NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Дніпровська міська рада

Дніпро́вська міська́ ра́да Дніпровської міської територіальної громади (до 2016 року — Дніпропетровська міська рада, до 2020 року — Дніпровська міська рада) — орган місцевого самоврядування Дніпровської міської територіальної громади Дніпровського району Дніпропетровської області. Населення Розподіл населення за віком та статтю (2001): Склад ради Після місцевих виборів 2015 р. міська рада складається з 64 депутатів та голови. Голова ради: Філатов Борис Альбертович Секретар ради: Санжара Олександр Олександрович Керівний склад попередніх скликань Примітка: таблиця складена за даними сайту Верховної Ради України та ЦВК Склад міської ради 2015—2020 років За результатами місцевих виборів 2015 року депутатами ради стали: За суб'єктами висування За округами За фракціями (станом на січень 2017 р.) За фракціями (станом на травень 2018 р.) Склад міської ради 2010—2015 років Партійний склад після виборів 31.10.2010 р.: Партія регіонів — 89 депутатів; Фронт Змін (партія екс-спікера Верховної Ради А. Яценюка) — 8 депутатів; Батьківщина (партія екс-прем'єрки України Ю. Тимошенко) — 8 депутатів; Комуністична партія України — 6 депутатів; Україна майбутнього (партія С. Олійника) — 4 депутати; Народна партія (Партія голови Верховної Ради України В. Литвина) — 3 депутати; Позафракційні — 2 депутати. Таким чином, представники провладних партій — «Партії регіонів» і її сателітів — отримали 104 місця в міськраді з 120 + посаду мера (І. Куліченко) За округами Склад міської ради 2006—2010 років Партійний склад після виборів 26.03.2006: Партія регіонів — 52 депутати; Блок Юлії Тимошенко — 19 депутатів Блок Лазаренка — 17 депутатів; Блок Наталі Вітренко «Народна опозиція» — 10 депутатів Наша Україна — Народна самооборона — 8 депутатів «Віче» — 7 депутатів Комуністична партія України — 7 депутатів У квітні 2006 р. лідер фракції Блоку Лазаренка Загід Краснов створив на основі своєї фракції, а також фракції Партії регіонів, «КПУ», «Віче», «Народної опозиції» депутатську більшість, через яку також контролював міського голову І. Куліченка до 2010 р. Фракції НСНУ і БЮТ опинились у меншості і в опозиції. За округами Див. також Перелік населених пунктів, що постраждали від Голодомору 1932—1933 (Дніпропетровська область) Примітки Джерела Дніпровська міська рада // Облікова картка на офіційному вебсайті Верховної Ради України.
Днепровский государственный цирк

Днепровский государственный цирк (укр. Дніпровський державний цирк) — цирк в Днепре. История История Днепровского (Екатеринославского) цирка берёт своё начало с 1885 года, когда на Качельной площади (ныне территория Театра оперы и балета) возвели стационарное здание цирка. Этот цирк пользовался большой популярностью, однако за годы постройка обветшала и его перенесли на Озерную площадь (ныне — ул. Шмидта). В феврале 1911 года новое здание цирка распахнуло свои двери для зрителей. Здесь с успехом давали свои представления Жижетто Труцци, придворный японский цирк «Микадо», Владимир Дуров. В первоначальном виде здание просуществовало до 1929 года, а с 1932-го в городе работал цирк-шапито. Его разрушили во время войны. В период немецко-фашистской оккупации (1941—1943) цирк был эвакуирован. Когда война закончилась, цирк, как и многие здания в городе, восстановили. Но здание было неудобным и постоянно требовало ремонта. Поэтому 13 сентября 1959 года в этом помещении состоялось последнее представление. Цирк снесли и на месте старого здания за рекордные полгода возвели новое — на две тысячи зрительских мест, с балконом и летним фойе. 23 июня 1960 года на открытии нового цирка выступали артисты Белорусского цирка под руководством заслуженного артиста Евгения Милаева. Но новый цирк имел один огромный минус — помещение было предназначено лишь для летних представлений, ведь зимой оно не отапливалось. Городу нужен был новый цирк, и в 1980 г. цирк переместился на набережную им. Ленина (ныне — Сичеславская набережная), в центр города. Торжественное открытие нового здания, построенного по проекту Павла Ниринберга, состоялось 24 декабря 1980 года представлением «Карнавал идет по свету». Здание Днепропетровского цирка примечательно своими купольными сводами оригинального рисунка — такой купол дает возможность удобно крепить подвеску аппаратов артиста и создает отличную акустику. Также это единственный на Украине цирк с дополнительным, репетиционно-постановочным манежем. В Днепропетровском цирке продуманы и организованы помещения для животных — конюшни, вольеры, разномерные клетки и многое другое. В цирке работает джаз-оркестр под управлением Сергея Пятова. Вместимость зала 1852 человек. В разное время здесь выступали Михаил Румянцев, Нина Капитанова, Юрий Куклачёв, Игорь Кио, Юрий Никулин, Олег Попов, Вальтер Запашный, Владимир Шевченко, Людмила Шевченко, Владислав Гончаров, представители династии Дуровых, Яровых, Корниловых, Виктор Шемшур, Эльворти, Довейко. Осенью 2015 года Днепропетровский государственный цирк отпраздновал начало юбилейного, 130-го сезона. Дирекция Цирк возглавляли: Ф.Яшинов (1932—1970 гг.) Александр Никитин (1976—1994 гг.) Заслуженный деятель искусств Украины Виктор Бруханский. (1994—2010 гг.) С 2010 г. генеральный директор, художественный руководитель Днепропетровского госцирка Виктор Шабатько Примечания Ссылки Днепровский государственный цирк Архивная копия от 16 марта 2022 на Wayback Machine
Maison de l'orgue et de la musique de chambre de Dnipro

