NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Raïon de Louhansk

Le raïon de Louhansk (en ukrainien : Луганський район et en russe : Луганский район) est un raïon (district) dans l'oblast de Louhansk en Ukraine orientale. Il est officiellement créé en juillet 2020 dans le cadre de la réforme territoriale administrative de l'Ukraine. En réalité, le raïon est contrôlé par la République populaire de Louhansk qui continue à utiliser les anciennes frontières administratives de l'Ukraine d'avant la réforme. Géographie Le raïon de Louhansk est assis sur le plateau du Donets, dont les altitudes oscillent en moyenne entre 200 et 300 mètres d'altitude, et qui donne naissance à bien des rivières participant au bassin versant de la rivière Donets, principal affluent du fleuve Don, qui se jette plus à l'est dans la mer d'Azov. Il est ainsi traversé par les rivières Louhan, Vilkhivka et Louhantchyk, appartenant au bassin de la rivière Donets. De part ses particularités géologiques, ce plateau est riche en charbon, ce qui a présidé au développement industriel et urbain de ce raïon. Ce raïon est bordé au sud-ouest par le raïon de Rovenky, à l'ouest par celui d'Altchevsk, au nord par celui de Chtchastia et à l'est par celui de Dovjansk. Subdivisions territoriales La réforme administrative de 2020 a également créé un nouvel échelon de subdivisions territoriales, les communautés territoriales, au nombre de trois, dont les chef-lieux sont : Louhansk, Loutouhyne et Molodohvardiïsk. Ancienne organisation administrative Avant la réforme administrative de 2020, et ce depuis la période soviétique et les années 1930, les raïons étaient plus nombreux dans cet oblast. Ce raïon issu de la réforme de 2020 a ainsi absorbé les anciens raïons de Loutounyne et de Krasodon, dont l'ancien chef-lieu est l'actuelle ville de Sorokyne, ainsi que la ville d'importance régionale (organisée hors raïon) de Louhansk. Références Portail de l’Ukraine
Distretto di Luhans'k

Il distretto di Luhans'k (in ucraino Луганський район?, Luhans'kij rajon; in russo Луганский район?, Luganskij rajon) è uno dei tre distretti amministrativi in cui è divisa la città di Luhans'k. L'area del rajon è controllata dalla Repubblica Popolare di Lugansk, che continua a utilizzare le vecchie divisioni amministrative dell'Ucraina precedenti al 2020. Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Distretto di Luhans'k
Rejon ługański

Rejon ługański (ukr. Луганський район) – rejon na Ukrainie, w obwodzie ługańskim, z siedzibą w Dołżańsku. Jego powierzchnia wynosi 2147,4 km². Według szacunków z 2022 roku zamieszkiwany przez 527,4 tys. osób. Do 2022 roku teren rejonu znajdował się pod kontrolą Ługańskiej Republiki Ludowej. 30 września 2022 roku jednostronnie anektowane przez Rosję wraz z obwodem ługańskim. Rejon dzieli się na 3 hromady, wszystkie miejskie: Ługańsk Łutuhyne Otamaniwka Rejon został utworzony 19 lipca 2020 roku decyzją Rady Najwyższej z 17 lipca 2020 roku o przeprowadzeniu reformy administracyjno-terytorialnej. W jego skład weszły dotychczasowe rejony: Ługańsk (dotychczas miasto wydzielone) łutuhyński sorokyński (częściowo) Przypisy
Raionul Luhansk, Luhansk

Luhansk (în ucraineană Луганський район, transliterat: Luhanskîi raion) este un raion în regiunea Luhansk, Ucraina. Are reședința la Luhansk. Are o suprafață de 2.147,4 km². Populația este de 535.200 locuitori, determinată în 2020. Note
Луганский район

Луганский район (укр. Луганський район) — административная единица в Луганской области Украины, образованная в 2020 году. Административный центр — город Луганск. Территория района оккупирована Россией в 2014 году. География Район находится в центрально-южной части области. История Район был образован Постановлением Верховной рады от 17 июля 2020 года в результате административно-территориальной реформы, в его состав были включены территории: Лутугинского района, Краснодонского (Сорокинского) района (кроме его восточной части, включённой в Должанский район), а также города областного значения Луганск. Население Численность населения района в укрупнённых границах — около 535,2 тыс. человек. Административное устройство Район в укрупнённых границах с 17 июля 2020 года номинально делится на 3 городские территориальные общины (громады): Луганская городская община (город Луганск), Лутугинская городская община (город Лутугино), Молодогвардейская городская община (город Молодогвардейск). Выборы в общины и в район в целом Украиной из-за их неподконтрольности украинским властям не проводятся Постановлением Верховной рады до «восстановления конституционного строя» и «восстановления полного контроля Украины по государственной границе». Примечания
Луганський район

