NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Ivanna Blajkevytch

Ivanna Blajkevitch (en ukrainien : Іванна Омелянівна Блажкевич, 1886-1977, née Borodievytch) était une femme politique, éducatrice et autrice pour enfants ukrainienne. Biographie Elle est née en Royaume de Galicie et de Lodomérie à Denyssiv. Avec la Première guerre mondiale, son mari directeur d'école fut mobilisé, elle organisait une coopérative et poursuivait l'éducation et l'accueil des réfugiés. Hommages Le musée Ivanna Blajkevytch a été créé à Denyssiv avec un buste la représentant et le Prix Ivanna Blajkevitch en 1993 ainsi qu'une rue à Ternopil. À lire Lettres de Olha Kobylianska à Blajkevytch, œuvres T5 1963. Livre de mémoires d'I. Blajkevitch, Halitch, 1991. Ce que nous obtiendrons grâce à la coopération, (Чого доб’ємось через кооперацію), 1926, n° 2. Le rôle des femmes dans la société, (Роль жінки в суспільстві), 1928, n° 8–9, 11–12. Y a-t-il quelque chose de plus brillant au monde ? (Чи є в світі що світліше?) К., 1977. L'hirondelle, (Ластівочка), К. 1986. Notes et références Liens externes Portail de l’Ukraine Portail de la politique Portail de l'Autriche Portail de la littérature
Iwanna Błażkewycz

Iwanna Omelianiwna Błażkewycz z domu Borodijewycz (ukr. Іва́нна Омеля́нівна Блажке́вич, ur. 9 października 1886 w Denysowie, zm. 2 września 1977 tamże) – ukraińska pisarka i działaczka społeczna. Życiorys Pochodziła z rodziny nauczyciela. Jej matka była z pochodzenia Polką, ale identyfikowała się jako Ukrainka. W 1904 założyła w Denysowie Kółko Ukraińskich Dziewcząt zajmujące się upowszechnianiem ukraińskiej literatury. W latach 1904–1939 należała do Towarzystwa Proswita. W czasie I wojny światowej w zastępstwie męża Iwana zarządzała szkołą w Załukwi. Jednocześnie kierowała oddziałem Silśkego Hospodara, spółdzielnią „Samopoc”, czytelnią i komitetem pomocy powracającym z zesłania. W 1920 ukończyła zaocznie seminarium nauczycielskie we Lwowie. Pracowała przez wiele lat jako nauczycielka i przedszkolanka w różnych miejscowościach województwa tarnopolskiego i stanisławowskiego. W 1928 startowała do Sejmu z listy Ukraińskiej Partii Socjalistyczno-Radykalnej. W czasie kampanii wyborczej zmarły jej małoletnie dwie córki Luba i Sofia. O ich otrucie oskarżyła w swoich wspomnieniach polskich przeciwników politycznych, którzy wysyłali jej też listy z pogróżkami. W 1936 została dyrektorką powiatowego związku spółdzielczego w Tarnopolu. W 1938 została poddana chłoście w czasie pacyfikacji Małopolski Wschodniej. We wrześniu 1939 została deputowaną do Zgromadzenia Ludowego Zachodniej Ukrainy. W latach 1941–1943 była dyrektorką szkoły gospodarstwa wiejskiego w Denysowie, pomogła wielu Ukraińcom uniknąć wywózki na roboty przymusowe do Niemiec. W 1963 została przyjęta do Związku Pisarzy USRR. Jest autorką książek Swatyj Mykołaj u 1920 roci, Taras u diaka i Diło w czest’ Tarasa (obie o Tarasie Szewczence), Iwaś-charakternik (o Iwanie Franko), Myła knyżeczka, Puszystyj korol, W mamym deń i Opowidania oraz zbiorów wierszy Podolianoczka, Pryletili leleki (Przyleciały bociany), Czy je w switi szto switlisze? (Czy jest na świecie coś jaśniejszego) i Pryletiła łastiwka (Przyleciała jaskółka). Zbierała ludowe pieśni i aforyzmy. Zainicjowała powstanie w Denysowie muzeum krajoznawczego. W 1988 w Denysowie odsłonięto jej pomnik dłuta Iwana Mularczuka. Jej dom w Denysowie zamieniono na muzeum. W 1993 została patronką nagrody literackiej ufundowanej przez tarnopolską prasę, która od 2002 ma status oficjalnej nagrody obwodu i jest przyznawana przez tarnopolski oddział Ukraińskiej Akademii Nauk. Przypisy
Blakîtne, Vîsokopillea