La maison de l'orgue et de la musique de chambre de Dnipro est une institution culturelle située à Dnipro en Ukraine aussi connue comme cathédrale de Briansk. Présentation Elle est située au 66 de l'avenue Sergius Nigoyan dans l'ancienne cathédrale st-Nicolas. En 1929 la communauté religieuse qui occupait le bâtiment a été dissoute et le bâtiment affecté à l'usine métallurgique, en 1980 fut installé un orgue Sauer. De 1941 à 1961 la communauté religieuse revenait dans les locaux puis ils devenaient une école de sport n°4. C'est depuis un centre de concert de chambre, d'orgues et accueille plusieurs orchestres. Un accord avec l'église orthodoxe en 2011 permet la tenue de messes dans les sous-sols du bâtiment pour devenir la cathédrale de Briansk. Le bâtiment a été endommagé lors de l'invasion russe le 11 mars 2022. Suite aux bombardements ennemis, des éclats d'obus ont brisé les fenêtres et partiellement détruit les murs. Lors du bombardement massif du 24 juin 2025, le bâtiment fut de nouveau endommagé. Une tierce frappe a eu lieu dans la nuit du 15 juin 2026. Non seulement le bâtiment fut touché, mais aussi son orgue unique de 12 tonnes. Bâtiment L'église Saint-Nicolas est en forme de croix grecque, avec une abside ronde et cinq dômes a été construite à partir de 1913 pour le trois centième anniversaire de la maison Romanov. Sur les plans de l'architecte G. I. Turovets dans le style éclectique avec des éléments de néoclassicisme. Notes et références Liens externes Portail de l’Ukraine Portail de la musique Portail du christianisme orthodoxe Portail de l’architecture chrétienne
Днепровский дом органной и камерной музыки

Днепровский дом органной и камерной музыки (укр. Дніпровський будинок органної та камерної музики) — концертный зал в городе Днепре, центр музыкальной культуры Днепропетровской области, один из действующих органных залов Украины. Расположен в здании Свято-Николаевской церкви (т.наз. Брянского собора), по адресу проспект Сергея Нигояна, дом 66. История Собор был построен на средства Брянского металлургического завода (совр. Днепровский завод). Автором проекта был Георгий Туровец, епархиальный архитектор Полтавской губернии. В 1987 году в соборе был установлен 12-тонный орган фирмы «В. Зауэр». В помещении зала выступали такие музыканты как Гарри Гродберг, Ольга Басистюк и другие. По вопросу передачи помещения церкви прошло 21 судебное заседание. В 2006 году представители органной фирмы посетили город. По их заключению, перенос инструмента на другое место оценивается в 163 тысячи евро. В марте 2011 года здание органного зала перешло в собственность общины православной церкви, которая по условиям мирового соглашения, утверждённого Хозяйственным судом Днепропетровской области 26 августа 2010 года, обязуется обеспечивать беспрепятственное функционирование Дома органной и камерной музыки. По заверениям управляющего Днепропетровской епархией митрополита Иринея, орган останется нетронутым в верхней части храма до тех пор, пока в городе не будет построен органный дом музыки, куда его смогут перенести. С 14 марта 2013 года совершаются регулярные богослужения в подвальном помещении храма. Здание пострадало в ходе полномасштабного российского вторжения 11 марта 2022 года. Вследствие вражеских обстрелов обломки снаряда попали в стены и окна. В ходе массированного обстрела 24 июня 2025 года здание вновь было повреждено. В ночь с 14 на 15 июня 2026 года Дом органной и камерной музыки пострадал при обстреле Днепра россиянами в третий раз. Было повреждено не только здание, но и уникальный 12-тонный орган. Почти полностью уничтожены витражи. Галерея См. также Сайт Днепропетровского органного зала Архивная копия от 26 сентября 2011 на Wayback Machine. Органы Украины Зал камерной и органной музыки (Челябинск) — объект раздора между церковными властями и сторонниками светской культуры. Ссылки
Дніпровський будинок органної і камерної музики

