NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Дендропарк імені Бенедикта Дибовського

Дендропа́рк і́мені Бенеди́кта Дибо́вського — дендрологічний парк місцевого значення в Україні. Розташований у місті Львові, на вулиці Кубанській, 12. Площа 0,644 га. Створений 2010 року на території Львівського міського еколого-натуралістичного центру. Дендропарк прилягає до північно-західної частини Снопківського парку. Дендрарій закладений 1910 року відомим ботаніком, зоологом, дендрологом Бенедиктом Дибовським. Це — одна з найбільших у Львові дендрологічних колекцій, численніші колекції лише у львівських ботанічних садах. У парку зростає 113 видів та форм дерев і кущів, є старі дерева (віком понад 150 років), зокрема, тис ягідний, який занесений до Червоної книги України. Зібрана колекція червонокнижних і декоративних трав'янистих рослин. Зоологічна колекція нараховує понад 130 видів тварин. Галерея Джерела У Львові створили Дендропарк імені Бенедикта Дибовського [Архівовано 8 серпня 2014 у Wayback Machine.] Львівський дендропарк збираються замінити житловими будинками Дендропарк імені Бенедикта Дибовського[недоступне посилання з липня 2019]
State Bureau of Investigation (Ukraine)

The State Bureau of Investigation (Ukrainian: Державне Бюро Розслідувань, romanized: Derzhavne Biuro Rozsliduvan') is a law enforcement agency of Ukraine that investigates criminal proceedings involving law enforcement officers, judges, and high-ranking officials. It is commonly known in Ukraine as DBR (ДБР) or anglicized as SBI. Gradually, the DBR took over the function of preparatory proceedings from the prosecutor's office. History The State Bureau of Investigation was established by the law signed by the President of Ukraine on 14 January 2016, and resolution of the CabMin no. 127. On 10 April 2020 Ukraine's State Bureau of Investigations handed a murder suspicion notice to a former People's Deputy of Ukraine Tetiana Chornovol. Chornovol is accused of "controlling actions of a group of people and directly participating in the arson" of the Party of Regions office building. On 4 October 2024, the SBI arrested two officials from the Khmelnytskyi Oblast. The two officials worked for the Ukraine's Pension Fund. They are accused of illegally registering men with "non-existent diagnoses" to help them avoid being conscripted. The SBI's search found some $5.2 million USD, Hr 5 million, 300,00 euros, jewellery, 9 cars and ownership of some 30 properties in Ukraine, Turkey, Spain and Austria. See also National Anti-Corruption Bureau of Ukraine References External links Media related to State Bureau of Investigations of Ukraine at Wikimedia Commons
Государственное бюро расследований (Украина)

Государственное бюро расследований (укр. Державне бюро розслідувань України, ДБР) — центральный правоохранительный орган Украины, начавший свою деятельность 27 ноября 2018 года. ГБР является юридическим лицом публичного права, осуществляет свои полномочия непосредственно и через территориальные управления. Представительства ГБР расположены в Киеве, Львове, Хмельницком, Николаеве, Мелитополе, Полтаве и Краматорске. С 2020 года в состав ГБР включены Институт подготовки кадров и Научно-исследовательский институт судебных экспертиз. Цели и задачи ведомства заключаются в расследовании уголовных дел, в которых фигурируют правоохранители, судьи и высшие чиновники (от министров до начальников государственных управлений). Со временем бюро окончательно возьмёт на себя функцию досудебного (предварительного) следствия у прокуратуры. Последняя занимается следствием начиная с 1996 года на временной основе — в соответствии с пунктом 9 Переходных положений Конституции Украины. Уголовным процессуальным кодексом Украины было предусмотрено создание органа в срок до 20 ноября 2017 года. Закон Украины о Государственном бюро расследований принят 12 ноября 2015 года, подписан Президентом 14 января 2016 года, вступил в силу 1 марта 2016 года. История 13 апреля 2012 года был принят новый Уголовный процессуальный кодекс Украины, согласно которому Государственное бюро расследований должно было стать органом досудебного расследования (наряду с органами внутренних дел, СБУ и налоговой службой Украины). Часть своего послания Верховной Раде Украины в 2013 году президент Виктор Янукович посвятил теме создания ГБР: 14 октября 2014 года был принят закон Украины «О прокуратуре», в котором было заложено создание Государственного бюро расследований (пп. 4, 5, 11 в главе XIII «Переходные положения»). Примечания
Деснянський парк

