NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Кам'яниця Авенштоківська

Кам'яниця Авенштоківська — будинок на площі Ринок, 34 у Львові. Архітектура Житловий будинок, XVII століття. Перебудований у XVIII столітті архітектором Антоном Косинським. Цегляний, витягнутий вглиб ділянки, чотириповерховий, з асиметричним внутрішнім плануванням. Збереглися склепіння першого поверху і два ренесансних портали. Фасад рустований, розчленований канельованими пілястрами з ліпними капітелями, вікна з протяжними наличниками увінчані на другому поверсі трикутними, а на третьому лучковими сандриками. Фасад завершено ліпним орнаментальним фризом і розвиненим карнизом з модульонами. Примітки Джерела та література Крип'якевич І. Історичні проходи по Львові / І. Крип'якевич; авт. передм. Я. Д. Ісаєвич; упоряд., текстолог., опрац. і приміт. Б. З. Якимовича; упоряд. іл. матеріалу Р. І. Крип'якевича; худож. В. М. Павлик. — Львів : Каменяр, 1991. — 167 с. — ISBN 5-7745-0316-Х. Жилой дом, пл. Рынок, 34 // Памятники градостроительства и архитектуры Украинской ССР: Иллюстрированный справочник-каталог в 4 томах / Жариков Н., Артеменко И. и др. — Киев : Будівельник, 1985. — Т. 3. — С. 57, 58. (рос.)
Кам'яниця Бернатовичівська

Кам'яниця Бернатовичівська — житловий будинок на східній стороні площі Ринок під номером 8 у Львові, пам'ятка архітектури національного значення під охоронним № 326/7. Історія Будинок був збудований ймовірно наприкінці XVI століття. У 1754 році був власністю вінницького старости Людвіка Калиновського. Бернард Меретин розробив проєкт фасаду будинку. Після смерті Людвіка Калиновського будинок придбав торговець вином Йоганн Тренкель (Френкель). Для нього скульптор Антон Шімзер виготовив під довгим балконом три барельєфи, на яких зображено вітрильник в порту, якір та інші символи торгівлі. У XVII столітті кам'яниця належала до багатої вірменської родини Бернатовичів. Від прізвища цих власників походить її назва — Бернатовичівська. Будинок згадується в архівних документах 1658 року, коли польський король Ян II Казимир звільнив Кшиштофа Бернатовича, власника кам'яниці від військових постоїв та податків. Згодом Ян III Собеський звільнив іншого власника кам'яниці — суддю вірменського суду Львова Барнарда Кшиштофа Бернатовича від цих повинностей. У 1840-х роках був перебудований за проєктом архітектора Фридерика Баумана в стилі віденського класицизму. Від первісного будинку залишився лише цоколь. Тоді ж був надбудований четвертий поверх. У 1860-х роках фасад кам'яниці на вікнами першого та другого поверхів був прикрашений рельєфними вставками на купецьку емблематику, виконаними відомим львівським скульптором Гавриїлом Красуцьким. У 1886 році, на замовлення та за кошти власника кам'яниці Самуеля Фішера, проведено реконструкцію офіцини за проектом архітектора Вінцентія Кузнєвича. Наприкінці ХІХ — початку ХХ століття власником будинку був Абрагам Якуб та Матильда Гешелеси, 1930-х роках — Бодек Леонтин. У 1935—1936 роках фасад будинку був відновлений та під'єднана каналізація за проєктом архітектора Аби (Альберта) Корнблюта. У 1946—1981 роках в будинку містився Львівський шаховий клуб, котрий у 1982 році переїхав в будинок на вулиці Фредра, 1. Другий поверх будинку займає фондосховище Львівської обласної бібліотеки для юнацтва імені Романа Іваничука, абонемент якої знаходиться у сусідньому палаці латинських архієпископів. Архітектура Будинок цегляний, чотириповерховий, займає в глибину всю ділянку і виходить тильним фасадом (флігелем) на вулицю Івана Федорова, 14. На першому поверсі збереглося склепінчасте перекриття. Фасад прикрашений ліпниною. Див. також Будинок на вулиці Вірменській, 28 — відомий як кам'яниця Бернатовичівська Друга Галерея Примітки Посилання Дуляба Н. У Львові хочуть продати ще два приміщення на площі Ринок [Архівовано 3 листопада 2019 у Wayback Machine.] У Львові відреставрують браму Бернатовичівської кам'яниці [Архівовано 4 грудня 2019 у Wayback Machine.] Потворства площі Ринок. Фото [Архівовано 8 січня 2018 у Wayback Machine.]
Кам'яниця Бочковичівська

