NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Цицори

Цицо́ри — село в Україні, у Зборівській міській територіальній громаді Тернопільського району Тернопільської області. Розташоване на річці Цицорка, на північному заході району. До 2016 підпорядковане Великоплавучанській сільській раді. До Цицор приєднано хутори Поплави, Гашина. Історія 12 червня 2020 року, відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України № 724-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Тернопільської області» увійшло до складу Зборівської міської громади. 19 липня 2020 року, в результаті адміністративно-територіальної реформи та ліквідації Козівського району, село увійшло до складу Тернопільського району. Політика Парламентські вибори, 2019 На позачергових парламентських виборах 2019 року у селі функціонувала окрема виборча дільниця № 610507, розташована у приміщенні фельдшерсько-акушерського пункту. Результати зареєстровано 37 виборців, явка 75,68%, найбільше голосів віддано за «Європейську Солідарність» — 25,93%, за «Слугу народу» і Радикальну партію Олега Ляшка — по 18,52%. В одномандатному окрузі найбільше голосів отримав Іван Чайківський (самовисування) — 73,91%, за Тараса Юрика (Європейська Солідарність) і Володимира Кісілевича (Слуга народу) — по 8,70%. Населення За даними перепису 2001 року, населення Цицорів становило 70 осіб. Мова Рідна мова населення за даними перепису 2001 року: Пам'ятки церква Пресвятої Трійці (1996, мурована, УГКЦ). Братська могила воїнів Української повстанської армії; Скульптура Матері Божої Щойновиявлена пам'ятка монументального мистецтва. Розташована на кладовищі, в західній частині села. Виготовлена із каменю (встановлена ХІХ поч. ХХ ст.). Скульптура — 2 м, постамент — 1,8х1,27х1,27 м, площа — 0,0004 га. Соціальна сфера Діють бібліотека, ФАП. Галерея Примітки Література Уніят В. Цицори // Тернопільський енциклопедичний словник : у 4 т. / редкол.: Г. Яворський та ін. — Тернопіль : Видавничо-поліграфічний комбінат «Збруч», 2008. — Т. 3 : П — Я. — С. 575. — ISBN 978-966-528-279-2. Криськів М., Крищук М., Федечко М. Цицори // Тернопільщина. Історія міст і сіл : у 3 т. — Тернопіль : ТзОВ «Терно-граф», 2014. — T. 2 : Г — Л. — С. 495. — ISBN 978-966-457-228-3. Cecory, paraf. gr. kat. Płaucza // Słownik geograficzny Królestwa Polskiego. — Warszawa : Druk «Wieku», 1880. — Т. I. — S. 529. (пол.)
Tsyhany, Ukraine

Tsyhany (Ukrainian: Цигани; Polish: Cygany), a village in Ukraine, is located within Chortkiv Raion of Ternopil Oblast. It belongs to Borshchiv urban hromada, one of the hromadas of Ukraine. Religion Saints Peter and Paul church (1903, brick, UGCC). Notable residents Omelian Hlibovytskyi (1856–1905), Ukrainian Greek Catholic priest, novelist, publicist, public figure Ihor Skochylias (1967–2020), Ukrainian historian, and local historian References Notes Sources (in Ukrainian) Ternopil Encyclopedic Dictionary: in 4 v. / editorial board: H. Yavorskyi and other, Ternopil: "Zbruch", 2004–2010. — ISBN 966-528-197-6.
Cygany (Ukraina)

Cygany (ukr. Цигани, Cyhany) – wieś na Ukrainie w rejonie czortkowskim należącym do obwodu tarnopolskiego. W II Rzeczypospolitej w powiecie borszczowskim w województwie tarnopolskim. W 1942 r. Ukraińska Policja Pomocnicza zamordowała tutaj 56 miejscowych Żydów. W latach 1942–1945 nacjonaliści ukraińscy z OUN-UPA zamordowali tutaj 114 Polaków i 4-osobową rodzinę żydowska, ukrywającą się w leśniczówce. Kilkoro Ukraińców udzieliło pomocy Polakom, ratując im życie. Mieszkańcy obrządku łacińskiego należeli do parafii w Skale Podolskiej. W 1900 r. postawili we wsi murowany kościół filialny pw. Świętych Apostołów Piotra i Pawła. Służył on także wiernym z wioski Teresin. Zamknięty w 1945 r., zwrócony katolikom w 1994 r. We wsi jest też greckokatolicka cerkiew św. Piotra i Pawła. Przypisy Linki zewnętrzne Cygany, wś, pow. borszczowski, [w:] Słownik geograficzny Królestwa Polskiego, t. I: Aa – Dereneczna, Warszawa 1880, s. 722 . Cygany na stronie Rady Najwyższej Ukrainy. (ukr.)
Țîhanî, Borșciv