Десня́нський парк — парк в Деснянському районі Києва, розташований на території житлового масиву Вигурівщина-Троєщина, проспект Червоної Калини, вулицею Рональда Рейгана та вулицею Архітектора Ніколаєва. Площа парку — 9,67 га. Історія Як зелена зона на новому масиві Вигурівщина-Троєщина сформувався у 2-й половині 1990-х років, однак ще до середини 2000-х років була розпланована та засаджена деревами лише північна частина парку. Південна частина була розпланована та засаджена впродовж 2008-2009 років. Сучасний стан Парк засаджено листяними породами дерев (липа, клен та ін.), доріжки обсаджено кущами. У 2005 році з нагоди 60-річчя закінчення німецько-радянської війни встановлено Обеліск Пам'яті та алею Пам'яті, з нагоди чого здійснено реконструкцію парку. 30 червня 2026 року в парку відкрито «Алею Героїв» для вшанування пам’яті Захисників і Захисниць України, життя яких було пов’язане з Деснянським районом. Див. також Парки Деснянського району Парки Києва Примітки Посилання Деснянский парк [Архівовано 16 грудня 2013 у Wayback Machine.]
Камбанария на „Света София“ в Киев

Камбанарията на катедралата „Света София“ в Киев е украински паметник на културата в стила на украинския (казашкия) барок. Тя е един от украинските национални символи и символи на Киев. Построена е между 1699 и 1706 година, възстановена е през 1744–1748 година по проект на Йохан Шедел. През 1851–1852 година е построен четвъртият ѝ етаж по проект на епархийския архитект Павел Спаро. Включена е под №527 в Списъка на световното културно и природно наследство на ЮНЕСКО заедно със сградите от комплекса към катедралата. Височината на камбанарията е 76 метра. Архитектура Основите на камбанарията са с размер 20 на 14 метра. Височината ѝ е 76 метра и има четири етажа. Стените на първия етаж са с дебелина от 1,5–2 m и се пресичат под прав ъгъл. Той служи като основа за по-горните етажи, на които дебелината на стените е по-малка, вероятно, за да се намали тежестта върху основите. От оригиналната камбанария, построена между 1699 и 1706 година днес е запазена само част от втория етаж. Тъй като впоследствие архитектурата и интериорът ѝ са проектирани в същия стил, камбанарията се възприема като едно цяло. Долните две нива са правоъгълни, а горните две – осмоъгълни. Над тях има позлатен купол, върху който е поставен кръст. Четирите постепенно изтъняващи се нагоре нива и куполът върху тях придават на сградата пирамидален вид и подчертават великолепието ѝ. Арките на трите горни нива имат процепи навън. Скулптурите, които украсяват катедралата, взаимодействат перфектно с архитектурната ѝ композиция. Декоративните орнаменти включват различни гипсови елементи – фигури на ангели, цветя, букети, венци, хералдически двойни орли и др. Източната фасада на третия етаж, гледаща към Софийския площад, е украсена с фигури на апостол Андрей и княз Владимир, които въвеждат християнството в Украйна. Западната фасада, гледаща към двора на манастира, е украсена със статуи на свети архангел Рафаил и апостол Тимотей Ефески. Стенописите отпреди реконструкцията от 1851–1852 година са изрисувани с полихромна боя. След реконструкцията от 1744–1748 година стените са боядисани в синьо, гипсовите орнаменти са в цвят „слонова кост“, а изображенията на светци и ангели са със следните цветове: лицата – в жълто, косите – в черно, а дрехите – многоцветни. След реставрацията и добавянето на четвъртия етаж, камбанарията е пребоядисана в два цвята. Във всички периоди скулптурите и орнаментите остават бели или „слонова кост“ Галерия
Дуб Шевченка в селі Мар'янське

