NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Dům lidového zdraví (Užhorod)

Dům lidového zdraví v Užhorodě se nachází ve čtvrti Malé Galago, na adrese Boženka 2. Historie Funkcionalistický dům vznikl na přelomu 20. a 30. let podle návrhu architekta Bedřicha Adámka. Dokončen byl v roce 1932. Jednalo se o jeden z prvních moderních zdravotnických ústavů ve městě. Budova byla rozdělena původně do dvou částí: Jedna sloužila pro veřejný zdravotnický systém a druhá pro různé organizace, které měly zlepšovat úroveň zdraví na území Podkarpatské Rusi. Mezi ně patřily například Masarykova liga proti tuberkulóze, Červený kříž a další. Budova měla tvořit jižní část bloku domů, který nebyl před vypuknutím druhé světové války nikdy dokončen. Dvou- až tří- patrový dům má rozčleněné průčelí, balkony v rohových částech a v centrální části umožňoval průjezd do dvora. Po skončení války byl jeho centrální trakt přebudován a zvýšen o jedno patro. V současné době slouží jako lékárna, nachází se zde také poliklinika pro děti. Reference
Дім народного здоров'я (Ужгород)

Дім народного здоров'я в українському місті Ужгород, розташований у районі Малий Ґалаґов, за адресою вул. Боженка, 2. Історія Функціоналістський будинок був збудований на рубежі 1920-х і 1930-х років за проєктом архітектора Бедржиха Адамека. Його було завершено у 1932—1933 роках. Це був один з перших сучасних медичних закладів у місті. Спочатку будівля була розділена на дві частини: одна обслуговувала систему охорони здоров'я, а друга — для різних організацій, які мали покращити рівень охорони здоров’я на теринах Підкарпатської Русі. До них належали, наприклад, Ліга боротьби з туберкульозом імені Масарика, Червоний Хрест та інші. Будівля мала утворити південну частину кварталу, який так і не був завершений до початку Другої світової війни. Дво- та триповерховий будинок має розділений фасад, балкони в кутовій частини та в центральній частині дозволяв прохід до внутрішнього двору. Після війни її центральну частину було перебудовано та збільшено на один поверх. Наразі в Домі народного здоров'я розташована дитяча поліклініка, а також аптека. Примітки Посилання Дім народного здоров’я. kyiv.czechcentres.cz. Чеський центр Київ. Тетяна ЛІТЕРАТІ, “Про Захід” (20 квітня 2017). Втрачений Ужгород: Дім народного здоров’я. prozahid.com (укр.). Про Захід. Див. також Малий Ґалаґов
Valia Kuzmyna

Valia Kuzmyna (Ukrainian: Валя Кузьмина; Romanian: Valea Cosminului) is a commune (selsoviet) in Chernivtsi Raion, Chernivtsi Oblast, Ukraine. It is composed of a single village, Valya Kuzmina. It belongs to Voloka rural hromada, one of the hromadas of Ukraine. Until 18 July 2020, Valia Kuzmyna belonged to Hlyboka Raion. The raion was abolished in July 2020 as part of the administrative reform of Ukraine, which reduced the number of raions of Chernivtsi Oblast to three. The area of Hlyboka Raion was merged into Chernivtsi Raion. In 2001, 43.19% (or 805) of the 1,864 inhabitants of Valia Kuzmyna spoke Romanian (out of which 655, or 35.14%, called it Romanian, as their native language, and 150, or 8.05%, called it Moldovan) while 54.18% (or 1010) spoke Ukrainian, and 40 (or 2.15%) spoke Russian. According to the 1989 Soviet census, the number of inhabitants who declared themselves Romanians was 138 (8.34%), while 907 (54.80%) said that they were Moldovans, 564 said that they were Ukrainians (34.08%) and 27 (1.63%) that they were Russians, out of 1,655. In 1992–1993, in the Ukrainian-language school in the locality, there were 241 students, out of which, 142 had a Romanian ethnic identity (58.92%) and 18 had a Moldovan ethnic identity (7.47%). There has been no Romanian school in the village, but only a Ukrainian one, and number of self-identified Romanians and Moldovans have been linguistically Ukrainianized. A large percentage of the population switched their declared census identities from Moldovan and Moldovan-speaking to Romanian and Romanian-speaking between the 1989 and 2001 censuses. The Soviet era dominance of the "Moldovan" identity in Valia Kuzmyna, reversed after 1989, was due to the fact that the inhabitants of the Chernivtsi and Sadagura rural raions, and of the Bukovinian part of the Novoselytsia rural raion, were pressured in 1944 to adopt a "Moldovan" national/ethnic identity. In 2001, the Volokivska rural community, of which Valia Kuzmyna was a part of, had 6,086 inhabitants, including 4,919 Romanian-speakers (80.82%, including 4,749 self-identified Romanian-speakers, or 78.03% and 170 self-identified Moldovan-speakers, or 2.79%), 1,090 Ukrainian-speakers (17.91%), and 55 Russian-speakers (0.9%). References
Wala Kuźmyna

