Синевир (село)

Синеви́р — село в Україні, центр Синевирської громади Хустського району Закарпатської області. Населення — 4805 осіб. Географія Село Синевир оточують гори центральних лісистих Карпат (масив Привододільні Горгани). На північно-східній околиці присілку села струмок Фульївець впадає у річку Озерянку. На північ від села розташовані водоспади — Кам'янецький та Шипун. Історія Згідно з документами, село разом з лісами, розташованими навколо нього, було володінням спадкоємців Карніша і Крічфолуші. Серед землевласників згадуються і Бернат Ласко, Кун Петер, Тегза та інші. В їхні володіння входили луки, пасовиська, полонини, ліси. Згідно з письмовими джерелами 1851 р. лісові багатства села складалися з прекрасного смерекового лісу. На початку XIX ст. почалося хижацьке винищення лісів, посилилася експлуатація верховинців — лісорубів. Торгівля лісом приносила великі прибутки. В лісовому господарстві було зайнято понад половини жителів села. Праця лісорубів та бокорашів була тяжкою і небезпечною, вимагала великих затрат фізичної сили, вміння та героїзму. З 1843 р. селище мало власну символіку: печатку з зображенням чотирьох дерев, перед якими стоїть лісоруб з сокирою. 27 травня 2016 року в Синевирі відкрито пам'ятну дошку Сергію Цімботі. Населення Згідно з переписом УРСР 1989 року чисельність наявного населення села становила 4532 особи, з яких 2151 чоловік та 2381 жінка. За переписом населення України 2001 року в селі мешкали 4802 особи. Мова Розподіл населення за рідною мовою за даними перепису 2001 року: Пам'ятки Музей лісу і сплаву У червні 2010 року розпочав роботу відновлений Музей лісу і сплаву (розташований біля північно-східної околиці села). У ньому можна ознайомитись з макетами вузлів, споруд і пристосувань усього технологічного процесу заготівлі, сортування, зберігання і транспортування деревини у вигляді плотів-бокорів, а також побачити інші експонати музею лісосплаву, котрий був зруйнований повінню 1998 року. Неподалік від музею розташоване високогірне озеро Озірце. Природничі пам'ятки В околицях села розташований іхтіологічний заказник місцевого значення Кантина. Присілки Береги Об'єднане з селом Синевир рішенням облвиконкому Закарпатської області №155 від 15.04.1967. Згадки: 1892 — Berchi, 1898 — Berchi, 1902 — Berchi, 1944 — Berehi, Береги, 1983 — Береги. Хащовата Згадки: 1892 — Chascsováti (Hnt.), 1898 — Chastyováti (Hnt.), 1902 — Hascsovata (Hnt.). Чорна Ріка Згадки: 1892 — Csornorika (Hnt.), 1898 — Csornarika (Hnt.), 1902 — Csornarika (Hnt.). Маркушовець Згадки: 1892 — Markuszovecz, 1898 — Markuszovecz, 1902 — Markusovec, 1905 — Markusovecz . Вагаш Згадки: 1888 — Vágás, 1892 — Vágás, 1898 — Vágás, 1902 — Vágás, 1905 — Vágás, 1944 — Vágás, Вагашъ. Товчка Згадки: 1780-1 — Tocska, 1789 — Tocska, 1805 — Toucska, 1808 — Tócska, 1828 — Tocska, Tocska, 1892 — Szinevér-Tocska, 1898 — Tocska, 1907 — Tócska, 1913 — Tócska, 1925 — Točka, 1930 — Toučka, 1944 — Tócska, Товчка. Релігія Сучасні церкви села: Церква Успіння пресвятої Богородиці 1905 року; Церква Преображення Господнього 1930-х років. Цікаві факти В селі Синевир описуються події з роману «Хлопці з Бобрової річки» Ярослава Фоглара. Співпраця Полліна, Італія (2022) Відомі люди У поселенні народились: Цімбота Сергій Михайлович (1985—2015) — учасник російсько-української війни; Фічора Іван Васильович (нар. 1939) — український педагог; Чаба Нодь (нар. 1906) — інженер-механік та електрик, письменник з економіки і техніки. З 1950 року був науковим співробітником Енергетичного інституту Румунської академії наук. Галерея Див. також Синевирський перевал Примітки Посилання Офіційний сайт Синевирської сільської ради [Архівовано 23 лютого 2018 у Wayback Machine.] Погода в селі Синеви́р [Архівовано 18 червня 2017 у Wayback Machine.] Синеви́р на туристичному сайті [Архівовано 29 вересня 2020 у Wayback Machine.] Синевир, що подивитись