NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Салют (готель, Київ)

«Салю́т» — тризірковий 7-поверховий готель у Києві за адресою вул. Івана Мазепи, 11Б на 88 номерів (80 одномісних і 8 двокімнатних «люксів»). Збудований у 1984 році архітектором Авраамом Мілецьким. Опис Готель «Салют» розміщується на високому, укритому зеленню вікових дерев, пагорбі правобережжя річки Дніпро, в найпрестижнішому районі міста — Печерську, на площі «Слави» поруч з мальовничим парком і неподалік від знаменитої Києво-Печерської Лаври — унікального історико-архітектурного комплексу часів Київської Русі, який охороняється ЮНЕСКО. У червні 2020 року Господарський суд Києва в межах справи про банкрутство готелю Салют визнав вимоги низки кредиторів, зокрема вимоги НБУ на 4,2 млрд грн як забезпечені заставою майна боржника. Примітки Література Смолій В.А., Федорченко В.К., Цибух В.І. Енциклопедичний словник-довідник з туризму. — Київ : Видавничий Дім «Слово», 2006. — 372 с. Зображення Посилання Офіційний сайт [Архівовано 25 грудня 2008 у Wayback Machine.] (укр.) Готелі Києва радянської епохи (укр.)
Monastère Saint-Nicolas-du-Désert de Samar

Le monastère Saint-Nicolas-du-Désert de Samar (en ukrainien : Свято-Миколаївський пустельний Самарський монастир ; en russe : Самарский Свято-Николаевский пустынный монастырь) est situé à Novomoskovsk, ville de l'oblast de Dnipropetrovsk, en Ukraine. Présentation C'est un monastère masculin situé sur le site Samara Palanka par le hiéromoine Paisius qui venait du monastère de Kiev-Mejgorsky dépendant du Patriarcat œcuménique de Constantinople et était sous la commande du Sitch zaporogue. En 1688, le monastère qui soutenait le sitch fut dévasté par les troupes du prince Golitsine. De nouveau détruit en 1709 à la suite de la Révolte de Boulavine puis en 1711 par les tatars après la conclusion du Traité de Fălciu. Le monastère appartient à l'Église orthodoxe ukrainienne (patriarcat de Moscou). En images Notes et références Articles connexes Liste des cathédrales d'Ukraine. Culture ukrainienne. Portail de l’architecture chrétienne Portail de l’Ukraine Portail du christianisme orthodoxe
Samowola

Samowola (ukr. Самоволя) – wieś na Ukrainie w rejonie włodzimierskim obwodu wołyńskiego. Historia Pod koniec XIX w. wieś w gminie Poryck, w powiecie włodzimierskim. Do 2020 w rejonie iwanickim. Przypisy Linki zewnętrzne Samowola, wś, powiat włodzimierski, 5,5 w. od Porycka, [w:] Słownik geograficzny Królestwa Polskiego, t. X: Rukszenice – Sochaczew, Warszawa 1889, s. 257 . Samowola, wś, powiat włodzimierski, gm. Poryck, [w:] Słownik geograficzny Królestwa Polskiego, t. XV, cz. 2: Januszpol – Wola Justowska, Warszawa 1902, s. 571 . Самоволя (Samowola) na stronie Rady Najwyższej Ukrainy
Samovolea, Ivanîci

Samovolea (în ucraineană Самоволя) este un sat în comuna Pavlivka din raionul Ivanîci, regiunea Volînia, Ucraina. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației localității Samovolea era vorbitoare de ucraineană (99,23%), existând în minoritate și vorbitori de alte limbi. Note
Самоволя

Самоволя (укр. Самоволя) — село в Павловской сельской общине Владимирского района Волынской области Украины. До 2020 года входило в Иваничевский район. Код КОАТУУ — 0721183803. Население по переписи 2001 года составляет 388 человек. Почтовый индекс — 45342. Телефонный код — 3372. Занимает площадь 7,4 км². Ссылки Самоволя на сайте Верховной рады Украины (укр.)
Самоволя