Țîhanî (în ucraineană Цигани) este o comună în raionul Borșciv, regiunea Ternopil, Ucraina, formată numai din satul de reședință. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației comunei Țîhanî era vorbitoare de ucraineană (99,4%), existând în minoritate și vorbitori de alte limbi. Note
Цыганы (Тернопольская область)

Цыганы (укр. Цигани) — село в Борщёвской городской общине Чортковского района Тернопольской области Украины. До 19 июля 2020 года входило в состав Борщёвского района. Код КОАТУУ — 6120886801. Географическое положение Село Цыганы находится на берегах реки Цыганка, выше по течению на расстоянии в 3 км расположено село Лосяч, ниже по течению на расстоянии в 4 км расположено село Мушкатовка. История 1493 год — первое упоминание о селе. В 1931 году в селе произошла стычка между украинцами и поляками. С 1946 по 1992 год село называлось Рудка. Население Население по переписи 2001 года составляло 1511 человек. Языковой состав Родной язык населения по данным переписи 2001 года: Объекты социальной сферы Школа. Клуб. Фельдшерско-акушерский пункт. Достопримечательности Братская могила советских воинов. Примечания
Chabarivka

Chabarivka (Ukrainian: Чабарівка) is a village in Vasylkivtsi rural hromada, Chortkiv Raion, Ternopil Oblast, Ukraine. History The first written mention of the village was made in 1559. After the liquidation of the Husiatyn Raion on 19 July 2020, the village became part of the Ternopil Raion. Religion Saint Michael church (1886, UGCC, brick) Saint Michael church (1934, RCC) References
Czabarówka

Czabarówka – wieś na Ukrainie w rejonie czortkowskim należącym do obwodu tarnopolskiego. Znajduje się tu przystanek kolejowy Czabarówka, położony na linii dawnej Galicyjskiej Kolei Transwersalnej. W II Rzeczypospolitej wieś w powiecie kopyczynieckim województwa tarnopolskiego. W lutym 1940 NKWD zesłało na Syberię 24 polskie rodziny (72 osoby). Aresztowało także kierownika szkoły Franciszka Hołubowicza. W 1941 Ukraińska Policja Pomocnicza wywiozła do getta tutejszych Żydów, mordując kilku z nich. W latach 1944–1945 nacjonaliści ukraińscy z OUN-UPA zamordowali tutaj 22 Polaków. W czasie okupacji niemieckiej mieszkające wsi polskie rodziny Hołubowiczów i Krzynowych ukrywały Żydów, za co po wojnie Instytut Jad Waszem uhonorował Franciszka, Helenę, Zbigniewa i Kazimierza Hołubowiczów oraz Karola i Teklę Krzynowych tytułami Sprawiedliwych wśród Narodów Świata. We wsi Czabarówka w 1929 roku urodził się polski pomolog i długoletni pracownik Uniwersytetu Przyrodniczego w Poznaniu profesor zwyczajny Tadeusz Hołubowicz. Do 2020 w rejonie husiatyńskim. Przypisy Linki zewnętrzne Czabarówka, [w:] Słownik geograficzny Królestwa Polskiego, t. I: Aa – Dereneczna, Warszawa 1880, s. 727 . Czabarówka na stronie Rady Najwyższej Ukrainy
Ceabarivka, Huseatîn

Ceabarivka (în ucraineană Чабарівка) este o comună în raionul Huseatîn, regiunea Ternopil, Ucraina, formată numai din satul de reședință. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației comunei Ceabarivka era vorbitoare de ucraineană (99,67%), existând în minoritate și vorbitori de alte limbi. Note
Чабаровка