Blakîtne (în ucraineană Блакитне) este un sat în așezarea urbană Arhanhelske din raionul Vîsokopillea, regiunea Herson, Ucraina. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației localității Blakîtne era vorbitoare de ucraineană (94,32%), existând în minoritate și vorbitori de rusă (4,55%) și română (1,14%). Note
Блакитное (Херсонская область)

Блакитное (укр. Блакитне) — село в Высокопольской поселковой общине Бериславского района Херсонской области Украины. Почтовый индекс — 74023. Телефонный код — 5535. Код КОАТУУ — 6521855201. История В послевоенное время в селе действовала Блакитнянская машинно-тракторная станция, на которой трудился комбайнёр, Герой Социалистического Труда Пётр Степанович Бондаренко. Население Население по переписи 2001 года составляло 88 человек. Языковой состав Родной язык населения по данным переписи 2001 года: Примечания Ссылки Блакитное на сайте Верховной рады Украины
Блакитне (Бериславський район)

Блаки́тне — село в Україні, у Високопільській селищній громаді Бериславського району Херсонської області. Населення становить 88 осіб. Село було тимчасово окуповане російськими військами 24 лютого 2022 року. 21 жовтня 2022 року ОК «Південь» повідомило про завершення комплексу стабілізаційних заходів у звільненому від російської окупації селі. Історія За даними Всеросійського сільськогосподарського перепису 1916 року, населений пункт: залізнична станція Блакитне відносився до Архангельської волості Херсонського повіту Херсонської губернії й налічував 4 господарства. Населення становило 19 осіб — 17 чоловічої статі та 2 жіночої. 12 червня 2020 року, відповідно до Розпорядження Кабінету Міністрів України від № 726-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Херсонської області», увійшло до складу Високопільської селищної громади. 19 липня 2020 року, в результаті адміністративно-територіальної реформи та ліквідації Високопільського району, увійшло до складу Бериславського району. В березні 2022 року було окуповане рашистами. 4 жовтня 2022 року Збройні сили України звільнили Блакитне. Населення Згідно з переписом УРСР 1989 року чисельність наявного населення села становила 95 осіб, з яких 49 чоловіків та 46 жінок. За переписом населення України 2001 року в селі мешкало 88 осіб. Мовний склад Рідна мова населення за даними перепису 2001 року: Примітки Посилання Погода в селі Блакитне [Архівовано 5 березня 2016 у Wayback Machine.] Джерела Сайт територіальної громади [Архівовано 23 січня 2021 у Wayback Machine.]
Blikh

Blikh (Ukrainian: Бліх) is a village in Zaliztsi settlement hromada, Ternopil Raion, Ternopil Oblast, Ukraine. History The first written mention of the village was in 18th century. After the liquidation of the Zboriv Raion on 19 July 2020, the village became part of the Ternopil Raion. Religion Saints Peter and Paul church (2006). References Sources (in Ukrainian) В. Уніят, В. Ханас., Бліх // Ternopil Encyclopedic Dictionary: in 4 v. / editorial board: H. Yavorskyi and other, Ternopil: "Zbruch", 2004, V. 1: А—Й, S. 144. — ISBN 966-528-197-6.
Blih, Zboriv