Wala Kuźmyna (ukr. Валя Кузьмина) – wieś na Ukrainie, w obwodzie czerniowieckim, do 2020 w rejonie hlibockim. W 1497 roku w bitwie w bukowińskim lesie w okolicach miejscowości wycofujące się z Mołdawii wojska Jana Olbrachta doznały porażki w bitwie z wojskami wołoskimi Stefana Wielkiego. Przypisy Linki zewnętrzne Grafika F. Sznage, przedstawiająca pomnik klęski Stare zdjęcia Koźmin
Валя Кузьмина

Валя Кузьмина (укр. Валя Кузьмина, от рум. Valea Cosminului — Долина Кузьмина) — село в Волоковской сельской общине Черновицкого района Черновицкой области Украины. До 2020 года входило в Глыбокский район В 1497 году здесь состоялось Сражение у Козминского леса. Почтовый индекс — 60411. Телефонный код — 03734. Код КОАТУУ — 7321080501. Примечания Ссылки Валя Кузьмина на сайте Верховной рады Украины (укр.) Административно-территориальное устройство Черновицкой области (укр.)
Gran Sinagoga Coral de Kíiv

La Gran Sinagoga Coral de Kíiv (en ucraïnès: велика хоральна синагога) (ucraïnès) també coneguda com la sinagoga Podil, és a Kíiv, Ucraïna. La sinagoga va ser construïda l'any 1895 i reconstruïda a l'any 1915. Gabriel Jakob Rozenberg i Wladimir Gorazjewitsch Ginzburg, dos comerciants, van finançar la construcció. Va ser construïda en un estil Esopo. L'any 1929, la sinagoga va ser tancada i l'edifici es va convertir en un estable. L'edifici va ser profanat encara més durant la Segona Guerra Mundial pels nazis. Des de 1945, l'edifici va ser utilitzat de nou com a sinagoga. Referències
Podil-Synagoge

Die Podil-Synagoge oder Rosenberg-Synagoge (ukrainisch Синагога на Подолі/Synahoha na Podoli) ist eine Synagoge an der Schtschekawizkyj-Straße 29 in Podil, einem alten Stadtviertel in Kiew. Geschichte 1895 wurde in Kiew dank Gabriel Jakob Rosenberg zum ersten Mal eine Synagoge gebaut, die im Jahre 1916 dank der finanziellen Unterstützung von Wladimir Gorazjewitsch Ginzburg, dem Sohn des Bankiers Horace Günzburg, erweitert werden konnte. Am 8. April 1929 beschloss der Kiewer Stadtrat die Synagoge zu schließen, die daraufhin als Reitstall genutzt wurde. Nach dem Zweiten Weltkrieg wurde das Gebäude wieder eine Synagoge. Der erste Nachkriegsrabbiner war Reb Itzhak Schechtman (1880–1953). Nach dem Tod von Schechtman wurde die jüdische Gemeinde in Kiew von Awrum Alterowitsch Panitsch (1881–1965) geleitet. In den 1950er Jahren besuchten bis zu 30.000 Gläubige die Synagoge an wichtigen jüdischen Feiertagen. Es war lange Zeit die einzige funktionierende Synagoge in Kiew. 1969 wurde eine eigene Matze-Bäckerei angeschlossen. 1990 wurde Jaakow Dow Bleich Rabbiner der Kiewer jüdischen Gemeinde und Landesrabbiner der Ukraine. Eine Jeschiwa und ein jüdisches Gymnasium wurden eröffnet. Als am 4. März 1992 der Präsident der Ukraine ein Dekret bezüglich der Restitution religiöser Objekte an Religionsgemeinschaften unterzeichnete, konnte die Synagoge der israelitischen Religionsgemeinschaft Kiews zurückübereignet werden. Eine erneute Sanierung wurde im September 2002 nötig. Siehe auch Liste von Synagogen in der Ukraine Liste beschädigter und zerstörter Kulturstätten in der Ukraine infolge des russischen Angriffskrieges seit 2022 Einzelnachweise Weblinks Siehe auch Geschichte der Juden in Kiew
Great Choral Synagogue (Kyiv)