Дніпровський будинок органної і камерної музики — концертна установа у Дніпрі, розташована на проспекті Сергія Нігояна, 66, в приміщенні Свято-Миколаївського собору. Георгій Туровець — єпархіальний архітектор Полтавської губернії розробив архітектурний проєкт Брянської церкви. Інтер'єр розробив Євстафій Костянтинович. Брянська Миколаївська церква цегляна, крестова, з напівкруглою апсидою і гранованими камерами по кутах хреста, має п'ять куполів. Центральний купол — напівсферичний на круглому світловому барабані, перекриття інших приміщень — у формі зводу. Над кутовими камерами — гранені вежі, увінчані куполами, над західним притвором — триярусна дзвіниця. У 1929 році із розпуском релігійної громади будинок передали Брянському заводу (нинішній Дніпровський металургійний завод). Від 1929 року церкву використовували як будинок піонерів, спортивну школу і вугільний склад. Починаючи з 1985 року споруду реконструювали й установили тут двомануальний 12-тонний механічний орган, що має 30 регістрів і 2074 труби. Інструмент виконаний на спеціальне замовлення німецькою фірмою «Зауер» з Франкфурта-на-Одері. 28 квітня 1987 року о 18:00 годині в приміщенні Собору відбулося урочисте відкриття Дніпропетровського будинку органної та камерної музики, який вдало функціонує до теперішнього часу. У будинку органної і камерної музики проводяться міжнародні органні фестивалі, проводяться концерти органної і камерної музики, кількість відвідувачів сягає 30 тисяч слухачів у місяць. У колективі працює 70 музикантів, 4 оркестри, 4 квартети, ансамблі, 2 музичні лекторії. Це культурний осередок, що веде велику роботу з духовного збагачення мешканців Дніпра та майже щоденно проводяться концерти. За мировою угодою, затвердженою Господарським судом Дніпропетровської області 26 серпня 2010 року, будівлю надано для проведення богослужінь громаді УПЦ МП за умов забезпечення безперешкодного функціонування Будинку органної та камерної музики. З 14 березня 2013 року відбуваються служби в підвалі храму. Будівля постраждала в ході російського вторгнення 11 березня 2022 року. Внаслідок російських обстрілів, уламки снаряду влучили в стіни та вікна. Під час масованого обстрілу 24 червня 2025 року, будівля зазнала нових пошкоджень. Третій удар було нанесено вночі проти 15 червня 2026 року. Росіяни пошкодили не тільки будівлю, а й унікальний 12-тонний орган. Світлини Див. також Храми Дніпра Примітки
Musée d'histoire de Dnipro

Le musée d'histoire de Dnipro, fondé en 1849 est un musée d'Ukraine, situé à Dnipro. Présentation et histoire Le musée a été fondé le 1849 par Andriy Fabr qui était gouverneur de la ville. La première collection Katerinoslav a été initiée par le directeur du gymnasium local, M. Grakhov. Il anime le Musée de la maison de Dmytro Yavornytsky. Depuis 1940 il porte le nom de Dmytro Yavornytsky, directeur de musée, donateur de ses collections. Galerie Références Liens Liste de musées en Ukraine. Portail des musées Portail de l’archéologie Portail de l’Ukraine
Museo storico di Dnipro