Кам'яниця Бочковичівська — будинок на площі Ринок, 44 у Львові. Історія Архітектура Житловий будинок, XVIII століття. Перебудований у XIX столітті. Цегляний, витягнутий у глиб ділянки, триповерховий. Зберіг характерний для середньовічної кам'яниці асиметричний трьохвіконний фасад. Примітки Джерела та література Жилой дом. пл. Рынок. 44 // Памятники градостроительства и архитектуры Украинской ССР: Иллюстрированный справочник-каталог в 4 томах / Жариков Н., Артеменко И. и др. — Киев : Будівельник, 1985. — Т. 3. — С. 61. (рос.)
Кам'яниця Вільчківська

Кам'яниця Вільчківська — житловий будинок на площі Ринок, 38 у Львові. Історія Кам'яниця Вільчківська зведена у XVII столітті. Декілька років тому будинок об'єднали з будинком № 37 та створили оглядовий зал Будинку моделей. Під час реставрації в підвалах були відкриті чудові розписи. Над дверима з'явилася емблема цеху кравців — ножиці. Архітектура Житловий будинок, XVII століття. Перебудований у XIX столітті. Цегляний, витягнутий в плані, триповерховий. У першому поверсі частково збереглися склепіння. Фасад із трьома асиметрично розташованими вікнами характерний для середньовічних кам'яниць. Його сувору простоту підкреслюють канельовані іонічні пілястри, що обрамляють вікна верхнього поверху та ритмічний арковий фриз, який завершує будівлю. Примітки Джерела та література Жилой дом, пл. Рынок, 38 // Памятники градостроительства и архитектуры Украинской ССР: Иллюстрированный справочник-каталог в 4 томах / Жариков Н., Артеменко И. и др. — Киев : Будівельник, 1985. — Т. 3. — С. 59. — 8000 прим. (рос.)
Кам'яниця Венеційська

