NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Чорнобильська СЕС

Чорнобильська сонячна електростанція («Солар Чорнобиль-1») — сонячна електростанція, відкрита 2018 року. Знаходиться в Іванківському районі Київської області на промисловому майданчику Чорнобильської АЕС, безпосередньо біля її 4-го енергоблока. «Солар Чорнобиль-1» є першою сонячною електростанцією, що споруджена в рамках реалізації стратегії консорціуму компаній RODINA — ENERPARC AG щодо розвитку проєктів та будівництва сонячних електростанцій на територіях, що постраждали від аварії на Чорнобильській атомній електростанції. Річна продуктивність електростанції становить 1024 МВт*год/рік. У процесі будівництва було встановлено 3762 сонячних модулі. Історія У 2013 Сонячний Консорціум RODINA – ENERPARC AG розробив та почав реалізацію стратегії щодо будівництва СЕС на територіях, постраждалих від аварії на ЧАЕС. 25 липня 2015 року між Консорціумом RODINA – ENERPARC AG та Чорнобильською АЕС підписано Меморандум про наміри щодо будівництва сонячної електростанції на території ЧАЕС. Розпочато роботи з пошуку і підбору відповідної ділянки під розташування пілотного проєкту, засновано компанію "Солар Чорнобиль". Наприкінці серпня 2016 року Держагентство з управління зоною відчуження повідомило про намір передати в оренду 3,38 га землі на 49 років під будівництво сонячної електростанції. Вартість об'єкта оренди без урахування ПДВ становить 6,2 млн грн. У жовтні 2017 року компанія «Солар Чорнобиль» розпочала активну фазу виконання будівельно-монтажних робіт з будівництва першої сонячної електростанції на майданчику Чорнобильської АЕС. У процесі будівництва заплановано встановлення 3762 сонячних модулі. Введення станції в промислову експлуатацію заплановано у четвертому кварталі 2017 року. Річна продуктивність СЕС «Солар Чорнобиль-1» становитиме 1024 МВт*год/рік. компанія «Солар Чорнобиль» працює у рамках проєкту Консорціуму компаній Rodina-Enerparc AG. Фізичні роботи за проєктом будівництва першої сонячної електростанції потужністю 1 МВт/Пік[що?] розпочалися у жовтні 2017 року. У процесі будівництва було встановлено 3762 сонячних модулі, побудовані та обладнані трансформаторні підстанції, створена система фізичного захисту конструкцій. З 1 липня 2018 року вперше після відключення енергоблока у 2000 році електроенергія з Чорнобиля почала надходити в єдину енергосистему України, але вже як продукт сонячної генерації, і реалізовуватися за механізмом "зеленого тарифу". 5 жовтня 2018 року в Прип'яті на території Чорнобильської АЕС офіційно відкрили сонячну електростанцію Solar Chernobyl - 1 МВт. У перспективі успішно завершений проєкт масштабують до 100 МВт. Електростанція знаходиться на промисловому майданчику Чорнобильської АЕС, над 4-м атомним енергоблоком, що вибухнув 26 квітня 1986 року. Річна продуктивність електростанції становить 1024 МВт*год/рік. Див. також Сонячна енергетика України Сонячні електростанції України Трифонівська сонячна електростанція Чорнобильська вітрова електростанція Примітки Посилання Перші СЕС Чорнобиля
Уманский хлебокомбинат

Уманский хлебокомбинат — предприятие в городе Умань Черкасской области Украины. История Хлебокомбинат был построен в ходе индустриализации 1930-х годов и введён в эксплуатацию в 1935 году. В ходе Великой Отечественной войны 21 июля 1941 года начались бои на подступах к городу, а с 1 августа 1941 года до 10 марта 1944 года город был оккупирован немецкими войсками. В период оккупации промышленные предприятия (в том числе, хлебокомбинат) серьёзно пострадали, но в дальнейшем были восстановлены и возобновили работу. В 1983 году комбинат вошёл в состав Черкасского областного производственного объединения хлебопекарной промышленности. В целом, в советское время хлебокомбинат входил в число ведущих предприятий города. После провозглашения независимости Украины комбинат перешёл в ведение государственного комитета пищевой промышленности Украины. В июле 1995 года Кабинет министров Украины утвердил решение о приватизации комбината. В дальнейшем, в 1998 году государственное предприятие было приватизировано и преобразовано в открытое акционерное общество. Позднее предприятие было реорганизовано в общество с ограниченной ответственностью. Деятельность Предприятие производит формовой хлеб, хлебобулочные и кондитерские изделия. Примечания Литература Умань. Путеводитель-справочник / авт.-сост. Г. Е. Храбан, П. О. Заграничный. Днепропетровск, "Промінь", 1975.
Уманський хлібопекарський завод

