-западные склоны переходят в Закарпатскую низменность. Абсолютные высоты 800—900 м, наиболее высокие вершины — Маковица (978 м) и Анталовецкая Поляна (968 м). В геологическом строении массива принимают участие эффузивные и флишевые породы, которые свойственны также другим массивам Вукланичного хребта. Гребенные поверхности преимущественно острые, локально куполообразные, расчлененные долинами малых рек и оврагами. Северные и северо-восточные склоны крутые, местами обрывистые, южные и юго-западные — более пологие. Преобладают низкогорные местности, покрыты дубово-буковыми (до высоты 600 м) и буковыми лесами с небольшой примесью хвойных. Примечания Ссылки Закарпаття. Дата обращения: 12 мая 2019. Архивировано из оригинала 1 мая 2015 года.
Маковиця (хребет)

Ма́ковиця — гірський масив в Українських Карпатах, частина Вигорлат-Гутинського вулканічного хребта. Розташований у межах Закарпатської області. Простягається з північного заходу на південний схід — від річки Уж до річок Визниці та Латориці (південно-східні відноги хребта підступають аж до міста Мукачева). На сході Маковиця межує з масивом Синяк, на заході — з масивом Вигорлат, на півночі прилягає до Березне-Ліпшанської долини, південні та південно-західні схили переходять у Закарпатську низовину. Абсолютні висоти 800–900 м, найвищі вершини — Маковиця (978 м) і Анталовецька Поляна (968 м). У геологічній будові масиву беруть участь ефузивні та флішеві породи, які властиві також іншим масивам Вукланічного хребта. Гребеневі поверхні переважно гострі, локально куполоподібні, розчленовані долинами малих річок і ярами. Північні та північно-східні схили круті, місцями обривисті, південні та південно-західні — більш пологі. Переважають низькогірні місцевості, вкриті дубово-буковими (до висоти 600 м) і буковими лісами з невеликою домішкою хвойних. Джерела Закарпаття
Makovîți, Novohrad-Volînskîi

Makovîți (în ucraineană Маковиці) este un sat în comuna Maistriv din raionul Novohrad-Volînskîi, regiunea Jîtomîr, Ucraina. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației localității Makovîți era vorbitoare de ucraineană (98,71%), existând în minoritate și vorbitori de rusă (1,03%). Note
Маковицы (Житомирская область)

Маковицы (укр. Маковиці) — село в Звягельской городской общине Звягельского района Житомирской области Украины. Основано в 1847 году. Занимает площадь 1,774 км². Население по переписи 2001 года составляет 387 человек. Почтовый индекс — 11701. Телефонный код — 4141. Ссылки Маковицы на сайте Верховной рады Украины (укр.)
Маковиці

Ма́ковиці — село в Україні, у Звягельському районі Житомирської області. Населення становить 387 осіб. Географія На північно-східній околиці села бере початок річка Трохівка. Історія Колишня назва Маковиця, село Романовецької волості Новоград-Волинського повіту Волинської губернії. Відстань від повітового міста 4 версти, від волості 14. Дворів 6, мешканців 55. Населення Мова Розподіл населення за рідною мовою за даними перепису 2001 року: Примітки Посилання Погода в селі Маковиці [Архівовано 5 серпня 2020 у Wayback Machine.] Джерела Список населених місць Волинскої губернії. — Житомир: Волинська губернська типографія, 1906. —- 219 с.
Maksymivka, Ternopil Oblast

Maksymivka (Ukrainian: Максимівка) is a village in the Zbarazh urban hromada of the Ternopil Raion of Ternopil Oblast in Ukraine. History The village is known from the 1st half of the 17th century. After the liquidation of the Zbarazh Raion on 19 July 2020, the village became part of the Ternopil Raion. Religion St. Michael church (1994, architect V. Skochylias), ruins of the Roman Catholic church (1908). References Sources (in Ukrainian) Бігус М., Дзядик Б., Максимівка // Ternopil Encyclopedic Dictionary: in 4 v. / editorial board: H. Yavorskyi and other, Ternopil: "Zbruch", 2005, V. 2: К—О, S. 434. — ISBN 966-528-199-2. "Maksymówka 3.) M., przysiołek". Geographical Dictionary of the Kingdom of Poland (in Polish). 5. Warszawa: Kasa im. Józefa Mianowskiego. 1884. p. 937.
Maksymówka (rejon tarnopolski)

