NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Глинянские ворота

Глиня́нские воро́та (Глинянская брама) — памятник оборонной архитектуры позднего ренессанса во Львове (Украина), часть фортификаций в комплексе бернардинского монастыря. Находится на площади Мытной. Описание Памятник представляет собой наиболее сохранившийся фрагмент старинных фортификаций Львова. От башни начинался Глинянский тракт. Въездные Глинянские ворота были построены в первой трети XVII века. Башню возвели в 1618 году под руководством инженера Ф. Гетканта. Глинянская брама представляет собой одну из ярких доминант в старой части Львова. В западной части, вместе с монастырскими стенами, стена глинянской брамы создает большой замкнутый двор в форме треугольника. Сооружение построено из камня и кирпича, расположено на оси север-юг, в верхней части устроены бойницы. Центр стены акцентирован квадратной в плане башней с арочным проездом. Перед стеной реконструирован древний ров. С противоположной, западной стороны стены реконструированы деревянные галереи. В 1976—1977 годах была проведена реконструкция под руководством архитекторов А. Новакивского и К. Присяжного. В стене и башне находятся помещения института «Укрзападпроектреставрация», а в северо-западной части — администрация Львовского историко-культурного заповедника. В планах на 2018 год обновить пространство под Глинянской воротами, а именно ров под воротами, имитирующий оборонительное сооружение, планируют залить водой и обустроить очень плоский фонтан, а на пешеходном пространстве должны улучшить условия для пешеходов. В мае 2018 года уже отремонтирован деревянный мостик у ворот Глинянской башни, который ведет из Бернардинского дворика к Мытной площади. Литература Трегубова Т. О., Мих Р. М. Львів: Архітектурно-історичний нарис. Київ: Будівельник. С. 54. Примечания Ссылки Въездная (Глинянская) брама
Глинянська брама (Львів)

Глиня́нська бра́ма (В'їзна брама) — пам'ятка оборонної архітектури пізнього ренесансу у Львові, частина фортифікацій Комплексу бернардинського монастиря. Опис Пам'ятка розташована на площі Митній. Пам'ятка є найбільш збереженим фрагментом стародавніх фортифікацій Львова. Із заходу, разом з монастирськими будівлями, мур утворює велике замкнене подвір'я у формі трикутника. Споруда мурована із каменю та цегли, видовжена з півночі на південь, у верхньому ярусі ряд вікон-бійниць. Центр стіни акцентований квадратною в плані вежею з арковим проїздом, критою шатровим дахом. Перед муром реконструйовано давній рів. З протилежної, західної сторони муру реконструйовано дерев'яні галереї. В 1976–1977 роках була проведена реконструкція під керівництвом архітекторів Андрія Новаківського й Костянтина Присяжного. У стіні та вежі тепер містяться приміщення інституту «Укрзахідпроектреставрація». У північно-східному куті — адміністрація історико-архітектурного заповідника. У планах на 2018 рік оновити простір під Глинянською брамою, а саме рів під брамою, що імітує оборонну споруду, планують залити водою та облаштувати дуже плаский фонтан, а на пішохідному просторі мають покращити умови для пішоходів. У травні 2018 року вже відремонтовано дерев’яний місток у брамі Глинянської вежі, який веде з Бернардинського дворика до площі Митної. Див. також Міські хвіртки Львова Примітки Джерела Посилання Глинянська брама Бернардинського монастиря на вул. Винниченка, 7 [Архівовано 20 жовтня 2018 у Wayback Machine.] Глинянська вежа та мури бернардинського монастиря [Архівовано 20 жовтня 2018 у Wayback Machine.] Оборонні споруди. Глинянська брама [Архівовано 20 жовтня 2018 у Wayback Machine.] Рів під Глинянською брамою планують перетворити на фонтан. Візуалізація [Архівовано 20 жовтня 2018 у Wayback Machine.]
Hlybotschyzja

