NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Виноградное (Тернопольская область)

Виноградное (укр. Виноградне) — село в Залещицкой городской общине Чортковского района Тернопольской области Украины. Код КОАТУУ — 6122084002. Географическое положение Село Виноградное находится на левом берегу реки Днестр, выше по течению на расстоянии в 2 км расположено село Городок, ниже по течению на расстоянии в 3,5 км расположено село Зозулинцы, на противоположном берегу — село Василев. История 1566 год — дата основания как село Костильники (укр. Костільники). В 1966 году переименовано в село Виноградное (укр. Виноградне). До 2020 года село входило в состав Залещицкого района. Население Население по переписи 2001 года составляло 657 человек. Языковой состав Родной язык населения по данным переписи 2001 года: Объекты социальной сферы Школа I ст. Клуб. Достопримечательности Братская могила советских воинов. Известные жители Мотрук, Пётр Константинович — Герой Социалистического Труда Примечания
Виноградне (Чортківський район)

Виногра́дне — село в Україні, у Заліщицькій міській громаді Чортківського району Тернопільської области. Розташоване на річці Дністер, на сході району. До 1966 року село називалося Костільники. До 2020 року було підпорядковане Зозулинській сільській раді. Історія Перша писемна згадка — 1556. 12 червня 2020 року, відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України № 724-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Тернопільської області» увійшло до складу Заліщицької міської громади. 19 липня 2020 року, в результаті адміністративно-територіальної реформи та ліквідації Заліщицького району, увійшло до складу новоутвореного Чортківського району. Населення За даними перепису 2001 року, населення Виноградного становило 657 осіб. Мова Рідна мова населення за даними перепису 2001 року: Релігія церква Святої Покрови (1892); богослужбова каплиця УГКЦ (облаштована в приміщені ФАПу); дві каплички. Пам'ятники Споруджено пам'ятник воїнам-односельцям, полеглим у німецько-радянській війні (1991), встановлено пам'ятні хрести на честь проголошення незалежності України (1991) та Борцям за волю України (1992), насипано символічну могилу воякам УПА (1994). Соціальна сфера Діють загальноосвітня школа І ступеня, клуб, бібліотека. Люди В селі народилися: Мотрук Петро Костянтинович (1905—1990) — депутат Верховної Ради УРСР, Тернопільської обласної ради, Герой Соціалістичної Праці. Салевич Іван Миколайович (нар. 1960) — скульптор і графік. Стронський Іван Антонович (нар. 1959) — поет. Див. також Поділля Подоляни Подільський говір Примітки Література Безгубенко О., Коропецька У., Мизак Н. Виноградне // Тернопільщина. Історія міст і сіл : у 3 т. — Тернопіль : ТзОВ «Терно-граф», 2014. — T. 2 : Г — Л. — С. 157. — ISBN 978-966-457-228-3. Тернопільський енциклопедичний словник : у 4 т. / редкол.: Г. Яворський та ін. — Тернопіль : Видавничо-поліграфічний комбінат «Збруч», 2004. — Т. 1 : А — Й. — 696 с. — ISBN 966-528-197-6. Мальовниче село над Дністром [Текст] / Л. Габруський // Сільський господар плюс Тернопільщина. — 2024. — № 20 (15 трав.). — С. 3 : фот. Усім селом будують дім для воїна [Текст] : [у с. Виноградне на Заліщанщині, вражає: для воїна C. Коцюб, який втратив на війні обидві ноги, всією громадою та за її кошти будують нову хату] / Л. Габруський // Сільський господар плюс Тернопільщина. — 2024. — № 16 (17 квіт.). — С. 3 : фот. Kościelniki 2.) K., pow. zaleszczycki // Słownik geograficzny Królestwa Polskiego. — Warszawa : Druk «Wieku», 1883. — Т. IV. — S. 455. (пол.)
Wynohradnyj Kłyn

Wynohradnyj Kłyn (ukr. Виноградний Клин) – wieś na Ukrainie, w obwodzie chersońskim, w rejonie heniczeskim, w hromadzie Heniczesk. W 2001 liczyła 239 mieszkańców, spośród których 217 wskazało jako ojczysty język ukraiński, 21 rosyjski, a 1 gagauski. Przypisy
Vînohradnîi Klîn, Henicesk

Vînohradnîi Klîn (în ucraineană Виноградний Клин) este un sat în comuna Sokolohirne din raionul Henicesk, regiunea Herson, Ucraina. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației localității Vînohradnîi Klîn era vorbitoare de ucraineană (90,79%), existând în minoritate și vorbitori de rusă (8,79%). Note
Виноградный Клин