Maksymówka (ukr. Максимівка, Maksymiwka) – wieś na Ukrainie, w rejonie tarnopolskim obwodu tarnopolskiego, w hromadzie Zbaraż. Wieś liczy 859 mieszkańców. Znajduje tu się stacja kolejowa Maksymówka Tarnopolska, położona na linii Odessa – Lwów. Historia Założona w 1892. W II Rzeczypospolitej miejscowość była siedzibą gminy wiejskiej Maksymówka w powiecie zbaraskim województwa tarnopolskiego. W Maksymówce urodził się i stąd pochodził Franciszek Sobolak, poseł w II RP z ramienia Związku Ludowo-Narodowego. W latach 1943–1944 nacjonaliści ukraińscy z OUN-UPA zamordowali tutaj 33 Polaków. Do 2020 w rejonie zbaraskim. Przypisy Linki zewnętrzne Maksymówka 3.) M., przysiołek, [w:] Słownik geograficzny Królestwa Polskiego, t. V: Kutowa Wola – Malczyce, Warszawa 1884, s. 937 ., s. 937. Maksymówka na stronie Rady Najwyższej Ukrainy
Maksîmivka, Zbaraj

Maksîmivka (în ucraineană Максимівка) este localitatea de reședință a comunei Maksîmivka din raionul Zbaraj, regiunea Ternopil, Ucraina. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației localității Maksîmivka era vorbitoare de ucraineană (97,21%), existând în minoritate și vorbitori de rusă (2,68%). Note
Максимовка (Тернопольская область)

Максимовка (укр. Максимівка) — село в Збаражской городской общине Тернопольского района Тернопольской области Украины. Основано в 1892 году. До 2020 года входило в Збаражский район. Код КОАТУУ — 6122486401. Географическое положение Село находится на расстоянии в 1 км от сёл Горы-Стрыевецкие и Чагари-Збаражские. Через село проходит железная дорога, станция Максимовка-Тернопольская. Население Население по переписи 2001 года составляло 859 человек. Языковой состав Родной язык населения по данным переписи 2001 года: Объекты социальной сферы Школа I—II ст. Клуб. Больница. Примечания
Maksîmivka, Novîi Buh

Maksîmivka (în ucraineană Максимівка) este un sat în comuna Novoiuriivka din raionul Novîi Buh, regiunea Mîkolaiiv, Ucraina. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației localității Maksîmivka era vorbitoare de ucraineană (92,53%), existând în minoritate și vorbitori de rusă (7,05%). Note
Максимовка (Новобугский район)

Максимовка (укр. Максимівка) — село в Новобугском районе Николаевской области Украины. Население по переписи 2001 года составляло 241 человек. Почтовый индекс — 55640. Телефонный код — 5151. Занимает площадь 0,47 км². Местный совет 55640, Николаевская обл., Новобугский р-н, с. Новоюрьевка, ул. Пьясецкого, 42а Ссылки Учётная карточка населённого пункта — Максимовка на сайте Верховной рады (укр.)
Максимівка (Вільнозапорізька сільська громада)

Макси́мівка — село в Україні, у Вільнозапорізькій сільській територіальій громаді Баштанського району Миколаївської області. Населення становить 241 особу. До 2018 року орган місцевого самоврядування — Новоюр'ївська сільська рада. Посилання Прогноз погоди в селі Максимівка [Архівовано 6 червня 2016 у Wayback Machine.]
Максимовка (Шевченковский район)

Максимовка (укр. Максимівка) — село, Петропольский сельский совет, Шевченковский район, Харьковская область. Код КОАТУУ — 6325785804. Население по переписи 2001 года составляет 67 (32/35 м/ж) человек. Географическое положение Село Максимовка находится у истоков реки Средняя Балаклейка. На расстоянии до 1 км расположено село Колесниковка. Около села большая запруда. История 1920 — дата основания. Экономика ЧП «Червяков», рыборазведение. Ссылки Сайт Верховной рады Украины
Максимівка (Куп'янський район)

Макси́мівка — село в Україні, у Шевченківській селищній громаді Куп’янського району Харківської області. Населення становить 67 осіб. До 2020 орган місцевого самоврядування — Петропільська сільська рада. Географія Село Максимівка знаходиться біля витоків річки Середня Балаклійка. На відстані до 1 км розташоване село Колісниківка. У селі бере початок Яр Гнилий. Історія 1920 — дата заснування. 12 червня 2020 року, відповідно до Розпорядження Кабінету Міністрів України № 725-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Харківської області», увійшло до складу Шевченківської селищної територіальної громади. 19 липня 2020 року, в результаті адміністративно-територіальної реформи та ліквідації Шевченківського району, село увійшло до складу новоутвореного Куп'янського району Харківської області. Економіка ПП «Черв'яков», риборозведення. Примітки Посилання Погода в селі Максимівка [Архівовано 3 серпня 2020 у Wayback Machine.]
Макшиевка

