NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Котуш

Котуш — село в Україні, у Камінь-Каширській громаді Камінь-Каширського району Волинської області. Населення становить 262 осіб. Назва У 2002 р. селу Катуш було повернено історичну назву. Географія Село розташоване на лівому березі річки Турії. Історія У 1906 році село Хотешівської волості Ковельського повіту Волинської губернії. Відстань від повітового міста 64 верст, від волості 5. Дворів 30, мешканців 219. Населення Згідно з переписом УРСР 1989 року чисельність наявного населення села становила 280 осіб, з яких 134 чоловіки та 146 жінок. За переписом населення України 2001 року в селі мешкали 262 особи. 100 % населення вказало своєю рідною мовою українську мову. Примітки Див. також Kotusz // Słownik geograficzny Królestwa Polskiego. — Warszawa : Druk «Wieku», 1902. — Т. XV, cz. 2. — S. 141. (пол.) Посилання Погода в селі Котуш [Архівовано 19 грудня 2011 у Wayback Machine.]
Kotiuzhyny

Kotiuzhyny (Ukrainian: Котюжини) is a village in the Vyshnivets settlement hromada of the Kremenets Raion of Ternopil Oblast in Ukraine. After the liquidation of the Zbarazh Raion on 19 July 2020, the village became part of the Kremenets Raion. References Bibliography "Kotiużyńce". Geographical Dictionary of the Kingdom of Poland (in Polish). 4. Warszawa: Kasa im. Józefa Mianowskiego. 1883. p. 493.
Kotiużyny

Kotiużyny (ukr. Котюжини) – wieś na Ukrainie, w obwodzie tarnopolskim, w rejonie krzemienieckim, w hromadzie Wiśniowiec. W 2001 roku liczyła 571 mieszkańców. Dawniej nosiła nazwę Kotiużyńce (ukr. Котюжинці, Kotiużynci). Do 2020 w rejonie zbaraskim. Bibliografia Kotiużyńce, [w:] Słownik geograficzny Królestwa Polskiego, t. IV: Kęs – Kutno, Warszawa 1883, s. 493 . Przypisy
Kotiujînî, Zbaraj

Kotiujînî (în ucraineană Котюжини) este un sat în comuna Velîki Viknînî din raionul Zbaraj, regiunea Ternopil, Ucraina. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației localității Kotiujînî era vorbitoare de ucraineană (99,47%), existând în minoritate și vorbitori de alte limbi. Note
Котюжины

Котюжины (укр. Котюжини) — село в Вишневецкой поселковой общине Кременецкого района Тернопольской области Украины. Основано в 1550 году. До 2020 года входило в Збаражский район. Код КОАТУУ — 6122481202. Географическое положение Село Котюжины находится на левом берегу реки Горынь, выше по течению на расстоянии в 3 км расположено село Лозы, ниже по течению на расстоянии в 2 км расположено село Передмирка, на противоположном берегу — село Маневое. Население Население по переписи 2001 года составляло 571 человек. Языковой состав Родной язык населения по данным переписи 2001 года: Объекты социальной сферы Школа I—II ст. Клуб. Фельдшерско-акушерский пункт. Достопримечательности Братская могила советских воинов. Примечания
Котюжини