ТОВ «Умань Хліб Трейд» — підприємство харчової промисловості, розташоване в місті Умань, яке займається виробництвом та реалізацією хлібобулочних та кондитерських виробів. Історія Побудований в рамках індустріалізації 1930-х років і введений в експлуатацію у 1935 році як Уманський державний хлібокомбінат. У ході німецько-радянської війни підприємство зазнало руйнувань, однак по війні відбудоване та відновило роботу. З 1983 року входило до складу Черкаського об'єднання хлібопекарної промисловості. За радянських часів комбінат входив до числа провідних підприємств міста. З проголошенням незалежності України комбінат перейшов у підпорядкування Державного комітету харчової промисловості України. У липні 1995 року Кабінет Міністрів України затвердив рішення про приватизацію комбінату. У 1998 році державне підприємство приватизовано і перетворено на відкрите акціонерне товариство «Уманьхліб». Примітки Посилання Профіль компанії на ua-region.com.ua Профіль компанії на inspections.gov.ua Профіль компанії на clarity-project.info
Уманський гуманітарно-педагогічний коледж імені Тараса Шевченка

Комунальний заклад «Уманський гуманітарно-педагогічний фаховий коледж ім. Т. Г. Шевченка Черкаської обласної ради» — заклад вищої освіти І—ІІ рівнів акредитації, розташований у місті Умань Черкаської області. Історія У 1908 році заснований як чотирикласне училище. При ньому відкрито дворічні курси для підготовки вчителів початкових училищ. У 1923 році навчальний заклад реорганізовано у вищі трирічні педагогічні курси, у 1924 році — в педагогічний технікум, основним завданням якого залишалася підготовка вчителів початкової школи. У 1930 році у технікумі відкрито відділення підготовки вихователів для дитячих садків та дитячих будинків. У 1930 році відкрито відділення підготовки вихователів для дитячих садків та дитячих будинків. З 1937 року заклад діяв як педагогічне училище. У 1957 році було призупинено підготовку вчителів початкових класів і відкрито музичне відділення для підготовки музичних керівників та вчителів музики. У 2002 році заклад отримав ліцензію на підготовку молодших спеціалістів соціальної педагогіки. У липні 2005 року за рішенням Головного управління освіти і науки Черкаської облдержадміністрації від 04.07.2005 р. №233 Уманське педагогічне училище імені Т.Г. Шевченка реорганізовано в Уманський гуманітарно-педагогічний коледж імені Т.Г. Шевченка. У 2018 році коледж розпочинає надання освітніх послуг із підготовки спеціалістів освітнього ступеня бакалавр із ряду спеціальностей. Структура Відділення дошкільної і початкової освіти; Відділення соціальної та спеціальної освіти; Відділення музичного мистецтва; Заочне відділення. Діяльність Коледж здійснює підготовку спеціалістів за такими напрямками та спеціальностями: «вчитель з дошкільного виховання», «вчитель з початкової освіти» та додаткових кваліфікацій: «вчитель англійської мови у дошкільних закладах», «вчитель з початкової освіти», «організатор фізичного виховання», «організатор образотворчої діяльності дітей», «вихователь логопедичних груп», «керівник хореографічного колективу дітей дошкільного віку», «вчитель інформатики», «вчитель англійської мови», «педагог-організатор». «Соціальний педагог» та додаткових кваліфікацій: «практичний психолог», «керівник фізичного виховання», «фахівець із соціально-правового захисту неповнолітніх», «соціальний педагог». «вчитель музичного мистецтва, музичний керівник» та додаткових кваліфікацій: «співак естрадного або академічного жанру», «організатор культурно-дозвіллєвої діяльності», «інструментальне виконавство». Примітки Посилання Офіційний сайт Профіль коледжу на education.ua
Чорнокінецько-Волянська загальноосвітня школа

