NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Острожки замък

Острожският замък (на украински: Острозький замок) е архитектурен ансамбъл, разположен на върха на хълм в град Острог, Ровненска област на Украйна. Замъкът е построен на мястото на дървено укрепление на Киевска Рус, разрушено от монголо-татарите през 1241 г. Първоначално това е била кула донжон, която в днешно време носи името Тухлената кула – на украински: Вежа мурованая. История През XIV-XVI век замъкът принадлежи на князите Острог, най-богатите дворяни на Жечпосполита в онези времена, и достига най-големия си разцвет при Константин Острожки. През вековете е преустройван и модернизиран няколко пъти. Ансамбълът му се състои от кулата Мурованая (14 век), Кръглата кула (16 век), Богоявленската катедрала (15 – 16 век), камбанарията на портата (1905) и фрагменти от стени. Описание Мурованая кула се намира в югоизточната част на замъка. След завършването на строителството ѝ през втората половина на XIV век, тя представлява донжон, по-късно преустройван няколко пъти и приема окончателния си вид в края на XIX век. Кулата е триетажна конструкция от пясъчник и тухли, по плана тя се доближава до формата на правоъгълник. От юг, запад и изток е укрепена с контрафорси, появили се през 15 – 17 век. В кулата има местен исторически музей. Кръглата кула се намира в югозападната част на замъка. Тя е триетажна конструкция от камък и тухли, подсилена с три контрафорса, кръгла по план с трапецовиден изрез от страната на двора на замъка. Горните нива на двете кули придобиват ренесансов облик в края на 16 век. На територията на град Острог освен замъка са запазени и няколко обекта от градските укрепления. Те включват Луцката надвратна кула и Татарската кула. И двете кули са построени от пясъчник през втората половина на XV и началото на XVI век. Това са триетажни конструкции по план, а по форма – съчетание на овал с правоъгълник. В Луцката кула се помещава музей на книгите (в градината близо до стените на замъка е имало печатница, в коятоИван Фьодоров е напечатал Острожката библия). Татарската кула е по-зле съхранена; значителна част от елипсовидната част на сградата не е оцеляла. Галерия Литература Памятники градостроительства и архитектуры Украинской ССР. В 4-х томах. Гл. Редкол.: Н. Л. Жариков. – К.: Будівельник, 1983 – 1986. Том 3, с.320. Външни препратки ((uk)) Замъци и храмове на Украйна. Острог ((uk)) Архитектурни и природни паметници на Украйна. Острог Острожкият замък
Ostroh (hrad na Ukrajině)

Ostrožský hrad se nachází nad údolím řeky Vilij, v Ostrohu v Rovenské oblasti Ukrajiny. Historie a popis Hrad byl postaven na místě dřevěného opevnění, zničeného Mongoly v roce 1241. Hrad byl obklopen hlubokým vodním příkopem. Věže sloužily jako obranný systém hradu. Během 14. a 16. století byl hrad rodovým sídlem knížat Ostrožských, magnátů Polsko-litevského společenství, z nichž nejznámější je Konstantin Ostrožský. V průběhu staletí byl hrad mnohokrát přestavován a modernizován. Hradní soubor se skládá z Obezděné věže (14. století), Kulaté věže (16. století), chrámu Zjevení Páně (15. a 16. století), zvonice brány (1905) a fragmentů zdí. Obezděná věž se nachází v jihovýchodní části hradu. Po dokončení stavby, ve druhé polovině 14. století, sloužila jako věž, poté byla několikrát přestavována a konečnou podobu získala na konci 19. století. Věž je třípatrovou stavbou z pískovce a cihel, která se v půdorysu blíží obdélníku. Z jihu, západu a východu je zpevněna pilíři z 15. a 17. století. Od 24. srpna 1916 působí uvnitř věže muzeum místní historie. Kruhová věž se nachází v jihozápadní části hradu. Jedná se o třípatrovou stavbu z kamene a cihel, vyztuženou třemi opěrnými pilíři, kruhového půdorysu s lichoběžníkovým výřezem ze strany hradního nádvoří. Horní patra obou věží získala renesanční vzhled na konci 16. století. Odkazy Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Острозький замок na ukrajinské Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu hrad Ostroh na Wikimedia Commons
Castillo Ostroh