Макшиевка (укр. Макшіївка) — село в Генической городской общине Генического района Херсонской области Украины. Почтовый индекс — 75521. Телефонный код — 5534. Код КОАТУУ — 6522184505. Ссылки Макшиевка на сайте Верховной рады Украины
Макшіївка

Макші́ївка — село в Україні, у Генічеській міській громаді Генічеського району Херсонської області. Наявне населення відсутнє. Колишній орган місцевого самоврядування — Сокологірненська сільська рада. Історія Під час організованого радянською владою Голодомору 1932—1933 років померло щонайменше 4 жителі села. Нині села Макшіївка не існує. Останній мешканець села Башенін Микола Костянтинович помер 18.08.1999 року. В селі не збереглося жодної будівлі. На кладовищі села знаходиться братська могила воїнів Радянської армії. Поранені в боях за Приазов'я в жовтні 1943 року радянські солдати та офіцери перебували в польових госпіталях. В січні 1944 року їх вирішили відправити на лікування в тил. 9 січня 1944 року спеціальний санітарний поїзд відправився зі станції Партизани, але біля станції Сокологірне потрапив під бомбардування ворожої авіації. В братській могилі поховані понад 60 осіб. Імена невідомі. Згідно господарським книгам сільської ради за 1944—1946 рр. перші житлові будинки були збудовані в 1921 році. Пік будівництва припав на 1923 — 24 роки. Але саманні будинки (землянки) могли бути збудовані й раніше. Є версія, що село було назване в честь Мокшеевих — Мокшенових, спадкоємців Сокологірських. Дата заснування села залишається під питанням. 12 червня 2020 року, відповідно до Розпорядження Кабінету Міністрів України № 726-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Херсонської області», увійшло до складу Генічеської міської громади. 17 липня 2020 року, в результаті адміністративно-територіальної реформи та ліквідації колишнього Генічеського району увійшло до складу новоутвореного Генічеського району. 24 лютого 2022 року село тимчасово окуповане російськими військами під час російсько-української війни. Населення Згідно з переписом УРСР 1989 року чисельність наявного населення села становила 13 осіб, з яких 8 чоловіків та 5 жінок. За переписом населення України 2001 року в селі ніхто не мешкав. Див. також Перелік населених пунктів, що постраждали від Голодомору 1932—1933 (Херсонська область) Примітки Посилання Погода в селі Макшіївка [Архівовано 19 грудня 2011 у Wayback Machine.]
Mała Ołeksandriwka (obwód chersoński)

Mała Ołeksandriwka (ukr. Мала Олександрівка) – wieś na Ukrainie, w obwodzie chersońskim, w rejonie berysławskim. W 2001 liczyła 1725 mieszkańców, spośród których 1642 posługiwało się językiem ukraińskim, 75 rosyjskim, 1 białoruskim, 1 gagauskim, a 6 innym. Przypisy
Mala Oleksandrivka, Velîka Oleksandrivka

Mala Oleksandrivka (în ucraineană Мала Олександрівка) este o comună în raionul Velîka Oleksandrivka, regiunea Herson, Ucraina, formată numai din satul de reședință. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației comunei Mala Oleksandrivka era vorbitoare de ucraineană (95,19%), existând în minoritate și vorbitori de rusă (4,35%). Note
Малая Александровка (Херсонская область)

Ма́лая Алекса́ндровка (укр. Мала Олександрівка) — село в Великоалександровской поселковой общине Бериславского района Херсонской области Украины. Почтовый индекс — 74105. Телефонный код — 5532. Код КОАТУУ — 6520982501. В селе родился Герой Советского Союза Иван Красник. Население Население по переписи 2001 года составляло 1725 человек. Языковой состав Родной язык населения по данным переписи 2001 года: Местный совет 74105, Херсонская обл., Великоалександровский р-н, с. Малая Александровка, ул. Ленина, 83 Примечания Ссылки Малая Александровка на сайте Верховной рады Украины
Мала Олександрівка (Бериславський район)

