Бовсунівський заказник

Бовсуні́вський зака́зник — загальнозоологічний заказник місцевого значення в Україні. Об'єкт розташований на території Лугинського району Житомирської області, на північ і північний схід від села Бовсуни. Площа — 1516 га, статус отриманий у 2010 році. Перебуває у віданні ДП «Лугинський лісгосп АПК» (Бовсунівське лісництво, кв. 16, кв. 17, кв. 21). Заказник розміщений на території колишнього Бовсунівського військового полігону, де відбувається поступове відновлення природної рослинності. Ландшафти заказника представлені відкритими пісками з вересовими пустищами, березово-сосновим рідколіссям, а також лісовими (переважно чорновільховими) та відкритими болотами з трав'яною і чагарниковою рослинністю. Лісова рослинність заказника представлена молодими березовими і сосновими насадженнями природного походження. Таксаційні характеристики насадження на момоент оголошення заказника: вік — 10-15 років, середня висота — 5 метрів, середній діаметр — 4 см, повнота — 0,6, II клас бонітету. Відбувається активне природне поновлення молодими деревами сосни, берези та осики. У трав'яно-чагарничковому ярусі переважає верес звичайний з проєктивним покриттям 60-90%, трапляються також цмин пісковий, золотушник звичайний, нечуйвітер зонтичний, костриця овеча, булавоносець сіруватий. Серед вересу трапляються осередки лишайників роду кладонія. На знижених ділянках у трав'яному покриві сосново-березових лісів зростає папороть орляк звичайний з проективним покриттям 50-80%. Значні площі у заказнику займають рідкісні у Європі вересові пустища. Найбільш антропогенно порушені ділянки зайняті відкритими пісками, де трапляються рослинні угруповання булавоносця сіруватого з зозулиним льоном волосконосним, лишайників кладоній з кострицею овечою та булавоносцем сіруватим. На цих ділянках знайдені види рослин, занесені до Європейського Червоного списку: смілка литовська та козельці українські. Відкриті болота у заказнику переважно евтрофні, сильно обводнені. Їх трав'яна рослинність представлена очеретяними та прибережноосоково-очеретяними угрупованнями, а чагарникова — вербами попелястою, козяою та вушкатою. Чагарники не займають значних площ, проте створюють кормову базу для сарни європейської та лося звичайного. У центральній частні заказник протікає річка Шестень, на якій споруджено став, де зростає водна рослинність: латаття біле, латаття сніжно-біле, глечики жовті, елодея канадська, кушир занурений, рдесник плавучий. На берегах ставу зростає плаунець торфовий, занесений до Червоної книги України. У заплаві річки збереглися типові для Полісся заплавні луки. З рослин Червоної книги України також зафіксовані пухирник малий, пухирник середній і їжача голівка мала. У водоймах заказника водяться риби: щука, карась сріблястий, лин, плітка, в'юн звичайний, окунь, йорж, трапляється мінога українська, занесена до Червоної книги України. На водоймах гніздяться навколоводні птахи: чапля сіра, чепура велика, квак, баклан, водяна курочка, крижень, на прольоті — гуска сіра та лебідь-шипун. Також у заказнику зафіксовані тетерук євразійський та журавель сірий, занесені до Червоної книги України. Ссавці заказника представлені такими видами: бобер, а також видра річкова, норка європейська та горностай занесені до Червоної книги України. Значна мозаїчність ландшафту, добрі умови схованок та кормова база зумовлюють значну чисельність лося, сарни європейської та свині дикої. Для цих видів створено відтворювальну ділянку. Значна кількість копитних сприяє зростанню популяції вовка. Галерея Джерела Перелік територій та об'єктів природно-заповідного фонду загальнодержавного та місцевого значення Природно-заповідний фонд Житомирської області: довідник / [О. О. Орлов та ін.] ; за заг. ред. О. О. Орлова ; Житомир. облдержадмін., Житомир. облрада, Департамент екол. та природ. ресурсів Житомир. ОДА. - Житомир; Новоград-Волинський : НОВОград, 2015. - 403, [1] с. : іл., табл. — С. 181-183 Рішення 26 сесії Житомирської обласної ради 5 скликання від 08.09.2010 № 1163