Бабинці (Чортківський район)

Ба́бинці — село в Україні, у Борщівській міській громаді Чортківського району Тернопільської області. Розташоване на південному заході району на річці Нічлава. Центр Бабинецького старостинського округу. До села у минулому був приєднаний хутір Стінка. Дворів — 305. Населення — 816 осіб (2009). Національний склад — 99,9 % українці, серед інших є росіяни. Назва Свою назву село пов'язує із каменем (Бабою), що стоїть на височині над долиною річка Нічлава. За легендою камінь — це закам'яніла скіфська жінка, яка пряла на Великдень за що і була покарана Богом. До 1964 року щодо села часто вживали назву Бабинці від Кривчого, або Бабинці від Кривча, аби відрізнити від інших Бабинець — села Урожайного — Бабинець від Звенигорода. Географія Село лежить у зоні помірно континентального клімату. Бабинці розташовані у «теплому Поділлі» — найтеплішому регіоні Тернопільської області. Село розташоване на фізичній відстані 377 км від Києва, 103 км — від обласного центру міста Тернополя та 14 км від міста Борщів. Автошляхами від села до районного центру 16 км, найближчої залізничної станції — 13 км. Сусідні населені пункти: Рельєф гористий. Ґрунтоутворюючими породами є леси, і лесові суглинки, вапняки, глини. На околицях Бабинців розташовані невеликі ліси: Стінка, Ризи, Шистів, Надьків. Клімат Улоговина, у якій розташоване село, сприяє формуванню своєрідного клімату із жарким літом, м'якою зимою та недостатньою кількістю опадів. Середня температура липня — плюс 22 0С — 22,5 0С, січня — мінус 5 0С. Вулиці У Бабинцях є вулиці: Біля Церкви, Голятин, Двір, Коноплиська, Луги, Підгора, Піднатьків, Підскали, Полик, Ринок, Слобідка, Центральна та Шум. Історія Археологічні знахідки Біля Бабинців виявлено археологічні пам'ятки середнього палеоліту та мезоліту, давньоруське городище (12 ст.). Польський період Перша писемна згадка датується 1428 р.. На початку 16 століття, як встановив сучасний польський історик Ришард Щигель, Бабинці мали статус містечка. У 1523 році шляхтич Ян Кемліч отримав для Бабинців локаційний привілей на німецькому праві. Протягом 1530—1547 рр. населений пункт фіґурував як місто. 1563 року власником села, як і сусіднього Кривчого, був польський шляхтич, кам'янецький гродський суддя Вавжинець Мілєський. У 1565-1569 рр. Бабинцями володіли Кемлічі та Хотимирські. Відтоді в податковому реєстрі значилось як село. У документах 1622 р. Бабинці знову згадані як містечко. На північній околиці села, найімовірніше на лівому високому березі річки Нічлава, для захисту від турків і татар Лянцкоронськими було побудовано оборонний замок, зруйнований в часи останніх турецьких війн XVII ст. Нині про оборонний замок нагадує лише мікротопонім — «Замок». Про фортецю та її підземелля збереглися місцеві перекази. У 1993 році під час археологічної експедиції виявлено неглибокі рови (можливо, сліди від розібраних фундаментів) та кілька западин. У краєзнавчій розвідці з 1874 р. Антоні Шнайдер писав: Австрійський період З 1772 по 1795 рр. Бабинці належали С. Потоцькому після смерті якого, стали власністю Голейовських. У 1782 р. власником села став теребовлянський мечник Том Городинський (похований у гробівці, який знаходиться на місцевому цвинтарі) та його сини. У другій половині XIX століття в селі було збудовано потужний млин американського типу на 12 каменів та 8 фолюшів (там били сукно), що діяв до 1950-х років. У 1838 р. село стає центром великого повстання. Його жителі Ф. Чубей і Ф. Сірман, вибрані уповноваженими від громади, у травні 1838 р. вирушили до Відня — столиці Австро-Угорської імперії, зі скаргою на свого поміщика Городинського і були прийняті австрійським імператором. Після їх повернення, повстання охопило цілу округу, однак, було придушене австрійськими військами. У 1861—1866 рр. депутатом Галицького сейму по виборчому окрузі Борщів-Мельниця був заможний селянин із Бабинців Теодор (Федір) Андрейчук. З 1863 р. Бабинці перебувають у власності поміщиків Миколаєвичів. 1872 — велика пожежа знищила 50 дворів, загинули люди. У 1900 році Бабинці — центр великого сільськогосподарського страйку. Перша світова війна. Українська революція У 1914 році село утворювало окрему гміну Бабинці від Кривчого. Склад гмінної ради на 1914 рік: війт — Василь Бабій (обраний 1908 року) заступник війта — Іван Ткач (обраний 1914 року) писар — Андрій Андрійчук (обраний 1908 року) касир — Онуфрій Гичко жандарм — Роман Лукій З 1653 морґів землі 250 належало громаді, 1403 — поміщику Корнилію Миколайовичу. Під час польсько-української війни в УГА воювали уродженці села Іван і Михайло Андрейчуки. Міжвоєнний період 14 квітня 1930 року в селі пройшло народне віче, яке зорганізувало Українське Національно-Демократичне Об'єднання. Присутні на зібранні ухвалили резолюцію «з протестом проти руйнуючої московсько-большевицької політики на Великій Україні». Друга світова війна З початку ХХ ст. і до 1939 р. в селі діяли організації «Січ», «Сокіл», товариство «Просвіта», Народний дім, кооперативне товариство «Бджола». Від 7 липня 1941 року село зайняла німецька окупаційна адміністрація. В ОУН та УПА перебувало 55 осіб. З них загинуло 32. Серед них — Лукій Михайло Васильович, референт Служби безпеки Борщівського району. Під час німецько-радянської війни у Червоній армії воювали проти гітлерівців 133 мешканці села, з них 23 загинули, 35 пропали безвісти, 14 повернулись інвалідами, 64 нагороджені орденами й медалями. Бабинці були визволені від німецької окупації 7 квітня 1944 р. Період Незалежної України До 19 липня 2020 р. належало до Борщівського району. З 20 листопада 2020 р. належить до Борщівської міської громади. Населення У 1810 році в селі було 195 родин, 138 житлових будинків і 984 мешканці. Кількість населення: 1900 р. — 339 осіб, 1910 рік — 336. У 1914 році в селі мешкало 860 осіб. Станом на 30 вересня 1921 р. у селі мешкало 360 осіб (було 82 двори), 1931 р. — 416 осіб (94 двори). У 2009 році населення села становило 816 осіб, у 2014 році — 701 особа. Згідно з переписом УРСР 1989 року чисельність наявного населення села становила 1026 осіб, з яких 456 чоловіків та 570 жінок. За переписом населення України 2001 року в селі мешкало 889 осіб. Мова Розподіл населення за рідною мовою за даними перепису 2001 року: Пам'ятки У селі споруджено церкву Святої Тройці (1869), «фігура» Матері Божої (2003), Капличка родини В. Шушка (особистого охоронця Степана Бандери в 1953-59 рр.) (1998), капличка збудована з нагоди започаткування проведення відпусту з ініціативи С. Ножки (2004). Також зберігся мурований гробівець поміщиків Городинських (перша чверть XIX ст.); Пам'ятники і пам'ятні знаки Встановлено пам'ятники і пам'ятні знаки: хрест на честь скасування панщини 1848 пам'ятник полеглим у німецько-радянській війні воїнам-односельцям (1966) насипана символічна могила воякам УПА (1991). встановлено меморіальний комплекс героям Небесної Сотні та російсько-української війни (2021). Освіта та охорона здоров'я За австро-угорської влади діяла однокласна школа з польською мовою навчання, де вчителював українець С. Дергак. До 1928 р. в Бабинцях діяла двокласна школа; з 1928 по 1939 — чотирикласна; з 1939 по 1951 — семирічна; з 1951 по 1956 — середня; з 1956 по 1961 — семирічна; з 1961 по 1993 — восьмирічна; з 1993 р. — ЗОШ І-ІІ ступенів. У червні 2021 р., рішенням Борщівської міської ради, Бабинецьку ЗОШ І-ІІ ступенів реорганізовано у Бабинецьку початкову школу. Діють також дитячий садок «Сонечко» та бібліотека. У селі діє фельдшерсько-акушерський пункт. Економіка У селі працюють підприємства: Розвиває свої потужності місцеве приватне підприємство "Кленія" Приватне агропромислове підприємство «Надія», селянське (фермерське) господарство «Доля», селянське (фермерське) господарство «Ключ», селянське (фермерське) господарство «Пролісок», селянське (фермерське) господарство «Терен», фермерське господарство «Атлант» — займаються вирощуванням зернових культур. Транспорт За 5 км від села пролягає автошлях Тернопіль-Жванець (село Хмельницької області). У селі є автобусна зупинка. До села щоденно крім неділі курсує автобус Борщів-Бабинці. Відомі люди Народилися Василь Гречка (1987—2016) — український військовик, Лукій Михайло Васильович (? — 1950) — член ОУН-УПА — референт Служби безпеки Борщівського району. Йосафат Лазорко (*1930) — письменник, громадський діяч, Маркіян Чубей (1940—2017) — вчений-астроном, Михайло Гнатюк (*1944) — професор медицини, Ганна Малицька (*1947) — професор фізико-математичних наук, Ганна Костів-Гуска (*1947) — українська поетеса, член спілки письменників України, Василь Ткачик (Василько) (*1952) — вчений і поет, Андрійчук Теодор (1808—1876) — посол до Галицького сейму, Василь Сушко — діяч ОУН, особистий охоронець Степана Бандери. Проживали поетеса, соратниця Івана Франка Климентина Попович-Боярська (1941—1945, тут і похована). Примітки Література Дем'янова І., Мельничук Б. Бабинці // Тернопільський енциклопедичний словник : у 4 т. / редкол.: Г. Яворський та ін. — Тернопіль : Видавничо-поліграфічний комбінат «Збруч», 2004. — Т. 1 : А — Й. — С. 60. — ISBN 966-528-197-6. Бойко В., Мизак Н., Петраш Б. Бабинці // Тернопільщина. Історія міст і сіл : у 3 т. — Тернопіль : ТзОВ «Терно-граф», 2014. — T. 1 : А — Й. — С. 465—466. — ISBN 978-966-457-228-3. Гостя з Аргентини плекає своє родовідне дерево [Текст] : [онука письменниці К. Попович побувала на Тернопільщинні] / О. Дяків // Колос. — 2019. — № 47 (22 листоп.). — С. 3 ; Сільський господар плюс Тернопільщина. — 2019. — № 48 (4 груд.). — С. 10 : фот. Використані матеріали вчителя історії Бабинецької ЗОШ І-ІІ ст. Я. В. Рудана, фотоматеріали — В. В. Солтицького. (Неавторитетне джерело, оригінальне жослідження) Посилання Погода в селі Бабинці [Архівовано 18 грудня 2011 у Wayback Machine.] Фільм про село Бабинці [Архівовано 3 листопада 2019 у Wayback Machine.] Сайт Бабинецької ЗОШ І-ІІ ступенів [Архівовано 17 квітня 2019 у Wayback Machine.]