Hlybotschyzja (ukrainisch Глибочиця; russisch Глубочица Glubotschiza, polnisch Waćków) ist ein Dorf in der ukrainischen Oblast Schytomyr mit etwa 2700 Einwohnern (2001). Das 1571 gegründete Dorf liegt im Rajon Schytomyr unmittelbar östlich vom Flughafen Schytomyr und 10 km östlich der Innenstadt des Oblast- und Rajonzentrums Schytomyr. Bis zum 7. Juni 1946 trug das Dorf den ukrainischen Namen Wazkiw (Вацьків). Durch das Dorf verläuft die Fernstraße M 06/E 40 und die Territorialstraße T–06–14. Verwaltungsgliederung Am 27. März 2017 wurde das Dorf zum Zentrum der neugegründeten Landgemeinde Hlybotschyzja (ukrainisch Глибочицька сільська громада/Hlybotschyzka silska hromada), zu dieser zählten auch noch die 9 in der untenstehenden Tabelle aufgelistetenen Dörfer, bis dahin bildete es zusammen mit den Dörfern Beresyna, Hadsynka und Nowa Wyhoda die gleichnamige Landratsgemeinde Hlybotschyzja (Глибочицька сільська рада/Hlybotschyzka silska rada) im Nordosten des Rajons Schytomyr. Am 12. Juni 2020 kamen noch die 3 Dörfer Kalyniwka, Klitschyn und Lewkiw zum Gemeindegebiet. Folgende Orte sind neben dem Hauptort Hlybotschyzja Teil der Gemeinde: Weblinks Ortsgeschichte Hlybotschyzja in der Geschichte der Städte und Dörfer der Ukrainischen SSR (ukrainisch) Waćków. In: Filip Sulimierski, Władysław Walewski (Hrsg.): Słownik geograficzny Królestwa Polskiego i innych krajów słowiańskich. Band 12: Szlurpkiszki–Warłynka. Walewskiego, Warschau 1892, S. 878 (polnisch, edu.pl). Einzelnachweise
Hlybochytsia

Hlybochytsia (Ukrainian: Глибочиця) is a village in Zhytomyr Raion of Zhytomyr Oblast (oblast of Ukraine) with a population of 2,726 (2001). Until 1946, the village was known as Vatskiv. Hlybochytsia hosts the administration of Hlybochytsia rural hromada, one of the hromadas of Ukraine. Geography Hlybochytsia is located just east of Zhytomyr along the Kyiv highway towards Korostyshiv and not too far from the Zhytomyr International Airport. History The village was first mentioned in 1571. In 1616, the populated place was known as Waczkov Sloboda, which points that it was a certain type of place known as sloboda. In the Soviet historical publications, it was believed that the village was created sometime in the 18th century (possibly related to the partitions of Poland). The settlement appeared around a local tavern on a road to Kyiv, which, supposedly, was owned by Vatsko. The small settlement was associated with the Zhytomyr Castle (Castrum). On 20 March 1845, the settlement accounted for 43 people (8-10 buildings) and, besides the tavern, it did not have any other social institutions, not even a church. During the Stolypin agricultural reform in 1907-1910, hops began to be cultivated in the village. Already in 1903 in the neighboring Zhytomyr, the Volhynian Hop Growing Society was established, which vouched for the Volhynian Gubernatorial Zemstvo (regional administration) to establish the first experimental hop farm. In the 1920s, the village was secured by the Soviet regime. In 1930, the first collective farm "Den Vrozhayu" (Day of Harvest) was established. The next year, another collective farm, "Nezamozhnyk" (Poor farmer), appeared. In September 1933, the village was placed on the "Black Board" list (Blacklisting (Soviet policy)), and no less than 93 people died from Holodomor. In 1939, the Den Vrozhayu collective farm participated in the All-Union Agricultural Exhibition in Moscow. Following the World War II, on 7 June 1946, the village was renamed as Hlybochytsia and was one of hundreds of settlements that was on the list to be renamed. During the World War II, at least 261 residents of Hlybochytsia took part in the war on the Soviet side and no less than 90 has perished. In 1953, the local collective farm took part in another All-Union Agricultural Exhibition in Moscow. In 1959, there was established the Hlybochytsia rural council, which united several neighboring villages including Hlybochytsia as well. Along with that, all collective farms located on the territory of the new rural council were merged as the "Budivnyk komunizmu" (Communism builder) collective farm. Notable people Kateryna Boloshkevich, Ukrainian career weaver and stateswoman References
Hłyboczycia

Hłyboczycia (ukr. Глибочиця) – wieś na Ukrainie, w obwodzie żytomierskim, w rejonie żytomierskim, siedziba hromady. W 2001 liczyła 2726 mieszkańców, spośród których 2646 wskazało jako ojczysty język ukraiński, 76 rosyjski, 2 białoruski, a 2 inny. Przypisy
Hlîbociîțea, Jîtomîr