Чорнокінецько-Волянська загальноосвітня школа I—II ступенів — навчальний заклад у селі Чорнокінецька Воля Колиндянської сільської громади Чортківського району Тернопільської області. Історія Після Першої світової війни працювала двокласна школа з польською мовою навчання. Діти навчались у чотирьох приміщеннях (учитель Михайло Ляхович). У 1939 році школу перенесено на панський фільварок. Після Другої світової війни школа в Чорнокінецькій Волі стала семирічною з двозмінним навчанням. У 1956 році реорганізована у початкову. У 1974 році в експлуатацію здано нову будівлю школи. До 2016 року підпорядковувалася Чортківській районній раді. У 2016 році перейшла у підпорядкування Колиндянської сільської громади. Гуртки та секції Для розвитку і вдосконалення учнів у школі діють гурток туристсько-краєзнавчий. Сучасність У 5 класах школи навчається 33 учнів, у школі викладають німецьку мову. Педагогічний колектив Педагогічний колектив складається з 11 педагогів. Директори Петро Решетило Віра Манжелій Андрій Ченченко (1964—1968) Роман Монастирський (1968—1970) Остап Галябарда (1970—1984) Ольга Орел (1984—2004) Василь Паламар (від ?) Примітки Джерела Мельничук Б., Федечко М. Чорнокінецька Воля // Тернопільщина. Історія міст і сіл : у 3 т. — Тернопіль : ТзОВ «Терно-граф», 2014. — T. 3 : М — Ш. — С. 518—519. — ISBN 978-966-457-246-7. Посилання Чорнокінецько-Волянська загальноосвітня школа І-ІІ ступенів // #Відкрита школа Чорнокінецько-Волянська // ТерноВікі Чорнокінецько-Волянська школа // Тернопільська область. ІСУО
ДНЦЛЗ

ДП «ДНЦЛЗ» (абр. від «Державний науковий центр лікарських засобів і медичної продукції») — науково-дослідне та виробниче державне підприємство, розташоване в місті Харків, зайняте в галузі розробки та виробництва лікарських засобів, досліджень у фармакології. Історія Підприємство засноване у 1920 році за ініціативи професора Харківського фармацевтичного інституту Абрама Розенфельда. У різний час установа носила назви «Науковий центр фармації» та «Експериментальний фармацевтичний інститут Наркомздоров'я». У відомстві Мінмедпрому СРСР заклад був Харківським науково-дослідним хіміко-фармацевтичним інститутом; у 1982 році його перетворили на Всесоюзний науково-дослідний інститут хімії та технології лікарських засобів (ВНДІХТЛЗ). Уперше в СРСР співробітниками підприємства розроблено наукову основу промислового виробництва лікарських форм: мазей та супозиторіїв, желатинових капсул. Науковий центр був основною установою Міністерства охорони здоров'я, а потім Міністерства медичної промисловості СРСР у галузі створення готових лікарських засобів та стандартизації. У ті роки кожен 11-й препарат випускали за розробками наукового центру. ДП «ДНЦЛЗ» був основним виконавцем державної цільової програми «Комплексна програма розвитку медичної промисловості України» на 1992—⁣2003 роки, затвердженої постановами КМУ № 573 від 8 жовтня 1992 року та № 1538 від 16 грудня 1996 року (замовники — Міністерство охорони здоров'я України та Державний департамент з контролю якості, безпеки та виробництва лікарських засобів та виробів медичного призначення МОЗ України). Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 1734 від 23 грудня 2004 року ДП «ДНЦЛЗ» входить до переліку підприємств, що мають стратегічне значення для економіки та безпеки держави. Відомі співробітники Ангарська Марія Андріївна (1907—1996) — директор інституту (1937—1969). Габель Юрій Орестович (1891—1949) — керівник синтетичного відділу. Примітки Джерела Флагману вітчизняної фармації державному підприємству «Державний науковий центр лікарських засобів і медичної продукції» — 90 років//Історія фармації. — УДК 615.661.12.061.6 Посилання Флагману вітчизняної фармації — 90 років. ДП «ДНЦЛЗ» відзначив ювілей [Архівовано 9 січня 2019 у Wayback Machine.] Профіль компанії на opendatabot.ua [Архівовано 9 січня 2019 у Wayback Machine.]
Вінницька птахофабрика

