Гиновичі

Гино́вичі — село в Україні, у Бережанській міській громаді Тернопільського району Тернопільської області. Поштове відділення — Жуківське. До 2020 року підпорядковане Жуківській сільраді. До Гиновичів приєднано хутір Писарка. Межує на півдні з м. Бережани, на заході з с. Лапшин, на півночі з с. Жуків. Розташоване на лівому березі річки Золота Липа. Населення — 488 осіб (2001). Дворів — 130. Географія У селі є 2 вулиці: Івана Франка та Лесі Українки. Клімат Для села характерний помірно континентальний клімат. Гиновичі розташовані у «холодному Поділлі» — найхолоднішому регіоні Тернопільської області. Історія Поблизу Гиновичів виявлено поселення трипільської культури і знахідки часів Київської Русі. Перша писемна згадка — 1475 року. У 1530—1583 роках Гиновичі — власність Сенявських. 1626 року внаслідок нападу татар село було зруйноване на 67 %. Власником маєтку в селі був дідич Бережан граф Станіслав Потоцький. Діяли товариства «Просвіта» (від 1897), «Січ» (від 1908), «Луг», «Сільський господар», «Рідна школа», «Союз українок». У 1909—1944 роках проходила залізниця Львів — Підгайці. З 1 серпня 1934 року відповідно до закону про самоврядування (23 березня 1933 року) увійшло до складу сільської гміни Бережани. 23 січня 1947 року в урочищі Вертеби, що в лісі поблизу сіл Жуків, Гиновичі та Куропатники у бою з московськими окупантами героїчно загинули: Микола Арсенич , його дружина Ганна Гунька, охоронець «Клим» , а також зв’язкова Центрального Проводу ОУН і Головного Командира УПА Романа Шухевича Марія Римик («Маруся», «Наталка», «Марія»). 12 червня 2020 року, відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України № 724-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Тернопільської області» увійшло до складу Бережанської міської громади. 19 липня 2020 року, в результаті адміністративно-територіальної реформи та ліквідації Бережанського району, село увійшло до складу Тернопільського району. Населення Населення села в минулому: Мова Розподіл населення за рідною мовою за даними перепису 2001 року: Політика Від 28 квітня 2012 року село належить до виборчого округу 165. Парламентські вибори, 2019 На позачергових парламентських виборах 2019 року у селі функціонувала окрема виборча дільниця № 610021, розташована у приміщенні народного дому. Результати зареєстровано 336 виборців, явка 68,75%, найбільше голосів віддано за «Слугу народу» — 24,35%, за «Європейську Солідарність» — 23,48%, за Всеукраїнське об'єднання «Батьківщина» — 13,91%. В одномандатному окрузі найбільше голосів отримав Іван Чайківський (самовисування) — 37,99%, за Тараса Юрика (Європейська Солідарність) — 21,83%, за Володимира Кісілевича (Слуга народу) — 17,47%. Пам'ятки і пам'ятники Стоянка та поселення Гиновичі I (пізній палеоліт, висоцька культура); Стоянка Гиновичі II (40—10 тис. років до н. е.); Стоянка Гиновичі III (пізній палеоліт, епоха бронзи, ранній залізний вік); Поселення Жуків І (IV тис. до н. е., II пол. III тис. до н. е., XVI—XIV ст. до н. е., XII—IX ст. до н. е.); Могильник та стоянка Жуків III (пізній палеоліт (40—10 тис. років до н. е.), висоцька культура (XI—VI ст. до н. е.)); Є церква Перенесення мощей Святого Миколая (1931; мурована, реставрована 1995), «фігура» Божої Матері (1990), «фігура» Ангела Хоронителя на честь 2000-ліття народження Ісуса Христа і 525-річчя заснування села (2000). Споруджено пам'ятник Тарасу Шевченку (1999; скульптор В. Красновський), встановлено 2 хрести на честь скасування панщини, 5 хрестів на місці загибелі вояків УПА, пам'ятний знак на честь 2000-ліття від дня на честь проголошення незалежності України і 525-річчя заснування села Гиновичі. Насипано могилу УСС, символічну могилу жертвам сталінських репресій (1989). Пам'ятник Т. Шевченку Щойновиявлена пам'ятка монументального мистецтва. Розташований біля школи. Встановлений 1999 року. Скульптор — В. Красновський. Пам'ятник виготовлений із бетону. Постамент — 2,4 м; скульптура — 1,5 м, площа — 0,0020 га. Соціальна сфера Діють загальноосвітня школа І ступеня, бібліотека. Відомі люди У Гиновичах народилися: релігійний діяч, літератор отець І. Заверуха, Дмитро Мищишин (1984—2016) — молодший сержант, механік-водій механізованої роти військової частини В 4680. художник Я. Миколишин, доцент ТАНГ М. Федчишин, Недільський Василь Васильович (1982—2022) — молодший сержант Збройних сил України, учасник російсько-української війни. кандидат хімічних наук В. Федина, польський славіст, літературознавець Мар'ян Якубець. польський юрист, землевласник, фермер, громадський діяч, політик, член Сейму Другої Польської Республіки Стефан Трачевський Січові стрільці Січові стрільці-уродженці села Гиновичі: стрілець Штепановий Михайло (нар. 1895, 5 сотня) Примітки Бібліографія Про село видано кн. О. Віятик (Штепованої) «Гиновичі. Історико-краєзнавчий нарис» (2002). Література Подуфалий М., Уніят В. Гиновичі // Тернопільський енциклопедичний словник : у 4 т. / редкол.: Г. Яворський та ін. — Тернопіль : Видавничо-поліграфічний комбінат «Збруч», 2004. — Т. 1 : А — Й. — С. 353. — ISBN 966-528-197-6. Hinowice // Słownik geograficzny Królestwa Polskiego. — Warszawa : Druk «Wieku», 1882. — Т. III. — S. 72. (пол.) — S. 72. (пол.) Посилання Гиновичі на сайті «Замки та храми України» [Архівовано 23 вересня 2015 у Wayback Machine.] (укр.)