Кам'яниця Венеційська або кам'яниця Массарівська — житловий будинок на площі Ринок, 14 у Львові, пам'ятка архітектури. Історія Кам'яниця перебудована Павлом Римлянином за участю Павла Щасливого 1589 року ренесансному стилі на місці давнішої готичної кам'яниці Гінковської (XVI століття) на замовлення консула Венеційської республіки у Львові та купця Далмати Антоніо Массарі. Перебудова торкнулася лише головного фасаду кам'яниці. У 1600 році кам'яницю реставрували. У XVIII столітті будинок називався Соммерівським, тоді він був власністю родини Лоншамів. Будинок зазнав деяких перебудов. Найзначніша з них — у XIX столітті, коли був надбудований четвертий поверх. Після надбудови четвертого поверху будинок втратив первісний вигляд. 1866 року за проєктом архітектора Вільгельма Шміда на кошти власниці Леокардії Семелковської був виконаний проєкт будівництва триповерхової офіцини. Спорудженням керував будівничий Антоній Сервацький. У 1880-х роках власником будинку був Абрагам Бранд. 1896 року магістрат за згодою власника будинку Айсіга Маркуса Марклядав дозвіл на побудову нового порталу для книгарні Павла Стажика. Декор фасаду, зокрема діамантовий руст стін, білокам'яні портали зберегли ренесансні риси. У 1930-х роках власником будинку був Давид Сесслер. Реставрації проводилися у 1936, 1998 роках. У радянські часи у будинку містилася майстерня індпошиву та ремонту одягу та головних уборів. У вересні 2007 року в підвалі будинку відкрито ресторан «Криївка», а також частину приміщень першого поверху займає кафе «Квітка», а другого поверху — ресторан «Масонська ложа». Архітектура Будинок цегляний, видовжений вглиб ділянки, чотириповерховий. Над порталом вхідної брами розташований герб Венеційської республіки — крилатий лев, що тримає відкриту книгу з написом латиною: «PAX TIBI MARCE EVANGELISTA MEVS DIXIT 1600», що у перекладі значить: «Мир буде з вами, Марк, мій євангеліст» — сказав Господь Маркові євангелісту. Дата «1600» рік стосується реставрації будинку. В сінях кам'яниці зберігся портал з датою перебудови «1660». Облицьований каменем фасад має ренесансовий характер та оригінальні завершення у вигляді волют над віконними отворами, рустований. Інтер'єр зберіг первісне тридільне планування, елементи декору та склепіння у приміщеннях першого поверху, портал в сінях. Джерела Вуйцик В. С., Липка Р. М. Зустріч зі Львовом: Путівник. — Львів : Каменяр, 1987. — С. 54. Христина Харчук. Проєкт «Інтерактивний Львів»: пл. Ринок, 14 — колишня кам'яниця «Венеційська», «Массарівська». lvivcenter.org. Центр міської історії Центрально-Східної Європи. Архів оригіналу за 21 квітня 2021. Процитовано 18 грудня 2021. Посилання Пам'ятка. Массарівська кам'яниця (1589—ХІХ ст.). oko.kiev.ua. Архів оригіналу за 4 березня 2016. Процитовано 18 грудня 2021.
Кам'яниця Гепнерівська

Кам'яниця Гепнерівська — будинок № 28 площі Ринок у Львові. Історія Бургомістр Львова Станіслав Дибович (Дибовецький) (?—1618) — доктор медицини Болонського університету, надвірний лікар короля Сигізмунда III Вази, був власником будинку № 28 на Площі Ринок. Будинок споруджений на початку XVII століття львівським райцею, доктором медицини Павлом Гепнером, який оселився в ньому 1610 року. До нас будинок, дійшов у майже незміненому вигляді, лише 1765 року додали контрфорси. На фасаді вирізьблені латинські вислови моралізаторського змісту. У будинку, що стояв на цьому місці раніше, провів ніч перед стратою Іван Підкова, один із керівників запорізького козацтва, молдавський господар, національний герой українського та молдавського народів. Архітектура Житловий будинок, XV — середина XVII століття. Цегляний, триповерховий, збереглися трьохмастне асиметричне внутрішнє планування, готичні контрфорси та склепіння в сінях, портал в інтер'єрі обрамлення вікон другого поверху мають ренесансний характер. Гладкий потинькований фасад прикрашають портал і обрамлення вікон, що складаються з канелюрованних іонічних колон і трикутних фронтонів, картушів, левових масок, головок путті. Будинок є яскравим зразком середньовічної архітектури. Уся будівля над вікнами «всипана» латинськими прислів'ями — вони натякають на фах власника: «Quis dives? Qui nil cupiat quis pauper? Avarus» («Хто ж багач? Хто не має жадань. А хто вбогий? Захланний». Фраза з твору пізньолатинського поета Авзонія), «Nunquam discrepat utile a decoro» («Ніколи не дисонує корисне з красивим». Фраза з твору Авзонія), «Deus meus et omnia» («Ти мій Бог і моє все». Гасло францисканців), «Ubi charitas ibi Deus» («Де милосердя, там Бог». Перегукується з першим посланням Івана Богослова), «Ubi uber ibi tuber» («Вщерть добра є — випирає». Латинське прислів'я), «Ubi opes ibi amici» («Де багатство, там і друзі». Овідій), «Probus invidet nemini» («Добрий не заздрить нікому». «Тімей» Цицерона), «Domat omnia virtus» («Чеснота долає все»), «Virtutis praemium honor» («Нагорода за доброчесність — шана». «Нікомахова естетика» Арістотеля), «Sola triumfat virtus» («Лише доброчесність тріумфує»), «Imis alta» («Низьким висока»). Декілька аналогічних фраз також можна побачити і на фасаді іншої будівлі — № 23 (Кам'яниця Шольц-Вольфовичів). Примітки Джерела та література Жилой дом, пл. Рынок, 28 // Памятники градостроительства и архитектуры Украинской ССР: Иллюстрированный справочник-каталог в 4 томах / Жариков Н., Артеменко И. и др. — Киев : Будівельник, 1985. — Т. 3. — С. 55, 56. — 8000 прим. (рос.) Содомора А., Домбровський М., Кісь А. Anno Domini. Року Божого: Латинські написи Львова / Автор проекту Василь Ґабор. — Львів : ЛА «Піраміда», 2008. — 288 с. — ISBN 978-966-441-021-6.
Кам'яниця Гайслярівська