Виноградный Клин (укр. Виноградний Клин) — село в Генической городской общине Генического района Херсонской области Украины. Население по переписи 2001 года составляло 239 человек. Почтовый индекс — 75522. Телефонный код — 5534. Ссылки Виноградный Клин на сайте Верховной рады Украины
Виноградний Клин

Виноградний Клин — село в Україні, у Генічеській міській громаді Генічеського району Херсонської області. Населення становить 217 осіб. До 2020 орган місцевого самоврядування — Сокологірненська сільська рада. Населення Мова Розподіл населення за рідною мовою за даними перепису 2001 року: Історія Село Виноградний Клин було засновано в 1928 році. Село входило до складу Новогригорівської сільської ради. Його заснували вихідці з села Новогригорівка. На базі села був організований колгосп «Виноградний Клин». 4 вересня 1950 року прийнято рішення виконкому Генічеської райради депутатів трудящих (голова виконкому Ф.Клименко) «Про зміну меж сільських рад у зв'язку з укрупненням колгоспів». Було вирішено об'єднати колгосп «Виноградний Клин» с. Виноградний Клин і колгосп «Ім. Чкалова» с. Нововасилівка Новогригорівської сільської ради з колгоспом Шлях Ілліча" Сокологірненської сільської ради з центром у селі Сокологірне. 12 червня 2020 року, відповідно до Розпорядження Кабінету Міністрів України № 726-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Херсонської області», увійшло до складу Генічеської міської громади. 17 липня 2020 року, в результаті адміністративно-територіальної реформи та ліквідації колишнього Генічеського району увійшло до складу новоутвореного Генічеського району. 24 лютого 2022 року село тимчасово окуповане російськими військами під час російсько-української війни. Економіка ТОВ "СТОВ «Реал-Агро», директор Сергій Павлович Геращенко Фермерське господарство «Оранта», голова Погорєлий Олександр Гаврилович Магазин «Продтовари» ПП Лазаренко Олена Андріївна Примітки
Vyniatyntsi

Vyniatyntsi (Ukrainian: Винятинці) is a village in Zalishchyky urban hromada, Chortkiv Raion, Ternopil Oblast, Ukraine. History It was first mentioned in writings in 1566. After the liquidation of the Zalishchyky Raion on 19 July 2020, the village became part of the Chortkiv Raion. Religion Church of the Assumption (1826, OCU), the ruins of the Roman Catholic Church of Our Lady of Perpetual Help (1930), the chapel of the Position of the Robe of the Blessed Virgin Mary (1896; granted a 7-year vacation by Pope Pius IX and a permanent vacation by Pope Leo VIII). References Sources (in Ukrainian) Олійник В., Тимофійчук Я., Винятинці // Ternopil Encyclopedic Dictionary: in 4 v. / editorial board: H. Yavorskyi and other, Ternopil: "Zbruch", 2004, V. 1: А—Й, S. 260. — ISBN 966-528-197-6. "Winiatyńce". Geographical Dictionary of the Kingdom of Poland (in Polish). 13. Warszawa: Kasa im. Józefa Mianowskiego. 1893. p. 549.
Winiatyńce

Winiatyńce – wieś na Ukrainie w rejonie czortkowskim należącym do obwodu tarnopolskiego. W II Rzeczypospolitej wieś w powiecie zaleszczyckim województwa tarnopolskiego. W wydanym w 1919 r. „Ilustrowanym przewodniku po Galicyi” Mieczysław Orłowicz podawał: ...za Seretem Winiatyńce, miejsce odpustowe, gdzie 15 sierpnia zbiera się do 20.000 ludzi, z kaplicą kutą w skałach i Kalwaryą (...). W latach 1943–1944 nacjonaliści ukraińscy z OUN-UPA zamordowali w niej 25 Polaków. Proboszczem rzymskokatolickiej parafii Matki Bożej Nieustającej Pomocy w Winiatyńcach był ks. Teodor Kasperski, który zainicjował utworzenie Kalwarii Winiatynieckiej. Przypisy Linki zewnętrzne Winiatyńce, [w:] Słownik geograficzny Królestwa Polskiego, t. XIII: Warmbrun – Worowo, Warszawa 1893, s. 549 . Winiatyńce na stronie Rady Najwyższej Ukrainy. [dostęp 2018-12-12]. (ukr.). Maria Taszycka: Winiatyńce. [dostęp 2015-03-25]. Мар’яна Феник: Церковний скандал на Тернопільщині. Продовження історії.. [dostęp 2018-12-12]. (ukr.). Мар’яна Феник: На Тернопільщині під час богослужіння побилися священики. [dostęp 2018-12-12]. (ukr.).
Vîneatînți, Zalișciîkî