Blih (în ucraineană Бліх) este un sat în comuna Mîlne din raionul Zboriv, regiunea Ternopil, Ucraina. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației localității Blih era vorbitoare de ucraineană (99,8%), existând în minoritate și vorbitori de alte limbi. Note
Блих

Блих (укр. Бліх; в 1946—1991 годах — Будановка, укр. Буданівка) — село в Залозецкой поселковой общине Тернопольского района Тернопольской области Украины. Основано в 1750 году. До 2020 года село входило в Зборовский район. Код КОАТУУ — 6122685702. Географическое положение Село Блих находится на берегу реки Гук, выше по течению на расстоянии в 0,5 км расположено село Мильно, ниже по течению на расстоянии в 2 км расположен пгт Заложцы. Население Население по переписи 2001 года составляло 494 человека. Языковой состав Родной язык населения по данным переписи 2001 года: Объекты социальной сферы Школа I ст. Достопримечательности Братская могила советских воинов. Примечания
Бліх

Бліх — село в Україні, у Залозецькій селищній громаді Тернопільського району Тернопільської області. До 2020 року підпорядковувалось Мильнівській сільській раді. До села приєднано хутори Брідок та Манюки. 1953—1991 називалося Буданівка. Населення — 494 особи (2001). Розташоване на річці Гук, на півночі району. Історія Поблизу села знаходиться мезолітична стоянка Бліх ІІ. Перша писемна згадка — 18 століття, коли власником села був В. Дідушицький. 12 червня 2020 року, відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України № 724-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Тернопільської області» увійшло до складу Залозецької селищної громади. 19 липня 2020 року, в результаті адміністративно-територіальної реформи та ліквідації Зборівського району, село увійшло до складу Тернопільського району. Політика Парламентські вибори, 2019 На позачергових парламентських виборах 2019 року у селі функціонувала окрема виборча дільниця № 610450, розташована у приміщенні клубу. Результати зареєстрований 321 виборець, явка 64,80%, найбільше голосів віддано за «Слугу народу» — 35,58%, за «Європейську Солідарність» і «Голос» — по 10,58%. В одномандатному окрузі найбільше голосів отримав Іван Чайківський (самовисування) — 29,76%, за Володимира Кісілевича (Слуга народу) — 25,37%, за Тараса Юрика (Європейська Солідарність) — 14,15%. Населення Мова Розподіл населення за рідною мовою за даними перепису 2001 року: Пам'ятки Є церква святих верховних апостолів Петра і Павла (2006 р.) Пам'ятники Споруджено пам'ятники: під назвою «Свобода» на честь скасування панщини, полеглим у німецько-радянській війні воїнам-односельцям (1966), Тарасу Шевченку (1997); Насипані символічні могили: УСС полеглим у боротьбі за волю України (обидві — 1991). Пам'ятки природа: Ботанічна пам'ятка природи місцевого значення Дуб «Мильнівський» (х. Манюки). Соціальна сфера Діють загальноосвітня школа І ступеня, бібліотека. Також на території села діє клуб, де проводяться виступи та концерти. Збудована церква. Відомі люди Петро Олійник — господар ґрунту в селі, посол Галицького сейму 4-го скликання (від IV курії округу Залізці — Зборів; входив до складу «Руського клубу»). Галерея Примітки Джерела В. Уніят, В. Ханас. Бліх // Тернопільський енциклопедичний словник : у 4 т. / редкол.: Г. Яворський та ін. — Тернопіль : Видавничо-поліграфічний комбінат «Збруч», 2004. — Т. 1 : А — Й. — С. 144. — ISBN 966-528-197-6. О. Горішній, У. Коропецька, Б. Мельничук Бліх // Тернопільщина. Історія міст і сіл : у 3 т. — Тернопіль : ТзОВ «Терно-граф», 2014. — T. 2 : Г — Л. — С. 331—332. — ISBN 978-966-457-228-3.
Blyshchanka