Чабаровка (укр. Чабарівка) — село в Васильковецкой сельской общине Чортковского района Тернопольской области Украины. Село известно с 1648 года. До 2020 года входило в Гусятинский район. Код КОАТУУ — 6121689301. Географическое положение Село Чабаровка находится на берегу реки Чабаровка, ниже по течению на расстоянии в 3 км расположено село Суходол. Через село проходят автомобильная дорога Т-2011 и железная дорога, станция Чабаровка. Население Население по переписи 2001 года составляло 1200 человек. Языковой состав Родной язык населения по данным переписи 2001 года: Объекты социальной сферы Школа I—II ст. Клуб. Фельдшерско-акушерский пункт. Достопримечательности Братская могила советских воинов. Примечания
Chaichyntsi

Chaichyntsi (Ukrainian: Чайчинці) is a village in the Borsuky rural hromada of the Kremenets Raion of Ternopil Oblast in Ukraine. History The first written mention of the village was in 1460. After the liquidation of the Lanivtsi Raion on 19 July 2020, the village became part of the Kremenets Raion. Religion Church of the Exaltation of the Holy Cross (1776, wooden). Monuments Vyshnivetsky Palace (18th century, built by Michał Serwacy Wiśniowiecki; destroyed). References Sources (in Ukrainian) Басюк Г., Ковальков Ю., Чайчинці // Ternopil Encyclopedic Dictionary: in 4 v. / editorial board: H. Yavorskyi and other, Ternopil: "Zbruch", 2008, V. 3: П—Я, S. 583. — ISBN 978-966-528-279-2. "Czajczyńce, wś, powiat krzemieniecki". Geographical Dictionary of the Kingdom of Poland (in Polish). 1. Warszawa: Kasa im. Józefa Mianowskiego. 1880. p. 729. "Czajczyńce, wś, powiat krzemieniecki, gmina Werbowiec". Geographical Dictionary of the Kingdom of Poland (in Polish). p. 347.
Czajczyńce

Czajczyńce (ukr. Чайчинці) – wieś na Ukrainie w rejonie krzemienieckim obwodu tarnopolskiego. 15 lipca 1943 roku (rzeź wołyńska) nacjonaliści ukraińscy dokonali tutaj mordu na polskiej ludności. Władysław i Ewa Siemaszkowie szacują, że zamordowano 60 osób. Nieliczni, którzy ocaleli, uciekli do Wiśniowca Nowego. Zabytki pałac letni zbudowany przez ks. Michała Wiśniowieckiego dla żony Tekli z Radziwiłłów, od której imienia Czajczyńce przez pewien czas nazywały się Teklampolem. Struktura pałacu, wskazuje analogię nie z Wiśniowcem, ale z pałacem księcia Pawła Sanguszki budowanym w Zasławiu w latach 1746-1757 przez Pawła Fontanę. Podobieństwo z Zasławiem polega na piętrzeniu bryły zarówno w widoku frontalnym, jak też bocznym. Część środkowa, najwyższa, opięta wielkim porządkiem, podnosiła monumentalność budowli. Najniższe elementy narożne nie zostały wysunięte, jak pawilony-alkierze w Wiśniowcu, ale wciśnięte w ramiona wyższych członów korpusu pałacu. Pałac spłonął podczas I wojny światowej. Przypisy Linki zewnętrzne Czajczyńce, wś, powiat krzemieniecki, [w:] Słownik geograficzny Królestwa Polskiego, t. I: Aa – Dereneczna, Warszawa 1880, s. 729 . Czajczyńce, wś, powiat krzemieniecki, gmina Werbowiec, [w:] Słownik geograficzny Królestwa Polskiego, t. XV, cz. 1: Abablewo – Januszowo, Warszawa 1900, s. 347 .
Ceaiciînți, Lanivți

Ceaiciînți (în ucraineană Чайчинці) este o comună în raionul Lanivți, regiunea Ternopil, Ucraina, formată numai din satul de reședință. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației comunei Ceaiciînți era vorbitoare de ucraineană (99,83%), existând în minoritate și vorbitori de alte limbi. Note
Чайчинцы

