Ігровиця

І́гровиця — село в Україні, у Білецькій сільській громаді.Тернопільського району Тернопільської області. Розташоване на річці Ігра, на півночі району. До Ігровиці приєднано хутір Корчунок. У зв'язку з переселенням жителів хутір Обручівка виключений із облікових даних. Населення — 1704 особи (2001). До 2018 — центр сільської ради. Від 2018 року ввійшло у склад Білецької сільської громади. Історія Поблизу Ігровиці виявлено археологічні пам'ятки доби пізньої бронзи. Відоме від 16 століття. У 1854 році село стало центром Ігровицького повіту Тернопільського округу, який проіснував до адміністративної реформи 1867 року. Діяли «Просвіта», «Сільський господар» та інші українські товариства, кооператива. 1 серпня 1934 р. внаслідок адміністративної реформи село включене до новоствореної у Тернопільському повіті об'єднаної сільської гміни Ігровиця і стало її адміністративним центром. 1935 р. в селі та хуторах проживало 2563 особи. 10 лютого 1940 р. частину польського населення органи НКВС вивезли на Сибір; того ж року в селі примусово створили перший колгосп. Під час німецько-радянської війни в Червоній армії загинули або пропали безвісти 82 уродженці села. 15 грудня 2014 року в селі відбулася спільна молитва духовенства та вірних УГКЦ і РКЦ. Захід проведено біля могили поляків, котрі трагічно загинули 1944 року — напередодні католицького Різдва були вбиті 90 поляків-мешканців села, їхні помешкання спалені. 12 червня 2020 року, відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України № 724-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Тернопільської області» увійшло до складу Білецької сільської громади. 19 липня 2020 року, в результаті адміністративно-територіальної реформи та ліквідації Тернопільського району, село увійшло до складу новоутвореного Тернопільського району. Політика Парламентські вибори, 2019 На позачергових парламентських виборах 2019 року у селі функціонувала окрема виборча дільниця № 610921, розташована у приміщенні сільської ради. Результати зареєстровано 778 виборців, явка 59,64 %, найбільше голосів віддано за «Слугу народу» — 29,00 %, за «Європейську Солідарність» — 16,23 %, за Всеукраїнське об'єднання «Батьківщина» — 14,07 %. В одномандатному окрузі найбільше голосів отримав Іван Чайківський (самовисування) — 27,56 %, за Володимира Кісілевича (Слуга народу) — 22,44 %, за Тараса Юрика (Європейська Солідарність) — 15,56 %. Населення Згідно з переписом УРСР 1989 року чисельність наявного населення села становила 1201 особа, з яких 544 чоловіки та 657 жінок. За переписом населення України 2001 року в селі мешкала 1071 особа. Мова Розподіл населення за рідною мовою за даними перепису 2001 року: Релігія церква святої преподобної Параскеви Терновської (1886—1888, мурована, УГКЦ), церква Преображення Господнього (перебудована в кінці 1980-х рр. з костелу (друга пол. 19 ст., ПЦУ), «фігура» Матері Божої (відновлена 1992). Пам'ятники У селі споруджено такі пам'ятники: полеглим у німецько-радянській війні воїнам-односельцям (1967); пам'ятний хрест на честь скасування панщини; Меморіал воїнам УПА (вже за незалежності України). Соціальна сфера Діють загальноосвітня школа І-ІІ ступенів, Будинок культури, бібліотека, дошкільний заклад, краєзнавчий музей, амбулаторія, аптека, сільськогосподарське підприємство «Золотий колос», цегельний завод, млин, 3 торговельні заклади. Відомі люди Народилися Ян Біловас — український громадський діяч; Яків Голик (р. н. і см. невід) — український різьбяр; Ігор Дзюбановський (нар. 1951) — український вчений у галузі медицини; Володимир Держирука (1882—1932) — український журналіст, письменник. Антоній Єзерський (1859—1905) — польський художник; В. Лисий — український громадський діяч. Володимир Савич (1923—1995) — український археолог. Анджей Чабін (1937—2004) — польський учитель та державний діяч, член Сейму Польської Народної Республіки Польща 5-го скликання (1969—1972). Перебували Леонід Кравчук — український громадський діяч, Томаш Маліцький — громадський діяч, С. Щепанський — український релігійний діяч. Манащук Ростислав Богданович (1988—2011) — старший лейтенант пожежної служби України. Світлини Примітки Література Уніят-Карпович В. Ігровиця // Тернопільщина. Історія міст і сіл : у 3 т. — Тернопіль : ТзОВ «Терно-граф», 2014. — T. 3 : М — Ш. — С. 384—386. — ISBN 978-966-457-246-7. Ткач П., Уніят В., Ханас В. Ігровиця // Тернопільський енциклопедичний словник : у 4 т. / редкол.: Г. Яворський та ін. — Тернопіль : Видавничо-поліграфічний комбінат «Збруч», 2004. — Т. 1 : А — Й. — 696 с. — ISBN 966-528-197-6. Ігровиця [Текст] / П. Гайда, Г. Лучанко // Шляхами Золотого Поділля / Наукове товариство імені Шевченка ; редкол.: Р. Миколаєвич, П. Гайда, М. Кінасевич та ін. — Філядельфія, 1983. — Т. 3 : Тернопільщина і Скалатщина: Регіональний Історично-Мемуарний Збірник. — 390—392. Петро Литвин: «Мрію прославити Ігровицю на всю Україну» [Текст]: [за матеріалами розмови із керівником ФГ «Ігровицьке» П. Литвином] / П. Гудима // Сільський господар плюс Тернопільщина [Текст]. — 2021. — № 27 (7 лип.). — С. 1, 4 : фот Niedzielko Romuald, Kresowa księga sprawiedliwych 1939—1945. O Ukraińcach ratujących Polaków poddanych eksterminacji przez OUN i UPA, Instytut Pamięci Narodowej, ISBN 978-83-60464-61-8, C. 149 Посилання На Тернопільщині римо-католики та греко-католики молитовно вшанували вбитих у 1944 році поляків [Архівовано 19 грудня 2014 у Wayback Machine.] Ihrowice // Słownik geograficzny Królestwa Polskiego. — Warszawa : Druk «Wieku», 1882. — Т. III. — S. 249. (пол.) — S. 249. (пол.)