Vîneatînți (în ucraineană Винятинці) este localitatea de reședință a comunei Vîneatînți din raionul Zalișciîkî, regiunea Ternopil, Ucraina. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației localității Vîneatînți era vorbitoare de ucraineană (99,25%), existând în minoritate și vorbitori de alte limbi. Note
Винятинцы

Винятинцы (укр. Винятинці) — село в Залещицкой городской общине Чортковского района Тернопольской области Украины. Село основано в 1566 году. До 2020 года входило в Залещицкий район. Код КОАТУУ — 6122081701. Географическое положение Село Винятинцы находится на берегу реки Хромовая, выше по течению примыкает село Новосёлка, ниже по течению на расстоянии в 1,5 км расположено село Касперовцы. Рядом проходит автомобильная дорога Т-2018. Население Население по переписи 2001 года составляло 801 человек. Языковой состав Родной язык населения по данным переписи 2001 года: Объекты социальной сферы Школа I—II ст. Клуб. Фельдшерско-акушерский пункт. Достопримечательности Братская могила советских воинов. Примечания
Винятинці

Винєтинці — село в Україні, у Заліщицькій міській громаді Чортківського району Тернопільської області. Розташоване на річці Хромова (Хромова, Громова), на сході району. До 2020 року адміністративний центр Винятинської сільської ради, якій було підпорядковане село Голігради. Населення — 535 осіб (2020). Історія На території Винятинців виявлено поселення трипільської культури. Перша писемна згадка — 1566. У 1889—1892 pp. проводив археологічні розкопки Готфрид Оссовський. Діяла «Просвіта» (від 1901). 12 червня 2020 року, відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України № 724-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Тернопільської області» увійшло до складу Заліщицької міської громади. 19 липня 2020 року, в результаті адміністративно-територіальної реформи та ліквідації Заліщицького району, увійшло до складу новоутвореного Чортківського району. Населення Мова Розподіл населення за рідною мовою за даними перепису 2001 року: Релігія церква Успіння Пресвятої Богородиці (1826, ПЦУ), руїни римо-католицького костелу Пріснодіви Марії Неустанної Помочі (1930), богослужебна каплиця Положення Ризи Пресвятої Діви Марії (1896; наділена відпустом на 7 років від Папи Пія ІХ та відпустом постійним від Папи Льва VIII), капличка і печера Божого гробу; каплиця св. Антонія (1994); пам’ятний знак Матері Божій (2010); пам’ятний знак на честь скасування панщини (1848; кам’яний). Пам'ятники Споруджено: пам'ятний знак на честь скасування панщини (19 століття; кам'яний), пам'ятники воїнам-односельцям, полеглим під час німецько-радянської війни (1967) пам'ятник воїнам УПА (1991). Соціальна сфера Клуб, бібліотека, ФАП, відділення зв'язку, ЗОШ I—II ступенів. Відомі люди Народилися громадський діяч у США О. Гаврилюк, актор-аматор, культурний діяч у Канаді В. Гарап'як, актор, режисер Євген Коханенко, громадський діяч у Канаді П. Легкун, доктор історичних наук Павло Михайлина, доктор фізико-математичних наук Микола Нагнибіда майстер народної вишивки рушкиків Ганна Михалівна Зеленчук Герой соціалістичної праці Машера Іван Михайлович Галерея Примітки Джерела Безгубенко О., Бойко В., Мельничук Б., Олійник В. Винятинці // Тернопільщина. Історія міст і сіл : у 3 т. — Тернопіль : ТзОВ «Терно-граф», 2014. — T. 2 : Г — Л. — С. 158—159. — ISBN 978-966-457-228-3. Олійник В., Тимофійчук Я. Винятинці // Тернопільський енциклопедичний словник : у 4 т. / редкол.: Г. Яворський та ін. — Тернопіль : Видавничо-поліграфічний комбінат «Збруч», 2004. — Т. 1 : А — Й. — С. 260. — ISBN 966-528-197-6. Winiatyńce // Słownik geograficzny Królestwa Polskiego. — Warszawa : Druk «Wieku», 1893. — Т. XIII. — S. 549. (пол.)
Wipcze