ТОВ «Вінницька птахофабрика» — підприємство агропромислового комплексу (птахофабрика), розташоване в місті Ладижин Вінницької області, зайняте в галузі виробництва комбікормів, птахівництва та переробки і виробництва м'ясної продукції. Входить до структури агропромислового холдингу «Миронівський хлібопродукт». Історія Підприємство введено в експлуатацію 2012. Структура Філія «Переробний комплекс» До складу підрозділу входять 2 виробничі лінії, загальною потужністю 27 тис. голів птиці на годину; цех технічної утилізації; очисні споруди комплексу з переробки курчат-бройлерів; транспортна служба. Філія «Птахокомплекс» До складу підрозділу входять 19 дільниць з вирощування птиці, на кожній з яких по 38 пташників; інкубаторно-птахівнича станція; водофільтрувальна; транспортна служба. Примітки Посилання Профіль підприємства [Архівовано 10 січня 2019 у Wayback Machine.] на офіційному сайті МХП Винницкая птицефабрика [Архівовано 9 липня 2021 у Wayback Machine.] на atifundist.com Профіль підприємства на opendatabot.ua [Архівовано 10 січня 2019 у Wayback Machine.]
Zhytomyr urban hromada

Zhytomyr urban territorial hromada (Ukrainian: Житомирська міська територіальна громада, romanized: Zhytomyrska miska terytorialna hromada) is one of Ukraine's hromadas, located in Zhytomyr Raion in Zhytomyr Oblast. Its capital is the city of Zhytomyr. The hromada has an area of 91.5 km2 (35.3 mi2), as well as a population of 275,412 (as of 2023). It was first established as an amalgamated hromada on 28 June 2018, before being expanded to its current size as part of decentralisation in Ukraine. Composition In addition to one city (Zhytomyr), the hromada contains a single village: Veresy. References
Житомирская городская община

Житомирская городская общи́на (укр. Житомирська міська громада) — территориальная община в Житомирском районе Житомирской области Украины. Административный центр — город Житомир. Население составляет 265 126 человек. Площадь — 91,5 км². В соответствии с распоряжением Кабинета Министров Украины от 12 июня 2020 года, в состав общины вошла территория Житомирского городского совета, а также Вересовского сельского совета Житомирского района. Органом местного самоуправления Житомирской общины является Житомирский городской совет. По территории общины протекает река Тетерев. Населённые пункты В состав общины входят 1 город и 1 село: Город Житомир Вересовский старостинский округ: Вересы Примечания Источники Официальный сайт общины Павло Остапенко, Роман Перхалюк, Олександр Бончковський, Станіслав Остапенко. Атлас адміністративно-територіального устрою України / За загальною редакцією Остапенка П.. — видання друге, доповнене. — Київ, 2021. — 441 с. (укр.)
Житомирська міська громада

Житомирська міська територіальна громада — територіальна громада в Україні, у Житомирському районі Житомирської області. Адміністративний центр — місто Житомир. Загальна інформація Площа громади — 93,4 км², населення — 268 537 мешканців (2018). Старостинський округ: Вересівський. Населені пункти До складу громади входять місто Житомир і село Вереси. Історія Утворена 27 вересня 2018 року шляхом приєднання Вересівської сільської ради Житомирського району до Житомирської міської ради обласного значення. Склад громади підтверджено розпорядженням Кабінету Міністрів України № 711-р від 12 червня 2020 року «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Житомирської області». Відповідно до постанови Верховної Ради України від 17 червня 2020 року «Про утворення та ліквідацію районів», громада увійшла до складу новоствореного Житомирського району Житомирської області. Примітки Джерела Житомирська міська громада [Архівовано 25 вересня 2020 у Wayback Machine.]
Charytoniwka (hromada)

