Alsóschönborn

Alsóschönborn (ukránul: Шенборн [Senborn], németül: Unterschönborn) falu Ukrajnában, Kárpátalján, a Munkácsi járásban. Fekvése Munkács déli szomszédja, Fornos és Alsókerepec mellett fekvő település. Nevének eredete A település 15. században használt korábbi Kisfalu, majd Kisújfalu neve a méretre, illetve a helység korára utalt. A 16. században a Kis-jelző eltűnt a névből, a később felvett Munkács-előtag a szomszédos város nevéből származott. A közben elnéptelenedett falu a Schönborn család tulajdonába került, és e családról kapta (jelenlegi) nevét. Az Alsó- előtag az egykori Felsőschönborn (ma Felsőkerepec) nevének előtagjával áll korrelációban, és a település déli fekvésére utal. 1946-ban a falu hivatalos neve a párhuzamosan használt ruszin Újfalu (Нове Село) lett, 1995-ben azonban visszakapta jelző nélküli, történelmi nevét (Шенборн). Története A falut 1484-ben „Kisfalu” néven említették először az oklevelekben. 1495-ben „Kisujfalu”, 1533-ban „Woÿfaluw” (Conscr. Port.), 1543-ban „Kys wÿfalu”, 1550-ben „Wÿffalw”, „Munkachwjfalu” (ComBer.117) alakban találjuk. A település neve a 16. században Munkácsújfalu néven volt ismert. A falu a 18. század elejére a Munkács környéki harcok nyomán elnéptelenedett. 1728-ban, miután a beregi Rákóczi-vagyon, és vele a puszta is a Schönborn grófi család tulajdonába került, német lakossággal telepítették újra. Az új helység a tulajdonos családról az Alsóschönborn nevet kapta. 1730-ban „Munkács-Ujfalu”, „Alsó-Schönborn”, 1773-ban „Alsó-Schönborn”, „Ujfalu”, „Unter Schönborn”, „Nowojeselo” (LexLoc. 52) formában írják. A 18. század végén Vályi András így ír róla: „SÖNBORN. Alsó, ’s Felső Sönborn. Német faluk Bereg Várm. földes Urok Gr. Sönborn Uraság, lakosai katolikusok, fekszenek Munkátshoz 1/2 mértföldnyire; 2 nyomásbéli határjok egyenes, és jó búzát terem, erdejek nintsen, piatzok Munkátson.” Fényes Elek 1851-ben kiadott geográfiai szótárában így ír a faluról: „Schönborn (Alsó), Novoje Szelo, német falu, Beregh vmegyében, Munkácshoz délre 1 mfdnyire: 423 r., 20 g. kath. lak. Kath fiók szentegyház. Róna határa szép buzát terem; erdeje is van. F. u. gr. Schönborn.” 1877-ben „Schönborn (Alsó-)” (Hnt.), 1907-ben „Alsóschönborn” (Hnt.) néven említik. A trianoni béke előtt Bereg vármegye Munkácsi járásához tartozott. Az első világháborút követően a mesterségesen létrehozott Csehszlovákiához csatolták, majd 1938 novembertől ismét Magyarországhoz tartozott 1944 őszéig, amikor a szovjet csapatok megszállták. 1945-ben az Ukrán Szovjet Szocialista Köztársaság, s ezzel együtt a Szovjetunió részévé vált. 1983-ban „Нове Село”, „Новoе Село” (ZO) alakban találjuk. 1991 óta a független Ukrajna része. 1995-ben „Шенборн” formában írják. Népessége 1910-ben 525 lakosából 27 magyar, 465 német, 33 ruszin volt; ebből 476 római katolikus, 37 görögkatolikus, 12 izraelita volt. A 2001-es népszámlálás során a lakosság elérte a 367 főt, melynek 73,21%-a ukrán, 13,26% német, 9,81% orosz, 3,18% magyar, 0,27% fehérorosz, 0,27% román anyanyelvűnek vallotta magát. Jegyzetek Források A történelmi Magyarország atlasza és adattára 1914 ISBN 963 85683 3 X Sebestyén Zsolt: Bereg megye helységneveinek etimológiai szótára PDF (Bessenyei Könyvkiadó, Nyíregyháza, 2010)