Blyshchanka (Ukrainian: Блищанка) is a village in Zalishchyky urban hromada, Chortkiv Raion, Ternopil Oblast, Ukraine. History It was first mentioned in writings in 1530. After the liquidation of the Zalishchyky Raion on 19 July 2020, the village became part of the Chortkiv Raion. Religion Two churches of St. John the Theologian (1867, wooden; reconstructed in 1996, UGCC; 1999, OCU). References Sources (in Ukrainian) Конопля В., Малєєв Ю., Блищанка // Ternopil Encyclopedic Dictionary: in 4 v. / editorial board: H. Yavorskyi and other, Ternopil: "Zbruch", 2004, V. 1: А—Й, S. 59. — ISBN 966-528-197-6. "Błyszczanka". Geographical Dictionary of the Kingdom of Poland (in Polish). 1. Warszawa: Kasa im. Józefa Mianowskiego. 1880. p. 254.
Błyszczanka

Błyszczanka – wieś na Ukrainie w rejonie czortkowskim należącym do obwodu tarnopolskiego. W nocy z 15 na 16 stycznia 1945 roku oddział Ukraińskiej Powstańczej Armii zabił w Błyszczance od 60 do 68 Polaków a 10 ranił. Przypisy Linki zewnętrzne Błyszczanka, [w:] Słownik geograficzny Królestwa Polskiego, t. I: Aa – Dereneczna, Warszawa 1880, s. 254 . Błyszczanka na stronie Rady Najwyższej Ukrainy
Blîșceanka, Zalișciîkî

Blîșceanka (în ucraineană Блищанка) este localitatea de reședință a comunei Blîșceanka din raionul Zalișciîkî, regiunea Ternopil, Ucraina. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației localității Blîșceanka era vorbitoare de ucraineană (99,27%), existând în minoritate și vorbitori de alte limbi. Note
Блищанка

Блища́нка (укр. Блищанка) — село в Залещицкой городской общине Чортковского района Тернопольской области Украины. Село основано в 1530 году. До 2020 года входило в Залещицкий район. Код КОАТУУ — 6122080701. Географическое положение Село Блищанка находится на берегу реки Волчков, которая через 3 км впадает в реку Серет. На расстоянии в 1 км расположено село Ставки и в 2-х км — село Дуплиска. Население Население по переписи 2001 года составляло 688 человек. Языковой состав Родной язык населения по данным переписи 2001 года: Объекты социальной сферы Школа I—II ст. Достопримечательности Братская могила советских воинов. Примечания
Bobrîk, Korostîșiv

Bobrîk (în ucraineană Бобрик) este un sat în orașul raional Korostîșiv din raionul Korostîșiv, regiunea Jîtomîr, Ucraina. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației localității Bobrîk era vorbitoare de ucraineană (93,94%), existând în minoritate și vorbitori de rusă (4,55%) și română (1,52%). Note
Бобрик (Житомирская область)

Бобрик (укр. Бобрик) — село в Коростышевской городской общине Житомирского района Житомирской области Украины. До 2020 года входило в Коростышевский район. Население по переписи 2001 года составляет 66 человек. Почтовый индекс — 12515. Телефонный код — 4130. Занимает площадь 0,45 км². Ссылки Бобрик на сайте Верховной рады Украины (укр.)
Бобрик (Житомирський район)