Луганський район — район в Луганській області України. Адміністративний центр — місто Луганськ. Утворений 17 липня 2020 року. Територія району є тимчасово окупованою. Район складається з трьох громад: Луганської міської, Лутугинської міської й Отаманівської міської. До району належать 4 міста (Луганськ, Олександрівськ, Лутугине й Отаманівка), 15 селищ, 17 селищ сільського типу та 62 села. Географія Джерела Постанова Верховної Ради України від 17 липня 2020 року № 807-IX «Про утворення та ліквідацію районів»
Station Square (Chernihiv)

Vokzalna Square (Ukrainian: Вокзальная площа) is a square in the Novozavodskyi district of Chernihiv near the Chernihiv–Ovruch railway, the beginning of Peremohy Avenue. Privokzalna Street joins in the north. History It was planned in the 1960s on the site of a former park. Reconstruction of the area is planned. Description Traffic is not regulated by traffic lights. The central part of the square is occupied by a round flower bed. Adjacent to the railway station and bus station №1, grocery store. The composition of the square is completed by the building of the railway station (1948) - a monument of architecture of local significance. A memorial plaque in honor of Chernihiv underground heroes (1941-1945, 2001) is attached to the station building. The area is surrounded by non-residential buildings, in the north there is a manor house (Privokzalnaya Street). Transport trolleybus routes № 1, 3, 5 stop Railway station on Pobeda Avenue. See also List of streets and squares in Chernihiv Chernihiv–Ovruch railway Central Bus Station References External links wikimapia.org "Чернигов - Мёртвый журнал". LiveJournal. Retrieved 18 March 2022.
Вокзальная площадь (Чернигов)

Вокзальная площадь (укр. Вокзальна площа) — площадь в Новозаводском районе Чернигова у ж/д вокзала, является началом проспекта Победы. На севере присоединяется улица Привокзальная. История Была спланирована в 1960-е годы на месте бывшего сквера. Планируется реконструкция площади. Описание Движение не урегулировано светофорами. Центральная часть площади занята округлой в плане клумбой. Примыкают ж/д вокзал и автостанция №1, продуктовый магазин. Завершает композицию площади здание железнодорожного вокзала (1948 год) — памятник архитектуры местного значения. На здании вокзала закреплена «Мемориальная доска в честь черниговцев — героев-подпольщиков» (1941-1945, 2001). Площадь окружена нежилой застройкой, на севере расположена усадебная жилая застройка (улица Привокзальная). Транспорт: троллейбусные маршруты № 1, 3, 5 остановка Железнодорожный вокзал на проспекте Победы. Примечания Источники Чернігівщина: Енциклопедичний довідник, К.: УРЕ і м. М. П. Бажана, 1990. — С. 137 ВОКЗАЛЬНА ПЛОЩА
Вокзальна площа (Чернігів)

У Вікіпедії є статті про інші площі з назвою Вокзальна площа Вокза́льна пло́ща — площа у Новозаводському районі міста Чернігова, біля залізничного вокзалу, є початком проспекту Перемоги. З північної сторони до площі прилучається Привокзальна вулиця. Історія Площа утворена у 1960-ті роки на місці колишнього скверу. У 2022 році передбачалася реконструкція Вокзальної площі, проте завадило російське вторгнення в Україну. Опис Рух автотранспорту площею не врегульовано світлофорами. Центральну частину площі займає клумба округлої форми. До площі прилучаються залізничний вокзал, автостанція № 1, продуктові крамниці. Завершує композицію площі будівля залізничного вокзалу (1948 рік) — пам'ятка архітектури місцевого значення. На будівлі вокзалу закріплено «Меморіальну дошку на честь чернігівців — героїв-підпільників» (1941—1945, 2001). Площу оточує нежитлова забудова, на півночі розташована садибна житлова забудова по вулиці Привокзальній. Міський транспорт До Вокзальної площі прямують тролейбусні маршрути № 3, 7А — кінцева зупинка Залізничний вокзал на проспекті Перемоги та автобусні маршрути № 20, 24, 24А, 28, 37. Примітки Джерела Чернігівщина: Енциклопедичний довідник, К.: УРЕ і м. м. п. Бажана, 1990. — С. 137 Вокзальна площа
Victory Square, Chernihiv