Самово́ля — село в Україні, у Павлівській сільській громаді Володимирського району Волинської області. Населення становить 388 осіб. В селі є дитячий садочок, початкова школа, клуб та два магазини. Географія Біля села розташований Загальнозоологічний заказник «Павлівський». Історія У 1906 році село Порицької волості Володимир-Волинського повіту Волинської губернії. Відстань від повітового міста 37 верст, від волості 8. Дворів 58, мешканців 295. До 15 серпня 2016 року село належало до Павлівської сільської ради. 12 червня 2020 року, відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України № 708-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Волинської області», увійшло до складу Павлівської сільської територіальної громади. 19 липня 2020 року, в результаті адміністративно-територіальної реформи та ліквідації Іваничівського району, село увійшло до новоутвореного Володимир-Волинського району (від 18 липня 2022 Володимирського). Населення Згідно з переписом УРСР 1989 року чисельність наявного населення села становила 382 особи, з яких 170 чоловіків та 212 жінок. За переписом населення України 2001 року в селі мешкали 384 особи. Мова Розподіл населення за рідною мовою за даними перепису 2001 року: Примітки Посилання Погода в селі Самоволя
Samiilivka, Verhnii Rohaciîk

Samiilivka (în ucraineană Самійлівка) este localitatea de reședință a comunei Samiilivka din raionul Verhnii Rohaciîk, regiunea Herson, Ucraina. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației localității Samiilivka era vorbitoare de ucraineană (95,54%), existând în minoritate și vorbitori de rusă (3,14%) și armeană (1,16%). Note
Самойловка (Херсонская область)

Самойловка (укр. Самійлівка) — село в Верхнерогачикской поселковой общине Каховского района Херсонской области Украины. Население по переписи 2001 года составляло 605 человек. Почтовый индекс — 74441. Телефонный код — 5545. Код КОАТУУ — 6521584401. Известные уроженцы Петренко, Иван Петрович (род. 1934) — Герой Социалистического Труда. Ссылки Самойловка на сайте Верховной рады Украины
Самійлівка (Каховський район)

Самі́йлівка — село в Україні, у Верхньорогачицькій селищній громаді Каховського району Херсонської області. Населення становить 605 осіб. 24 лютого 2022 року село тимчасово окуповане російськими військами під час російсько-української війни. Населення Згідно з переписом УРСР 1989 року чисельність наявного населення села становила 683 особи, з яких 321 чоловік та 362 жінки. За переписом населення України 2001 року в селі мешкало 598 осіб. Мова Розподіл населення за рідною мовою за даними перепису 2001 року: Відомі люди Петренко Іван Петрович — Герой Соціалістичної Праці, депутат Верховної Ради УРСР 9-10-го скликання. Примітки Посилання Погода в селі Самійлівка Джерела Верхньорогачицька селищна ОТГ
Sapaniv

Sapaniv (Ukrainian: Сапанів) is a village in the Kremenets urban hromada of the Kremenets Raion of Ternopil Oblast in Ukraine. After the liquidation of the Kremenets Raion (1940–2020) on 19 July 2020, the village became part of the Kremenets Raion. References Bibliography (in Ukrainian) Бігус М., Лещук А., Сапанів // Ternopil Encyclopedic Dictionary: in 4 v. / editorial board: H. Yavorskyi and other, Ternopil: "Zbruch", 2008, V. 3: П—Я, S. 227. — ISBN 978-966-528-279-2. "Sapanów". Geographical Dictionary of the Kingdom of Poland (in Polish). p. 573.
Sapanów

Sapanów (ukr. Сапанів) – wieś na Ukrainie w rejonie krzemienieckim należącym do obwodu tarnopolskiego. Wieś królewska Saponow położona była w połowie XVII wieku w starostwie grodowym krzemienieckim w województwie wołyńskim. Przypisy Linki zewnętrzne Sapanów, [w:] Słownik geograficzny Królestwa Polskiego, t. XV, cz. 2: Januszpol – Wola Justowska, Warszawa 1902, s. 573 . Sapanów na stronie Rady Najwyższej Ukrainy.
Sapaniv, Kremeneț

Sapaniv (în ucraineană Сапанів) este o comună în raionul Kremeneț, regiunea Ternopil, Ucraina, formată numai din satul de reședință. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației comunei Sapaniv era vorbitoare de ucraineană (99,52%), existând în minoritate și vorbitori de alte limbi. Note
Сапанов

Сапанов (укр. Сапанів) — село в Кременецкой городской общине Кременецкого района Тернопольской области Украины. Основано в 1545 году. Код КОАТУУ — 6123487101. Географическое положение Село Сапанов находится на левом берегу реки Иква, выше по течению примыкает село Иква, ниже по течению на расстоянии в 1,5 км расположено село Сапановчик, на противоположном берегу — город Кременец и село Великие Млыновцы. Население Население по переписи 2001 года составляло 1656 человек. Языковой состав Родной язык населения по данным переписи 2001 года: Объекты социальной сферы Школа. Дом культуры. Фельдшерско-акушерский пункт. Достопримечательности Братская могила советских воинов. Примечания
Сапанів