Il museo storico nazionale Dmytro Javornyc'kyj di Dnipro (in ucraino Дніпровський національний історичний музей імені Дмитра Яворницького?, Dniprovs’kyj nacional’nyj istoryčnyj muzej imeni Dmytra Javornyc’koho) è un museo, fondato a Dnipro (Ucraina) nel 1848 da Andriy Fabr, governatore locale. La sua collezione permanente consiste di 283 mila oggetti, dagli antichi utensili paleolitici alle unità di visualizzazione della seconda guerra mondiale. Al suo interno sono conservati, tra gli altri oggetti, una stele kurgan, l'idolo di Kernosovs'kyj e una vasta collezione di antichità cosacche. Storia Museo pubblico Il Museo Pubblico di Ekaterinoslav fu fondato nel febbraio 1848 su iniziativa di I. Grakhov, preside del ginnasio locale, e A. Fabr, governatore di Ekaterinoslav. All'inizio era situato nel Palazzo Potemkin, che all'epoca apparteneva all'Assemblea Provinciale dei Gentili. Durante la guerra di Crimea si trovava all'interno del Ginnasio maschile classico di Ekaterinoslav (moderno edificio dell'Accademia medica statale di Dnipro sulla Piazza d'ottobre), che servì come sede permanente fino all'inizio del XX secolo. Il museo pubblico esponeva reperti archeologici, antichità locali, statue di pietra, reliquie dell'antico Egitto e dell'antica Creta, monete, numerosi campioni di rocce, nonché resti paleontologici. La mummia di una donna e del suo bambino era considerata l'oggetto più notevole, che è conservato nel museo fino ad oggi (secondo la leggenda, A. Fabr lo portò lì dal Museo Regionale di Storia di Odessa durante la guerra di Crimea (1853 - 1856)). Il primo decennio dalla sua fondazione fu il periodo più prolifico nella storia del museo. L'idea di un nuovo museo ha ispirato i residenti locali e i cultori dell'antichità a fare donazioni generose, che hanno permesso di comprare attrezzature e altri acquisti, così come di fornire nuove unità espositive al museo. Senza il sostegno finanziario del governo il museo cominciò a decadere tra il 1860 e il 1900. Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Museo storico di Dnipro Collegamenti esterni Sito ufficiale, su museum.dp.ua. Історичний музей ім. Яворницького (canale), su YouTube.
Dnistrove

Dnistrove (Ukrainian: Дністрове) is a village in Melnytsia-Podilska settlement hromada, Chortkiv Raion, Ternopil Oblast, Ukraine. History The village is known from 1760. After the liquidation of the Borshchiv Raion on 19 July 2020, the village became part of the Chortkiv Raion. Religion Saint Nicholas church (1996). References Sources "Wołkowce (2), «nad Dniesrtrem» wś, pow. borszczowski". Geographical Dictionary of the Kingdom of Poland (in Polish). 13. Warszawa: Kasa im. Józefa Mianowskiego. 1893. p. 873.
Dnistrowe

Dnistrowe (ukr. Дністрове) – wieś na Ukrainie, w obwodzie tarnopolskim, w rejonie czortkowskim. Do 1964 roku miejscowość nosiła nazwę Wołkowce (ukr. Вовківці, Wowkiwci). W okresie międzywojennym we wsi ulokowano placówkę Straży Celnej „Wołkowce”. W latach 1940-1962 miejscowość należała do rejonu mielnickiego, a w latach 1962-2020 do rejonu borszczowskiego. Przypisy Bibliografia Wołkowce 2.), wieś nad Dniestrem, powiat borszczowski, [w:] Słownik geograficzny Królestwa Polskiego, t. XIII: Warmbrun – Worowo, Warszawa 1893, s. 873 . Напад на редактора Львівского Курєра Поранного. „Діло”. 242, с. 5, 30 жовтня 1930. (ukr.)
Dnistrove, Borșciv

Dnistrove (în ucraineană Дністрове) este o comună în raionul Borșciv, regiunea Ternopil, Ucraina, formată numai din satul de reședință. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației comunei Dnistrove era vorbitoare de ucraineană (99,87%), existând în minoritate și vorbitori de alte limbi. Note
Днестровое