Hlîbociîțea (în ucraineană Глибочиця) este localitatea de reședință a comunei Hlîbociîțea din raionul Jîtomîr, regiunea Jîtomîr, Ucraina. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației localității Hlîbociîțea era vorbitoare de ucraineană (97,07%), existând în minoritate și vorbitori de rusă (2,79%). Note
Глубочица (Житомирская область)

Глубо́чица (укр. Глибочиця) — село в Житомирском районе Житомирской области Украины. Административный центр Глубочицкой сельской общины. Основано в 1616 году. Код КОАТУУ — 1822082001. Население по переписи 2001 года составляет 2726 человек. Почтовый индекс — 12403. Телефонный код — 412. Занимает площадь 3,185 км². История В 1946 году указом ПВС УССР село Вацков переименовано в Глубочицу. Известные жители и уроженцы Болошкевич, Екатерина Ивановна (род. 1939) — Герой Социалистического Труда. Примечания Ссылки Глубочица на сайте Верховной рады Украины (укр.)
Hlybochok, Ternopil Oblast

Hlybochok (Ukrainian: Глибочок, Polish: Głęboczek), a village in Ukraine, is located within Chortkiv Raion of Ternopil Oblast. It belongs to Borshchiv urban hromada, one of the hromadas of Ukraine. References Notes Sources (in Ukrainian) Ternopil Encyclopedic Dictionary: in 4 v. / editorial board: H. Yavorskyi and other, Ternopil: "Zbruch", 2004–2010. — ISBN 966-528-197-6.
Głęboczek (Ukraina)

Głęboczek (ukr. Глибочок, Hłyboczok) – wieś na Ukrainie, w obwodzie tarnopolskim, w rejonie czortkowskim. . W 2001 roku liczyła 1621 mieszkańców. Historia W 1880 roku wieś liczyła 2057 mieszkańców, w tej liczbie 1170 rzymskich katolików. Na miejscu parafie rzymskokatolicka i greckokatolicka. We wsi także gorzelnia, młyn wodny, szkoła etatowa i kasa pożyczkowa. Największym właścicielem był książę Adam Stanisław Sapieha. W II Rzeczypospolitej miejscowość była siedzibą gminy wiejskiej Głęboczek w powiecie borszczowskim, w województwie tarnopolskim. W 1921 roku wieś liczyła 2246 mieszkańców, w tym 1584 Polaków, 779 Ukraińców i 83 Żydów. W 1931 roku liczba mieszkańców wzrosła do 2805. W czasie okupacji niemieckiej mieszkający tutaj Władysław Tomczyszyn wraz ze swoją matką Pauliną ukrywał Żydów. W 2000 roku Instytut Jad Waszem uhonorował ich za to tytułami Sprawiedliwych wśród Narodów Świata. Podczas II wojny światowej wieś znacznie wyludniła się. W latach 1944–1945 nacjonaliści ukraińscy zabili 128 Polaków i 3 Ukraińców. Pozostali przy życiu Polacy ewakuowali się do Borszczowa a potem na tzw. Ziemie Odzyskane – do Kazimierza koło Prudnika i Kłodoboka koło Nysy. Z kolei spośród 443 Ukraińców powołanych do Armii Czerwonej na frontach zginęło 102. Podczas okupacji niemieckiej w majątku ziemskim funkcjonował obóz pracy dla Żydów. Przypisy Linki zewnętrzne Głęboczek na stronie Rady Najwyższej Ukrainy Głęboczek, pow. borszczowski, [w:] Słownik geograficzny Królestwa Polskiego, t. II: Derenek – Gżack, Warszawa 1881, s. 597 .
Hlîbociok, Borșciv

Hlîbociok (în ucraineană Глибочок) este o comună în raionul Borșciv, regiunea Ternopil, Ucraina, formată numai din satul de reședință. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației comunei Hlîbociok era vorbitoare de ucraineană (99,51%), existând în minoritate și vorbitori de alte limbi. Note
Глубочок (Тернопольская область)

Глубочок (укр. Глибочок) — село в Борщёвской городской общине Чортковского района Тернопольской области Украины. Географическое положение Село Глубочок находится на берегу реки Драпака, выше по течению на расстоянии в 3 км расположено село Констанция, ниже по течению на расстоянии в 3 км расположено село Высичка. Рядом проходит автомобильная дорога Р-24. История Первое упоминание о селе датируется 1469 годом. В июле 1995 года Кабинет министров Украины утвердил решение о приватизации находившегося здесь совхоза. До 2020 года входило в Борщёвский район. Население Население по переписи 2001 года составляло 1621 человек. Языковой состав Родной язык населения по данным переписи 2001 года: Объекты социальной сферы Школа. Дом культуры. Фельдшерско-акушерский пункт. Примечания
Hlushyn