Victory Square (Ukrainian: Площа Перемоги) is a square in the Novozavodskyi District of Chernihiv at the intersection of Victory Avenue and Ivan Mazepa Street. History The square was formed after the Great Patriotic War and is called by its modern name in honor of the victory of the Red Army and the Soviet people over Nazi Germany in the Great Patriotic War of 1941–1945. In 1968, in the center of the square in honor of the 25th anniversary of the liberation of the city, a memorial sign was erected in honor of the Monument to Soldiers Liberators. In September 2018 they repaired the road surface on Victory Square (in the center of which is a post with a T-34 tank – a memorial sign in honor of the development of Chernihiv). Description Traffic is not regulated by traffic lights. A public garden is laid out on the square – a protected zone for a historical monument of local significance. There is a memorial in honor of Soviet soldiers-liberators, which is a tank on a pedestal. The sections of Pobeda Avenue and Ivan Mazepa Street adjacent to the square are occupied by multi-storey residential buildings (mainly five, eight and fifteen-storey residential buildings). Transport The main Chernihiv–Ovruch railway is located nearby and bus routes number 1, 3, 4, 5, and 7 have two stops: Ploshchad Pobedy on Pobedy Avenue and Ivan Mazepa Street. Gallery See also List of streets and squares in Chernihiv References External links wikimapia.org zelenbud.cn.ua
Площадь Победы (Чернигов)

Площадь Победы (укр. Площа Перемоги) — площадь в Новозаводском районе Чернигова на пересечении проспекта Победы и улицы Ивана Мазепы. История Площадь образована после Великой Отечественной войны и названа современным названием — в честь победы Красной Армии и советского народа над нацистской Германией в Великой Отечественной войне 1941—1945 годов. В 1968 году в центре площади в честь 25-й годовщины освобождения города установлен Памятный знак в честь советских воинов-освободителей. Описание Движение не урегулировано светофорами. На площади разбит сквер — охранная зона памятника истории местного значения Памятный знак в честь советских воинов-освободителей, который представляет из себя танк на постаменте. Примыкающие к площади участки проспекта Победы и улицы Ивана Мазепы заняты многоэтажной жилой застройкой (преимущественно 5-этажными жилыми домами, 8-этажным и 15-этажным жилыми домами). Транспорт: троллейбусные маршруты № 1, 3, 4, 5, 7 две остановки Площадь Победы на проспекте Победы и улице Ивана Мазепы. Примечания Источники Чернігівщина: Енциклопедичний довідник, К.: УРЕ і м. М. П. Бажана, 1990. — с. 611 ПЕРЕМОГИ ПЛОЩА
Площа Перемоги (Чернігів)

Площа Перемоги — площа в Новозаводському районі Чернігова на перетині проспекту Перемоги та вулиці Івана Мазепи. Історія Площа утворена після Другої Світової війни і названа сучасною назвою на честь перемоги червоної армії над нацистською Німеччиною у Німецько-Радянський війні 1941 — 1945 років. 1968 року в центрі площі на честь 25-ї річниці визволення міста встановлено Пам'ятний знак на честь радянських воїнів-визволителів. Опис Рух не врегульований світлофорами. На площі розбитий сквер — охоронна зона пам'ятника історії місцевого значення Пам'ятний знак на честь воїнів-визволителів, який є танком на постаменті. Ділянки проспекту Перемоги та вулиці Івана Мазепи, що примикають до площі, зайняті багатоповерховою житловою забудовою (переважно 5-поверховими житловими будинками, 8-поверховим та 15-поверховим житловими будинками). Транспорт: тролейбусні маршрути № 1, 3, 4, 5, 7 дві зупинки Площа Перемоги на проспекті Перемоги та вулиці Івана Мазепи. Примітки Джерела Чернігівщина: Енциклопедичний довідник, К.: УРЕ і м. М. П. Бажана, 1990. - с. 611 ПЕРЕМОГИ ПЛОЩА
Просеред (остров)