Днестровое (укр. Дністрове) — село в Мельнице-Подольской поселковой общине Чортковского района Тернопольской области Украины. Село известно с 1650 года. До 1961 года носило название Волковцы (укр. Вовківці). До 2020 года входило в Борщёвский район. Код КОАТУУ — 6120882801. Географическое положение Село Днестровое находится на левом берегу реки Днестр, выше по течению на расстоянии в 5 км расположено село Ольховец, ниже по течению на расстоянии в 1,5 км расположено село Дзвенигород, на противоположном берегу — село Рашков. Население Население по переписи 2001 года составляло 757 человек. Языковой состав Родной язык населения по данным переписи 2001 года: Объекты социальной сферы Школа I—II ст. Детский сад. Дом культуры. Примечания
Dobrowlany (rejon kałuski)

Dobrowlany (ukr. Добровляни) – wieś na Ukrainie, w obwodzie iwanofrankiwskim, w rejonie kałuskim, położona na prawym brzegu rzeki Łomnicy, 4 kilometry na południe od Kałusza - stolicy rejonu. Historia Pierwsza wzmianka o wsi pochodzi z 1444 r. W 1938 roku liczba ludności liczyła 250 rodzin (247 ukraińskich i 3 polskich). W 1939 roku liczba ludności wsi liczyła 1160 mieszkańców (1150 ukraińskich i 10 polskich). Zabytki Kościół Epifanii (Objawienia Pańskiego) został zbudowany w 1827 roku, odrestaurowany w 1930 roku; obiekt jest zabytkiem architektury o znaczeniu lokalnym. Przypisy Bibliografia Dobrowlany 5.), pow. kałuski, [w:] Słownik geograficzny Królestwa Polskiego, t. II: Derenek – Gżack, Warszawa 1881, s. 79 .
Dobrovleanî, Kaluș

Dobrovleanî (în ucraineană Добровляни) este un sat în comuna Pidmîhailea din raionul Kaluș, regiunea Ivano-Frankivsk, Ucraina. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației localității Dobrovleanî era vorbitoare de ucraineană (99,93%), existând în minoritate și vorbitori de alte limbi. Note
Добровляны (Калушский район)

Добровляны (укр. Добровляни) — село в Новицкой сельской общине Калушского района Ивано-Франковской области Украины. Население по переписи 2001 года составляло 1493 человека. Занимает площадь 8,17 км². Почтовый индекс — 77361. Телефонный код — 03472. Ссылки Добровляны на сайте Верховной рады Украины
Dobrovody, Ternopil Raion, Ternopil Oblast

Dobrovody (Ukrainian: Доброводи) is a village in the Zbarazh urban hromada of the Ternopil Raion of Ternopil Oblast in Ukraine. History The first written mention of the village was in 1463. After the liquidation of the Zbarazh Raion on 19 July 2020, the village became part of the Ternopil Raion. Religion Saint Paraskeva church (1794, brick). Notable residents Oleksander Smakula (1900–1983), Ukrainian physicist known for the invention of anti-reflective lens coatings based on optical interference Andrii Pyshnyi (born 1974), Ukrainian banker and politician The village was visited by writers Ivan Drach, Roman Ivanychuk, Dmytro Pavlychko, and Borys Kharchuk. References Sources (in Ukrainian) Пиріжо А., Уніят В., Доброводи // Ternopil Encyclopedic Dictionary: in 4 v. / editorial board: H. Yavorskyi and other, Ternopil: "Zbruch", 2004, V. 1: А—Й, S. 510—511. — ISBN 966-528-197-6. "Dobrowody 2.) D., wś, pow. zbaraski". Geographical Dictionary of the Kingdom of Poland (in Polish). 2. Warszawa: Kasa im. Józefa Mianowskiego. 1881. p. 80. Назар М. Добриводи: історичний нарис. — Збараж : Медобори, 1997. — 20 с. Назар М. Село Доброводи у пам'ятниках: історико-краєзнавчий нарис. — Тернопіль : Воля, 2008. — 32 с.
Dobrowody (rejon tarnopolski)