The Great Choral Synagogue of Kyiv (Ukrainian: Велика хоральна синагога Києва), also known as the Podil Synagogue or the Rozenberg Synagogue, is a Aesopian synagogue, located in Podil, a historic neighborhood of Kyiv, Ukraine. Built in 1895, it is under the leadership of Rabbi Yaakov Dov Bleich Chief Rabbi of Kyiv and Ukraine since 1990. History In 1891, Kyiv had 12 Jewish prayer houses but no large synagogues. In July 1893, the Minister of Interior stated 'Jews are not allowed to construct a choral prayer house in either central part of Kiev or in its remote places'. The Great Choral Synagogue of Kyiv, an Aesopian synagogue located at 29 Schekovytska Street, was originally a residential house which Hessel Rozenberg received a construction permit for in 1894. His son, Gabriel Jacob Rozenberg, got permission to move a house of prayer to the building and it was officially opened in 1895. Nikolay Gordenin, a local architect, designed the building. In 1915, the building was reconstructed by architect Valerian Rykov and expanded with elements in the Moorish Revival style. The reconstruction was financed by Vladimir Ginzburg. In 1929, the synagogue was closed by Soviet authorities. During the German occupation of Kyiv in World War II, the Nazis converted the building into a horse stable amongst other things. Since 1945, the building has been used as a synagogue. Reportedly, in 1952, 12,000 people visited the synagogue during the autumn holidays. In 1990, restoration works were launched under the leadership of the new and self-proclaimed Chief Rabbi of Kyiv and Ukraine, Yaakov Dov Bleich. A yeshiva and schools for boys and girls were also established. In the early 2000s, the Great Choral Synagogue underwent further restoration work. It reopened on the 4th of March 2003. Edward Shifrin was the principal sponsor of the work. The synagogue was closed in 2014 due to the 2014 Russo-Ukrainian War. On the 24th of September 2014, one day before Rosh Hashanah, a firebomb was thrown at the synagogue, but there was no significant damage. Gallery See also History of the Jews in Kyiv History of the Jews in Ukraine List of synagogues in Ukraine References
Gran Sinagoga Coral de Kiev

La Gran Sinagoga Coral de Kiev (en ucraniano: Київська велика хоральна синагога), también conocida como la Sinagoga Podil, en un templo judío de Kiev, Ucrania. Fue construida en 1895. Historia En 1891, Kiev tenía doce casas de oración, pero no grandes sinagogas.​ En julio de 1893, el Ministerio del Interior prohibió la construcción de sinagogas corales en el centro de Kiev o cerca.​ La Gran Sinagoga Coral de Kiev es una templo judío ubicado en calle Schekovytska número 29, fue originalmente la vivienda de Hessel Rozenberg, cuyo permiso de construcción obtuvo en 1894. Su hijo, Gabriel Jacob Rozenberg, obtuvo permiso para albergar una casa de oración que abrió oficialmente en 1895. Nikolay Gordenin, un arquitecto local, diseñó el edificio. En 1915, el edificio fue reconstruido por el arquitecto Valerian Rykov con elementos en estilo neoárabe. La reconstrucción fue financiada por Vladimir Ginzburg.​​ En 1929, la sinagoga fue clausurada por las autoridades soviéticas.​ Durante la ocupación alemana de Kiev en la Segunda Guerra Mundial, los nazis la convirtieron en un establo con varios usos. Desde 1945, volvió a ser usada como sinagoga hasta la actualidad.​ Según algunos reportes, 12.000 personas visitaron la sinagoga durante las vacaciones de otoño de 1952.​ En 1990, se llevaron a cabo trabajos de restauración bajo el liderazgo del nuevo rabino de Kiev y Ucrania, Yaakov Dov Bleich. También se estableció una yeshivá y una escuela para niños y niñas. A comienzos de la década de 2000 también sufrió una restauración, reabriendo el 4 de marzo de 2003. Edward Shifrin fue el principal contribuyente de la obra.​​​ La sinagoga cerró en 2014 debido a la guerra ruso-ucraniana.​ El 24 de septiembre de 2014, un día antes del Rosh Hashaná, se tiró una bomba en la sinagoga, aunque no sufrió grandes daños.​ Véase también Sinagoga Torá Religión abrahámica Referencias
Grande sinagoga corale di Kiev