Котю́жини — село в Україні, у Вишнівецькій селищній громаді Кременецького району Тернопільської області. До 2020 підпорядковане Великовікнинській сільраді. До Котюжин приєднано хутір Котюжинський (Ізраїли). Географія Село розташоване на лівому березі річки Горинь, за 34 км від районного центру та 19 км від найближчої залізничної станції Ланівці. Історія Поблизу Котюжин виявлено археологічні пам'ятки трипільської та давньоруської культур. Перша письмова згадка про село датована 1583 роком, село згадано як власність князя Андрія Вишневецького. У селі діяли «Просвіта», «Союз українок» та інші українські товариства. На 1936 рік село входило до ґміни Вишневець Кременецького повіту. 12 червня 2020 року, відповідно до Розпорядження Кабінету Міністрів України від № 724-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Тернопільської області», село увійшло до складу Вишнівецької селищної громади. 19 липня 2020 року, в результаті адміністративно-територіальної реформи та ліквідації Збаразького району, село увійшло до складу новоутвореного Кременецького району. Населення Чисельність населення села, (станом на 2003 рік) — 561 особа. Мова Розподіл населення за рідною мовою за даними перепису 2001 року: Пам'ятки У селі є дерев'яна церква святого Великомученика Степана, яка побудована у 1926—1930 роках. В лютому 2017 року парафія перейшла від УПЦ МП до УПЦ КП. Нині парафія належить до Тернопільської єпархії Православної церкви України. Споруджено пам'ятник воїнам-односельцям, полеглим у німецько-радянській війні (1975, скульптор Ю. Рожкін). Поблизу села розташована ботанічна пам'ятка природи місцевого значення «Котюжинська ділянка». Соціальна сфера Діють загальноосвітня школа І-ІІ ступенів, клуб, бібліотека, ФАП, ПАП «Полісся-Агро». Галерея Примітки Література В. Коляда, В. Уніят. Котюжини // Тернопільський енциклопедичний словник : у 4 т. / редкол.: Г. Яворський та ін. — Тернопіль : Видавничо-поліграфічний комбінат «Збруч», 2005. — Т. 2 : К — О. — С. 203. — ISBN 966-528-199-2.
Коханое

Коханое — ботанический заказник местного значения. Находится в Краматорском районе Донецкой области возле села Зелёное. Статус заказника присвоен решением областного совета № XXII/14-38 от 30 сентября 1997 года. Площадь — 37 га. Флористический список «Коханого» насчитывает 220 видов растений, из которых 8 занесены в Красную книгу Украины. Литература Заказники місцевого значення : Казанок; Кальчицький; Ковила біля села Григорівки; Колодязне; Конвалія; Конвалієва діброва; Кохане; Красногорівський; Крейдяна рослинність біля села Кірове; Кривокіський лиман; Круглик; Ларинський; Ліс по річці Кринка; Нескучненський ліс[ та ін.] // Донбасс заповідний : Наук.-інформац. довідник-атлас . 2003 . 159 с. : іл. — С.65-105.
Кохане (заказник)

Коха́не — ботанічний заказник місцевого значення. Розташований в Краматорському районі Донецької області біля села Зелене. Статус заказника присвоєно рішенням обласної ради № XXII/14-38 від 30 вересня 1997 року. Площа — 37 га. Флористичний список «Коханого» налічує 220 видів рослин, із яких 8 занесені до Червоної книги України. Бібліографія Заказники місцевого значення: Азовська дача; Артемівські садово-дендрологічні насадження; Балка Водяна; Балка Грузька; Балка Орлинська; Балка Північна; Бесташ; Болото Мартиненкове; Верхньосамарський; Гектова балка; Заплава — 1; Знаменська балка та ін. // Донбас заповідний: Наук.-інформац. довідник-атлас. 2003. 159 с.: іл. — с. 65-105. Донбас заповідний. Науково-інформаційний довідник-атлас / за заг. ред. С.С. Куруленка, С.В. Третьякова. Видання друге, перероблене та доповнене. – Донецьк, Донецька філія Державного екологічного інституту Мінприроди України, 2008. – 168 с.
Kozjubynzi