Сапані́в — село в Україні, у Кременецькій міській територіальній громаді Кременецького району Тернопільської області. Розташоване на річці Іква, на півночі району. До 2020 року було центром сільської ради. До Сапанова приєднано хутори Борочок, Жиравка і Сапанівська Хотівка. Населення становить 1315 осіб. Історія Поблизу села виявлено археологічні пам'ятки доби мезоліту (дюни у південно-західній частині села) і неоліту, тшинецько-комарівської культури (знаряддя праці, зброю, прикраси з кременю, каменю, кістки та бронзи). Перша писемна згадка — 1545. Належало до Кременецького староства, було відоме млином на Ікві. У переліку замкових сіл та людей при Кременецькому замку (дані за люстраціями 1542, 1545, 1552 рр): Сапанів (людей дворищ 21, димів 22, огородників 10); Після третього поділу Речі Посполитої належало Волинській гімназії (Кременецькому ліцею), після закриття якої 1833 року — університетові Святого Володимира у Києві. Під час Першої світової війни перебувало на лінії фронту, було спалене. Діяли «Просвіта» та інші товариства, кооперативи. 12 червня 2020 року, відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України № 724-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Тернопільської області», увійшло до складу Кременецької міської громади. 19 липня 2020 року, в результаті адміністративно-територіальної реформи та ліквідації Кременецького (1940-2020) району, село увійшло до складу новоутвореного Кременецького району. Релігія Є церква Покрови Божої Матері (1993 року, мурована). Давніша церква того ж імені в селі згадується у джерелах XVIII століття, як вже існуюча. Пам'ятки Споруджено пам'ятник радянським воїнам-односельцям, полеглим у Німецько-радянській війні (1975), встановлено пам'ятний хрест на честь закінчення Першої світової війни. Соціальна сфера Працюють Сапанівська гімназія 1-2 ступенів, будинок культури, бібліотека, амбулаторія, відділення зв'язку, торговельні заклади. Населення За даними перепису населення 2001 року мовний склад населення села був таким: Відомі люди Народилися Юрій Красевич — релігійний діяч, публіцист; Василь Плисюк — доктор історичних наук, професор, завідувач кафедри українознавства Львівського аграрного університету; Володимир Мазурчук — педагог, письменник. Галерея Примітки Джерела Бігус М., Лещук А. Сапанів // Тернопільський енциклопедичний словник : у 4 т. / редкол.: Г. Яворський та ін. — Тернопіль : Видавничо-поліграфічний комбінат «Збруч», 2008. — Т. 3 : П — Я. — С. 227. — ISBN 978-966-528-279-2.
Sapohiv, Ternopil Oblast

Sapohiv (Ukrainian: Сапогів, Polish: Sapohów), a village in Ukraine, is located within Chortkiv Raion of Ternopil Oblast. It belongs to Borshchiv urban hromada, one of the hromadas of Ukraine. References Notes Sources (in Ukrainian) Ternopil Encyclopedic Dictionary: in 4 v. / editorial board: H. Yavorskyi and other, Ternopil: "Zbruch", 2004–2010. — ISBN 966-528-197-6.
Sapohów

Sapohów (ukr. Сапогів) – wieś na Ukrainie w rejonie czortkowskim należącym do obwodu tarnopolskiego. Historia Na początku 1939 w leżącym na obszarze gminy Krzywcze Górne oddano do użytku most w Sapohowie na rzece Cyganka. Zabytki Murowany dwór wybudowany w stylu późnoklasycystycznym przez Tadeusza Golejewskiego na początku XIX w. Obiekt zniszczony po II wojnie światowej. Przypisy Linki zewnętrzne Sapohów, wś nad pot. Cyganką, pow. borszczowski, [w:] Słownik geograficzny Królestwa Polskiego, t. X: Rukszenice – Sochaczew, Warszawa 1889, s. 305 . Sapohów na stronie Rady Najwyższej Ukrainy
Sapohiv, Borșciv