La sinagoga grande corale di Kiev (in ucraino Київська велика хоральна синагога?, Kyyivsʹka velyka khoralʹna synahoha; in russo Синагога Киевской иудейской религиозной общины?, Sinagoga Kiyevskoy iudeyskoy religioznoy obshchiny; in ebraico בית הכנסת כורל הגדול‎?), conosciuta anche coi nomi di sinagoga di Podil o sinagoga di Rozenberg, costruita tra il 1894 e il 1895 e rinnovata nel 1915-1916, è la più antica tra le sinagoghe attive nella città di Kiev (Schekovytska 29) in Ucraina. Dismessa dal 1929 per ordine delle autorità sovietiche, fu riaperta al culto nel 1945 e quindi restituita alla proprietà della comunità ebraica nel 1992. Storia La sinagoga fu costruita in stile neomoresco nel 1894-1895 su progetto dell'architetto Nikolay Gardenik. La costruzione fu finanziata dal commerciante Gabriel Jakob Rozenberg come cappella privata (le leggi del tempo impedivano ancora agli ebrei la costruzione di luoghi di culto pubblici). Nel 1915-1916 la sinagoga venne modificata ed ampliata, specie all'interno, su progetto dell'architetto Valerian Rykov, per iniziativa del nuovo proprietario, il commerciante Wladimir Gorazjewitsch Ginzburg. Nel 1929 la sinagoga fu confiscata dalle autorità sovietiche. L'edificio fu destinato a circolo culturale. Nella seconda guerra mondiale durante l'occupazione nazista, fu utilizzata come stalla dalle truppe tedesche. Nel dopoguerra, la comunità ebraica ottenne il permesso di poter riusare l'edificio, ancora di proprietà statale. La sinagoga fu restaurata e da allora, per tutto il periodo sovietico, fu l'unica sinagoga attiva a Kiev. Nel 1992, le autorità della nuova Repubblica ucraina restituirono la proprietà dell'edificio alla comunità ebraica di Kiev. Il rabbino della comunità Yaakov Bleich fu nominato rabbino capo dell'Ucraina e si poterono riattivare la scuola e molti dei servizi della comunità e compiere i primi lavori di restauro dell'edificio. Nuovi importanti interventi di restauro furono effettuati nel 2001-2003, che hanno ridato piena funzionalità all'edificio, per il culto e le sue attività sociali ed educative. La facciata è stata riportata alla forma originaria di Gardenik del 1895 con la ricostruzione della cupoletta centrale, l'arca collocata nel 1945 è stata restaurata e nuove vetrate colorate (opera degli artisti Yevgeny Kotlyar e Elena Kotlyar) sono state aggiunte all'edificio. Alla solenne cerimonia di riapertura della sinagoga a conclusione dei restauri erano presenti autorità civili e religiose della città. Note Bibliografia Natan Meir, Kiev, Jewish Metropolis: A History, 1859–1914 Bloomington, IN: 2010. Voci correlate Kiev Storia degli ebrei in Ucraina Lista delle sinagoghe d'Europa Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su sinagoga grande corale di Kiev Collegamenti esterni Podol Synagogue (video), su youtube.com. Ikraine Online Travel Guide, su ua-travelling.com. URL consultato il 13 settembre 2013 (archiviato dall'url originale il 12 agosto 2013). Jewish Kiev, su outdoorukraine.com.
Synagoga na Podole w Kijowie

Synagoga na Podole, zwana również synagogą Rosenberga (ros. Синагога на Подоле) – żydowska bóżnica mieszcząca się przy ul. Szczekawickiej 29 na kijowskim Podole. Historia Została założona w 1895 z inicjatywy Gabriela Jakuba Rosenberga, w 1916 rozbudowano ją ze środków Władimira Ginzburga. W 1929 zamknięta i użytkowana jako stajnia. W 1990 zwrócona społeczności żydowskiej.
Синагога Киевской иудейской религиозной общины