Просеред (укр. Просеред) — речной остров на Днепре, в Черкасской области Украины. Территориально относится к Каневской городской общине. Расположен ниже по течению Днепра от острова Шелестов, рядом с устьями реки Ореховка и пролива Ричище. Общее описание Остров представляет собой пойменную террасу среднего течения Днепра. Он неправильной овальной формы, вытянут с севера на юг, и практически разрезан пополам в том же направлении глубокими заливами Днепра. Необитаемый. Отмечен на топографической карте Генштаба 1989 года. Заповедная территория Остров не является природоохранной территорией, однако он рассматривается в перспективе расширения природно-заповедного фонда Черкасской области. На нем найден целый ряд редких видов растений и животных, занесенных в Красную книгу Украины. Выявлены обширные по площади роста и численности особей популяции Orchis coriophora, Orchis palustris. На пролёте здесь постоянно останавливаются для отдыха и кормления черный аист, скопа, круглогодично встречается орлан-белохвост. Во время миграций на косах и отмелях в нижней части острова образуются скопления куликов, уток, цапель, серебристых чаек. Выявлен редкий вид насекомых — поликсена. Присоединение этого участка к массиву заповедных земель значительно увеличивает представленность биотического комплекса поймы Среднего Днепра на видовом и ценотическом уровнях. Данная территория расположена в едином контуре заповедных и возможно-заповедных земель (между заповедным Шелестовым и массивом земель в окрестностях сел Сушки и Бубновская Слободка) и её присоединение является логичным с точки зрения организации охраны всей территории заповедника. Удаленность этой территории от крупных населенных пунктов и отсутствие хозяйственной инфраструктуры определяет рациональность именно такого её использования. Наличие больших площадей поймы низкого уровня обостряет проблему заповедания, а потому и усиление охраны этого участка из-за значения этих топов как традиционных нерестилищ и мест кормления перелетных птиц. Источники Чорний, М.Г.; Шевчик, В.Л.; Грищенко, В.М.; Гончаров, М.В.; Чорна, Л.О. (2005). Перспективи розширення Канівського заповідника. Заповідна справа в Україні, том 11, випуск 2. с. 72. Лист карты M-36-76 Гельмязов. Масштаб: 1 : 100 000. Указать дату выпуска/состояния местности.
Просеред

Просеред — річковий острів на Дніпрі, в Черкаській області. Територіально належить до Канівської міської громади. Розташований нижче по течії Дніпра від острова Шелестів, поруч із гирлами річки Горіхівка та протоки Річище. Загальний опис Острів являє собою заплавну терасу середньої течії Дніпра. Він неправильної овальної форми, витягнутий з півночі на південь, і практично розрізаний навпіл в тому ж напрямку глибокими затоками Дніпра. Ненаселений. Позначений на топографічній карті Генштабу 1989 року. Заповідна територія Наразі острів не є природоохоронною територією, проте він розглядається в перспективі розширення природно-заповідного фонду Черкаської області. На ньому знайдено цілий ряд рідкісних видів рослин та тварин, занесених до Червоної книги України. Виявлено великі за площею зростання та чисельністю особин популяції Orchis coriophora, Orchis palustris. На прольоті тут постійно зупиняються для відпочинку та годівлі чорний лелека, скопа, цілорічно зустрічається орлан-білохвіст. Під час міграцій на косах та обмілинах у нижній частині острова утворюються скупчення куликів, качок, чапель, мартинів. Виявлено рідкісний вид комах — поліксена. Приєднання цієї ділянки до масиву заповідних земель значно збільшує представленість біотичного комплексу заплави Середнього Дніпра на видовому та ценотичному рівнях. Дана територія розташована в єдиному контурі заповідних та перспективних для заповідання земель (між заповідним Шелестовим та масивом земель в околицях сіл Сушки та Бубнівська Слобідка) і її приєднання є логічним з точки зору організації охорони всієї території заповідника. Віддаленість цієї території від великих населених пунктів та відсутність господарської інфраструктури тут визначає раціональність саме такого її використання. Наявність великих площ заплави низького рівня загострює проблему заповідання, а тому і посилення охорони цієї ділянки через значення цих топів як традиційних нерестовищ та місць годівлі перелітних птахів. Примітки
Hrabovo (okres Mukačevo)