Кам'яниця Гайслярівська — житловий будинок на Площі Ринок, 11 у Львові, пам'ятка архітектури. Історія Будинок був збудований у 1899—1900 роках. Архітектура Будинок цегляний, тинькований, прямокутний в плані, чотириповерховий. Фасади вирішені в стилі класицизму, прикрашені ліпними гірляндами, пілястрами, що обрамляють вікна. Балкон з ажурною металевою решіткою підтримують декоративні кронштейни. Будівлю увінчує розвинутий карниз із модульонами. Література про кам'яницю на сайті «око» [Архівовано 4 березня 2016 у Wayback Machine.]
Кам'яниця Грацівська

Кам'яниця Грацівська, кам'яниця Гуттетерівська — житловий будинок на площі Ринок, 18 у Львові, пам'ятка архітектури. Історія Будинок збудований у 1533 році, перебудований у 1777. У 2016—2017 роках фасад будинку реставрували. Архітектура Будинок цегляний, тинькований, прямокутний у плані, чотириповерховий. На першому поверсі збереглися готичні склепіння. Пласкі пілястри розчленовують фасад на три поля, що відповідає внутрішньому плануванню. Вікна прикрашені глибоко профільованими обрамленнями, на другому поверсі — балкон з декоративною металевою решіткою. Примітки Джерела Крип'якевич І. Історичні проходи по Львові / авт. передм. Я. Д. Ісаєвич; упоряд., текстолог. опрац. і примітки Б. З. Якимовича; Упоряд. іл. матеріалу Р. І. Крип'якевича; Худож. В. М. Павлик. — Львів : Каменяр, 1991. — С. 41—43. — 30000 прим. — ISBN 5-7745-0316-Х. про кам'яницю на сайті «око». [Архівовано 4 березня 2016 у Wayback Machine.]
Кам'яниця Гренсівська

Кам'яниця Гренсівська (також Гренцівська, або Карвівська) — будинок № 41 площі Ринок у Львові. Історія У XVII-XVIII століттяях тут містилася господа одного з найбагатших у Львові цехів — ювелірів. Наприкінці XIX століття будинок належав вірменській родині Барончів. Тут мешкав відомий львівський скульптор Т.Баронч. Архітектура Житловий будинок, XVII століття. Перебудований у XIX столітті. Цегляний, витягнутий вглиб ділянки, чотириповерховий, зберіг склепінчасті перекриття в деяких приміщеннях першого поверху. Основним декоративним елементом розчленованого плоскими пілястрами фасаду служать ажурні решітки балконів. Прекрасним зразком пластики є маскарон в замку порталу. Примітки Джерела та література Жилой дом, пл. Рынок, 41 // Памятники градостроительства и архитектуры Украинской ССР: Иллюстрированный справочник-каталог в 4 томах / Жариков Н., Артеменко И. и др. — Киев : Будівельник, 1985. — Т. 3. — С. 60. — 8000 прим. (рос.)
Каменица Дараганов