Бо́брик (Бобрик Другий, до 1960 року — Бобрик-Теснівський) — село в Україні, у Коростишівській міській територіальній громаді Житомирського району Житомирської області. До 1954 року — хутір. Кількість населення становить 66 осіб (2001). Населення У 1900 році кількість населення становила 26 осіб, з них: 13 чоловіків та 13 жінок, дворів — 5. Відповідно до результатів перепису населення СРСР, кількість населення, станом на 12 січня 1989 року, становила 66 осіб. Станом на 5 грудня 2001 року, відповідно до перепису населення України, кількість мешканців села становила 66 осіб. Мова Розподіл населення за рідною мовою за даними перепису 2001 року: Історія В кінці 19 століття — власницьке урочище Коростишівської волості Радомисльського повіту Київської губернії. Відстань до центру повіту, м. Радомисль — 22 версти, до волосного центру, містечка Коростишів, де були найближчі телеграфна, поштова казенна та поштова земська станції — 5 верст, до найближчої залізничної станції (Житомир) — 33 версти, до найближчої пароплавної станції, в Києві — 95 верст. Основним заняттям мешканців було рільництво. Перебувало у власности С. О. Хорошавіна, землі показані біля сільця Теснівка. У 1923 році поселення увійшло до складу новоствореної Теснівської сільської ради, котра, від 7 березня 1923 року, стала частиною новоутвореного Коростишівського району Малинської округи. У 1954 році хутір віднесено до категорії сіл. 11 серпня 1954 року, внаслідок ліквідації Теснівської сільської ради, село включене до складу Старосільської сільської ради Коростишівського району Житомирської області. 5 березня 1959 року, відповідно до рішення Житомирського облвиконкому № 161 «Про ліквідацію та зміну адміністративно-територіального поділу окремих сільських рад області», село передане до складу Більковецької сільської ради Коростишівського району. 5 серпня 1960 року село отримало сучасну назву — Бобрик. 17 червня 1988 року, відповідно до рішення Житомирського ОВК № 149 «Про питання адміністративно-територіального поділу», село підпорядковане Коростишівській міській раді. 5 серпня 2016 року увійшло до складу Коростишівської міської територіальної громади Коростишівського району Житомирської області. Від 19 липня 2020 року, разом з громадою, в складі новоствореного Житомирського району Житомирської області. Примітки Посилання Погода в селі Бобрик [Архівовано 19 грудня 2011 у Wayback Machine.]
Bobryk (Browary)

Bobryk (ukrainisch Бобрик, russisch Бобрик Bobrik) ist ein Dorf in der ukrainischen Oblast Kiew mit etwa 1764 Einwohnern (2024). Das erstmals 1625 erwähnte Dorf liegt 32 km nordöstlich vom Rajonzentrum Browary und etwa 55 km nordöstlich vom Stadtzentrum Kiews. Im Westen von Bobryk liegt das Dorf Schewtschenkowe mit einer Bahnstation an der Bahnstrecke Kiew–Nischyn. Am 3. August 2017 wurde das Dorf ein Teil der neugegründeten Siedlungsgemeinde Welyka Dymerka, bis dahin bildete es zusammen mit dem Dorf Hajowe (Гайове) die gleichnamige Landratsgemeinde Bobryk (Бобрицька сільська рада / Bobryzka silska rada) im Nordosten des Rajons Browary. Einzelnachweise
Bobryk (obwód kijowski)

Bobryk (ukr. Бобрик) – wieś na Ukrainie, w obwodzie kijowskim, w rejonie browarskim, w hromadzie Wełyka Dymerka. W 2001 liczyła 2016 mieszkańców, spośród których 1950 wskazało jako ojczysty język ukraiński, 58 rosyjski, 7 białoruski, a 1 inny. W 2024 liczyła 1764 mieszkańców. Przypisy
Bobrîk, Brovarî

Bobrîk (în ucraineană Бобрик) este localitatea de reședință a comunei Bobrîk din raionul Brovarî, regiunea Kiev, Ucraina. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației localității Bobrîk era vorbitoare de ucraineană (96,73%), existând în minoritate și vorbitori de rusă (2,88%). Note
Бобрик (Киевская область)

Бо́брик (укр. Бобрик) — село, входит в Великодымерскую поселковую общину Броварского района Киевской области Украины. Население по переписи 2001 года составляло 2016 человек. Занимает площадь 5,28 км². Известные люди В селе похоронен фотожурналист В. А. Репик. Местный совет 07431, Киевская обл., Броварский р-н, с. Бобрик, ул. Шевченко, 4. Примечания Ссылки Бобрик на сайте Верховной рады Украины (укр.) Административно-территориальное устройство Киевской области (укр.)
Bobrivnyky