Мала́ Олекса́ндрівка — село в Україні, у Великоолександрівській селищній громаді Бериславського району Херсонської області. Населення становить 1725 осіб. Історія Станом на 1886 рік в селі Олександрівської волості мешкало 788 осіб, налічувалось 173 двори, 2 лавки. Під час організованого радянською владою Голодомору 1932—1933 років померло щонайменше 339 жителів села. 12 червня 2020 року, відповідно до Розпорядження Кабінету Міністрів України від № 726-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Херсонської області», увійшло до складу Великоолександрівської селищної громади. 19 липня 2020 року, в результаті адміністративно-територіальної реформи та ліквідації Великоолександрівського району увійшло до складу Бериславського району. Російське вторгнення в Україну (з 2022) Село перебувало під російською окупацією з 24 лютого по 27 вересня 2022 року[джерело?]. 4 жовтня 2022 року підрозділи однієї з бригад Десантно-штурмових військ Збройних Сил України звільнили село від російських окупантів під час херсонського контрнаступу. Населення Згідно з переписом УРСР 1989 року чисельність наявного населення села становила 1799 осіб, з яких 852 чоловіки та 947 жінок. За переписом населення України 2001 року в селі мешкало 1725 осіб. Мовний склад Рідна мова населення за даними перепису 2001 року: Див. також Перелік населених пунктів, що постраждали від Голодомору 1932—1933 (Херсонська область) Примітки Посилання Погода в селі Мала Олександрівка [Архівовано 19 грудня 2011 у Wayback Machine.] Джерела Сайт територіальної громади [Архівовано 23 серпня 2021 у Wayback Machine.]
Mala Berezovytsia

Mala Berezovytsia (Ukrainian: Мала Березовиця; Polish: Berezowica Mała) is a village in Ternopil Raion, Ternopil Oblast, western Ukraine. It belongs to Zbarazh urban hromada, one of the hromadas of Ukraine. Mala Berezovytsia has a current population of 230 people. It is the birthplace of Taras Levkiv, a Ukrainian artist specializing in Ceramic art. It is also the birthplace of Mieczysław Albert Krąpiec, Polish professor, philosopher, theologian and longtime rector of the Catholic University of Lublin. Mala Berezovytsia was the site of the massacre of Poles perpetrated by the Ukrainian Insurgent Army on February 22 and 23, 1944. Until 18 July 2020, Mala Berezovytsia belonged to Zbarazh Raion. The raion was abolished in July 2020 as part of the administrative reform of Ukraine, which reduced the number of raions of Ternopil Oblast to three. The area of Zbarazh Raion was split between Kremenets and Ternopil Raions, with Mala Berezovytsia being transferred to Ternopil Raion. References
Berezowica Mała

Berezowica Mała (ukr. Мала Березовиця) – wieś na Ukrainie, w rejonie tarnopolskim obwodu tarnopolskiego, w hromadzie Zbaraż. Historia W okresie rozbiorów Polski Berezowica Mała położona była blisko granicy rosyjskiej, po stronie Galicji. W II Rzeczypospolitej miejscowość należała do gminy Dobrowody w powiecie zbaraskim, w województwie tarnopolskim. W nocy z 22 na 23 lutego 1944 r. w Berezowicy Małej została dokonana jedna ze zbrodni Ukraińskiej Powstańczej Armii. Ukraińscy nacjonaliści zajęli wtedy miejscowość i zamordowali 131 polskich mieszkańców. W 2007 r. we wsi odsłonięto krzyż i dwie tablice z listą ofiar mordu. Napis na krzyżu głosi: Pamięci spoczywających tu około 130 Polaków mieszkańców wsi Berezowica Mała zamordowanych nocą z 22 na 23 lutego 1944 roku, niech spoczywają w pokoju Rząd Rzeczypospolitej Polskiej, Rodziny, 2007. Do 2020 w rejonie zbaraskim. Urodzeni w Berezownicy Małej Mieczysław Albert Krąpiec, dominikanin - profesor filozofii i długoletni rektor KUL Zygmunt Zawirski - profesor filozofii i logiki Florian Ziemiałkowski - prezydent Lwowa Adam Lazarowicz - oficer ZWZ-AK i zastępca prezesa IV Zarządu Głównego Wolność i Niezawisłość, stracony po procesie pokazowym 1 marca 1951 w więzieniu mokotowskim w Warszawie Władysław Kubów - autor publikacji o ludobójstwie Polaków na Kresach Wschodnich. Zobacz też Pomnik Tadeusza Kościuszki w Berezowicy Małej Przypisy Linki zewnętrzne Justyna Wiszniewska: Człowiek żyje na wieczność. [dostęp 2009-01-26]. [zarchiwizowane z tego adresu (2008-12-25)]. Adam Kruczek: Krwawe zapusty w Berezowicy Małej. [dostęp 2009-01-26]. [zarchiwizowane z tego adresu (2012-01-06)]. Berezowica 1.) mała, wś, powiat zbaraski, [w:] Słownik geograficzny Królestwa Polskiego, t. I: Aa – Dereneczna, Warszawa 1880, s. 143 .
Mala Berezovîțea, Zbaraj