El castillo Ostroh (en ucraniano: Острозький замок), es un pequeño fortín localizado en Ostroh, Óblast de Rivne, Ucrania.​ Se encuentra en la ciudad de Ostroh, ubicado en la región de Rivne de Ucrania occidental y cuenta con una arquitectura renacentista.​​​ El castillo en sí está situado en una plaza ovalada relativamente pequeña. La geografía natural de la zona ayudó a fortalecer el complejo, los lados sur y este de la fortaleza se levantan sobre un alto acantilado de 20 metros, y los lados norte y oeste separan la ciudad por una serie de zanjas (fosos).​​ Historia Durante los siglos XIV, XV y XVI, el castillo fue la fortaleza clave de la poderosa Casa de Ostroh y cuenta con una arquitectura diseñada para la defensa.​​​ Desde 1386, la ciudad de Ostroh perteneció a la familia Ostrogski, quienes construyeron el castillo. Bajo el reinado de los Ostrogski, la ciudad cobró mayor importancia.​​ En 2007, el castillo fue galardonado como «Monumento Significativo de la Ucrania Espiritual», como parte del concurso para encontrar las siete maravillas de Ucrania.​ Referencias
Château d'Ostroh

Le château d’Ostroh (en ukrainien : Острозький замок, Ostrozkyï zamok) est un donjon médiéval de la ville d’Ostroh, dans la région historique de Volhynie, à l’ouest de l’Ukraine. Situation Le château est situé sur un emplacement ovale peu élevé. Le site a aidé à sa fortification. Les côtés sud et est dominent une falaise d'une vingtaine de mètres, alors que les côtés nord et ouest sont séparés de la ville par une série de fossés qui ont remplacé le ravin. Historique Les premières fortifications en bois furent construites avant l'invasion mongole de 1241, pendant laquelle elles furent sérieusement détruites. Le château fut ensuite construit pendant les XIVe, XVe et XVIe siècles ; ce fut la résidence principale de la famille princière Ostrogski. La Bible d’Ostrog — la première Bible complète dans une langue slave — a été imprimée par Ivan Fedorov dans une de ses tours. Depuis, de nombreuses restructurations ont été entreprises, l'ensemble garde cependant son architecture médiévale. Le château est constitué de quatre structures majeures : la tour de la garde (Vezha murovana) dans laquelle se trouve le musée actuel, l’église orthodoxe de la Théophanie datant des environs de 1500, la nouvelle tour et la tour de la cloche (construite en 1905). Dépendances Un petit parc se trouve juste à côté du château dont il est séparé par un petit fossé. Un monument y a été placé en 1978 à l’occasion du 400e anniversaire de la fondation de l'académie d'Ostrog. L’ensemble du château est ouvert au public comme musée d’importance nationale. Illustrations Notes Portail des châteaux Portail de l’Ukraine
Castello di Ostroh (Ucraina)

Il castello di Ostroh (anche Ostrog) sorge a Ostroh, in Ucraina. Il castello fu costruito sul sito di una fortificazione in legno distrutta dai Mongoli-Tartari nel 1241 durante l'invasione dell'Orda d'Oro, fu ricostruito nel XIV secolo. Il castello è inserito nella lista dei luoghi candidati per le sette meraviglie dell'Ucraina. Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su castello di Ostrog
Zamek w Ostrogu

Zamek w Ostrogu – zamek starostów ostrogskich. Historia Pierwszy gród wzmiankowany w 1100 r., od drugiej połowy XII w. w Księstwie Wołyńskim. W XIV w. był przedmiotem walk pomiędzy wojskami polskimi a litewskimi. W 1386 r. przyłączony do korony, następnie Województwo wołyńskie. Wojewoda kijowski Konstanty Wasyl Ostrogski przebudował w stylu renesansowym zamek i bramy miejskie. Od XVII w. siedziba ordynacji, która w chwili powstania była największym tego typu majątkiem w Rzeczypospolitej. W jej skład wchodziły 24 miasta i 592 wsie. Do dziś zachowały się ruiny zamku książąt Ostrogskich, w tym monumentalna baszta z renesansową attyką. Właściciele Własność m.in. Ostrogskich, Zasławskich, Wiśniowieckich, Sanguszków, Jabłonowskich. Galeria Przypisy Bibliografia Filip Sulimierski, Bronisław Chlebowski, Władysław Walewski, Słownik geograficzny Królestwa Polskiego i innych krajów słowiańskich, t. VII, Warszawa, 1880–1902, s. 682-87. Linki zewnętrzne Ostróg, [w:] Słownik geograficzny Królestwa Polskiego, t. VII: Netrebka – Perepiat, Warszawa 1886, s. 682 . Archiwalne widoki zamku w bibliotece Polona
Ostroh slott