Hrabovo (ukrajinsky Грабово, maďarsky Szidorfalva) je osada obce Puzňakivci v Kolčynské městyské územní hromadě. Leží v okrese Mukačevo v Zakarpatské oblasti na Ukrajině. Nachází se asi 40 kilometrů východně od slovenských hranic. Místní částí Hrabova je Mikloš (ukrajinsky Міклош). V roce 2025 žilo v Hrabově 146 obyvatel. Historie První písemná zmínka o vsi pochází z roku 1604. Rusínská část vsi byla založena na počátku 17. století šlechtickým rodem Szidorů a v roce 1649 měla 31 poddaných.V roce 1711 vesnici vyplenili Švédové a většina poddaných ji opustila. Postupem času vesnici znovu osídlili Rusíni. Hraběcí rodina Schönbornů zde v 19. století postavila novou mléčnou farmu a přilehlé budovy a pozvala sem německé přesídlence ze Šumavy. Do roku 1880 osm přesídlených rodin opustilo vesnici a emigrovalo do Ameriky. Obyvatelé německé kolonie měli svůj kostel, kam docházel farář jen jednou ročně. Děti německých kolonistů, jejichž počet se rok od roku zmenšoval, studovaly v německé jazykové škole, kterou založilo německé kulturní sdružení. Před uzavřením Trianonské smlouvy bylo Hrabovo součástí Uherska. Poté bylo součástí první československé republiky. Od 15. dubna 1939 bylo součástí samostatného státu Karpatská Ukrajina; za několik dní pak bylo Zakarpatí obsazeno maďarskými vojsky. Od roku 1945 bylo součástí Ukrajinské sovětské socialistické republiky, která byla součástí SSSR, a nakonec od roku 1991 je součástí samostatné Ukrajiny. Reference V tomto článku byly použity překlady textů z článků Грабово (Мукачівський район) na ukrajinské Wikipedii a Hrabowo (Mukatschewo) na německé Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Hrabovo na Wikimedia Commons
Hrabowo (Mukatschewo)

Hrabowo (russinisch, ukrainisch und russisch Грабово - bis 1995 Hrabowe/Грабове; ungarisch Szidorfalva, tschechisch und slowakisch Hrabovo, deutsch Rechendorf oder Hrabow) ist ein Dorf in der Oblast Transkarpatien und im Rajon Mukatschewo in der Ukraine. Es befindet sich etwa 40 Kilometer östlich der slowakischen Grenze. Am 12. Juni 2020 wurde das Dorf ein Teil neu gegründeten Siedlungsgemeinde Koltschyno im Rajon Mukatschewo, bis dahin war es ein Teil der Landratsgemeinde Pusnjakiwzi im Norden des Rajons Mukatschewo. Geschichte Der ruthenische Teil des Dorfes wurde Anfang des 17. Jahrhunderts von der Adelsfamilie Szidor angelegt und zählte 1649 schon 31 Leibeigene. 1711 beraubten die Schweden das Dorf, wonach die meisten Leibeigenen das Dorf verließen. Mit der Zeit wurde es von Ruthenen erneut besiedelt. Die Schönborn-Herrschaft ließ hier Gebäude und Nebenräume einer neuen Meierei erbauen. So kamen die Böhmerwäldler nicht in einer Wildnis an, wo der Buchenwald seine Gesetze den Eindringlingen aufzwang, sondern in einem früher bewirtschafteten Hochland (ca. 600 m u. d. M.) am Dorfrand von Hrabowo an. Die Landschaft, die früher schon besetzt und bestellt, aber wegen der Kriege und den damit verbundenen Seuchen, Raubüberfällen usw. verwildert war, wurde zum Teil von der Wildnis bereits wieder überwuchert. Und als die Kolonisten eintrafen, erhielten sie von der Herrschaft ein Landstück zugeteilt, welches sie vom Wald und Gestrüpp roden mussten. Die gefällten Baumstämme konnten sie für den Bau ihrer Häuser verwenden. Von der Verwaltung der Domäne bekamen sie Begünstigungen eingeräumt, die aber ihren schweren Stand nur unbedeutend milderten. Bis 1880 verließen 8 der angesiedelten Familien das Dorf, um nach Amerika auszuwandern. Die Kolonie blieb nur deswegen erhalten, weil böhmerdeutsche Zuwanderer aus dem Kreis Stryj (Galizien) zuwanderten, wo die Lebensbedingungen um nichts besser waren. Die Bewohner der deutschen Kolonie hatten eine eigene Holzkirche, wohin der Pfarrer nur einmal im Jahr kam; die Kinder der immer geringer werdenden deutschen Gemeinschaft von Hrabowo hatten eine Schule mit deutschem Unterricht, die der Deutsche Katecheten-Verein einrichten ließ. Einzelnachweise
Szidorfalva