Wipcze (ukr. Віпче) – wieś na Ukrainie w rejonie wierchowińskim obwodu iwanofrankiwskiego. Przypisy Linki zewnętrzne informacja o wsi Wypci w haśle Żabie, powiat kosowski, [w:] Słownik geograficzny Królestwa Polskiego, t. XIV: Worowo – Żyżyn, Warszawa 1895, s. 712 .
Випче

Випче (укр. Віпче) — село в Верховинской поселковой общине Верховинского района Ивано-Франковской области Украины. Население по переписи 2001 года составляло 227 человек. Занимает площадь 1 км². Почтовый индекс — 78701. Телефонный код — 03432. Ссылки Випче на сайте Верховной рады Украины
Віпче

Віпче — село в Україні, у Верховинській селищній громаді Верховинського району Івано-Франківської області. Географія Через село тече струмок Віпче, лівий доплив Чорного Черемоша. Історія Село Віпче було об'єднане з селищем Верховина, але 15 липня 1993 року виділене знову в окрему адміністративну одиницю. 12 червня 2020 року, відповідно до Розпорядження Кабінету Міністрів України № 714-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Івано-Франківської області», увійшло до складу Верховинської селищної громади. 19 липня 2020 року, в результаті адміністративно-територіальної реформи та ліквідації Верховинського району, село увійшло до складу новоутвореного Верховинського району. Населення За переписом населення України 2001 року в селі мешкало 227 осіб. 100 % населення вказало своєю рідною мовою українську. Культура Село славиться своїми традиційними гуцульськими танцями та музикою. Найвідоміший колектив цього регіону — родина Тафійчуків, які регулярно беруть участь на фестивалі Олега Скрипки «Країна мрій». Примітки
Wistowice

Wistowice (ukr. Вістовичі) – wieś na Ukrainie w rejonie samborskim obwodu lwowskiego. Historia Pod koniec XIX w. wieś w powiecie samborskim. W II Rzeczypospolitej wieś należała do powiatu rudeckiego w województwie lwowskim. W 1931 r. wieś liczyła 573 mieszkańców, w większości Polaków. W kwietniu 1944 r. nacjonaliści ukraińscy z OUN-UPA zamordowali tutaj 12 Polaków. Przypisy Linki zewnętrzne Wistowice, [w:] Słownik geograficzny Królestwa Polskiego, t. XIII: Warmbrun – Worowo, Warszawa 1893, s. 618 . Вістовичі (Wistowice) na stronie Rady Najwyższej Ukrainy
Вистовичи

Вистовичи (укр. Вістовичі) — село в Рудковской городской общине Самборского района Львовской области Украины. Население по переписи 2001 года составляло 575 человек. Занимает площадь 6,914 км². Ссылки Вистовичи на сайте Верховной рады Украины
Вістовичі

Вісто́вичі — село в Україні, у Рудківській міській територіальній громаді Самбірського району Львівської області. Населення становить 575 осіб (2001). Історія На західній околиці села Вістовичі виявлено двошарове поселення перших століть нашої ери. На значній площі (1,4 × 0,4 км) при злитті р. Вишеньки з її лівим допливом, де був утворений сприятливий для господарства та захисту гострий в плані мис, виявлено комплекс пам'яток, що включають знахідки з періоду бронзи (тшинецька культура), раннього заліза, пізньоримського часу, черняхівської культури, а також середньовіччя — від ХІ до XIV ст.. Населення Мова Розподіл населення за рідною мовою за даними перепису 2001 року: Відомі мешканці Хміль Марія Юріївна (1928—?) — ланкова колгоспу імені Жданова, Герой Соціалістичної Праці (27.07.1954). Примітки Джерела Wistowice // Słownik geograficzny Królestwa Polskiego. — Warszawa : Druk «Wieku», 1893. — Т. XIII. — S. 618. (пол.) — S. 618. (пол.)
Ostra (Ukraina)

Ostra (ukr. Вістря) – wieś na Ukrainie w obwodzie tarnopolskim, w rejonie czortkowskim, nad Dniestrem. Do 2020 w rejonie monasterzyskim. Przypisy Bibliografia Ostra, pow. buczacki, [w:] Słownik geograficzny Królestwa Polskiego, t. VII: Netrebka – Perepiat, Warszawa 1886, s. 676 .
Vistrea, Monastîrîska