Ostroh slott (ukrainska: Острозький замок) är en borgruin i staden Ostroh i Rivne oblast i västra Ukraina. Ätten Ostrogskis förfader fick borgen i förläning av kung Jagiello år 1386 och den var bostad för familjen till på 1700-talet. Borgen fick ett speciellt omnämnande i samband med tävlingen om Ukrainas sju underverk. De första befästningarna i området var av trä och förstördes när Kievrus invaderades av mongolerna 1241. Borgen byggdes på ruinerna av befästningen på slottsberget i Ostroh av knez Daniil från familjen Ostogski och har senare utvidgats. Slottskomplexet består idag av fyra byggnader: Vakttornet, som är museum, Uppenbarelsekyrkan från början av 1500-talet, det så kallade nya tornet samt klocktornet från 1904. Två sidor av slottet skyddas av tjugo meter höga klippväggar och de övriga av flera vallgravar. Kyrkan renoverades på 1800-talet och vakttornet byggdes om till museum 1913-1915. Källor Externa länkar Officiell webbplats
Свети Владимир (Киев)

„Свети Владимир“ (на украински: Собор св. Володимира) е православна църква в град Киев, Украйна, под управлението на Православната църква на Украйна. До създаването на Православната църква на Украйна в 2019 година храмът е патриаршеска катедрала на Украинската православна църква (Киевска патриаршия). Сградата се намира в средата на Ботаническия площад в центъра на Киев. Построена е през 1859-1882 година в чест на 900-годишния юбилей от покръстването на Киевска Рус и носи името на светия княз Владимир I. Проектът в неовизантийски стил е на архитекта Александър Берети. Бележки
Chrám svatého Vladimíra (Kyjev)

Chrám svatého Vladimíra (ukrajinsky Патріарший кафедральний собор святого Володимира, rusky Кафедральный собор Святого Владимира, též Владимирский собор) je chrám Pravoslavné církve Ukrajiny, který se nachází v ukrajinském hlavním městě Kyjevě na bulváru Tarase Ševčenka. Do roku 2018 byl hlavním chrámem Ukrajinské pravoslavné církve Kyjevského patriarchátu. Historie Chrám byl postaven v letech 1862 až 1882 v tehdy moderním rusko-byzantském architektonickém stylu, který byl typický pro sakrální architekturu Ruského impéria. Byl vystavěn podle plánů architektů I. Schtroma, P. Sparra, R. Bemharta a K. Majevského. Má sedm kupolí a nejvyšší z nich měří 49 metrů. Slavnostne byl vysvěcen v roce 1896 za přítomnosti imperátora cara Mikuláše II. a jeho manželky. V období sovětské vlády byl chrám uzavřen a pravoslavné církvi byl navrácen v roce 1944 po osvobození Kyjeva od nacistické okupace. 22. března 2026 byl v chrámu pohřben kyjevský patriarcha Filaret. Současnost Výrazné oživení v chrámu nastalo v roce 1988 v době oslav 1000. výročí přijetí křesťanství na Kyjevské Rusi v roce 988. Chrám (mimo doby bohoslužeb) je veřejně přístupný pro turisty, kteří zde obdivují hlavně nádherné mozaiky a fresky, které zobrazují světce ze staroruské historie (Svatý Vladimír, Svatá Olga a jiní). Galerie Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Chrám svatého Vladimíra na Wikimedia Commons Oficiální stránka Владимирский собор на SkyscraperPage.com Владимирский собор. История возникновения, фотографии интерьеров, комплект антикварных открыток
Wladimirkathedrale (Kiew)