Каменица Дараганов — памятник архитектуры национального значения в Козельце (Покорщине). Повреждён, не реставрирован. Здание не используется. История Постановлением Кабинета Министров УССР от 24.08.1963 № 970 «Про упорядочение дела учёта и охраны памятников архитектуры на территории Украинской ССР» («Про впорядкування справи обліку та охорони пам’ятників архітектури на території Української РСР») присвоен статус памятник архитектуры национального значения с охранным № 846/2 под названием Каменица. Не установлена информационная доска. Описание Каменица входит в усадебный комплекс В. Г. Дараган, что на правом берегу реки Остёр в бывшем селе Покорщине. Кладовая построена в 1-й половине 18 века в формах барокко и ампира. Одна из немногих сохранившихся каменных хозяйственных построек 18 века на Левобережной Украине. Композиция обладает цельностью и простотой архитектурного замысла, лаконичностью форм и хорошими пропорциями. Кирпичная, двухэтажная на глубоком подвале (повторяет по размерам наземные этажи), квадратная в плане кладовая, однокамерная. Декор конца 18 века, на второй этаж ведёт деревянная лестница более позднего периода. Перекрыт сомкнутыми сводами под четырехскатной крышей железной кровли. Входы на первый и второй этажи со стороны западного фасада. Окна и двери с трёхцентовыми перемычками и ушастыми наличниками, в окнах — решетки. Стены увенчаны развитыми карнизами, раскрепованными на пилястрах, разделяющие фасады и подчеркивающих раскрепованные углы здания, по горизонтали членятся междуэтажным также раскрепованным карнизом. В интерьере множество ниш, которые имели функциональное предназначение. Примечания Литература Чернігівщина: Енциклопедичний довідник, К.: УРЕ і м. М. П. Бажана, 1990. — с. 212 ДАРАГАНІВ КАМ’ЯНИЦЯ Памятники градостроительства и архитектуры Украинской ССР, т.4, с.303
Кам'яниця Дараганів

Кам'яниця Дараганів — пам'ятка архітектури, унікальна господарська будівля (комора) 18 століття, що входить до комплексу споруд садиби Покорщина. Історія Збудована київським полковником Юхимом Дараганом. Використовувалася для зберігання зброї, а також як скарбниця Київського полку. Архітектура Будівля збереглася в первісному об'ємі. Декор відноситься до 1750—1770 років, дерев'яні сходи, що ведуть на другий поверх — сучасні. Споруда має стильові ознаки бароко і ампіру. Цегляна, квадратна в плані, однокамерна, двоповерхова з глибоким підвалом, який повторює по розмірах наземні поверхи. Перекриття — зімкнуті зводи, дах чотирьохскатний, крівля залізна. Входи на перший і другий поверхи з боку західного фасаду. Вікна і двері з трьохцентровими перемичками і вухатими наличниками. У вікнах — ґрати. Стіни увінчані розвиненими карнизами, розкріпованними на пілястрах, що членують фасади і що підкреслюють розскріповані кути будівлі, по горизонталі членуються міжповерховим також розкріпованим карнизом. Тяжіння до улаштування льохів виявилося в тому, що тут зведено три поверхи: наземний, напівпідвальний і власне підвальний, з багатьма нішами. Загадкою тут є відсутність кам'яних сходів, навіть не видно їх слідів в наземному поверсі, що розташований над землею на висоті 2—2,5 м. Мабуть, для більшої безпеки зберігання майна на верхній поверх вели дерев'яні приставні сходи. Просторове вирішення інтер'єру збагачене наявністю великої кількості ніш, що мали функціональне призначення. Композиція споруди відрізняється цілісністю і простотою архітектурного задуму, лаконізмом форм і хорошими пропорціями. Пам'ятка — одна з небагатьох кам'яних господарських споруд XVIII століття, що збереглися, на Лівобережній Україні. Джерела Садиба «Покорщина», др. пол. XVIII ст. [Архівовано 28 травня 2010 у Wayback Machine.](укр.) Памятники градостроительства и архитектуры Украинской ССР [Архівовано 19 серпня 2008 у Wayback Machine.](рос.) Цапенко М. П. Архитектура Левобережной Украины XVII—XVIII веков. — М.: Стройиздат, 1967.
Кам'яниця Гєлазинівська