Синагога Киевской иудейской религиозной общины (укр. Синагога Київської юдейської релігійної громади), также известная как синагога на Подоле (укр. синагога на Подолі) или Синагога Розенберга (укр. Синагога Розенберга), находится в столице Украины, городе Киеве. Старейшая из действующих ныне киевских синагог. История Синагога была возведена в 1894—1895 годах на средства купца Габриеля-Якова Геселевич Розенберга, которому принадлежали земельный участок и само здание. Архитектор Н. Н. Горденин оформил строение в мавританском стиле. Поскольку строительство синагог в тогдашнем Киеве было затруднено из-за ограниченных прав на проживание в городе иудеев, первоначально Розенберг согласовал у городских властей возведение личного особняка, а затем получил разрешение в губернском правлении на якобы приспособление готового особняка под молельню. В начале XX века владельцем здания синагоги стал племянник Розенберга — барон Владимир Гинцбург, сын Горация Гинцбурга. На его средства в 1915—1916 годах была проведена реконструкция синагоги с внутренней перепланировкой (архитектор Валериан Рыков). В советское время синагога на Подоле оставалась действующей до 1929 года, но затем её по распоряжению властей закрыли и передали под районный клуб рабочих-кустарей. Однако по окончании Великой Отечественной войны, в 1945 году, деятельность синагоги была возобновлена. Первым послевоенным раввином стал реб Ицхак Шехтман (1880—1953). После смерти И. Г. Шехтмана киевскую еврейскую общину возглавил Аврум Алтерович Панич (1881—1965). Согласно данным на 1950-е годы, по большим еврейским праздникам синагогу посещали до 30 тысяч верующих. Долгое время она была единственной действующей синагогой Киева. В 1969 году при ней была оборудована собственная мацепекарня. В 1990 году раввином синагоги стал Яков Дов Блайх , При синагоге создана иешива. В течение 2001—2003 годов была проведена реконструкция здания с реставрацией фасада согласно архитектурному проекту Николая Гарденина, пристройкой в тылу нового вестибюля и преобразованием молитвенного зала (архитекторы Владимир Хромченков, Аарон Острайхер, инженер Владимир Пинчук). Наиболее ценные детали оформления зала, созданные в 1940-е годы (синагогальный ковчег, живописные вставки), были сохранены; новыми украшениями синагоги стали тематические витражи (художники Евгений Котляр, Елена Котляр) и бронзовая скульптурная композиция «Иерусалимская сфера» (скульптор Франк Майслер). Значительную меценатскую помощь при реконструкции синагоги оказали Эдуард Шифрин и Александр Роднянский. На их же средства в 2000-е годы слева и справа от здания синагоги были возведены два новых корпуса еврейских общественных и просветительских учреждений. Галерея Примечания Ссылки Синагога на Подолі Синагога Розенберга на Подолі (1895)
Велика хоральна синагога (Київ)

Велика хоральна синагога, або синагога на Подолі — культова споруда, розташована в Києві. Відкрита у 1895 році. Історія 1894 року почалося будівництво синагоги, спочатку як особняк Гесселя Розенберга, можливо, для спрощення отримання дозволу. До нового особняка купця Габрієля-Якова Геселевича Розенберга, де була нова простора зала, за рішенням влади, було дозволено перенести молитовний будинок. Київський поліцмейстер дав новому будинку таку характеристику: Синагога була відкрита в 1895 році. У 1915—1916 роках була реконструйована і розширена за фінансової підтримки барона Володимира Гінзбурга. Вона була побудована в неомавританському стилі. За часів радянської України у 1929 році в колишній синагозі Розенберга почала діяти реміснича артіль. Після закінчення Другої світової війни, у 1945 році, діяльність синагоги була відновлена і вона тривалий час була єдиною діючою синагогою Києва. На початку 1950-х років на подвір'ї синагоги було споруджено мацепекарню. 1990 року головним рабином Києва та України став Яків Дов Блайх, і синагогу реставрували. Його зусиллями були відкриті єшива і чоловіча та жіноча єврейські гімназії. У 1992 році її повернули єврейській громаді Києва. Повторне відновлення відбулося у вересні 2002 року. Вночі з 22 на 23 жовтня 2025 року будівля синагоги постраждала від російської атаки. На той час в синагозі перебували люди. Після цих подій, виказати підтримку, приїхав Головний рабин ХаБаД в Україні Моше Асман. Галерея Примітки Посилання Синагога на Подолі [Архівовано 1 липня 2011 у Wayback Machine.] Синагога Розенберга на Подолі (1895)
Чорторійський дуб (пам'ятка природи)