Sapohiv (în ucraineană Сапогів) este o comună în raionul Borșciv, regiunea Ternopil, Ucraina, formată numai din satul de reședință. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației comunei Sapohiv era vorbitoare de ucraineană (99,89%), existând în minoritate și vorbitori de alte limbi. Note
Сапогов (Тернопольская область)

Сапогов (укр. Сапогів) — село в Борщёвской городской общине Чортковского района Тернопольской области Украины. Первое упоминание о селе датируется 1428 годом. До 2020 года входило в Борщёвский район. Код КОАТУУ — 6120887101. Географическое положение Село Сапогов находится берегах реки Цыганка (в основном на левом берегу), выше по течению на расстоянии в 3 км расположено село Волковцы, ниже по течению на расстоянии в 1,5 км расположено село Кривче. Рядом проходит автомобильная дорога Т-2002. Население Население по переписи 2001 года составляло 876 человек. Языковой состав Родной язык населения по данным переписи 2001 года: Экономика Завод минеральных вод. Объекты социальной сферы Школа I—II ст. Клуб. Фельдшерско-акушерский пункт. Достопримечательности Деревянная церковь XVIII века; Примечания
Sarantschuky

Sarantschuky (ukrainisch Саранчуки; russisch Саранчуки/Sarantschuki; polnisch Sarańczuki) ist ein Dorf in der ukrainischen Oblast Ternopil mit etwa 600 Einwohnern. Das Dorf ist liegt im Süden des Rajon Bereschany am Ufer der Solota Lypa, einem Nebenfluss des Dnister, 11 Kilometer südlich vom ehemaligen Rajonzentrum Bereschany und etwa 50 Kilometer südwestlich der Oblasthauptstadt Ternopil. Geschichte Der Ort wurde 1399 zum ersten Mal schriftlich erwähnt und lag zunächst in der Woiwodschaft Ruthenien als Teil der Adelsrepublik Polen. Von 1772 bis November 1918 gehörte er unter seinem polnischen Namen Sarańczuki zum österreichischen Galizien, hier lag es ab 1867 im politischen Bezirk Brzeżany. Nach dem Ende des Ersten Weltkrieges kam der Ort zu Polen (in die Woiwodschaft Tarnopol, Powiat Brzeżany, Gmina Potutory), wurde im Zweiten Weltkrieg ab September 1939 von der Sowjetunion und dann ab Sommer 1941 bis 1944 von Deutschland besetzt, hier wurde der Ort in den Distrikt Galizien eingegliedert. Nach dem Ende des Krieges wurde der Ort der Sowjetunion zugeschlagen, dort kam das Dorf zur Ukrainischen SSR und ist seit 1991 ein Teil der heutigen Ukraine. Gemeinde Am 10. August 2017 wurde das Dorf zum Zentrum der neugegründeten Landgemeinde Sarantschuky (Саранчуківська сільська громада Sarantschukiwska silska hromada). Zu dieser zählten noch die 7 in der untenstehenden Tabelle aufgelisteten Dörfer, bis dahin bildete es zusammen mit dem Dorf Basnykiwka die Landratsgemeinde Sarantschuky (Саранчуківська сільська рада/Sarantschukiwska silska rada) im Süden des Rajons Bereschany. Am 12. Juni 2020 kamen noch die 11 Dörfer Boschykiw, Dibrowa, Kwitkowe, Kuty, Litjatyn, Metschyschtschiw, Nadoroschniw, Schumljany, Slowjatyn, Tscherwone und Woloschtschyna zum Gemeindegebiet. Seit dem 17. Juli 2020 ist sie ein Teil des Rajons Ternopil. Folgende Orte sind neben dem Hauptort Sarantschuky Teil der Gemeinde: Weblinks Eintrag zum Ort in der Enzyklopädie der Geschichte der Städte und Dörfer der Ukrainischen SSR (ukrainisch) Sarańczuki. In: Filip Sulimierski, Władysław Walewski (Hrsg.): Słownik geograficzny Królestwa Polskiego i innych krajów słowiańskich. Band 10: Rukszenice–Sochaczew. Walewskiego, Warschau 1889, S. 307 (polnisch, edu.pl). Einzelnachweise
Saranchuky