Bobrivnyky (Ukrainian: Бобрівники) is a village in Monastyryska urban hromada, Chortkiv Raion, Ternopil Oblast, Ukraine. History It was first mentioned in writings in 1454. After the liquidation of the Monastyryska Raion on 19 July 2020, the village became part of the Chortkiv Raion. Religion Church of the Exaltation of the Holy Cross (1890, wooden, UGCC). References Sources (in Ukrainian) Грицина Д., Уніят В., Бобрівники // Ternopil Encyclopedic Dictionary: in 4 v. / editorial board: H. Yavorskyi and other, Ternopil: "Zbruch", 2004, V. 1: А—Й, S. 146—147. — ISBN 966-528-197-6. "Bobrowniki, pow. tłumacki, nad Złotą Lipą". Geographical Dictionary of the Kingdom of Poland (in Polish). 1. Warszawa: Kasa im. Józefa Mianowskiego. 1880. p. 265.
Bobrowniki (Ukraina)

Bobrowniki (ukr. Бобрівники) – wieś na Ukrainie w obwodzie tarnopolskim, w rejonie czortkowskim, położona nad Złotą Lipą. Do 2020 w rejonie monasterzyskim. Urodzeni Włodzimierz Paźniewski Stanisław Hasiak Przypisy Bibliografia Bobrowniki, pow. tłumacki, nad Złotą Lipą, [w:] Słownik geograficzny Królestwa Polskiego, t. I: Aa – Dereneczna, Warszawa 1880, s. 265 .
Bobrivnîkî, Monastîrîska

Bobrivnîkî (în ucraineană Бобрівники) este un sat în comuna Leadske din raionul Monastîrîska, regiunea Ternopil, Ucraina. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației localității Bobrivnîkî era vorbitoare de ucraineană (99,76%), existând în minoritate și vorbitori de alte limbi. Note
Бобровники (Тернопольская область)

Бобровники (укр. Бобрівники) — село в Монастырисской городской общине Чортковского района Тернопольской области Украины. До 2020 года входило в Монастырисский район. Почтовый индекс — 48343. Телефонный код — 3555. Население Население по переписи 2001 года составляло 410 человек. Языковой состав Родной язык населения по данным переписи 2001 года: Примечания Ссылки Бобровники на сайте Верховной рады Украины
Bobrowyj Kut

Bobrowyj Kut (ukr. Бобровий Кут) – wieś na Ukrainie, w obwodzie chersońskim, w rejonie berysławskim. W 2001 liczyła 605 mieszkańców, spośród których 575 posługiwało się językiem ukraińskim, 14 rosyjskim, a 16 białoruskim. Urodzeni Arkadi Waispapir Przypisy
Bobrovîi Kut, Velîka Oleksandrivka

Bobrovîi Kut (în ucraineană Бобровий Кут) este localitatea de reședință a comunei Bobrovîi Kut din raionul Velîka Oleksandrivka, regiunea Herson, Ucraina. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației localității Bobrovîi Kut era vorbitoare de ucraineană (95,04%), existând în minoritate și vorbitori de belarusă (2,64%) și rusă (2,31%). Note
Бобровый Кут