Чайчинцы (укр. Чайчинці) — село в Барсуковской сельской общине Кременецкого района Тернопольской области Украины. Основано в 1645 году. До 2020 года входило в Лановецкий район. Код КОАТУУ — 6123885701. Географическое положение Село Чайчинцы находится на берегу безымянной реки, которая через 4 км впадает в реку Горынь, выше по течению на расстоянии в 0,5 км расположено село Гнидава, ниже по течению на расстоянии в 1 км расположено село Снегуровка. Население Население по переписи 2001 года составляло 594 человека. По состоянию на 1 января 2025 года в селе проживало 435 человек. Языковой состав Родной язык населения по данным переписи 2001 года: Объекты социальной сферы Школа I—II ст. Клуб. Фельдшерско-акушерский пункт. Достопримечательности Братская могила советских воинов. Примечания
Ceapaievka, Velîka Bahacika

Ceapaievka (în ucraineană Чапаєвка) este un sat în comuna Radîvonivka din raionul Velîka Bahacika, regiunea Poltava, Ucraina. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației localității Ceapaievka era vorbitoare de ucraineană (86,3%), existând în minoritate și vorbitori de maghiară (6,41%), rusă (5,25%) și română (2,04%). Note
Марьяновка (Великобагачанский район)

Марьяновка (укр. Мар'янівка, до 2016 г. — Чапаевка) — село, Радивоновский сельский совет, Великобагачанский район, Полтавская область, Украина. Код КОАТУУ — 5320284305. Население по переписи 2001 года составляло 343 человека. Географическое положение Село Марьяновка находится на расстоянии в 1,5 км от села Радивоновка. По селу протекает пересыхающий ручей с запрудой. Рядом проходит автомобильная дорога М-03. История 1931 — дата основания как село Марьяновка. 1958 — переименовано в село Чапаевка. 2016 — возвращено название Марьяновка. Экономика Молочно-товарная и птице-товарная фермы. Объекты социальной сферы Школа І ст. Примечания
Мар'янівка (Миргородський район)

Мар'янівка (до 2016 року — Чапа́євка) — село Миргородського району Полтавської області. Населення станом на 2001 рік становило 343 особи. Входить до Великобагачанської селищної об'єднаної територіальної громади з адміністративним центром у селищі Велика Багачка. Географія Село Мар'янівка знаходиться на відстані в 1,5 км від села Радивонівка. По селу протікає пересихаючий струмок із загатою. Поруч проходить автомобільна дорога М03. Віддаль до центру громади — 36 км. Найближча залізнична станція Хорол — за 38 км. Назва Колишні назви: 1931 — с. Мар'янівка; 1958 — с. Чапаєвка. У 2016 році, на виконання закону «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки» селу було повернуто історичну назву Мар'янівка. Історія Село Мар'янівка виникло у 1931 році і входило до Великобагачанського району Лубенської округи. У 1932–1933 роках внаслідок Голодомору, проведеного радянським урядом, у селі загинуло 8 мешканців. Збереглися свідчення про Голодомор місцевих жителів, серед яких Ткаченко О. В. (1917 р. н.). З 15 вересня 1941 по 23 вересня 1943 року Мар'янівка була окупована німецько-фашистськими військами. У 2001 році за сприяння Балюка Івана Махтейовича до села було проведено газ. Село входило до Радивонівської сільської ради Великобагачанського району. 12 жовтня 2016 року шляхом об'єднання Великобагачанської селищної ради та Багачанської Першої, Радивонівської, Степанівської, Якимівської сільських рад Великобагачанського району була утворена Великобагачанська селищна об'єднана територіальна громада з адміністративним центром у смт Велика Багачка. 30 квітня 2017 року відбулися перші вибори депутатів селищної ради і селищного голови. 12 червня 2020 року, відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України № 721-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Полтавської області», село увійшло до складу Великобагачанської селищної територіальної громади. 19 липня 2020 року, в результаті адміністративно - територіальної реформи та ліквідації Великобагачанського району, село увійшло до складу новоутвореного Миргородського району Полтавської області. Населення Мова Розподіл населення за рідною мовою за даними перепису 2001 року: Економіка Молочно-товарна та птахо-товарна ферми СФГ "Перемога" Об'єкти соціальної сфери Мар'янівська загальноосвітня школа І ступеня Примітки Посилання Погода в селі Чапаєвка [Архівовано 25 червня 2008 у Wayback Machine.]
Cearivne, Huleaipole