Дуб чере́шчатий (Дуб Шевченка в селі Мар'янське) — ботанічна пам'ятка природи місцевого значення в Україні. Розташована в межах Великобагачанського району Полтавської області, в селі Мар'янське. Площа 0,02 га. Статус надано згідно з рішенням облвиконкому № 135 від 18.04.1964 року. Перебуває у віданні Михайлівської сільської ради. Статус надано для збереження одного екземпляра вікового дуба. Обхват стовбура 4,8 м, висота дерева 25 м, вік близько 400 років. 2009 року під час сильного вітру від дуба відпала велика гілка. Дерево-пам'ятка потребує лікування. Історія Під дубом Т. Г. Шевченко в жовтні 1845 р. написав поеми «Невольник», «Єретик» та «Стоїть в селі Суботові». Він гостював тут протягом двох місяців в маєтку відставного майора Олександра Лук'яновича, малюючи портрети його родини. Примітки Джерела Заповідна краса Полтавщини. Т. Л. Андрієнко, О. М. Байрак, М. І. Залудяк та інші. — Полтава: ІВА «Астрея», 1996. — 188 с.: іл. 88. Державний кадастр територій та об'єктів природно-заповідного фонду України [Архівовано 22 грудня 2021 у Wayback Machine.]
Дуб біля с. Кропивинці

Дуб у селі Кропивинці — ботанічна пам'ятка природи місцевого значення в Україні. На даний час цей дуб оборали. І залишили маленький клаптик землі. Для існування цього велетня. Опис Знаходиться в селі Кропивинці Роменського району Сумської області. Площа - 0, 02 га. Статус надано у 1972 р. Охороняється місце зростання унікальних вікових дубів. Тут зростає один із найстаріших дубів України. Обхват 7,10 м. Висота 37 м. Вік 800 років. Галерея Див. також Вікові та меморіальні дерева України Ветерани рослинного світу України Дуб Виноски Література Природно-заповідний фонд Сумської області: Атлас-довідник. — К.: ТОВ «Українська картографічна група», 2019. — 96 с Шнайдер С. Л., Борейко В. Е., Стеценко Н. Ф. 500 выдающихся деревьев Украины. — К.: КЭКЦ, 2011. — 203 с. Рішення 20 сесії Сумської обласної ради 7 скликання від 06.07.2018 «Про зміни в мережі територій та об'єктів природно-заповідного фонду області» Сумський окружний адміністративний суд зобов'язав Роменську міську раду розробити проєкт землеустрою та встановити кордони об'єкта природно-заповідного фонду для захисту одного з найстаріших дерев на Сумщині "Дуба біля с. Кропивинці". Посилання Фотогалерея самых старых и выдающихся деревьев Украины [Архівовано 8 квітня 2014 у Wayback Machine.] Перелік об'єктів природно-заповідного фонду України в Сумській області [Архівовано 20 жовтня 2020 у Wayback Machine.]
Урочище Дубина (пам'ятка природи)

Уро́чище Дуби́на — зоологічна пам'ятка природи загальнодержавного значення в Україні. Розташована в межах Літинського району Вінницької області, на північний захід від смт Літин, неподалік від села Громадське. Площа 29 га. Створений у 1975 році. Перебуває у віданні Хмільницького держлісгоспу. Охороняються грабова діброва природного походження, де ростуть дуби віком від 90 до 180 років. У трав'яному покриві зростають: дзвоники персиколисті, наперстянка великоцвіта, косарики черепитчасті, також трапляються рідкісні види — лілія лісова та підсніжник звичайний, занесені до Червоної книги України. Галерея Джерела Географічна енциклопедія України : [у 3 т.] / редкол.: О. М. Маринич (відповід. ред.) та ін. — К., 1989—1993. — 33 000 екз. — ISBN 5-88500-015-8.
Дяківці (заказник)