Kozjubynzi (ukrainisch Коцюбинці; russisch Коцюбинцы Kozjubinzy, polnisch Kociubińce) ist ein Dorf im Rajon Hussjatyn der Oblast Ternopil im Westen der Ukraine. Der Ort liegt etwa 60 Kilometer südöstlich der Oblasthauptstadt Ternopil und 16 Kilometer westlich der Rajonshauptstadt Hussjatyn am Ufer der hier zu Stauseen angestauten Nitschlawa (Нічлава). Am 13. September 2016 wurde das Dorf zum Zentrum der neugegründeten Landgemeinde Kozjubynzi (Коцюбинська сільська громада Kozjubynska silska hromad) im Rajon Hussjatyn. Zu dieser zählten auch noch die 2 Dörfer Schabynzi (Жабинці) und Tschahari (Чагарі), vorher bildete es zusammen mit dem Dorf Tschahari die gleichnamige Landratsgemeinde Kozjubynzi (Коцюбинська сільська рада/Kozjubynska silska rada) im Süden des Rajons Hussjatyn. Am 12. Juni 2020 wurde die Landratsgemeinde wieder aufgelöst und das Dorf ein Teil der Landgemeinde Wassylkiwzi. Am 17. Juli 2020 wurde der Ort Teil des Rajons Tschortkiw. Der Ort wurde 1562 zum ersten Mal erwähnt und lag zunächst in der Adelsrepublik Polen-Litauen, Woiwodschaft Podolien als Teil der Adelsrepublik Polen. Von 1772 bis 1918 gehörte er, mit Unterbrechung zwischen 1810 und 1815, als Teil des Tarnopoler Kreises an Russland abgetreten werden musste, unter seinem polnischen Namen Kociubińce zum österreichischen Galizien (bis 1918 dann im Bezirk Husiatyn). Nach dem Ende des Ersten Weltkrieges kam die Ortschaft zu Polen (in die Woiwodschaft Tarnopol, Powiat Kopyczyńce, Gmina Kopyczyńce), wurde im Zweiten Weltkrieg ab September 1939 von der Sowjetunion und ab Sommer 1941 bis 1944 von Deutschland besetzt. Hier wurde der Ort in den Distrikt Galizien eingegliedert. Nach dem Ende des Krieges wurde der Ort der Sowjetunion zugeschlagen, dort kam das nunmehr Kozjubynzi genannte Dorf zur Ukrainischen SSR und ist seit 1991 ein Teil der unabhängigen Ukraine. Weblinks Eintrag zum Ort in der Enzyklopädie der Geschichte der Städte und Dörfer der Ukrainischen SSR (ukrainisch) Kociubińce. In: Filip Sulimierski, Władysław Walewski (Hrsg.): Słownik geograficzny Królestwa Polskiego i innych krajów słowiańskich. Band 4: Kęs–Kutno. Walewskiego, Warschau 1883, S. 232 (polnisch, edu.pl). Einzelnachweise
Kotsiubyntsi

Kotsiubyntsi (Ukrainian: Коцюбинці) is a village in Vasylkivtsi rural hromada, Chortkiv Raion, Ternopil Oblast, Ukraine. History The first written mention is in 1443 in the Terebovlia court records; at that time the village was called Kochubyn. In 1562, the village was already mentioned as Kotsiubyntsi. There was a castle in the village. After the liquidation of the Husiatyn Raion on 19 July 2020, the village became part of the Ternopil Raion. Religion Saint Michael church (1796, brick, restored in 1899) Roman Catholic Church of the Saints Peter and Paul (1902, built at the expense of the Horodyski family) People Myroslav Kapii (1888–1949), Ukrainian writer, translator, teacher Mykola Tarnovskyi (1892–1975), Ukrainian poet and public figure Mariia Tarnovska (1892–1975), Ukrainian writer in the United States Ivan Pavliukh (born 1976), Ukrainian football player and coach References Sources (in Ukrainian) Мельничук, Б., Коцюбинці // Ternopil Encyclopedic Dictionary: in 4 v. / editorial board: H. Yavorskyi and other, Ternopil: "Zbruch", 2005, V. 2: К—О, S. 70. — ISBN 966-528-199-2. Гринюка Б. Коцюбинці та Чагарі: історико-краєзнавчий нарис, Тернопіль : Осадца Ю.В., 2019, 592 s., ISBN 978-617-7516-81-0. Джума Д., Карпишин, Б. Коцюбинці — село над Нічлавою: минуле та сучасне, Тернопіль : Терно-граф, 2018, 256 s, ISBN 966-457-327-3. Верига Ва. Листопадовий рейд 1921 року, Київ: Видавництво «Стікс», 2011. "Kociubińce". Geographical Dictionary of the Kingdom of Poland (in Polish). 4. Warszawa: Kasa im. Józefa Mianowskiego. 1883. p. 232.
Kociubińce

