Солоне (селище)

Соло́не — селище в Україні в Дніпровському районі Дніпропетровської області, центр Солонянської селищної територіальної громади. До 2020 року було районним центром Солонянського району Дніпропетровської області. Населення — 7380 мешканців. Географічне розташування Селище міського типу Солоне розміщене на берегах невеликої пересихаючої річки Солоної, яка через 5 км впадає в річку Мокра Сура. На річці і декількох пересихаючих струмках зроблені загати. Через селище проходить автомобільна дорога Т 0410. Археологічні розвідки Перші оселі на місці сучасного селища виникли ще в ІІІ тисячолітті до нашої ери. Рештки поселень і курганні могильники ямної культури доби міді-бронзи були знайдені при археологічних розкопках на околицях села. Історичні відомості Наприкінці XVII століття на схід від сучасного селища виникло поселення Новоселівка засноване кріпаками-втікачами. На початку XVIII століття кріпаків з Новоселівки переселили на землі по річці Солоненькій. Найменування річки, за розповідями, пішло від того, що вода в ній була солоною, а влітку на берегах навіть виступав солонець. Нове поселення дістало назву Енгельгардівка. В 80-х роках XVIII століття село було названо Солоненьким. На той час тут жило 485 осіб. у 1803 році в Солоненькому була побудована Петро-Павлівська церква. На викуплених у 1852 році землях меноніти Бергмани побудували хутір і назвали його Абрамівським. З часом хутір перетворився у потужну економію. За переписом 1858 року в Солоненькому налічувалось 724 особи, які займалися хліборобством та скотарством. Напередодні Першої світової війни в Солоному було 274 двори, кількість населення становила 1830 осіб. Наприкінці XIX століття громаді села, яке стало називатися Солоним, належало 1785,5 десятини землі. У 1881 році землі сільця Солоненького були розподілені таким чином (десятина — це 1,0925 гектара): хутір Абрамівський, володіння меноніта Абрама Абрамовича Бергмана — 2222 дес. володіння селянина Давида Сергійовича Строменка (з іншими) — 1 десятина володіння меноніта Германа Абрамовича Бергмана — 2229 дес. володіння селян власників — 407 дес. Станом на 1886 рік у колишньому власницькому селі Солоне (Енгельгардове), центрі Солонянської волості Катеринославського повіту Катеринославської губернії, мешкало 735 осіб, налічувалось 138 дворових господарств, існувала православна церква, школа, крамниця, відбувалися 2 ярмарки на рік. За переписом 1897 року кількість мешканців зросла до 1398 осіб (719 чоловічої статі та 679 — жіночої), з яких 1387 — православної віри. У грудні 1905 році в Солоному проходив з'їзд Селянської спілки, на що влада оголосила воєнний стан у повіті і село було обстріляно артилерією за наказом генерал-губернатора Сандецького. Василій Строменко, Ярема Строменко, Панас Бабенко, учитель Євген Моцний, Оникикій Стром, Потап Колодченко, Міхей Московка 1882 г.р., Данило Бондаренко, Григорій Поплавський були заарештовані. Більшість з них засуджені і вислані на північ Росії. У 1923 році Солоне стало районним центром. З 1960 року селище Солоне віднесене до категорії селищ міського типу. У 1925 у Солоному відбувся гучний судовий процесс. На лаві підсудних опинилися 14 чоловік. Між ними голова Солоняського райвиконкому, голова СільЄСТ-ва, фінінспектор й нарсуддя. Головні пункти обвинувачення - незаконне позбавлення деяких селян права голосу на виборах, несправедливе вирішення земельних питань, розтрати, недбале ставлення до своїх обов'язків. У 1937 радянська влада побудувала в Солоному грандіозний театр, який було зруйновано у 1943 році. До 1914 року в Солонянській школі викладали математику - Євген Федосійович Моцний, а українську мову та літературу - Олександр Потапович Колодченко У 1941 з серпня по жовтень в Солоному діяв партизанський загін НКВС під керівництвом Карпа Родіоновича Волобуєва. 