Mala Berezovîțea (în ucraineană Мала Березовиця) este un sat în comuna Ivanceanî din raionul Zbaraj, regiunea Ternopil, Ucraina. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației localității Mala Berezovîțea era vorbitoare de ucraineană (99,58%), existând în minoritate și vorbitori de alte limbi. Note
Малая Березовица

Малая Березовица (укр. Мала Березовиця) — село в Збаражской городской общине Тернопольского района Тернопольской области Украины. До 2020 года входило в Збаражский район. Код КОАТУУ — 6122483602. Географическое положение Село Малая Березовица находится на одном из истоков реки Гнездечна, ниже по течению на расстоянии в 3 км расположено село Иванчаны. Население Население по переписи 2001 года составляло 236 человек. Языковой состав Родной язык населения по данным переписи 2001 года: Объекты социальной сферы Школа I ст. Клуб. Примечания
Mala Vasîlivka, Bârzula

Mala Vasîlivka (în ucraineană Мала Василівка) este un sat în comuna Liubașivka din raionul Bârzula, regiunea Odesa, Ucraina. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației localității Mala Vasîlivka era vorbitoare de ucraineană (96,03%), existând în minoritate și vorbitori de română (2,98%). Note
Малая Василевка

Малая Василевка (укр. Мала Василівка) — село, относится к Любашёвскому району Одесской области Украины. Население по переписи 2001 года составляло 302 человека. Почтовый индекс — 66560. Телефонный код — 4864. Занимает площадь 2,023 км². Код КОАТУУ — 5123382901. Местный совет 66563, Одесская обл., Любашёвский р-н, с. Малая Василевка Ссылки Малая Василевка на сайте Верховной рады Украины (укр.)
Мала Василівка

Мала́ Васи́лівка — село в Україні, у Любашівській селищній громаді Подільського району Одеської області. Населення становить 302 особи. Символіка На гербі села Мала Василівка на синьому полі зображено срібного журавля, який стоїть на одній нозі. У піднятій тримає золоту дубову гілочку з жолудем і двома листочками, під ними – золоте гроно винограду з листочком. Історія Під час організованого радянською владою Голодомору 1932—1933 років померло щонайменше 2 жителі села. Колишній орган місцевого самоуправління — Маловасилівська сільська рада. 12 червня 2020 року, відповідно до Розпорядження Кабінету Міністрів України від № 724-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Одеської області», увійшло до складу Любашівської селищної громади. 19 липня 2020 року, в результаті адміністративно-територіальної реформи і ліквідації Любашівського району, село увійшло до складу новоутвореного Подільського району. Населення Згідно з переписом УРСР 1989 року чисельність наявного населення села становила 329 осіб, з яких 139 чоловіків та 190 жінок. За переписом населення України 2001 року в селі мешкали 302 особи. Мова Розподіл населення за рідною мовою за даними перепису 2001 року: Див. також Перелік населених пунктів, що постраждали від Голодомору 1932—1933 (Одеська область) Примітки
Mala Ilovytsia

Mala Ilovytsia (Ukrainian: Мала Іловиця) is a village in Ukraine, Ternopil Oblast, Kremenets Raion, Shumsk urban hromada. After the liquidation of the Shumsk Raion on 19 July 2020, the village became part of the Kremenets Raion. References Bibliography (in Ukrainian) Петрук Г., Мала Іловиця // Ternopil Encyclopedic Dictionary: in 4 v. / editorial board: H. Yavorskyi and other, Ternopil: "Zbruch", 2005, V. 2: К—О, S. 437. — ISBN 966-528-199-2. "Iłowica Mała". Geographical Dictionary of the Kingdom of Poland (in Polish). p. 609.
Iłowica Mała

Iłowica Mała (ukr. Мала Іловиця) – wieś na Ukrainie w rejonie krzemienieckim należącym do obwodu tarnopolskiego. We wsi urodził się Jakiw Hołowatiuk, znany jako św. Amfilochiusz Poczajowski. W 1943 roku (rzeź wołyńska) nacjonaliści ukraińscy zamordowali tutaj siedmioro Polaków. Przypisy Linki zewnętrzne Iłowica Mała, [w:] Słownik geograficzny Królestwa Polskiego, t. XV, cz. 1: Abablewo – Januszowo, Warszawa 1900, s. 609 . Iłowica Mała na stronie Rady Najwyższej Ukrainy.