Hlushyn (Ukrainian: Глушин) is a village (selo) in Zolochiv Raion, Lviv Oblast, in western Ukraine. It belongs to Brody urban hromada, one of the hromadas of Ukraine. Area of the village totals is 2.01 km2 and the population of village is just about 276 persons. Local government is administered by Ponykovytska village council. From 1918 to 1939 the village was in Tarnopol Voivodeship in Poland. Until 18 July 2020, Hlushyn belonged to Brody Raion. The raion was abolished in July 2020 as part of the administrative reform of Ukraine, which reduced the number of raions of Lviv Oblast to seven. The area of Brody Raion was merged into Zolochiv Raion. Geography The village is located on the right bank of the upper reaches Styr River. It is located at a distance of 1 kilometre (0.62 mi) from the highway in European route E40 E40 connecting Lviv with Kyiv. Distance from the regional center Lviv is 99 kilometres (62 mi) , 10 kilometres (6.2 mi) from the district center Brody, and 446 kilometres (277 mi) from Kyiv. Religious structures In the village there are two churches: Church Dormition of the Theotokos (1920, wooden) (UGCC) Church Dormition of the Theotokos (stone) (OCU) People from Hlushyn Roman Bezpalkiv (1938 - 2009) – Ukrainian painter, Honored Art Worker of Ukraine. Bezpalkiv Mykhaylo (1939) – Ukrainian painter, Honored Art Worker of Ukraine. References External links gska2.rada.gov.ua village Hlushyn
Hłuszyn (rejon złoczowski)

Hłuszyn lub Głuszyna (ukr. Глушин) – wieś na Ukrainie w rejonie złoczowskim obwodu lwowskiego. Historia Dawniej przysiółek wsi Hołoskowice. Do 2020 w rejonie brodzkim. Przypisy Linki zewnętrzne Hołoskowce, wś z przysiółkiem Głuszyna, [w:] Słownik geograficzny Królestwa Polskiego, t. III: Haag – Kępy, Warszawa 1882, s. 107 .
Глушин

Глушин (укр. Глушин) — село в Бродовской городской общине Золочевского района Львовской области Украины. Население составляет 276 человек. Занимает площадь 1,529 км². Почтовый индекс — 80640. Телефонный код — 3266. Примечания Ссылки Глушин на сайте Верховной рады Украины
Hlushka

Hlushka (Ukrainian: Глушка) is a village in Zalishchyky urban hromada, Chortkiv Raion, Ternopil Oblast, Ukraine. History It was first mentioned in writings in 1892. After the liquidation of the Zalishchyky Raion on 19 July 2020, the village became part of the Chortkiv Raion. Religion Church of the Nativity of St. John the Baptist (1993, UGCC). References Sources (in Ukrainian) Уніят В., Глушка // Ternopil Encyclopedic Dictionary: in 4 v. / editorial board: H. Yavorskyi and other, Ternopil: "Zbruch", 2004, V. 1: А—Й, S. 366. — ISBN 966-528-197-6. "o wsi w h. Torskie, pow. zaleszczycki". Geographical Dictionary of the Kingdom of Poland (in Polish). 12. Warszawa: Kasa im. Józefa Mianowskiego. 1892. p. 411.
Hłuszka

Hłuszka (ukr. Глушка) – wieś na Ukrainie, w obwodzie tarnopolskim, w rejonie czortkowskim. Do 2020 w rejonie zaleszczyckim. Przypisy Bibliografia o wsi w haśle Torskie, pow. zaleszczycki, [w:] Słownik geograficzny Królestwa Polskiego, t. XII: Szlurpkiszki – Warłynka, Warszawa 1892, s. 411 .
Глушка (Тернопольская область)

Глушка (укр. Глушка) — село в Залещицкой городской общине Чортковского района Тернопольской области Украины. Село основано в 1892 году. До 2020 года входило в Залещицкий район. Код КОАТУУ — 6122088302. Географическое положение Село Глушка находится на левом берегу реки Луча, выше по течению на расстоянии в 1 км расположено село Торское, ниже по течению на расстоянии в 1,5 км расположено село Иване-Золотое. Население Население по переписи 2001 года составляло 163 человека. Языковой состав Родной язык населения по данным переписи 2001 года: Примечания
Глушка