Cearivne (în ucraineană Чарівне) este un sat în comuna Mîrne din raionul Huleaipole, regiunea Zaporijjea, Ucraina. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației localității Cearivne era vorbitoare de ucraineană (98,41%), existând în minoritate și vorbitori de rusă (1,59%). Note
Чаривное (Запорожская область)

Чаривное (укр. Чарівне) — село, Мирненский сельский совет, Гуляйпольский район, Запорожская область, Украина. Население по переписи 2001 года составляло 126 человек, по данным 2024 года составляло 0 человек. Географическое положение Село Чаривное находится в междуречье рек Жеребец и Конка. По селу протекает пересыхающий ручей. К западу от села на ручье создано несколько небольших прудов. На север из села выходит грунтовая дорога в Гуляйпольское, на восток — асфальтированная дорога в Мирное. История В 1970-е—1980-е годы село входило в Комсомольский сельский совет Гуляйпольского района. К началу 1990-х годов в селе работали птицефабрика и овцетоварная ферма. Улицы В селе две улицы, 40 Лет Победы и Вишнёвая. Достопримечательности Памятник погибшим в Великой Отечественной войне. Примечания
Чарівне (Пологівський район)

Чарівне — село в Україні, у Гуляйпільській міській громаді Пологівського району Запорізької області. Населення - 0 осіб. До 2016 орган місцевого самоврядування — Мирненська сільська рада. Географія Село Чарівне знаходиться в межиріччі річок Жеребець та Кінська. По селу протікає пересихаючий струмок. На захід від села на струмку створено кілька невеликих ставків. На північ із села виходить ґрунтова дорога в Гуляйпільське (колишнє Комсомольське), на схід — асфальтована дорога в Мирне. Історія 12 червня 2020 року, відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України № 713-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Запорізької області», увійшло до складу Гуляйпільської міської громади. 19 липня 2020 року, у результаті адміністративно-територіальної реформи та ліквідації Гуляйпільського району, село увійшло до складу Пологівського району. Населення Згідно з переписом УРСР 1989 року чисельність наявного населення села становила 145 осіб, з яких 69 чоловіків та 76 жінок. За переписом населення України 2001 року в селі мешкало 125 осіб. Мова Розподіл населення за рідною мовою за даними перепису 2001 року: Примітки Посилання Погода в селі Чарівне [Архівовано 20 грудня 2011 у Wayback Machine.]
Cearivne, Velîka Oleksandrivka

Cearivne (în ucraineană Чарівне) este localitatea de reședință a comunei Cearivne din raionul Velîka Oleksandrivka, regiunea Herson, Ucraina. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației localității Cearivne era vorbitoare de ucraineană (95,28%), existând în minoritate și vorbitori de română (3,54%). Note
Чаривное (Херсонская область)

Чаривное (укр. Чарівне) — село в Борозенской сельской общине Бериславского района Херсонской области Украины. Почтовый индекс — 74142. Телефонный код — 5532. Код КОАТУУ — 6520984801. Население Население по переписи 2001 года составляло 508 человек. Языковой состав Родной язык населения по данным переписи 2001 года: Местный совет 74142, Херсонская обл., Великоалександровский р-н, с. Чаривное, ул. Победы Ссылки Чаривное на сайте Верховной рады Украины (рус.). w1.c1.rada.gov.ua. Дата обращения: 18 мая 2020. Примечания
Чарівне (Бериславський район)

Чарівне́ — село в Україні, у Борозенській сільській громаді Бериславського району Херсонської області. Населення становить 508 осіб. Населення Мовний склад Рідна мова населення за даними перепису 2001 року: Історія 12 червня 2020 року, відповідно до Розпорядження Кабінету Міністрів України від № 726-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Херсонської області», увійшло до складу Борозенської сільської громади. 19 липня 2020 року, в результаті адміністративно-територіальної реформи та ліквідації Великоолександрівського району увійшло до складу Бериславського району. Примітки Посилання Погода в селі Чарівне [Архівовано 19 грудня 2011 у Wayback Machine.] Джерела Сайт територіальної громади [Архівовано 22 серпня 2021 у Wayback Machine.]
Каплиця Святої Великомучениці Варвари