Кам'яниця Гєлазинівська — будинок № 36 площі Ринок у Львові. Історія Будинок споруджений у 1778-1781 рр. архітектором П'єром Дені Ґібо на місці кам'яниці XVII століття. Наприкінці XVIII століття тут мешкав князь Юзеф Понятовський (1763-1813), видатний польський політичний і військовий діяч, маршал Наполеона І, національний герой Польщі. З початку XX століття тут містилася крамниця «Народної торгівлі», українського Крайового споживчого союзу, заснованого Б. Нагірним у 1883 р. На фасаді спілка Кобзарів України встановила 2003 року меморіальну таблицю на честь Миколи Володимировича Досінчука-Чорного, який у ній проживав. На 2017 рік будинок невідомо яким чином був позбавлений статусу пам'ятки національного значення, по суті зруйнований при будівництві ресторану "36 По". При цьому з фасаду усунули меморіальну таблицю та таблицю про його приналежність до пам'яток архітектури, що ще видніються на сусідній фотографії. Архітектура Житловий будинок, XVIII століття. Побудований архітектором П'єром Дені Ґібо. Перебудований у XIX столітті. Перший поверх облицьований каменем, витягнутий, прямокутний у плані, чотириповерховий, частина приміщень першого поверху перекрита склепіннями. Найцікавіша декоративна деталь гладко оштукатуреного фасаду — консолі, які підтримують балкон. З давньої будівлі фактично залишилася лише фасадна стіна. Примітки
Кам'яниця Домбровського

Кам'яни́ця Домбро́вського — житловий будинок на Площі Ринок, 21 у Львові, пам'ятка архітектури. Література Про кам'яницю на сайті «око». [Архівовано 26 грудня 2014 у Wayback Machine.]
Кам'яниця Коритовського

Кам'яниця Коритовського — будинок № 29 площі Ринок у Львові. Історія Ділянка, на якій стоїть будинок, склалася з двох ділянок. Одну з них займала кам'яниця патриціїв Кампіанів, Шарфенберґів (Острогурських), Ґроссваєрів, другу — будинок Станіслава Дибовицького (Дибовича), надвірного лікаря короля Сигізмунда III Вази. З 1765 року обидві ділянки належали комендантові Львова Феліц'янові Коритовському. Він купив землю, але на будівництво нової оселі не мав грошей. Прибутки коменданта Львова в зубожілій на той час Польщі були дуже малими. 1768 р. на Правобережжі спалахнув могутній народний рух — Коліївщина. Повстання було жорстоко придушене, 400 полонених гайдамаків прислали на страту до Львова. Страту повинен був провести останній польський королівський комендант львівського гарнізону, полковник Феліц'ян Коритовський, який розсудив, що стратити 400 людей завжди можна встигнути, адже 400 міцних чоловіків — це безплатна робоча сила, нехай працюють. І засуджені до страти звели чудовий будинок. Закінчений він був 1770 року. Після цього гайдамаків стратили: частину — у Львові, на горі Страт, а частину — по містечках Галичини, після жорстоких катувань. Цікаво, що 1769 року Ф. Коритовський очолив оборону міста від барських конфедератів, проти яких боролися за рік перед тим гайдамаки. У 1803 року будинок став власністю швейцарця Доменіко Андреоллі. У 1825 році він відкрив у наскрізному проході одну з перших цукерень у Львові. У 1850 році тут, у крамниці А. Федоровського продавалися поштові марки, оскільки поштових відділень у місті ще не було. А поштові марки тоді були новинкою. Будинок має прохід з Ринку на вулицю Театральну — пасаж. Тому і вживалася назва «Пасаж Андреоллі». Мабуть, він виник на місці проїзду між кам'яницями Дибовичівською і Цетнерівською (нині вул. Театральна, 10), який існував ще у 1718 році. Архітектура Житловий будинок, збудований у 1768 році на місці двох старих кам'яниць. Цегляний, прямокутний а плані, чотириповерховий. Розчленований рустованими лопатками фасад завершений трикутним фронтоном, який прикрашений ліпленням. Одна з небагатьох будівель на площі в стилі ампір.. Зауваги Примітки Джерела, література Wujcyk W. Architekt lwowski Franciszek Ksawery Kulczycki: (na podstawie badań archiwalnych) [Архівовано 12 березня 2017 у Wayback Machine.] // Sztuka Kresów Wschodnich: materiały sesji naukowej. — Kraków, 1998. — № III. — S. 156. (пол.)
Кам'яниця Зухоровичівська