Die Wladimirkathedrale (ukrainisch Володимирський собор Wolodymyrskyj sobor) liegt am Taras-Schewtschenko-Boulevard im Zentrum der ukrainischen Hauptstadt Kiew. Sie ist eine bedeutende Kathedrale der ukrainisch-orthodoxen Kirche und wurde zwischen 1859 und 1882 errichtet. Das Innere der Kathedrale neobyzantinischen Stils wurde noch bis 1886 vervollständigt. Einige Gemälde wurden noch später fertiggestellt, sodass die Weihe der Kirche 1896 stattfand und sie am 1. September (Gregorianischer Kalender) des Jahres eröffnet wurde. An dem Gebäude waren mehrere Architekten und Künstler beteiligt. Geschichte Bereits 1852 regte Metropolit Philaret den Bau einer Kathedrale an, um das 900-jährige Jubiläum der Einführung des Christentums in der Kiewer Rus (Vorgänger der Staaten Russland, Ukraine und Weißrussland) durch Wladimir den Heiligen zu feiern. Der spendenfinanzierte Bau begann 1859; das Gebäude selbst war 1882 fertiggestellt, der reich verzierte Innenraum wurde erst 1886 fertiggestellt. Im Polnisch-Sowjetischen Krieg wurde die Kathedrale beschädigt und wurde daraufhin als Atheismus-Museum genutzt, das auch das Thema Religion behandelte. Später wurde es zu einem Archiv. Seit 1944 und nach dem Zweiten Weltkrieg wurde sie wieder als Sakralbau genutzt. Bis zum Ende der Sowjetunion wurden die Priester in der Ausübung ihrer Tätigkeit jedoch eingeschränkt. Aussehen Die 49 Meter hohe Kathedrale hat sieben vergoldete Kuppeln sowie im Inneren drei Apsiden und sechs Pfeiler. Sie ist mit Mosaiken und Fresken reich verziert. Die Malereien im Inneren stammen von berühmten Malern wie Michail Wassiljewitsch Nesterow, Wiktor Michailowitsch Wasnezow, Michail Alexandrowitsch Wrubel, Wilhelm Kotarbiński und Pawel Alexandrowitsch Swedomski. In der Wladimirkathedrale befinden sich Reliquien der heiligen Barbara, die nach der Zerstörung der Hauptkirche des St. Michaelsklosters in den 1930er-Jahren hierher ausgelagert wurden. Einzelnachweise Weblinks
Cathédrale Saint-Vladimir de Kiev

La cathédrale Saint-Vladimir (en ukrainien : Volodymyr) est une des plus grandes églises de Kiev. Elle est consacrée à Vladimir le Grand, sa dédicace solennelle ayant eu lieu en 1896 en présence de l'empereur Nicolas II de Russie et de son épouse l'impératrice Alexandra Féodorovna. Siège de l'Église orthodoxe ukrainienne - Patriarcat de Kiev entre 1992 et 2018, elle est aujourd'hui sous la juridiction de la nouvelle Église orthodoxe d'Ukraine. Historique Le 20 août 1896, la dédicace solennelle de la cathédrale a lieu en présence de l'empereur Nicolas II de Russie et de son épouse l'impératrice Alexandra Féodorovna. La cathédrale est depuis lors consacrée à Vladimir le Grand. De 1992 à 2018, elle est la cathédrale principale et le siège de l'Église orthodoxe ukrainienne - Patriarcat de Kiev, mais aujourd'hui, sous la juridiction de la nouvelle Église orthodoxe d'Ukraine. Description La cathédrale a été décorée en partie par des peintres russes, favorables au retour des thèmes de l'histoire des peuples russes anciens, et au style néo-russe ou symboliste, tels que Mikhaïl Nesterov et Viktor Vasnetsov, Mikhaïl Vroubel ou bien par des peintres académiques, comme Pavel Svedomski qui peint les fresques de la nef nord et de la nef sud décrivant la vie de Jésus. Galerie d'images Notes et références Voir aussi Articles connexes Église orthodoxe d'Ukraine (Patriarcat de Kiev). Architecture néo-byzantine en Russie impériale. Liens externes (uk) Site officiel Portail de l’architecture chrétienne Portail de l’Ukraine Portail du christianisme orthodoxe
Katedrala sv. Vladimira u Kijevu