Charytoniwka (ukr. Харитонівська сільська територіальна громада, Charytoniwśka silśka terytorialna hromada) – hromada wiejska na Ukrainie, w obwodzie żytomierskim, w rejonie żytomierskim, z siedzibą w Charytoniwce. W 2022 roku liczyła 1793 mieszkańców. Zajmuje powietrznię 207,1 km2. Utworzona 18 listopada 2018 roku. W jej skład wchodzi 13 wsi: Charytoniwka Hłyboczok Horichowe Kulisziwka Mamryn Maszyna Osykowe Osykowyj Kopeć Rozkydajliwka Rudnia Smoliwka Szachworostiwka Trykopci Przypisy
Харитоновская сельская община

Харитоновская сельская община (укр. Харитонівська сільська громада) — территориальная община в Житомирском районе Житомирской области Украины. Административный центр — село Харитоновка. Население составляет 3326 человек. Площадь — 203,9 км². В соответствии с распоряжением Кабинета Министров Украины от 12 июня 2020 года, в состав общины вошла территория Харитоновского и Шахворостовского сельских советов упразднённого Коростышевского района. Населённые пункты В состав общины входит 13 сёл: Харитоновка Глубочок Мамрин Раскидайловка Рудня Смоловка Шахворостовский старостинский округ: Горихово Кулишовка Машина Осыково Осыковый Копец Трикопцы Шахворостовка Примечания Ссылки Официальный сайт Харитоновской общины (укр.). Павло Остапенко, Роман Перхалюк, Олександр Бончковський, Станіслав Остапенко. Атлас адміністративно-територіального устрою України / За загальною редакцією Остапенка П.. — видання друге, доповнене. — Київ, 2021. — С. 83. — 441 с. (укр.)
Харитонівська сільська громада

Харитонівська сільська територіальна громада — територіальна громада в Україні, у Житомирському районі Житомирської області. Адміністративний центр — село Харитонівка. Загальна інформація Площа території громади — 207,1 км², кількість населення — 1 814 мешканців (2020). Станом на 2019 рік, площа громади — 213,49 км², населення — 1845 мешканців. Населені пункти До складу громади входять 13 сіл: Глибочок, Горіхове, Кулішівка, Мамрин, Машина, Осикове, Осиковий Копець, Розкидайлівка, Рудня, Смолівка, Трикопці, Харитонівка та Шахворостівка. Старостинський округ Шахворостівський Історія Утворена 2 листопада 2018 року шляхом об'єднання Харитонівської та Шахворостівської сільських рад Коростишівського району. Відповідно до постанови Верховної Ради України № 807-IX від 17 липня 2020 року «Про утворення та ліквідацію районів», громада увійшла до складу новоствореного Житомирського району Житомирської області. Примітки Джерела ВВРУ, 2019, № 1, стор. 29–30 Харитонівська сільська територіальна громада
Звягельская городская община

Звягельская городская община (укр. Звягельська міська громада; до 2025 — Новоград-Волынская) — территориальная община в Звягельском районе Житомирской области Украины. Административный центр — город Звягель. Население составляет 61603 человека. Площадь — 252,1 км². В соответствии с распоряжением Кабинета Министров Украины от 12 июня 2020 года, в состав общины вошла территория Новоград-Волынского городского совета, а также Великомолодьковского, Дедовичского, Майстровского, Наталовского и Пилиповичского сельских советов Новоград-Волынского района. Населённые пункты В состав общины входят 1 город и 14 сёл: Город Звягель Великомолодьковский старостинский округ: Богатое Великий Молодьков Груд Дедовичский старостинский округ: Борисовка Дедовичи Наталовский старостинский округ: Александровка Наталовка Майстровский старостинский округ: Майстров Майстрова Воля Маковицы Пилиповичский старостинский округ: Анета Городище Пилиповичи Степовое Примечания Ссылки Официальный сайт Звягельского городского совета (укр.). Павло Остапенко, Роман Перхалюк, Олександр Бончковський, Станіслав Остапенко. Атлас адміністративно-територіального устрою України / За загальною редакцією Остапенка П.. — видання друге, доповнене. — Київ, 2021. — С. 89. — 441 с. (укр.)
Звягельська міська громада