Глу́шка — село в Україні, у складі Заліщицької міської громади Чортківського району Тернопільської області. Розташоване на сході району. До 2020 року підпорядковане Торській сільській раді. Походження назви Назва походить, ймовірно, від непрохідних лісів, глушини. Історія Перша писемна згадка — 1892. Діяло товариство «Просвіта» (від 1927). 12 червня 2020 року, відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України № 724-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Тернопільської області» увійшло до складу Заліщицької міської громади. 19 липня 2020 року, в результаті адміністративно-територіальної реформи та ліквідації Заліщицького району, увійшло до складу новоутвореного Чортківського району. Населення За даними перепису 2001 року, у Глушці мешкали 163 особи. Мова Рідна мова населення за даними перепису 2001 року: Релігія церква Різдва святого Івана Хрестителя (1993, УГКЦ). Пам'ятники Насипана символічна могила воякам УПА (1999). Біля села є місце об'явлення Матері Божої. На цьому місці почалося будівництво каплички. Тут також є освячене джерело. Об'явлення сталося 27 травня 2003 року о 14 год. 20 хв. Першою, хто побачив об'явлення була Мельник Степанія Саверківна, що поверталася з роботи додому. 27-го числа щомісяця тут проводиться богослужіння парохом сусіднього села Торське о. Ярославом Шмигликом. Соціальна сфера Селі діє бібліотека. Галерея Примітки Література Безгубенко О., Уніят В. Глушка // Тернопільщина. Історія міст і сіл : у 3 т. — Тернопіль : ТзОВ «Терно-граф», 2014. — T. 2 : Г — Л. — С. 162—163. — ISBN 978-966-457-228-3. Уніят В. Глушка // Тернопільський енциклопедичний словник : у 4 т. / редкол.: Г. Яворський та ін. — Тернопіль : Видавничо-поліграфічний комбінат «Збруч», 2004. — Т. 1 : А — Й. — С. 366. — ISBN 966-528-197-6. o wsi w h. Torskie, pow. zaleszczycki // Słownik geograficzny Królestwa Polskiego. — Warszawa : Druk «Wieku», 1892. — Т. XII. — S. 411. (пол.)
Głuszków

Głuszków (ukr. Глушків, Hłuszkiw) – wieś na Ukrainie, w obwodzie iwanofrankiwskim, w rejonie kołomyjskim (do 2020 roku w rejonie horodeńskim). W 2001 roku liczyła 1171 mieszkańców. Historia Pierwsza wzmianka o wiosce pojawia się w 1472 roku. W II Rzeczypospolitej wieś Głuszków stanowiła początkowo oddzielną gminę wiejską. 1 sierpnia 1934 roku w ramach reformy na podstawie ustawy scaleniowej została włączona do gminy wiejskiej Czerniatyn w powiecie horodeńskim, w województwie stanisławowskim. W 1921 roku gmina liczyła 1118 mieszkańców (558 kobiet i 550 mężczyzn) i znajdowały się w niej 264 budynki mieszkalne. 972 osoby deklarowały narodowość rusińską, 139 – polską, 7 – żydowską. 988 osób deklarowało przynależność do wyznania greckokatolickiego, 95 – do rzymskokatolickiego, 35 – do mojżeszowego. Obszar dworski Głuszkowa liczył 32 mieszkańców (15 kobiet i 17 mężczyzn) i znajdowały się w nim 3 budynki mieszkalne. 21 osób deklarowało narodowość polską, 7 – rusińską, 4 – żydowską. 21 osób deklarowało przynależność do wyznania rzymskokatolickiego, 7 – do greckokatolickiego, 4 – do mojżeszowego. W październiku 1938 poświęcono nowo wybudowany Dom Strzelecki w Głuszkowie. Przypisy Linki zewnętrzne Głuszków, wieś pow. horodeński, [w:] Słownik geograficzny Królestwa Polskiego, t. II: Derenek – Gżack, Warszawa 1881, s. 617 .
Hlușkiv, Horodenka

Hlușkiv (în ucraineană Глушків) este o comună în raionul Horodenka, regiunea Ivano-Frankivsk, Ucraina, formată numai din satul de reședință. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației comunei Hlușkiv era vorbitoare de ucraineană (99,57%), existând în minoritate și vorbitori de alte limbi. Note
Глушков (село)