Дя́ківці — ботанічний заказник загальнодержавного значення в Україні. Розташований у межах Вінницького району Вінницької області, біля села Дяківці в кварталах 14-17 Літинського лісництва. Площа 223 га. Створений у 1984 р. Перебуває у віданні Хмільницького держлісгоспу. Охороняються грабова діброва з домішкою ясена, берези бородавчастої. У трав'яному покриві зростають рідкісні види: цибуля ведмежа, гніздівка звичайна, коручка темно-червона, занесені до «Червоної книги України». Трапляються специфічні види: герань темна, зубниця залозиста, кадило сарматське, рівноплідник рутвицевий. На значній площі є рідкісні рослинні угруповання — березняк з покривом із цибулі ведмежої, своєрідний грабово-березовий ліс з папороттю чоловічою та папороттю жіночою у трав'яному покриві. Заказник займає плоске пониження на широкому плакорі з сірими лісовими та темно-сірими лісовими ґрунтами. Переважають в заказнику угрупування грабово-дубових лісів яглицевих, а на підвищеннях — грабово-дубових лісів зірочникових, подекуди трапляються фрагменти чисто дубових лісів (з переважанням в деревостані дуба звичайного) ліщиново-осокових. В їхньому флористичному складі домінують мезофітні неморальні види: яглиця звичайна, зірочник лісовий, маренка пахуча, медунка темна, горделімус європейський, проліска багаторічна, копитняк європейський, купина багатокольорова, мерингія трижилкова, зеленчук жовтий тощо. Найбільшою цінністю в заказнику є значні площі грабово-дубових лісів ведмежоцибулевих, які є рідкісними і внесені в «Зелену книгу Україну». Домінантом травостою даних ценозів є цибуля ведмежа, занесена до «Червоної книги України», яка має покриття 90-100 %. Ассектаторами в даних угрупованнях є типові неморальні види, які переносять вплив коллінів цибулі ведмежої: зеленчук жовтий, розхідник звичайний, копитняк європейський, медунка темна, зуб'янка цибулева, яглиця звичайна. У флорі заказника є види, занесені в «Червону книгу України»: лілія лісова, любка зеленоквіткова, коручка чемерникоподібна, підсніжник білосніжний, гніздівка звичайна. Галерея Джерела Географічна енциклопедія України : [у 3 т.] / редкол.: О. М. Маринич (відповід. ред.) та ін. — К., 1989—1993. — 33 000 екз. — ISBN 5-88500-015-8. Наукова характеристика заказника. Автори: Старший викладач кафедри фізичної географії ВДПУ ім. М. Коцюбинського к.г.н. Гудзевич А. В., Провідний спеціаліст відділу заповідної справи Держуправління екобезпеки у Вінницькій області Царенко Н. В.
Comuna Jîrivka, Pustomîtî

Jîrivka (în ucraineană Жирівка) este o comună în raionul Pustomîtî, regiunea Liov, Ucraina, formată din satele Jîrivka (reședința), Koveari și Mîleatîci. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației comunei Jîrivka era vorbitoare de ucraineană (99,83%), existând în minoritate și vorbitori de alte limbi. Note
Жирівська сільська рада (Пустомитівський район)

Жирівська сільська́ ра́да — адміністративно-територіальна одиниця та орган місцевого самоврядування в Пустомитівському районі Львівської області. Адміністративний центр — село Жирівка. Загальні відомості Жирівська сільська рада утворена в 1939 році. Територія ради: 3,43 км² Населення ради: 1 169 осіб (станом на 2001 рік) Територією ради протікає річка Зубрівка Населені пункти Сільраді підпорядковані населені пункти: с. Жирівка с. Ков'ярі с. Милятичі Склад ради Сільський голова: Пущак Микола Зіновійович Секретар сільської ради: Вільхова Галина Зінов'ївна Загальний склад ради: 20 депутатів Керівний склад попередніх скликань Примітка: таблиця складена за даними сайту Верховної Ради України Депутати За результатами місцевих виборів 2010 року депутатами ради стали: За суб'єктами висування За округами Джерела Жирівська сільська рада // Облікова картка на офіційному вебсайті Верховної Ради України. Примітки
Харьков-Главное (локомотивное депо)