Dobrowody – wieś na Ukrainie, w rejonie tarnopolskim obwodu tarnopolskiego, w hromadzie Zbaraż. Wieś liczy 1917 mieszkańców. We wsi zachowany krzyż wotywny z 1848, krzyż na rzecz trzeźwości z 1897 oraz cmentarz z 8 nagrobkami z polskimi napisami. Historia Założona w 1463 r. W II Rzeczypospolitej miejscowość była siedzibą gminy wiejskiej Dobrowody w powiecie zbaraskim województwa tarnopolskiego. W II Rzeczypospolitej wieś w powiecie zbaraskim województwa tarnopolskiego. W lutym 1940 NKWD zesłało na Syberię 40 polskich rodzin (240 osób). W latach 1944–1945 nacjonaliści ukraińscy z OUN-UPA zamordowali tutaj 15 Polaków. W czasie okupacji niemieckiej mieszkająca we wsi polska rodzina Dudarów udzielała pomocy Żydom. W 1987 roku Instytut Jad Waszem uhonorował Antoniego i Wiktorię Dudarów oraz ich córkę Stanisławę Szuber z d. Dudar tytułami Sprawiedliwych wśród Narodów Świata. Do 2020 w rejonie zbaraskim. Przypisy Linki zewnętrzne Dobrowody 2.) D., wś, pow. zbaraski, [w:] Słownik geograficzny Królestwa Polskiego, t. II: Derenek – Gżack, Warszawa 1881, s. 80 . Dobrowody na stronie Rady Najwyższej Ukrainy. (ukr.)
Dobrovodî, Zbaraj

Dobrovodî (în ucraineană Доброводи) este o comună în raionul Zbaraj, regiunea Ternopil, Ucraina, formată numai din satul de reședință. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației comunei Dobrovodî era vorbitoare de ucraineană (95,98%), existând în minoritate și vorbitori de rusă (3,86%). Note
Доброводы (Тернопольский район)

Доброводы (укр. Доброводи) — село в Збаражской городской общине Тернопольского района Тернопольской области Украины. Основано в 1463 году. До 2020 года входило в Збаражский район. Код КОАТУУ — 6122482401. Географическое положение Село Доброводы находится на правом берегу реки Гнездечна, выше по течению на расстоянии в 1,5 км расположено село Иванчаны, ниже по течению на расстоянии в 1 км расположено село Чумали. Население Население по переписи 2001 года составляло 1917 человек. Языковой состав Родной язык населения по данным переписи 2001 года: Объекты социальной сферы Школа. Дом культуры. Фельдшерско-акушерский пункт. Достопримечательности Братская могила советских воинов. Примечания
Dobromirka

Dobromirka is a village in Ternopil Raion of Ternopil Oblast in Ukraine. It belongs to Zbarazh urban hromada, one of the hromadas of Ukraine. Until 18 July 2020, Dobromirka belonged to Zbarazh Raion. The raion was abolished in July 2020 as part of the administrative reform of Ukraine, which reduced the number of raions of Ternopil Oblast to three. The area of Zbarazh Raion was split between Kremenets and Ternopil Raions, with Dobromirka being transferred to Ternopil Raion. References
Dobromirka (Ukraina)

Dobromirka – wieś na Ukrainie, w rejonie tarnopolskim obwodu tarnopolskiego, w hromadzie Zbaraż. W II Rzeczypospolitej wieś w powiecie zbaraskim województwa tarnopolskiego. W 1944 nacjonaliści ukraińscy z OUN-UPA zamordowali tutaj 20 Polaków. Do 2020 w rejonie zbaraskim. Przypisy Linki zewnętrzne Dobromirka, [w:] Słownik geograficzny Królestwa Polskiego, t. II: Derenek – Gżack, Warszawa 1881, s. 75 . Dobromirka na stronie Rady Najwyższej Ukrainy
Dobromirka, Zbaraj

Dobromirka (în ucraineană Добромірка) este o comună în raionul Zbaraj, regiunea Ternopil, Ucraina, formată numai din satul de reședință. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației comunei Dobromirka era vorbitoare de ucraineană (99,62%), existând în minoritate și vorbitori de alte limbi. Personalități Nichita Budka⁠(en)[traduceți] (1877-1949), episcop martir Note
Добромерка

Добромерка (укр. Добромірка) — село в Збаражской городской общине Тернопольского района Тернопольской области Украины. Первое письменное упоминание о селе датируется 1648 годом. До 2020 года входило в Збаражский район. Код КОАТУУ — 6122482601. Географическое положение Село Добромерка находится у истоков реки Вовчок, ниже по течению примыкает село Лозовка. Через село проходит автомобильная дорога Т-2010. Население Население по переписи 2001 года составляло 529 человек. Население по данным 2023 года составляло 323 человека. Языковой состав Родной язык населения по данным переписи 2001 года: Объекты социальной сферы Школа I—II ст. Дом культуры. Фельдшерско-акушерский пункт. Достопримечательности Братская могила советских воинов. Примечания