1989 року за переписом тут мешкало приблизно 7400 осіб. У 1990 році патріоти вперше встановили у Солоному жовто-блакитний прапор Колись село розділялось на три частини: Шланбова (ймовірно від «шлагбаум»), Більчена (ймовірно від "білий) та Коновалівка. Населення Мова Розподіл населення за рідною мовою за даними перепису 2001 року: Заклади соціально-культурної сфери Освітні заклади Солонянська СЗОШ № 1 вул. Шевченка, 33 Солонянська СЗОШ № 2 вул. Строменка, 50 Солонянський ДНЗ вул. Шевченка, 22 Заклади охорони здоров'я Солонянська Центральна районна лікарня вул. Усенка,13 Солонянський Центр первинної медичної допомоги вул,Усенка 13 Культурні заклади Районний будинок культури вул. Гагаріна, 12-а Будинок дитячої творчості вул. Гагаріна, 3 Дитяча музична школа вул. Гагаріна, 3 Найбільші підприємства Солонянський РЕМ Міжрайонне управління водного господарства ТОВ «Завод полімер деталь» ТОВ Солонянський завод «Агрополімердеталь» ТОВ «Агроовен» Солонянська СЕГГ ВАТ «Дніпропетровськ газ» Супермаркет «Varus» Релігія В селищі знаходяться наступні сакральні споруди релігійних громад: Храм Святого Архистратига Божого Михаїла ПЦУ (вул. Перемоги, 52); Храм Покрови Пресвятої Богородиці ПЦУ (вул. Голуба, 8-А); Свято-Стрітенський храм (вул. Соборна, 65-Б); Буддійський храм (вул. Строменка, 4-А). Цікаві факти У селищі є будинок братів Бергманів. Тепер у цій будівлі розміщені краєзнавчий музей, районний архів, бібліотека, центр надання адміністративних послуг. Сім'я Бергманів у 1862 році отримала 14 тисяч десятин землі. На території селища розташовані дві садиби, які належали Пітеру Хугу, Абрахаму та Герману Бергманам. Одна з них є пам'яткою архітектури України місцевого значення. Бергмани активно розвивали регіон. Земська лікарня, земська школа, дороги, початкові школи в інших населених пунктах збудовані за сприяння родини Бергманів, багато будівель існують до цього часу. Відомі люди села Чумаченко Михайло. Костянтинович (? — 1921) — отаман, мав свій загін, Разом зі своїми братами Іваном, Трохимом та Наумом брав участь у Визвольних змаганнях у 1918—1920 роках. на Катеринославщині. Загинув у лютому 1921 разом з відомим діячем повстанського руху доктором Гелієвим у Солоному. Строменко Василь Оникійович (1880—1937) — художник, науковець, політичний діяч та сподвижник Д. І. Яворницького. Строменко Ярема Якович (?-?) — дядько Василія Строменко, політичний діяч. член партії СР, голосний на Катеринославських земських зборах від Катеринославського повіту. У 30-х роках ХХ століття засланий бльшовиками у північні краї Росії разом з родиною за активну антирадянську діяльність проти розкуркулювання та колективізації, звідки він не повернувся. Задернюк Микола Миколайович (1989—2015) — солдат Збройних сил України, учасник російсько-української війни. Більченко Сергій Саввич — провідний співробітник органів держбезпеки СРСР, в роки Другої світової війни — організатор і керівник партизанського руху на окупованій території, в 1943—1953 — нарком (міністр) внутрішніх справ Білоруської РСР, генерал-полковник. Колонтай Юрій Юлійович (1925—2002) — ортопед-травматолог; професор, доктор медичних наук. Лауреат Державної премії УРСР в галузі науки і техніки. Полторацький Федір Микитович — Герой Соціалістичної Праці Похиленко Ігор Валерійович (1992—2023) — старший солдат збройних сил України учасник російсько-української війни. Штеменко Олександр Васильович — доктор хімічних наук, професор, завідувач кафедри неорганічної хімії УДХТУ Зінченко Гнат Гнатович — Герой Соціалістичної Праці Оковитий Сергій Іванович — доктор хімічних наук, професор, професор кафедри органічної хімії, ректор ДНУ (з 2021 р.) Чукмарьов Микола Юхимович (1919—1943) — народився у селі Малишково Краснінського району Смоленської області, радянський партизан, його іменем було названо вулицю у Солоному. Розстріляний 2 березня 1943 року біля Нового світу. Галерея Література Волощенко Г.П., Станкевич Н.І., Теліченко Ю.М. Соло́не // Історія міст і сіл Української РСР : у 26 т. / П.Т. Тронько (голова Головної редколегії). — К. : Головна редакція УРЕ АН УРСР, 1967 - 1974. — том Дніпропетровська область / А.Я. Пащенко (голова редколегії тому), 1969 : 959с. — С.776-786 Посилання Солонянська селищна рада [Архівовано 2 лютого 2020 у Wayback Machine.] Погода в смт Солоне [Архівовано 2 лютого 2020 у Wayback Machine.] Сайт Верховної ради[недоступне посилання з травня 2019] Солоне — Інформаційно-пізнавальний портал | Дніпропетровська область у складі УРСР [Архівовано 20 квітня 2021 у Wayback Machine.] (На основі матеріалів енциклопедичного видання про історію міст та сіл України, том — Історія міст і сіл Української РСР. Дніпропетровська область. — К.: Головна редакція УРЕ АН УРСР, 1969. — 959 с.) Розповідають вулиці Солоного [Архівовано 23 серпня 2018 у Wayback Machine.]. Суспільно-політичний тижневик Солонянського району «Вперед» № 29-30 від 21 та 28 липня 2018 року Примітки