Vistrea (în ucraineană Вістря) este o comună în raionul Monastîrîska, regiunea Ternopil, Ucraina, formată numai din satul de reședință. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației comunei Vistrea era vorbitoare de ucraineană (99,81%), existând în minoritate și vorbitori de alte limbi. Note
Вистря

Вистря (укр. Вістря) — село в Коропецкой поселковой общине Чортковского района Тернопольской области Украины. До 2020 года входило в Монастырисский район. Почтовый индекс — 48371. Телефонный код — 3555. Население Население по переписи 2001 года составляло 1050 человек. Языковой состав Родной язык населения по данным переписи 2001 года: Примечания Ссылки Вистря на сайте Верховной рады Украины
Witań

Witań (ukr. Витань) – wieś na Ukrainie w rejonie iwanofrankiwskim (do 2020 w rejonie rohatyńskim) obwodu iwanofrankiwskiego. Miejscowość położona na południe od Czahrowa poniżej drogi do Bursztyna. Przypisy Bibliografia Czahrów (z Watyniem), wś, pow. rohatyński, [w:] Słownik geograficzny Królestwa Polskiego, t. I: Aa – Dereneczna, Warszawa 1880, s. 728 .
Витань

Витань (укр. Витань) — село в Букачёвской поселковой общине Ивано-Франковского района Ивано-Франковской области Украины. Население по переписи 2001 года составляло 31 человек. Занимает площадь 2,534 км². Почтовый индекс — 77065. Телефонный код — 03435. Ссылки Витань на сайте Верховной рады Украины
Витань

Вита́нь — село Івано-Франківського району Івано-Франківської області. Входить до складу Букачівської селищної громади. У 1939 році в селі проживало 220 мешканців (195 українців, 5 поляків, 20 латинників). На 2021 рік в селі залишилося 5 мешканців. Примітки
Vîșneve, Lohvîțea

Vîșneve (în ucraineană Вишневе) este un sat în orașul raional Cervonozavodske din raionul Lohvîțea, regiunea Poltava, Ucraina. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației localității Vîșneve era vorbitoare de ucraineană (96,55%), existând în minoritate și vorbitori de rusă (3,45%). Note
Вишневое (Лохвицкий район)

Вишневое (укр. Вишневе) — село, Заводской городской совет, Лохвицкий район, Полтавская область, Украина. Код КОАТУУ — 5322610601. Население по переписи 2001 года составляло 29 человек. Географическое положение Село Вишневое находится в 2,5 км от правого берега реки Артополот. К селу примыкает большой массив искусственных прудов (~250 га). История 1929 — дата основания как посёлок. 2007 — изменён статус с посёлка на село. Примечания
Вишневе (Заводська міська громада)

Вишне́ве — село в Україні, у Миргородському районі Полтавської області. Населення становить 29 осіб. Входить до складу Заводської міської громади. Географія Село Вишневе знаходиться за 2,5 км від правого берега річки Артополот. До села примикає великий масив штучних ставків (~ 250 га). Історія 1929 - дата заснування як селище. 2007 - змінений статус з селища на село. Посилання Погода в селі Вишневе [Архівовано 25 червня 2008 у Wayback Machine.]
Vyshnia, Lviv Oblast

Vyshnia (Ukrainian: Ви́шня), formerly known as Benkova Vyshnia (Ukrainian: Бенькова Вишня) – is a village in Sambir Raion, Lviv Oblast of western Ukraine. It belongs to Rudky urban hromada, one of the hromadas of Ukraine. The population of the village is about 1819 people. Geography The village Vyshnia is located at a distance of 2 kilometres (1.2 mi) from the Highway Ukraine ( H 13) – Lviv – Sambir – Uzhhorod. Area of the village totals is 4,29 km2 and is located along the Vyshnia River (a right tributary of the San River) on the altitude of 264 metres (870 ft) above sea level. A distance from Vyshnia to Horodok is 24 kilometres (15 mi), to the regional center of Lviv is 48 kilometres (30 mi) and 3 kilometres (1.9 mi) to Rudky. History and Attractions The first written record of the village dates from 1438. In the 18th century these lands belonged to the family Urbanski. Fredro family had settled in the village Bieńkowa Wisznia in 1797. In the village is an architectural monument of local importance of Horodok Raion, Lviv Oblast. It is a wooden Church of Saints Cosmas and Damian (1805). Until 18 July 2020, Vyshnia belonged to Horodok Raion. The raion was abolished in July 2020 as part of the administrative reform of Ukraine, which reduced the number of raions of Lviv Oblast to seven. The area of Horodok Raion was merged into Lviv Raion, however, Vyshnia was transferred to Sambir Raion. Famous people Aleksander Fredro lived on the family estate in the Benkova Vyshnia. References External links Барбара Лясоцка-Пшоняк/З історії Бенькової Вишні (in Ukrainian) weather.in.ua/ Vyshnia Literature Історія міст і сіл УРСР : Львівська область, Городоцький район, Вишня. – К. : ГРУРЕ, 1968 р. Page 257 (in Ukrainian)
Wisznia (Ukraina)