Новоград-Волинська територіальна громада — територіальна громада в Україні, у Звягельському районі Житомирської області. Адміністративний центр громади — місто Звягель. Площа та населення Станом на 2021 рік площа території громади — 249 км², кількість населення — 61 603 особи (2021). У 2018 році площа громади становила 73,1 км², кількість населення — 57 490 мешканців. Населені пункти До складу громади входять місто Звягель та 14 сіл: Анета, Багате, Борисівка, Великий Молодьків, Городище, Груд, Дідовичі, Майстрів, Майстрова Воля, Маковиці, Наталівка, Олександрівка, Пилиповичі, Степове. Історія Утворена 1 листопада 2018 року шляхом приєднання Майстрівської сільської ради Новоград-Волинського району до Новоград-Волинської міської ради Житомирської області. 12 червня 2020 року, відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України № 711-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Житомирської області», до складу громади були включені території та населені пункти Великомолодьківської, Дідовицької, Наталівської та Пилиповицької сільських рад Новоград-Волинського району. 19 липня 2020 року громада ввійшла до складу новоствореного Новоград-Волинського району. Старостинські округи Великомолодьківський, Дідовицький, Наталівський, Майстрівський, Пилиповицький. Примітки Посилання Новоград-Волинська міська громада [Архівовано 30 листопада 2020 у Wayback Machine.]
Ступки-Голубовські 2

Ступки-Голубовські 2 — ботанічний заказник місцевого значення. Об'єкт розташований на території Бахмутського району Донецької області, на території Іванівської сільської ради. Площа — 385,5 га, статус отриманий у 2018 році. Представлені чисельні популяції багатьох видів судинних рослин в тому числі рідкісних. Територія заказника вкрита лісовою (деревною та чагарниковою) рослинністю. Джерела Розпорядження голови облдержадміністрації, керівника обласної військово-цивільної адміністрації № 5115-18 від 18.01.2018 «Про оголошення ботанічного заказника місцевого значення «Ступки-Голубівські 2» на території Бахмутського району»
Зміїна гора

Змії́на гора́ — ландшафтний заказник місцевого значення в Україні в межах Донецької області на території Миколаївської міської ради Краматорського району та Краматорської міської ради. Площа — 245,78 га, статус отриманий 2018 року. Джерела Розпорядження голови облдержадміністрації, керівника обласної військово-цивільної адміністрації № 1378/5-18 від 19.11.2018 «Про оголошення ландшафтного заказника місцевого значення „Зміїна гора“ на території Миколаївської міської ради Слов'янського району та Краматорської міської ради». Розпорядження голови облдержадміністрації, керівника обласної військово-цивільної адміністрації № 91/5-21 від 03.02.2021 «Про внесення змін до розпорядження голови облдержадміністрації, керівника обласної військово-цивільної адміністрації від 19 листопада 2018 року № 1378/5-18» (PDF). Донецька обласна державна адміністрація. 3 лютого 2021. Процитовано 16 серпня 2023. Посилання На Донеччині створили заказник «Зміїна гора». Укрінформ. 22 листопада 2018. Процитовано 16 серпня 2023. Краматорськ. Регіональний ландшафтний парк і заказники – пам'ятки природи і туристичні локації. Trip Impressions. 15 квітня 2020. Процитовано 16 серпня 2023.
Зелене озеро

Зеле́не О́зеро — ландшафтний заказник місцевого значення в Україні. Об'єкт розташований на території Подільського району Києва, поруч з вулицею Сирецькою. Площа — 6,6 га, статус отриманий у 2018 році. Джерела Рішення Київської міської ради від 15.11.2018 №44/6095 «Про оголошення природної території ландшафтним заказником місцевого значення «Зелене озеро»
Колядинецький

Колядине́цький зака́зник — ландшафтний заказник місцевого значення в Україні. Об'єкт розташований на території Липоводолинського району Сумської області, на території Колядинецької сільської ради. 50°37′24″ пн. ш. 34°03′57″ сх. д. Площа — 26,5 га, статус отриманий у 2018 році. Ділянка широколистяного лісу з домінуванням дуба звичайного. Окремі екземпляри дуба мають вік понад 100 років. Лісовий масив вирізняється значним біорізноманіттям. Серед тварин, занесених до Червоної книги України, тут мешкає жук-олень. З видів рослин, що потребують охорони на території Сумської області, зростає ряст Маршалла. Територія має особливе природоохоронне, рекреаційне, наукове та пізнавальне значення. Джерела Рішення Сумської обласної ради від 06.07.2018 «Про зміну в мережі території та об'єктів природно-заповідного фонду області»