ТЧ-2 Харьков-Главное (ТЧ-2 Харків-Головне) — локомотивное депо Харькова И Южной железной дороги На базе подвижного состава, а именно электросекций поездов серии С эксплуатируемые ранее в ТЧ-2 Октябрь создано моторвагонное депо Харьков. История Летом 1869 года, в связи с пуском участка Харьков — Белгород, недалеко от станции «Харьков-Пассажирский» были построены паровозные мастерские, ставшие самым первым ремонтным предприятием Южной железной дороги. Позднее они были преобразованы в паровозное депо. С введением в строй электровозов ЧС2 паровозное депо в период с 1960 по 1962 год было переоборудовано в электровозное. В 1980—1990 годах в депо поступили новые электровозы ЧС7. C 1962 по сентябрь 2015 года депо имело название "Октябрь", (укр. Жовтень) Подвижной состав Основной подвижной состав депо составляют электровозы ЧС2 и ЧС7. Кроме того к депо приписан маневровый тепловоз ТГМ23В48 и автомотриса АЧ2-082 для служебных поездок руководства ЮЖД. Обслуживание подвижного состава Депо «Харьков-Главное» способно проводить все виды технического обслуживания и ремонта. Проводятся капитальные ремонты электровозов ЧС2 и ЧС7. Также в депо проходят техническое обслуживание и другие локомотивы депо Мелитополь, Купянск и Кременчуг (в том числе — ВЛ82м, ВЛ11 и др.). На территории расположено несколько прямоугольных депо, до сих пор сохранилось старое здание веерного депо с поворотным кругом. Для поставки электровозов на поворотный круг используется тепловоз ТГМ23В48. Памятники В депо поставлен на вечную стоянку паровоз-памятник серии Эу — Эу677-49, входивший в состав колонны НКПС № 10. Памятник установлен в 1975 году в честь 30-летия Победы. На одном из зданий расположено панно(с лета 2016 г. завешено плакатом со скоростным электропоездом "Шкода"), посвящённое образованию в депо отряда Красной гвардии в 1917 году. Памятная табличка гласит: Здесь, в депо, в 1917 году был образован отряд Красной Гвардии, который принимал активное участие в борьбе за установление Советской власти в Харькове. Обслуживаемые участки Депо обслуживает пассажирские перевозки на электротяге на следующих тяговых плечах: Харьков — Новоалексеевка Харьков — Белгород Харьков — Константиновка Харьков — Днепр Харьков — Бахмут Харьков — Кривой Рог Харьков — Запорожье Харьков — Мелитополь Галерея Ссылки История депо Депо на сайте parovoz.com Основные железнодорожные линии Харьковской области Архивная копия от 3 мая 2009 на Wayback Machine Примечания
Харків-Головне (локомотивне депо)

ТЧ-2 Харків-Головне — одне з 10 основних локомотивних депо Південної залізниці. Розташоване біля станції Харків-Пасажирський. Історичні відомості Найстаріше депо Південних залізниць. Засноване 1869 року під час прокладання лінії Харків — Бєлгород. Спершу існувало для паротягів, а з 1962 року депо обслуговує електровози. З 1962 року по вересень 2015 року мало назву «Жовтень». Наразі обслуговує електровози ЧС2 та ЧС7. Див. також Харків (моторвагонне депо) Харківська дирекція Південної залізниці Курсько-Харківсько-Азовська залізниця Південна залізниця Джерела Південна залізниця, Служба локомотивного господарства Посилання Стальное кольцо Южной магистрали, Октябрь (депо) (рос.) Залізнична галерея TrainPix. Список рухомого складу ТЧ-2 Харків-Головне (рос.) Депо на сайте parovoz.com. Архів оригіналу за 31 січня 2013. Процитовано 2 квітня 2016. (рос.) Сталеве кільце Південної магістралі. Служба локомотивного господарства (рос.) Основные железнодорожные линии Харьковской области (рос.)
Жуків Хутір

Жу́ків Ху́тір — лісовий заказник загальнодержавного значення в Україні. Розташований у межах Києво-Святошинського району Київської області, на захід від села Михайлівка-Рубежівка. Заказник «Жуків Хутір» створено відповідно до постанови Ради Міністрів Української РСР від 26.12.1985 року № 451 «Про доповнення переліку державних заказників Української РСР». Згідно з додатком до даної постанови площа Заказника становить 490,0 га. Надалі, Указом Президента України від 20.08.1996 року № 715/96 «Про оголошення територій та об'єктів природно-заповідного фонду загальнодержавного значення» площу Заказника змінено з 490,0 га на 622,5 га. Вказаний Заказник Розташований у межах Бузівської та Михайлівсько-Рубежівської сільських рад Києво-Святошинського району, землекористувачем є Ірпінське лісництво ДП «Київське лісове господарство». Охороняються високопродуктивні вікові сосново-дубові насадження на південній межі Київського Полісся. Крім панівних порід, зростають береза бородавчаста, клен гостролистий, ясен. У підліску: ліщина звичайна, бруслина бородавчаста, бруслина європейська, свидина. У трав'яно-чагарниковому ярусі переважає чорниця, а також купина запашна, конвалія звичайна, вовчі ягоди звичайні. Трапляється також плаун колючий, занесений до Чорвоної книги України. Джерела Географічна енциклопедія України : [у 3 т.] / редкол.: О. М. Маринич (відповід. ред.) та ін. — К., 1989—1993. — 33 000 екз. — ISBN 5-88500-015-8. Природно-заповідний фонд Київщини [Архівовано 11 березня 2014 у Wayback Machine.] Василюк О., Костюшин В., Норенко К., Плига А., Прекрасна Є., Коломицев Г., Фатікова М. Природно-заповідний фонд Київської області. — К.: НЕЦУ, 2012. — 338 с., з дод.
Zadwórze (stacja kolejowa)