Kociubińce – wieś na Ukrainie w rejonie czortkowskim należącym do obwodu tarnopolskiego. W 1443 r. pierwsza wzmianka o wsi w dokumentach. W 1902 r. właściciel ziemski Ludwik Horodyski wznosi tu kościół murowany pw. Świętych Piotra i Pawła. W 1903 r. powstaje parafia rzymskokatolicka, należąca do dekanatu Czortków. W 1921 r. wieś liczy 513 zagród oraz 2460 mieszkańców, w tym 1659 Rusinów (Ukraińców), 739 Polaków i 61 Żydów. Od 1934 r. wieś należy do gminy Kopyczyńce w powiecie kopyczynieckim województwa tarnopolskiego. W latach 1944–1945 nacjonaliści ukraińscy z UPA zamordowali 15 Polaków, w tym ks. Jana Walniczka, którego przed śmiercią poddano wielogodzinnym torturom. W czasie okupacji niemieckiej mieszkająca tutaj ukraińska rodzina Karpiszynów ukrywała Żyda Eliyahu Festa. W 1996 roku Instytut Jad Waszem uhonorował za to tytułami Sprawiedliwych wśród Narodów Świata Dmytra i Aneliję Karpiszynów oraz ich syna Bohdana. Po ekspatriacji Polaków kościół zamieniono na klub wiejski, a w 1992 r. oddano katolikom. Obsługują go księża z parafii w Kopyczyńcach. Znajduje się tu przystanek kolejowy Kociubińce, położony na linii dawnej Galicyjskiej Kolei Transwersalnej. Do 2020 w rejonie husiatyńskim. Zabytki zamek na planie czworokąta wybudowany w XVI-XVII wieku, na początku XX wieku widoczne były jeszcze resztki murów zamkowych. Zamek zlokalizowany był na południowym brzegu północnego stawu. Przypisy Linki zewnętrzne Kociubińce, [w:] Słownik geograficzny Królestwa Polskiego, t. IV: Kęs – Kutno, Warszawa 1883, s. 232 ., s. 232. Kociubińce na stronie Rady Najwyższej Ukrainy
Koțiubînți, Huseatîn

Koțiubînți (în ucraineană Коцюбинці) este localitatea de reședință a comunei Koțiubînți din raionul Huseatîn, regiunea Ternopil, Ucraina. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației localității Koțiubînți era vorbitoare de ucraineană (99,84%), existând în minoritate și vorbitori de alte limbi. Note
Коцюбинцы

Коцюбинцы (укр. Коцюбинці) — село в Васильковецкой сельской общине Чортковского района Тернопольской области Украины. Село основано в 1562 году. До 2020 года входило в Гусятинский район. Географическое положение Село Коцюбинцы находится на берегу реки Ничлава, выше по течению на расстоянии в 2 км расположено село Чагары, ниже по течению на расстоянии в 2,5 км расположено село Жабинцы. Рядом проходит железная дорога, станция Кругулец в 2-х км. Население Население по переписи 2001 года составляло 1837 человек. Языковой состав Родной язык населения по данным переписи 2001 года: Объекты социальной сферы Школа. Дом культуры. Фельдшерско-акушерский пункт. В 1985 году здесь был построен сельский общественно-культурно-спортивный комплекс. Достопримечательности Братская могила советских воинов. Примечания
Kociubeiivka, Hornostaiivka

Kociubeiivka (în ucraineană Кочубеївка) este un sat în comuna Olhîne din raionul Hornostaiivka, regiunea Herson, Ucraina. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației localității Kociubeiivka era vorbitoare de ucraineană (88,75%), existând în minoritate și vorbitori de rusă (10%). Note
Кочубеевка (Каховский район)

