Верещаки (Кременецький район)

Вереща́ки — село в Україні, у Лановецькій міській громаді Кременецького району Тернопільської області. Розташоване на річці Свинорийка на півдні району. До 2020 року — адміністративний центр Верещаківської сільської ради. До села приєднано хутори Зелений та Мусоровеччина, хутори Мала Думанинка і Паньківці викреслені з облікових даних у зв'язку з переселенням жителів. Населення — 709 осіб (2012). Історія Перша писемна згадка — 1579, згідно з якою Верещаки фігурують як містечко Верещак — власність князя Ю. Воронецького. 1601 року село спустошили татари. Наприкінці XVII століття Верещаки Кременецького повіту згадуються як заставне володіння Почаївського монастиря, а в 1700 році — як земельна власність Тимофієвичів (556 десятин). Від 1869 року діяла церковнопарафіяльна школа, яку відкрив священик І. Левицький у власному будинку На початку XX ст. у Верещаках налічувалось 154 господарства, мешкало 1199 парафіян, з них римо-католиків — 200, євреїв — 30. До 1914 року Верещаки — прикордонне село, відділене від земель Австро-Угорщини вузькою дорогою. У 20-30 роках XX ст. діяло товариство «Просвіта». На 1936 рік село входило до ґміни Вишгородок Кременецького повіту. 1943 року через Верещаки проходило з'єднання Сидора Ковпака. В. Войцехович у своїй книзі «Сто днів звитяги» пише, що під час перебування ковпаківців у лісах поблизу Верещак між сотником УПА Журбою і комісаром Руднєвим (начальником штабу партизанського загону Ковпака, колишній офіцер царської армії) велись переговори про обмін зброї на харчі. В роки Другої світової війни чимало верещаківців брали участь у визвольній війні ОУН, УПА, в повстанському русі. Найвідоміший з них І. Т. Климишин (псевдо «Крук»), який пройшов шлях від сотника до начальника штабу групи УПА-Південь. 12 червня 2020 року, відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України № 724-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Тернопільської області» увійшло до складу Лановецької міської громади. 19 липня 2020 року, в результаті адміністративно-територіальної реформи та ліквідації Лановецького району, село увійшло до складу Кременецького району. Населення Мова Розподіл населення за рідною мовою за даними : Пам'ятки Є церква Ікони Казанської Божої Матері (1867; дерев'яна). Споруджено: пам'ятник полеглим у німецько-радянській війні воїнам-односельцям (1985). пам'ятний хрест при в'їзді в село (оновлений 2019 року за ініціативи Івана Кривокульського). У селі є могила загиблих від рук поляків. Від 1920 року поляки, повернувшись у село, розстріляли п'ять ревкомівців, які були поховані у братській могилі. У 1950 році на могилі встановлено обеліск з мармурової крихти із прізвищами вбитих. Соціальна сфера Діють: сільський округ загальноосвітня школа І-II ступенів клуб ФАП відділення «Укрпошти» Відомі люди Народилися Волощук Михайло Володимирович ("Циклон")(нар. 19 липня 1980 — пом. 12 серпня 2014) — підполковник Міністерства внутрішніх справ, вояк Добровольчого корпусу «Правого Сектору», учасник російсько-української війни. Климишин Іван (Крук) (псевдо: Крук) (нар. 1918 — пом. 7 травня 1944, Лопушненський ліс, район с. Лопушне, Кременецький район, (можливо с. Лопушне, Лановецький район), Тернопільська область) — організатор перших збройних відділів УПА, командир куреня. Юхновський Василь Юрійович (1954) — член Президії Лісівничої академії наук України, завідувач кафедри лісової меліорації та оптимізації лісоаграрних ландшафтів Національного університету біоресурсів і природокористування України, доктор сільськогосподарських наук, професор, журналіст і громадський діяч В. Ковальчук, громадський діяч І. Ковальчук, педагог, громадський діяч Г. Фарштей-Кичук педагог М. Шмир. Проживали педагог, літератор В. Дячук, вчений-астроном, професор, академік Іван Климишин. Галерея Примітки Література Цинкаловський О. Стара Волинь і Волинське Полісся. Краєзнавчий словник — від найдавніших часів до 1914 року. — Вінніпег : Накладом Товариства «Волинь», 1984—1986. Тернопільський енциклопедичний словник : у 4 т. / редкол.: Г. Яворський та ін. — Тернопіль : Видавничо-поліграфічний комбінат «Збруч», 2004. — Т. 1 : А — Й. — 696 с. — ISBN 966-528-197-6.