Чорторі́йський дуб — ботанічна пам'ятка природи місцевого значення в Україні. Розташована в межах Чернігівського району Чернігівської області, біля східної околиці села Малинівка. Площа 0,01 га. Статус присвоєно згідно з рішенням Чернігівського облвиконкому від 27.04.1964 року № 236; від 10.06.1972 року № 303; від 27.12.1984 року № 454; від 28.08.1989 року № 164. Перебуває у віданні ДП «Чернігівське лісове господарство» (Чернігівське л-во, кв. 15). Статус присвоєно для збереження одного екземпляра дуба віком понад 200 років. Джерела Державний кадастр територій та об’єктів природно-заповідного фонду України станом на 01.01.2013; (528. Чорторійський дуб) «Природно-заповідний фонд Чернігівської області» (Чернігівська обласна державна адміністрація, 2016 р.). Стор. 195
Виноградовка (Болградски район)

Виноградовка (на украински: Виноградівка, на руски: Виноградовка) е село в Украйна, разположено в Болградски район, Одеска област. Населението на селото през 2001 година е 1629 души, предимно българи. История Селото възниква през 1830 г. на мястото на татарско поселение. В него се настаняват украински крепостници и безимотни молдовски стопани. Смята се, че първите български заселници са дошли от днешното село Ботево, Ямболско, (старо наименоване Чумлекьой, чието име носи до 1946 г.) и от България. Името Чумлекьой в превод от турски означава „селото на грънчарите“. До към 30-те години на ХХ век чумлекьовци изработват и продават грънци на пазарите в Болград, Тарутино, Одеса. Стопанство В селото функционират едно голямо селскостопанско предприятие и две по-малки, които обединяват дяловете земя както на местните жители, така и на жители от съседните села. Действат три селскостопански предприятия (кооперации). Едното от тях е Крестянско фермерското хазайство „Свиточ“. То е възникнало като приемственик на колхоза, наследявайки част от сградния му фонд. Култура и образование Има средно училище с около 400 ученика, Дом на културата с етнографски музей, салон, две библиотеки, има и участъкова болница с 35 легла, амбулатория, детска градина за 115 деца, шест магазина, стадион. Културният дом развива богата дейност. Има фолклорен състав за народни песни и танци, хор, клуб за български обичаи и др. Този тип музеи в културните домове и училищата са обект на специална държавна политика, като от година и половина се отпускат пари към районите да се поддържат музеи в селищата. В тях се излагат и представят преди всичко етнографски материали, но също и спомени за войната, документи и снимките от колхозите. Те съхраняват историята на селището, написана и предоставена от местния краевед, най-често неиздавана. Днес в селския и училищния музей може да се видят фрагменти от грънчарството в с. Виноградовка. Църквата в селото има подобна история като повечето храмове в региона. През 60-те години той е бил превърнат в дом на културата. Куполът е зазидан от таван, а на мястото на олтара е имало сцена. Свещеникът е украинец, който работи в селото от 15 г., непосредствено от възстановяването на храма. За разлика от някои съседни села, той се стреми да възстанови храма бавно, но със средства от населението, а не на спонсори. Личности Родени във Виноградовка Димитър Киранов (1859 – 1934), български лекар, военен деец; генерал-майор Петър Груев (1855 – 1942), български военен деец; генерал-лейтенант Карастоянов Сава Захариев (25.03.1863 – 06.01.1923), български военен деец; полковник, служи в 8 пехотна дружина и 7 пехотен полк. Карастоянов Стефан Савов (1.02. 1864 – ?), български военен деец, майор, служи в 2 и 5 артилерийски полк. Източници
Ciuleni, Bolgrad

Ciuleni (în bulgară Чомлѐк, transliterat: Ciomlek, în ucraineană Виноградівка, transliterat: Vînohradivka) este un sat în comuna Tarutino din raionul Bolgrad, regiunea Odesa, Ucraina. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației comunei Ciuleni era vorbitoare de bulgară (89,07%), existând în minoritate și vorbitori de ucraineană (4,85%), rusă (2,52%), română (1,9%) și găgăuză (1,53%). Note