Кочубеевка (укр. Кочубеївка) — село в Горностаевской поселковой общине Каховского района Херсонской области Украины. В 2022 году, во время вторжения России на Украину, село было захвачено. На данный момент находится под оккупацией войск РФ. Население по переписи 2001 года составляло 80 человек. Почтовый индекс — 74621. Телефонный код — 5544. Код КОАТУУ — 6522683502. Ссылки Кочубеевка на сайте Верховной рады Украины Примечания
Кочубеївка (Каховський район)

Кочубе́ївка (в минулому — Нейкрон або Ней Крон) — село в Україні, у Горностаївському районі Херсонської області. Населення становить 80 осіб. Історія Станом на 1886 рік у колонії німців мешкало 69 осіб, налічувався 11 дворів, існували молитовний будинок та школа. 7 (20) листопада 1917 року, відповідно до Третього Універсалу Української Центральної Ради, увійшло до складу Української Народної Республіки. У лютому 2022 року село тимчасово окуповане російськими військами під час російсько-української війни. Населення Згідно з переписом УРСР 1989 року чисельність наявного населення села становила 80 осіб, з яких 39 чоловіків та 41 жінка. За переписом населення України 2001 року в селі мешкало 80 осіб. Мова Розподіл населення за рідною мовою за даними перепису 2001 року: Примітки Посилання Погода в селі Кочубеївка [Архівовано 5 березня 2016 у Wayback Machine.].
Koșara, Berîslav

Koșara (în ucraineană Кошара) este un sat în comuna Stepne din raionul Berîslav, regiunea Herson, Ucraina. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației localității Koșara era vorbitoare de ucraineană (91,61%), existând în minoritate și vorbitori de rusă (4,9%) și română (2,1%). Note
Кошара (Херсонская область)

Кошара (укр. Кошара) — село в Новорайской сельской общине Бериславского района Херсонской области Украины. Почтовый индекс — 74310. Телефонный код — 5546. Код КОАТУУ — 6520686702. Население Население по переписи 2001 года составляло 143 человека. Языковой состав Родной язык населения по данным переписи 2001 года: Местный совет 74311, Херсонская обл., Бериславский р-н, с. Степное, ул. Новая, 24 Примечания Ссылки Кошара на сайте Верховной рады Украины
Кошара (село)

Коша́ра — село в Україні, у Новорайській сільській громаді Бериславського району Херсонської області. Населення становить 143 осіб. Назва села пов'язана зі словом кошара[джерело?]. Населення Мовний склад Рідна мова населення за даними перепису 2001 року: Примітки Посилання Погода в селі Кошара [Архівовано 19 грудня 2011 у Wayback Machine.] Джерела Сайт територіальної громади [Архівовано 4 січня 2022 у Wayback Machine.]
Koșarînți

Koșarînți (în ucraineană Кошаринці) este o comună în raionul Berșad, regiunea Vinnița, Ucraina, formată numai din satul de reședință. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației satului Koșarînți era vorbitoare de ucraineană (98,25%), existând în minoritate și vorbitori de rusă (1,02%). Note Format:Koșarînți
Кошаринцы (Гайсинский район)

Кошаринцы (укр. Кошаринці) — село в Бершадской городской общине Гайсинского района Винницкой области Украины. До 2020 года входило в Бершадский район. Код КОАТУУ — 0520482303. Население по переписи 2001 года составляет 684 человека. Почтовый индекс — 24411. Телефонный код — 4352. Занимает площадь 17,42 км². Известные уроженцы Симашкевич, Николай Васильевич — украинский общественный деятель, педагог. Член Украинской Центральной рады. Ссылки Кошаринцы на сайте Верховной рады Украины (укр.)
Koșativ, Zdolbuniv