Wisznia, Bieńkowa Wisznia (ukr. Вишня, Wysznia) – wieś na Ukrainie, w obwodzie lwowskim, w rejonie samborskim (wcześniej w rejonie gródeckim). W 2001 roku liczyła ok. 1,8 tys. mieszkańców. Historia Wieś, położona w powiecie przemyskim, była własnością Józefa Łączyńskiego, została spustoszona w czasie najazdu tatarskiego w 1672 roku. Należała do klucza rudeckiego (Rudki koło Sambora). Hetman Jan Sobieski w trakcie wyprawy na czambuły, dysponując zaledwie 3000 jazdy, pobił w bitwie pod Komarnem kilkudziesięciotysięczne wojska tatarskie, uwalniając pod Bieńkową Wisznią 44 000 ludzi z jasyru. W 1796 roku wieś została zakupiona przez rodzinę Fredrów. Dziedzicem miejscowości był Jacek Fredro, hrabia, herbu Bończa, ojciec Aleksandra Fredry. W II Rzeczypospolitej wieś należała początkowo do gminy wiejskiej Beńkowa Wisznia. 1 sierpnia 1934 roku w ramach reformy na podstawie ustawy scaleniowej została włączona do gminy wiejskiej Hoszany w powiecie rudeckim, w województwie lwowskim. W 1921 roku gmina liczyła 1708 mieszkańców i znajdowało się w niej 313 budynków mieszkalnych. 445 osób deklarowało narodowość polską, 1250 – rusińską, 13 – żydowską. W sierpniu 1944 r. nacjonaliści ukraińscy z OUN - UPA zamordowali tutaj 15 Polaków. Pałac w Wiszni W Wiszni znajduje się neorenesansowy pałac zbudowany w 1835 roku przez Aleksandra hrabiego Fredrę (rozbudowany w 1896), który w 2009 roku został poddany pierwszemu etapowi renowacji w ramach projektu „Inwentaryzacja Pałacu Fredrów w Beńkowej Wiszni”. Projekt jest finansowany bezpośrednio przez polskie Ministerstwo Kultury i Dziedzictwa Narodowego w ramach programu „Ochrona polskiego dziedzictwa narodowego poza granicami kraju”. Przypisy Linki zewnętrzne Wisznia na stronie Rady Najwyższej Ukrainy Monografia Bieńkowej Wiszni zdjęcia z Wiszni Bieńkowa Wisznia, [w:] Słownik geograficzny Królestwa Polskiego, t. XV, cz. 1: Abablewo – Januszowo, Warszawa 1900, s. 146 .
Vîșnea, Horodok

Vîșnea (în ucraineană Вишня) este localitatea de reședință a comunei Vîșnea din raionul Horodok, regiunea Liov, Ucraina. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației localității Vîșnea era vorbitoare de ucraineană (99,84%), existând în minoritate și vorbitori de alte limbi. Note
Вишня (Львовская область)

Вишня (укр. Вишня) — село в Рудковской городской общине Самборского района Львовской области Украины. Расположено в 3 км от города Рудки, на реке Вишня. Население составляет 1354 человека (2024). Занимает площадь 4,29 км². Почтовый индекс — 81540. Телефонный код — 3231. История В 1946 г. указом ПВС УССР село Бенькова Вишня переименовано в Вишню. В селе есть деревянная церковь Святых Кузьмы и Демьяна. Село известно дворцом Фредро-Шептицких — усадьбой семьи Фредро-Шептицких. Дворец является памятником истории и усадебной архитектуры начала XIX в. Здесь прошло детство классика польской литературы Александра Фредро, жил и творил его сын Ян Александр Фредро (1829—1891), писатель и драматург. Ссылки Вишня на сайте Верховной рады Украины (рус.). w1.c1.rada.gov.ua. Дата обращения: 23 апреля 2020. Примечания