Saranchuky (Ukrainian: Саранчуки, Polish: Saranczuky, Saranczuki) is a village in Ternopil Raion of Ternopil Oblast in the western area of Ukraine, the historic region of Halychyna (Eastern Galicia). Saranchuky is located in a large, fertile valley plain of the Zolota Lypa River, about 15 km south of Berezhany. The name comes from the word "sarancha" (=Locust). Saranchuky hosts the administration of Saranchuky rural hromada, one of the hromadas of Ukraine. Until 18 July 2020, Saranchuky belonged to Berezhany Raion. The raion was abolished in July 2020 as part of the administrative reform of Ukraine, which reduced the number of raions of Ternopil Oblast to three. The area of Berezhany Raion was merged into Ternopil Raion. The Saranchuky area is very densely populated, and there are a few other villages virtually merged with it: Rybnyky, Potutory and Kotiv. The closest railroad station is in Potutory, and there is a small railway stop in Rybnyky. Many believe that Saranchuky used to be a Tatar settlement. Demographics Population in 1900: 2031 inhabitants (56 Jews) Population in 1939: 2970 (60 Jews) Present population: 1066 inhabitants (within Saranchuky village council) / 880 people in Saranchuky village proper (2007) Famous people Walter Klymkiw (1926–2000) was a Canadian chorus master, educator, and public figure of Ukrainian origin. References
Saranchuký

Saranchuký (ucraniano: Саранчуки́; polaco: Sarańczuki) es un municipio rural de Ucrania, perteneciente al raión de Ternópil en la óblast de Ternópil. El municipio, con una población total de 6472 habitantes en 2020, incluye tanto el pueblo de Saranchuký (de unos setecientos habitantes) como dieciocho pedanías. El municipio se fundó en 2017 mediante la fusión de los hasta entonces consejos rurales de Saranchuký, Viljovets, Kótiv, Rýbnyky y Trostianets, a los que se sumaron en 2020 los vecinos consejos rurales de Bózhykiv, Litiatyn, Mechýshchiv, Slovyatyn y Shumliany. Además de estos diez pueblos, pertenecen al actual municipio otros nueve: Baznykivka, Volóshchyna, Dibrova, Kvitkové, Kutý, Mólojiv, Nadorózhniv, Nová Hreblia y Chervone.​​ Se conoce la existencia del pueblo en documentos desde 1399. Se desarrolló como parada de una ruta comercial, por la cual se abastecía a la República de las Dos Naciones de ganado de Moldavia y Pocutia, y sal de los Cárpatos. Llegó a recibir el Derecho de Magdeburgo en algún momento entre 1520 y 1525. Sin embargo, con el tiempo cayó en declive, y pasó a considerarse una aldea dependiente de Trostianets. Antes de la formación del actual municipio en 2017, Saranchuký era la sede de un consejo rural en el raión de Berezhany, que únicamente incluía como pedanía a Baznykivka.​​​​ Se ubica a orillas del río Zolota Lipa, unos 10 km al sur de Berezhany.​ Referencias
Sarańczuki

Sarańczuki – wieś na Ukrainie w rejonie tarnopolskim (do 2020 w brzeżańskim) należącym do obwodu tarnopolskiego. W II Rzeczypospolitej miejscowość w powiecie brzeżańskim województwa tarnopolskiego. W marcu 1944 nacjonaliści ukraińscy z OUN-UPA zamordowali 16 Polaków. Urodził się tu ukraiński profesor Myron Horoszko. Przypisy Linki zewnętrzne Sarańczuki, [w:] Słownik geograficzny Królestwa Polskiego, t. X: Rukszenice – Sochaczew, Warszawa 1889, s. 307 . Sarańczuki na stronie Rady Najwyższej Ukrainy.
Saranciukî, Berejanî

Saranciukî (în ucraineană Саранчуки) este localitatea de reședință a comunei Saranciukî din raionul Berejanî, regiunea Ternopil, Ucraina. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației localității Saranciukî era vorbitoare de ucraineană (99,79%), existând în minoritate și vorbitori de alte limbi. Note
Саранчуки

Саранчуки (укр. Саранчуки) — село в Тернопольском районе Тернопольской области Украины. Административный центр Саранчуковской сельской общины. До 2020 года входило в Бережанский район. Код КОАТУУ — 6120487901. Население по переписи 2001 года составляло 950 человек. Население по данным 2025 года составляет 745 человек. Географическое положение Село Саранчуки находится на левом берегу реки Золотая Липа, выше по течению на расстоянии в 1 км расположено село Рыбники, ниже по течению на расстоянии в 2,5 км расположено село Волощина, на противоположном берегу — село Котов. История 1399 год — дата основания. Объекты социальной сферы Школа. Дом культуры. Фельдшерско-акушерский пункт. Примечания
Сармат (пивоваренный завод)