Кам'яниця Зухоровичівська (також Гулінська, чи Дацковська) — будинок № 40 площі Ринок у Львові. Історія Кам'яниця Зухоровичівська споруджена у XVII ст. У другій половині XVIII ст. належала монастирю св. Онуфрія. Певні роботи в цьому будинку були виконані Бернардом Меретином. Незадовго до смерті Меретин доручив Пінзелю виконати дві балконні консолі на кам'яниці, яка тоді перебудовувалась під резиденцію митрополита Лева Шептицького. У 1761 році будинок вже мав дах. У 1773 р. на замовлення члена Ставропігії королівського поштмейстера Антона Дейми була перебудована і прикрашена фігурами атлантів. На думку Володимира Вуйцика, схожість манери виконання лицарів, які підтримують балкон кам'яниці Зухоровичівської, з лицарями, які підтримують балкон на кам'яниці Убальдіні, дозволяє припустити, що автором обидвох робіт був Франциск Оленський. Архітектура Житловий будинок, XVII століття. Перебудований у XVIII столітті. Цегляний, витягнутий в плані, триповерховий з мансардою, зберіг асиметричне трьохчастинне внутрішнє планування і склепінчасті перекриття в деяких приміщеннях першого поверху. Увагу привертають фігури атлантів, які підтримують балкон. Примітки
Кам'яниця Кільяніщинська

Кам'яниця Кільяніщинська — будинок № 33 площі Ринок у Львові. Історія Кам'яницею на початку 30-х років XVII ст. володів міщанин Лончич, а з 1637 р. — аптекар Ян Кільяніста, тому вона і називалася Кільяніщинською. Сучасного (або майже сучасного) вигляду будинок набув у першій половині XVIII ст., коли був перебудований за проектом уславленого архітектора Бернарда Меретина. Перебудовувався і пізніше, у XX ст., Наприклад, у 1910 р. вхідні двері були розташовані не там, де зараз, а майже на розі, на місці нинішнього вікна. З давніх-давен перший поверх використовувався для кав'ярні. Після чергової реконструкції кав'ярня мала назву «На Ринку». Зараз тут ресторан «Ольмар» з входом із вул. Краківської. Але заклад має неофіційну назву — «Кентавр», оскільки бічну стіну, від вул. Краківської, прикрашає зображення кентавра з пивним кухлем у руці. Архітектура Житловий будинок, XVII століття. Перебудований у XVIII столітті. Цегляний, витягнутий в плані, чотириповерховий, верхній поверх добудований. В облицьованому каменем першому поверсі збереглися склепіння. Другий і третій поверхи об'єднані гладкими пілястрами з композитними капітелями, вікна другого поверху увінчані своєрідними хвилястими сандриками, третього — профільованими поличками.. Примітки