Koșativ (în ucraineană Кошатів) este un sat în comuna Bohdașiv din raionul Zdolbuniv, regiunea Rivne, Ucraina. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației localității Koșativ era vorbitoare de ucraineană (99,35%), existând în minoritate și vorbitori de alte limbi. Note
Кошатов

Кошатов (укр. Кошатів) — село в Здолбуновской городской общине Ровненского района Ровненской области Украины. До 2020 года входило в Здолбуновский район. Население по переписи 2001 года составляло 308 человек. Почтовый индекс — 35708. Телефонный код — 3652. Код КОАТУУ — 5622680603. Ссылки Кошатов на сайте Верховной рады Украины
Кошатів

Коша́тів — село в Україні, у Здолбунівській міській громаді Рівненського району Рівненської області. Населення становить 308 осіб. Географія Село розташоване на лівому березі річки Швидівки. Історія У 1906 році село Дятвовицької волості Рівненського повіту Волинської губернії. Відстань від повітового міста 10 верст, від волості 17. Дворів 33, мешканців 189. Населення Згідно з переписом УРСР 1989 року чисельність наявного населення села становила 258 осіб, з яких 123 чоловіки та 135 жінок. За переписом населення України 2001 року в селі мешкали 302 особи. Мова Розподіл населення за рідною мовою за даними перепису 2001 року: Примітки Посилання Прогноз погоди в селі Кошатів [Архівовано 5 березня 2016 у Wayback Machine.]
Краматорский ландшафтный парк

Краматорский региональный ландшафтный парк (укр. Краматорський регіональний ландшафтний парк) — объект природно-заповедного фонда Украины. Был создан 18 мая 2004 года решением Донецкого областного совета для сохранения уникальных природных объектов. По состоянию на 1 января 2017 года общая площадь парка составляет 2247,82 гектара. Состоит из пяти участков: «Беленькое», «Пчёлкинские окаменелые деревья», «Камышеваха», «Белокузьминовский», «Шабельковский». В состав парка включён геологический памятник природы местного значения «Скалообразное обнажение верхнего мела». Беленькое Территория участка «Беленькое» представляет собой целинную степь. Также на этом участке есть многочисленные выходы на поверхность меловых пород. Растительность — степная. На участке зафиксировано свыше 200 видов насекомых. 17 видов насекомых, а также некоторые виды растений занесены в Красную книгу Украины. Пчёлкинские окаменевшие деревья Площадь участка «Пчёлкинские окаменевшие деревья» составляет 15,41 гектара. На нём находятся окаменевшие араукарии. Территория участка представляет собой сосновый массив. Камышеваха Площадь участка «Камышеваха» составляет 977,7 гектар. Здесь есть озеро, в котором живут полудикие лебеди-шипуны. Лебеди появились на озере в 1973 году. Некоторые виды растений, произрастающих на этом участке, находятся под охраной: адонис волжский, рябчик русский, шафран сетчатый. Белокузьминовский участок Площадь Белокузьминовского участка составляет 268,8 гектар. На этом участке находится геологический памятник природы «Скалообразное обнажение верхнего мела». Территория участка представляет собой целинную лесостепь, на которой встречаются балки и байрачные леса. 28 видов растений, произрастающих на участке, находятся под охраной. Всего на этом участке насчитывается 120 видов травяных растений. Некоторые виды насекомых, проживающих здесь, находятся под угрозой исчезновения: махаон, сколия-гигант, сколия степная. Шабельковский участок Территория участка представлена лиственными байрачными лесами в окрестностях пос. Шабельковка и Ясногорка. Примечания Библиография Вовк И., Грибанова В. Краматорский региональный ландшафтный парк // Телегид. Специальный выпуск. Весь Донбасс. Маршруты выходного дня. 50 лучших мест для семейного отдыха. — Донецк, май 2010. — № 1. — С. 14—15. Ссылки Официальный сайт парка . Архивировано 3 декабря 2012 года. Видеосюжет о парке на YouTube Виктор Химченко. Мой край родной - Донетчина. Зеленые заповедные оазисы в городе . Вечерний Донецк (23 сентября 2009). Дата обращения: 6 июля 2011. Архивировано 27 февраля 2012 года.
Kropîvenka, Volodarsk-Volînskîi