Каплиця Святої Великомучениці Варвари — в народі називають «шахтарською» — одна з візитівок Донецька. Свята Великомучениця Варвара здавна вважається покровителькою шахтарів. І ця каплиця була побудована в пам'ять про шахтарів, загиблих на виробництві. У маленьку капличку щодня приходять родичі гірників, щоб помолитися за здоров'я тих, хто вибрав цю нелегку професію, і поставити свічку за шахтарів, життя яких обірвалося під землею. Головна святиня — ікона святої великомучениці Варвари з частинкою її святих мощей. Знаходиться в Київському районі Донецька по вулиці Артема. Примітки
Ciovnova, Volodarsk-Volînskîi

Ciovnova (în ucraineană Човнова) este un sat în comuna Zubrînka din raionul Volodarsk-Volînskîi, regiunea Jîtomîr, Ucraina. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației localității Ciovnova era vorbitoare de ucraineană (98,82%), existând în minoritate și vorbitori de rusă (1,18%). Note
Челнова

Челнова (укр. Човнова) — село в Хорошевской поселковой общине Житомирского района Житомирской области Украины. До 2020 года входило в Хорошевский район. Население по переписи 2001 года составляет 169 человек. Почтовый индекс — 12125. Телефонный код — 4145. Занимает площадь 7,34 км². Ссылки Челнова на сайте Верховной рады Украины (укр.)
Човнова (село)

Човно́ва — село в Україні, у Хорошівській селищній територіальній громаді Житомирського району Житомирської області. Населення становить 169 осіб (2001). Населення За даними перепису 2001 року населення села становило 169 осіб, з них 98,82 % зазначили рідною українську мову, а 1,18 % — російську. Історія На мапі 1911—1912 років Човнова позначена як населений пункт з 92 дворами. У 1923—24 роках — адміністративний центр колишньої Човнівської сільської ради Кутузівського району. Відомі люди Пархомчук Станіслав Максимович — український історик, професор. Примітки
Czemeryn (Ukraina)

Czemeryn (ukr. Чемерин) – wieś na Ukrainie w rejonie łuckim obwodu wołyńskiego. Historia Pod koniec XIX w. wieś w gminie Ołyka, w powiecie dubieńskim. Do 2020 w rejonie kiwereckim. Przypisy Linki zewnętrzne Czemeryn, [w:] Słownik geograficzny Królestwa Polskiego, t. XV, cz. 1: Abablewo – Januszowo, Warszawa 1900, s. 360 . Чемерин (Czemeryn) na stronie Rady Najwyższej Ukrainy
Cemerîn, Kiverți

Cemerîn (în ucraineană Чемерин) este un sat în comuna Jornîșce din raionul Kiverți, regiunea Volînia, Ucraina. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației localității Cemerîn era vorbitoare de ucraineană (98,85%), existând în minoritate și vorbitori de alte limbi. Note
Чемерин (Волынская область)

Чемерин (укр. Чемерин) — село в Олыкской городской общине Луцкого района Волынской области Украины. История Впервые упоминается в Ипатьевской и Лаврентьевской летописях под 1149 годом, как город, возле которого остановились поляки и венгры, пришедшие на помощь волынскому князю Изяславу Мстиславичу ("И той зимой пришли к нему Болеслав и Генрих, брат его, и помощь венгерская и стали у Чемерина"). Код КОАТУУ — 0721882903. Население по переписи 2001 года составляет 435 человек. Почтовый индекс — 45264. Телефонный код — 3365. Занимает площадь 0,659 км². До 2020 года входило в Киверцовский район. Примечания Литература Терський С. В. Літописний Чемерин. Підсумки археологічних досліджень 1988—1990 років (укр.) // Наукові записки Львівського історичного музею. — Львів, 1993. — Вип. I. — С. 27—41. Kamińska M. Grody południowo-zachodniej Rusi w okresie od 1240 do 1340 r. w świetle źródeł archeologicznych i historycznych : praca doktorska (пол.). — Kraków: Instytut Archeologii Uniwersytetu Jagiellońskiego, 2020. — S. 910—913. Ссылки Чемерин на сайте Верховной рады Украины (укр.)