Zadwórze (ukr. Задвір'я, ros. Задворье) – stacja kolejowa w miejscowości Zadwórze, w rejonie złoczowskim, w obwodzie lwowskim, na Ukrainie. Stacja powstała w czasach Austro-Węgier na linii kolei galicyjskiej im. Karola Ludwika. Przypisy Bibliografia railway.lviv.ua Фотолинии
Задвір'я (станція)

Задвір'я — проміжна залізнична станція 4-го класу Львівської дирекції Львівської залізниці на електрифікованій лінії Тернопіль — Львів між станціями Борщовичі (14 км) та Красне (13 км). Розташована у селі Задвір'я Золочівського району Львівської області. Історія Станція відкрита 1869 року, до 1974 року офіційно використовувалася польська версія назви — Задвуже (пол. Zadwórze). У 1966 році станція електрифікована змінним струмом (~25 кВ) в складі дільниці Красне — Львів. У 2007 році відреставровано фасад залізничного вокзалу станції і відремонтовано зал чекання. В рамках підготовки до Чемпіонату Європи з футболу 2012 та впровадження швидкісного руху на маршруті Київ — Львів, було ліквідовано острівну платформу і встановлено ще одну бічну (п'яту колію було демонтовано, тому нині їх залишилось лише чотири). Подія 9 квітня 2018 року, приблизно о 09:30, на станції зійшов з рейок вантажний поїзд, вагони поїзда в буквальному сенсі повилітали на весь шлях залізниці. Перевернулося мінімум 10 вагонів поїзда. Люди, які їхали в приміських електропоїздах, зранку були змушені пересідати на попутний автомобільний транспорт. 10 квітня 2018 року о 09:00 відновлений рух поїздів по станції Задвір'я. Пасажирське сполучення На станції зупиняються приміські електропоїзди до кінцевих станцій Львів, Золочів, Тернопіль, Рівне, Здолбунів. Примітки Джерела Тарифное руководство № 4. Книга 1 (на 01.02.2025) (рос.) [Архівовано з першоджерела 07.02.2025.] Архангельский А. С., Архангельский В. А. Железнодорожные станции СССР: Справочник. В двух книгах. — М. : Транспорт, 1981.(рос.) Україна. Атлас залізниць. Масштаб 1:750 000. — К. : ДНВП «Картографія», 2008. — 80 с. — ISBN 978-966-475-082-7. Посилання Інформація про станцію Задвір'я на сайті railwayz.info(рос.) Розклад руху приміських поїздів по станції Задвір'я на сайті poizdato.net [Архівовано 24 грудня 2021 у Wayback Machine.]
Зелені криниці

«Зе́лені крини́ці» — гідрологічний заказник місцевого значення, розташований на території Левківської сільської ради Погребищенського району Вінницької області. Тут у балці Дубина вода трьох джерел дає початок річці Рось. Опис У 1970-х рр. у місці витоку Росі був споруджений комплекс споруд та створений гідрологічний заказник місцевого значення, що має назву «Зелені криниці». Заказник являє собою обводнене високотравне болото з переважанням рогозу широколистого, що утворює тут густі й високі зарості. У флорі заказника представлені типові болотні види, осока омська, несправжньосмикавцева, струнка; вех широколистий, омег водяний, калюжниця болотна, калюжниця рогата, чистець болотний, водяний перець, валеріана висока та інші. В ставку водяться характерні для Вінницької області види риб: карась сріблястий, окунь звичайний, короп, плітка, краснопірка. Доглядові роботи за заказником не проводилися тривалий час, що призвело до замулення джерел та руйнування гідротехнічних споруд. Тому, на даний час гідрологічний заказник знаходиться у занедбаному стані. 4 липня 2018 року за сприяння Вінницької ОДА, Вінницької та Погребищенської РДА, органів місцевого самоврядування Погребищенського району спільно з керівництвом басейнового управління водних ресурсів річки Рось відбулась нарада. За результатами зустрічі було вирішено розпочати роботи щодо відродження витоку річки Рось та реконструкції гідротехнічних споруд на території заказника. На реалізацію зазначеного комплексу заходів спеціальними програмами передбачено витратити значні кошти обласного та місцевих бюджетів. Галерея Примітки Посилання Погребищенський район [Архівовано 26 листопада 2013 у Wayback Machine.]