ЗАО «Сармат» (до 27 октября 2001 года ЗАО СП «Донецкий пивоваренный завод», укр. ЗАТ СП «Донецький пивоварний завод») — украинская пивоваренная компания. Находится в Донецке. Выпускает пиво под брендами «Сармат», Велкопоповицкий Козел (чеш. Velkopopovický Kozel), Золотая Бочка, Miller Genuine Draft, Redd’s. Под маркой «Сармат» производятся такая продукция: «Сармат Светлое», «Жигулевское», «Сармат крепкое», «Сармат безалкогольное», «Добрый Шубин». Технология В прошлом, крупнейший на Украине пивоваренный завод, выпускавший непастеризованное пиво. При изготовлении пива на заводе не используются пастеризация, насыщение пива углекислотой и консервантами, однако срок хранения пива составляет три месяца, что достигается благодаря технологиям бескислородной варки и разлива, фильтрации взвешенных дрожжевых частиц. В то же время на всех бутылках в составе можно найти аскорбиновую кислоту — один из консервантов. История завода Строительство завода длилось с 1952 по 1962 год. Согласно местной легенды, при встрече Сталина с шахтерами в 1951 году, Сталин спросил их: «Чего бы вам хотелось?», один из шахтеров, набравшись смелости, сказал: «Нам бы пивка, товарищ Сталин!». В этом же году был подписан указ о строительстве пивзавода. В 1952 году было начато строительство. В середине 1990-х годов завод первым из украинских производителей начал выпуск пива в ПЭТ-бутылках и кегах. В 2002 году завод впервые на Украине выпустил пшеничное пиво. Завод обладает цехом по производству солода, элеватором, цехом водоподготовки и водоочистки, двумя участками варки пива, шестью линиями розлива — одной баночной, двумя линиями для стеклянной бутылки мощностью 40000 и 60000 бутылок в час, и двумя линиями для ПЭТ-бутылки, одной кеговой. 4 июля 2008 года британская пивоваренная компания «СабМиллер» (англ. SABMiller ) сообщила о завершении сделки по приобретению 99,84 % акций ЗАО «Сармат». 1 ноября 2012 года Миллер Брендз Украина перешла в управление компании Efes. ЧАО «Миллер Брендз Украина» «СабМиллер» переименовано в ЧАО «Эфес Украина». Объём производства за 2012 год — 17,5 тыс. дал пива. Штат по состоянию на начало 2013 года — 900 человек. В 2015 году предприятие было законсервировано из-за войны в Донбассе. 18 марта 2017 года глава ДНР Александр Захарченко запустил линию розлива пива на донецком пивзаводе «Сармат». Примечания Ссылки Тема номера: ЗАО СП «Донецкий пивоваренный завод», Журнал «Пивное дело» № 1 за 2001 год ЗАО «Сармат» . Дата обращения: 12 ноября 2009. Архивировано из оригинала 30 ноября 2012 года. Коллекция этикеток пива Донецкого пивоваренного завода . Дата обращения: 25 декабря 2006. Сармата больше нет . Дата обращения: 3 апреля 2011. Архивировано из оригинала 30 ноября 2012 года.
Братское кладбище (Киев)

Братское кладбище (укр. Братське кладовище) — киевское городское кладбище, расположено по улице Григоровича-Барского, 2 в Святошинском районе столицы Украины. Площадь 2,2 га. История Возникло как сельское кладбище бывшего села Братская Борщаговка, принадлежавшего Братскому монастырю на Подоле (откуда и произошло название — Братская Борщаговка и Братское кладбище). Братская Борщаговка была известна с 1633 г., по-видимому, тогда же здесь начали хоронить жителей села. В 1971 году с. Братская Борщаговка вошло в состав Киева. На территории кладбища находится братская могила воинов, павших в годы Великой Отечественной войны. Установлен памятный знак жертвам голода на Украине (1932-1933). В настоящее время кладбище закрыто для новых захоронений, за исключением подхоронений родственников. Братским также называлась часть Лукьяновского кладбища, снесённого после войны. Кроме того, название «Братское» носило кладбище на Зверинце, где хоронили воинов, погибших в годы первой мировой войны (сейчас на этом месте расположен Институт проблем прочности НАН Украины). Ссылки Братське кладовище Архивная копия от 27 июня 2015 на Wayback Machine (укр.)