Kropîvenka (în ucraineană Кропивенка) este un sat în comuna Rîjanî din raionul Volodarsk-Volînskîi, regiunea Jîtomîr, Ucraina. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației localității Kropîvenka era vorbitoare de ucraineană (97,86%), existând în minoritate și vorbitori de rusă (2,14%). Note
Крапивенка (село)

Крапивенка (укр. Кропивенка) — село в Хорошевской поселковой общине Житомирского района Житомирской области Украины. До 2020 года входило в Хорошевский район. Население по переписи 2001 года составляет 140 человек. Почтовый индекс — 12122. Телефонный код — 4145. Занимает площадь 4,97 км². Ссылки Крапивенка на сайте Верховной рады Украины (укр.)
Кропивенка

Кропи́венка (колишня назва — Рудня Кропивенка) — село в Україні, у Хорошівській територіальній громаді Житомирського району Житомирської області. Населення становить 140 осіб (2001). Населення За даними перепису 2001 року населення села становило 140 осіб, з них 97,86 % зазначили рідною українську мову, а 2,14 % — російську. Історія У 1906 році — Рудня Кропивенка, село Горошківської волості Житомирського повіту Волинської губернії. Відстань від повітового міста 52 версти, від волості 10. Дворів 24, мешканців 164. 3 серпня 2016 року увійшло до складу новоутвореної Хорошівської територіальної громади Хорошівського району Житомирської області. Від 19 липня 2020 року, разом з громадою, в складі новоствореного Житомирського району Житомирської області. Примітки Джерела Список населених місць Волинської губернії. — Житомир: Волинська губернська типографія, 1906. —- 219 с. Посилання Погода в селі Кропивенка
Kropiwnik (rejon kałuski)

Kropiwnik (ukr. Кропивник) – wieś na Ukrainie, w obwodzie iwanofrankiwskim, w rejonie kałuskim. Przypisy Bibliografia Kropiwnik (4), pow. kałuski, [w:] Słownik geograficzny Królestwa Polskiego, t. IV: Kęs – Kutno, Warszawa 1883, s. 699 .
Kropîvnîk, Kaluș

Kropîvnîk (în ucraineană Кропивник) este o comună în raionul Kaluș, regiunea Ivano-Frankivsk, Ucraina, formată numai din satul de reședință. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației comunei Kropîvnîk era vorbitoare de ucraineană (99,87%), existând în minoritate și vorbitori de alte limbi. Note
Крапивник (Калушская городская община)

Крапи́вник (укр. Кропивник) — село в Калушской общине Калушского района Ивано-Франковской области Украины. Делится на две части: Долишный конец и Горишный конец. Население по переписи 2001 года составляло 2239 человек. Занимает площадь 24,1 км². Почтовый индекс — 77340. Телефонный код — 03472. Ссылки Крапивник на сайте Верховной рады Украины
Kropîvnea, Volodarsk-Volînskîi

Kropîvnea (în ucraineană Кропивня) este localitatea de reședință a comunei Kropîvnea din raionul Volodarsk-Volînskîi, regiunea Jîtomîr, Ucraina. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației localității Kropîvnea era vorbitoare de ucraineană (99,05%), existând în minoritate și vorbitori de alte limbi. Note
Крапивня (Новоборовская поселковая община)

Крапи́вня (укр. Кропивня) — село в Новоборовской поселковой общине Житомирского района Житомирской области Украины. До 2020 года входило в Хорошевский район. Население по переписи 2001 года составляет 738 человек. Почтовый индекс — 12111. Телефонный код — 4145. Занимает площадь 3,888 км². Галерея Ссылки Крапивня на сайте Верховной рады Украины (укр.)