Глушков (укр. Глушків) — село в Городенковской городской общине Коломыйского района Ивано-Франковской области Украины. Население по переписи 2001 года составляло 1171 человек. Занимает площадь 14,418 км². Почтовый индекс — 78127. Телефонный код — 03430. Религия Церковь Святого Архистратига Михаила Настоятели: Остап Осадчук 2007;Роман Лапчинский Известные люди Епископ Василий (ивасюк) посетил село с визитацией в честь празднования 160-ти лет со дня постройки храма Примечания Ссылки Глушков на сайте Верховной рады Украины
Hnylytsi

Hnylytsi (Ukrainian: Гнилиці) is a village in Skoryky rural hromada, Ternopil Raion, Ternopil Oblast, Ukraine. History The first written mention of the village was in 1463. After the liquidation of the Pidvolochysk Raion on 19 July 2020, the village became part of the Ternopil Raion. Religion Church of the Intercession (1905, architect Vasyl Nahirnyi). Notable people Mykhailo Soroka (1911-1971), Ukrainian political activist References Sources (in Ukrainian) Лашта В., Ханас В., Гнилиці // Ternopil Encyclopedic Dictionary: in 4 v. / editorial board: H. Yavorskyi and other, Ternopil: "Zbruch", 2004, V. 1: А—Й, S. 370. — ISBN 966-528-197-6. "Hnilice". Geographical Dictionary of the Kingdom of Poland (in Polish). 3. Warszawa: Kasa im. Józefa Mianowskiego. 1882. p. 82.
Hnilice

Hnilice, Hnielice (ukr. Гнилиці) – wieś w rejonie tarnopolskim obwodu tarnopolskiego Ukrainy. W II RP Hnilice Wielkie znajdowały się w obrębie gminy Koszlaki, w pow. zbaraskim, woj. tarnopolskie. We wsi stacjonował szwadron KOP „Hnilice Wielkie”. Wieś posiadała połączenie drogowe z Koszlakami (droga wiejska), a na południu, przez Hnilice Małe, biegła droga II klasy ze Zbaraża do Podwołoczysk i dalej do Skałatu. Hilice Wielkie przynależały do parafii Koszlaki, w dekanacie Skałat. W latach 1943–1944 nacjonaliści ukraińscy z OUN-UPA zamordowali tutaj 52 Polaków. Do 2020 w rejonie podwołoczyskim. Urodzeni w Hnilicach Józef Krzyżański – polski artysta malarz kapista związany ze środowiskiem poznańskim. Przypisy Linki zewnętrzne Hnilice, [w:] Słownik geograficzny Królestwa Polskiego, t. III: Haag – Kępy, Warszawa 1882, s. 82 . Hnilice na stronie Rady Najwyższej Ukrainy
Hnîlîți, Pidvolociîsk

Hnîlîți (în ucraineană Гнилиці) este o comună în raionul Pidvolociîsk, regiunea Ternopil, Ucraina, formată numai din satul de reședință. Satul este situat în nord-estul regiunii istorice Galiția. Demografie Conform recensământului din 2001, toată populația comunei Hnîlîți era vorbitoare de ucraineană (100%). Note
Гнилицы (Тернопольская область)

Гнилицы (укр. Гнилиці) — село в Скориковской сельской общине Тернопольского района Тернопольской области Украины. До 2020 года входило в Подволочисский район. Население по переписи 2001 года составляло 779 человек. Почтовый индекс — 47820. Телефонный код — 3543. Ссылки Гнилицы на сайте Верховной рады Украины
Hoholivka, Vesele

Hoholivka (în ucraineană Гоголівка) este localitatea de reședință a comunei Hoholivka din raionul Vesele, regiunea Zaporijjea, Ucraina. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației localității Hoholivka era vorbitoare de ucraineană (89,34%), existând în minoritate și vorbitori de rusă (9,81%). Note
Гоголевка (Весёловский район)

Гоголевка (укр. Гоголівка) — село в Гоголевском сельском совете, Весёловского района, Запорожской области Украины. Код КОАТУУ — 2321284601. Население по переписи 2001 года составляло 469 человек. Является административным центром Гоголевского сельского совета, в который, кроме того, входит село Мусиевка. Географическое положение Село Гоголевка находится на расстоянии в 2 км от села Мусиевка и в 4-х км от села Чеховка (Херсонская область). Рядом проходит железная дорога, станция Платформа 51 км в 4-х км. В селе есть пять улиц: Гагарина, Победы, Садовая, Центральная и Школьная. Климат Климат села умеренно континентальный, с жарким летом и малоснежной, преимущественно теплой зимой, характеризуется четко выраженной засушливостью. История 1924 год — дата основания как хутора Вольный и Любый. 1959 год — переименовано в село Гоголевка. Примечания