Katedrala sv. Vladimira (ukr. Володимирський собор) je glavni hram Ukrajinske pravoslavne crkve — Kijevska patrijaršija. Godine 1852. kijevski mitropolit Filaret predložio je ruskom caru Nikolaju I. izgradnju hrama u Kijevu u počast velikomu ruskomu knezu Vladimiru i 900. godišnjici krštenja kijevskih Rusa. Arhitekt hrama bio je Ivan Štrom rodom iz Sankt Peterburga. Hram je 1859. godine bio projektiran u neobizantskom stilu s 13 zlatnih kupola. Prijedlog projekta je poslan u Sankt Peterburg, gdje ga je odobrio osobno car Aleksandar II. Radovi su počeli 1860. godine, ali je zbog nedostatka financija prvobitan plan s 13 kupola smanjen na 7 kupola. Hram je završen 1882., a unutrašnjost 1896. godine. Visina križa na glavnoj kupoli je 49 metara. Odlikuju ga prekrasne freske i mozaici u unutrašnjosti. Godine 1995. u hramu je bio prvi Sabor Ukrajinske pravoslavne crkve (Kijevske patrijaršije), gdje je za patrijarha izabran Filaret. Galerija
Szent Vlagyimir-székesegyház (Kijev)

A Szent Vlagyimir-székesegyház (Володимирський кафедральний патріарший собор) Kijevben, a Tarasz Sevcsenko körút 20-ban áll. Története A kereszténység felvételének 900. évfordulója alkalmából építették, ezért nevezték el a Kijevi Rusz akkori uralkodójáról, I. Vlagyimir nagyfejedelemről. Az építkezéshez szükséges pénz nagyját I. Miklós cár adta, a többit országos gyűjtéssel teremtették elő — így például a Pecserszka Lavra 1 millió téglát adott. 1862-ben rakták le az alapjait, de csak 1896-ra készült el. Ivan Vasziljevics Strom pétervári és P. I. Szparro egyházmegyei építész eredetileg 13 kupolásra tervezte, de az 1853-ban jóváhagyott terv túl sokba került volna, ezért az építkezést Alekszandr Vikentjevics Beretti egyszerűbb elképzelése szerint kezdték el. Később további építészek (R. B. Bernhardt, Karl Jakovlevics Majevszkij, Vlagyimir Nyikolajevics Nyikolajev) közreműködése is szükségessé vált — így például a központi kupolát nem sikerült megépíteni az eredetileg tervezett formában, mert berogyott. Emiatt az épületet két kereszthajóval egészítették ki, a külső falakat pedig támpillérekkel erősítették meg. 1896-ban szentelték fel II. Miklós cár és felesége, Alexandra Fjodorovna jelenlétében. Az épület Neobizánci (orosz-bizánci) stílusú külseje a keleti szlávok vallásának bizánci eredetére emlékeztet. Alaprajza oroszos, de az 54,93 m hosszú, 29,85 m széles és a főkupola keresztjével együtt 48,99 m magas templomot hét kupola ékíti. A főhajó freskóit 9 orosz (Viktor Mihajlovics Vasznyecov, Mihail Alekszandrovics Vrubel, Mihail Vasziljevics Nyesztyerov), lengyel (Wilhelm Kotarbiński, illetve oroszosított névváltozattal: Pavel Alekszandrovics Szvedomszkij), valamint ukrán (Viktor Zamirajlо, Коsztyenko, Pimonyenko) festő 11 éven át készítette Adrian Viktorovics Prahov professzor vezetésével. A képek fő témája Vlagyimir és a kijeviek keresztelése. A templom falait, padlóját színes, francia, belga, olasz és spanyol márványlapok díszítik. Berendezése A háromajtós, keresztkupolás templomba kétszárnyas, bronzzal borított ajtón lehet bejutni. A gazdagon díszített borítás központi alakja Olga fejedelemasszony (Vlagyimir nagyanyja), amint felveszi a kereszténységet. A további domborműveken unokája, Vlagyimir fejedelem jelenik meg. Az ikonosztáz carrarai márványból készült. Környezete A templom melletti kút vize a néphit szerint különösen tartós, sokáig eláll és gyógyhatású. Jegyzetek Források Világnéző: Szent Vlagyimir-székesegyház Киев. Собор Владимира равноапостольного
Volodymyrkathedraal