Бобро́вый Кут (идиш באבראווי קוט‎, укр. Бобровий Кут) — бывшая еврейская земледельческая колония, село в Калиновской поселковой общине Бериславского района Херсонской области Украины. Находится на левом берегу реки Ингулец. История Бобровый Кут был основан в 1807 году как еврейская земледельческая колония Херсонского уезда Херсонской губернии. Основали её выходцы из Могилевской губернии за собственный счет. В 1927 году Бобровый Кут был включен в Калининдорфский еврейский район с центром в поселке Калининдорф (так была переименована еврейская земледельческая колония Большая Сейдеменуха). Известные уроженцы Семён Григорьевич Фруг (1860—1916) — поэт, публицист, переводчик. Самуил Абович Маркушевич (1902—1977) — начальник штаба 19-й армия с 1942 по 1945 год, генерал-майор, доцент военной Академии имени Фрунзе. Аркадий Моисеевич Вайспапир (1921—2018) — один из организаторов восстания в лагере смерти Собибор 14 октября 1943 года, единственного успешного восстания узников нацистских концлагерей. Население Население по переписи 2001 года составляло 605 человек. Языковой состав Родной язык населения по данным переписи 2001 года: Современные данные Местный совет — 74134, Херсонская обл., Великоалександровский р-н, с. Бобровый Кут, ул. Первомайская, 40б Почтовый индекс — 74134. Телефонный код — 5532. Код КОАТУУ — 6520980701. Примечания Ссылки Бобровый Кут на сайте Верховной рады Украины Яков Пасик. Списки евреев-земледельцев Херсонской губернии . Еврейские земледельческие колонии Юга Украины и Крыма. Яков Пасик. Данные о колониях Херсонской губернии . Еврейские земледельческие колонии Юга Украины и Крыма. Бобровый кут // Еврейская энциклопедия Брокгауза и Ефрона. — СПб., 1908—1913. Бобровый Кут — статья из Электронной еврейской энциклопедии
Бобровий Кут

Бобровий Кут — село в Україні, у Калинівській селищній громаді Бериславського району Херсонської області, колишня німецько-єврейська колонія. Населення становить 605 осіб. Історія Станом на 1886 рік у колонії німців та євреїв Отбідо-Василівської волості Херсонського повіту Херсонської губернії мешкало 206 осіб, налічувалось 40 дворів, існували лютеранський молитовний будинок, єврейський молитовний будинок, школа, 2 лавки. 7 (20) листопада 1917 року, відповідно до Третього Універсалу Української Центральної Ради, увійшло до складу Української Народної Республіки. 12 червня 2020 року, відповідно до Розпорядження Кабінету Міністрів України від № 726-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Херсонської області», увійшло до складу Калинівської селищної громади. 19 липня 2020 року, в результаті адміністративно-територіально-територіальної реформи та ліквідації Великоолександрівського району, село увійшло до складу Бериславського району. Село тимчасово окуповане російськими військами наприкінці лютого 2022 року. 10 листопада 2022 року визволене Збройними силами України в ході контрнаступу в Херсонській області. Населення Згідно з переписом УРСР 1989 року чисельність наявного населення села становила 711 осіб, з яких 337 чоловіків та 374 жінки. За переписом населення України 2001 року в селі мешкали 605 осіб. Мовний склад Рідна мова населення за даними перепису 2001 року: Відомі особи Вайспапір Аркадій Мойсейович (1921—2018) — один з організаторів повстання у таборі смерті «Собібор». Семен Григорович Фруґ (їдиш ‏שמעון פֿרוג‏‎ — Ши́мен Фруґ; 1860, колонія Бобровий Кут, Херсонська губ. — 1916, Одеса) — російський і єврейський поет, публіцист. Примітки Посилання Погода в селі Бобровий Кут [Архівовано 5 березня 2016 у Wayback Machine.] ВРУ [Архівовано 11 вересня 2018 у Wayback Machine.]
Bouszów

Bouszów (ukr. Бовшів) – wieś na Ukrainie, w obwodzie iwanofrankiwskim, w rejonie iwanofrankiwskim (d0 2020 roku w rejonie halickim), nad Gniłą Lipą. W II Rzeczypospolitej w powiecie rohatyńskim województwa stanisławowskiego. W lutym 1944 nacjonaliści ukraińscy z OUN-UPA zamordowali tutaj 14 Polaków. W pobliżu wsi jest przystanek kolejowy Bouszów. Przypisy Bibliografia Bouszów, Bohuszów, na północ od m. Bołszowce, [w:] Słownik geograficzny Królestwa Polskiego, t. I: Aa – Dereneczna, Warszawa 1880, s. 343 .