Szidorfalva (ukránul: Грабово) település Ukrajnában, Kárpátalján, a Munkácsi járásban. Fekvése Munkácstól északra, Szerednyétől északkeletre, Erdőpatak északi szomszédjában, Szarvasréttől és Fedelesfalvától keletre fekvő település. Története A 18. század végén Vályi András így ír róla: „SZIDORFALVA. Hrabovo. Orosz falu Bereg Várm. földes Ura Gr. Schönborn Uraság, lakosai többfélék, fekszik Pusnyakfalvának szomszédságában, és annak filiája; határja középszerű.” Fényes Elek 1851-ben kiadott geográfiai szótárában így ír a faluról: „Szidorfalva, Arabowo, orosz falu, Beregh vmegyében, Munkácshoz éjszaknyugotra 3 mfd. 149 g. kath., 6 zsidó lak. Szép bikkes erdő. F. u. gr. Schönborn.” A trianoni béke előtt Bereg vármegye Latorcai járásához tartozott. Az első világháborút követően a mesterségesen létrehozott Csehszlovákiához csatolták, majd 1938 novembertől ismét Magyarországhoz tartozott 1944 őszéig, amikor a szovjet csapatok megszállták. 1945-ben az Ukrán Szovjet Szocialista Köztársaság, s ezzel együtt a Szovjetunió részévé vált. 1991 óta a független Ukrajna része. Népessége 1910-ben 366 lakosából 5 magyar, 153 német, 208 ruszin volt; ebből 106 római katolikus, 213 görögkatolikus, 47 izraelita volt. Jegyzetek
Hrabovo, Muncaci

Hrabovo (în ucraineană Грабово) este un sat în comuna Puzneakivți din raionul Muncaci, regiunea Transcarpatia, Ucraina. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației localității Hrabovo era vorbitoare de ucraineană (99,32%), existând în minoritate și vorbitori de alte limbi. Note
Грабово (Закарпатская область)

Грабово (укр. Грабово) — село в Кольчинской поселковой общине Мукачевского района Закарпатской области Украины. Население по переписи 2001 года составляло 146 человек. Почтовый индекс — 89630. Телефонный код — 3131. Занимает площадь 0,601 км². Код КОАТУУ — 2122786603. Ссылки Грабово на сайте Верховной рады Украины (укр.) Административно-территориальное устройство Закарпатской области (укр.)
Okres Chust

Okres Chust, též Chustský rajón (ukrajinsky Хустський район, Chustskyj rajon) je správní jednotka na úrovni okresu v Zakarpatské oblasti na Ukrajině. Jeho sídlem je město Chust. Okres měl do administrativně-teritoriální reformy, která v červenci 2020 snížila počet okresů oblasti ze 13 na 6, rozlohu 975 km² a v roce 2012 v něm žilo přibližně 95 603 obyvatel. Do okresu bylo začleněno území zaniklého okresu Mižhirja a části bývalých okresů Iršava a Svaljava. Tím se jeho rozloha zvětšila na 3 180,3 km² a počet obyvatel vzrostl na téměř 270 tisíc. Okres má 13 územních hromad. Příroda okresem Chust protékají řeky: Tisa, Rika, Terebla, Boržava a další ukrajinský národní park Okouzlená země (ukrajinsky Зачарований край). jezero Siněvir vodopád Šipot Vučkovský gejzír Odkazy Reference V tomto článku byly použity překlady textů z článků Chustský rajón na slovenské Wikipedii a Хустський район na ukrajinské Wikipedii. Související články Iršavská městská územní hromada Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Okres Chust na Wikimedia Commons Oficiální stránky (ukrajinsky)