De Volodymyrkathedraal (Oekraïens: Володимирський собор, Volodymyrs'kyj sobor) in het centrum van de hoofdstad Kiev oftewel Kyiv is de belangrijkste kathedraal van de Oekraïens-Orthodoxe Kerk patriarchaat van Kiev en werd tussen 1859 en 1882 gebouwd. De werkzaamheden aan het interieur van de kathedraal duurden nog tot 1886. Enkele schilderijen zijn van nog latere datum, zodat de wijding van de kerk pas op 1 september 1896 plaatsvond. Het gebouw is in neo-Byzantijnse stijl opgetrokken en meerdere architecten en kunstenaars hebben zich met de bouw beziggehouden. In 1897 nam Mykola Pymonenko deel aan het decoreren van de kathedraal en ontving hij de Orde van Sint-Anna voor zijn werk aldaar. Geschiedenis Het voornemen om de kathedraal te bouwen ontstond in 1852 om het 900-jarig jubileum van de kerstening van het Kievse Rijk, de voorloper van het huidige Rusland, Oekraïne en Wit-Rusland, door de heilige Volodymyr (Volodimer') te vieren. De met giften gefinancierde bouw begon in 1859, het gebouw zelf was in 1882 gereed, maar het rijk gedecoreerde interieur kwam eerst in 1886 gereed. Tijdens de Pools-Russische Oorlog werd de kathedraal beschadigd. Daarna werd het gebouw bestemd als Museum van het Atheïsme. Later werd de kerk gebruikt als archiefruimte. Sinds 1944 en na de Tweede Wereldoorlog herkreeg de kerk haar oorspronkelijke bestemming. Echter, tot aan het einde van de Sovjet-Unie werden de priesters in de uitoefening van hun beroep beperkt. In de Volodymyrkathedraal worden de relikwieën van de heilige Barbara bewaard, afkomstig uit het in de jaren 30 vernietigde katholikon van het Klooster van de Heilige Michaël. Architectuur De kathedraal is 49 meter hoog en heeft zeven vergulde koepels, drie apsissen en zes pilaren. Het gebouw is rijk met mozaïeken en fresco's gedecoreerd. De beschilderingen van de kerk zijn van de hand van beroemde Russische schilders zoals Michail Nesterov, Viktor Vasnetsov en Michail Vroebel. Externe links (en) Geschiedenis Kiev (en) Ukraine.today (en) Internet Encyclopedia of Ukraine
Саборна црква Светог Владимира у Кијеву

Саборна црква Светог Владимира у Кијеву је главни храм неканонског Кијевског патријархата. Историја Године 1852. кијевски митрополит Филарет предложио је руском цару Николају I изградњу храма у Кијеву у почаст великому рускому кнезу Владимиру и 900. годишњицу крштења кијевских Руса. Архитект храма био је Иван Штром родом из Санкт Петербурга. Храм је био 1859. пројектиран у неовизантијскм стилу са 13 златних купола. Предлог пројект је послат у Санкт Петербург где га је одобрио лично цар Александар II. Радови су почели 1860, али је због недосатка финансија првобитан план са 13 купола и оригналних гбарита смањен а број купла сведен на 7. Храм је завршен 1882, а унутрашњост 1896. године. Висина крста на глвној куполи је 49 метара. Одликују га велелепне фреске и мозаици у унутрашњости. Године 1995. у храму је био први Сабор Украјинске православне цркве (Кијевског патријархата), где је за патријарха изабран Филарет. Галерија Спољашње везе Званична страница Катедрале Светог Владимира у Кијеву
Sankt Volodymyrkatedralen

Sankt Volodymyrkatedralen (ukrainska: Володимирський собор) är en katedral i centrala Kiev i Ukraina. År 1852 föreslog metropolit Filaret i Moskva att en katedral skulle byggas i Kiev inför 900-årsminnet av Vladimir den stores kristnande av ruserna. År 1859 hade 100 000 rubel samlats in i Kejsardömet Ryssland för ändamålet. Byggnationen började 1862 och katedralen kunde invigas 1882. Målningarna färdigställdes dock först 1896. Katedralen stängdes under den sovjetiska tiden och användes som museum för religion och ateism. Efter andra världskriget öppnade kyrkan åter och blev därmed en av de få rysk-ortodoxa kyrkorna i Sovjetunionen. Bland sevärdheterna märks reliker av den grekiska martyren Barbara från 500-talet, som har funnits i kyrkan sedan 1930-talet. Katedralen renoverades efter andra världskriget och blev moderkyrka för den ryska, senare ukrainska ortodoxa kyrkan, 1943. Den används sedan 2018 som katedral för den nybildade ortodoxa kyrkan i Ukraina. Källor Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Sankt Volodymyrkatedralen.