NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Козяры

Козяры (укр. Козярі) — село в Скориковской сельской общине Тернопольского района Тернопольской области Украины. До 2020 года входило в Подволочисский район. Население по переписи 2001 года составляло 206 человек. Почтовый индекс — 47811. Телефонный код — 3543. Ссылки Козяры на сайте Верховной рады Украины
Козярі

Козярі́ — село в Україні, у Скориківській сільській громаді Тернопільського району Тернопільської області. Розташоване на північному сході району. До 2015 підпорядковувалося Новосільській сільській раді. Населення — 206 осіб (2001). Географія На східній околиці села річка Гниличка впадає у Самчик. Історія Відоме від XVI ст. Діяли товариства «Просвіта», «Сільський господар», «Союз українок», «Рідна школа». Від вересня 2015 року ввійшло у склад Новосільської сільської громади. 12 червня 2020 року, відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України № 724-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Тернопільської області», село увійшло до складу Скориківської селищної громади. 19 липня 2020 року в результаті адміністративно-територіальної реформи та ліквідації Підволочиського району, село увійшло до складу новоствореного Тернопільського району. Пам'ятки церква святого великомученика Димитрія Солунського (1645, дерев’яна; за переказами, перевезли з Гуцульщини; перебудована у 1775, ПЦУ) церква Святого Димитрія (2004; мурована, архітектор І. Чулій; зведена на кошти уродженця села Б. Булеми, УГКЦ). Галерея Примітки Література Мельничук Б., Уніят В. Козярі // Тернопільщина. Історія міст і сіл : у 3 т. — Тернопіль : ТзОВ «Терно-граф», 2014. — T. 3 : М — Ш. — С. 119—120. — ISBN 978-966-457-246-7. Уніят В. Козярі // Тернопільський енциклопедичний словник : у 4 т. / редкол.: Г. Яворський та ін. — Тернопіль : Видавничо-поліграфічний комбінат «Збруч», 2005. — Т. 2 : К — О. — С. 134. — ISBN 966-528-199-2. Маньовська, В. Козярівський літопис / Вікторія Маньовська // Вільне життя плюс. — 2015. — № 87 (28 жовтня). — С. 9. Koziary // Słownik geograficzny Królestwa Polskiego. — Warszawa : Druk «Wieku», 1883. — Т. IV. — S. 543. (пол.)
Koziatyn (obwód wołyński)

Koziatyn (ukr. Козятин) – wieś na Ukrainie, w obwodzie wołyńskim, w rejonie łuckim. W 2001 liczyła 240 mieszkańców, spośród których 239 wskazało jako ojczysty język ukraiński, a 1 rosyjski. W okresie międzywojennym wieś znajdowała się w granicach II RP, wchodząc w skład gminy Podberezie w powiecie horochowskim, w województwie wołyńskim. W 1943 roku (rzeź wołyńska) nacjonaliści ukraińscy zamordowali tutaj 17 Polaków. Przypisy
Kozeatîn, Horohiv

Kozeatîn (în ucraineană Козятин) este un sat în comuna Lemeșiv din raionul Horohiv, regiunea Volînia, Ucraina. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației localității Kozeatîn era vorbitoare de ucraineană (99,58%), existând în minoritate și vorbitori de alte limbi. Note
Козятин (Волынская область)

Козятин (укр. Козятин) — село в Гороховской городской общине Луцкого района Волынской области Украины. До 2020 года входило в Гороховский район. Код КОАТУУ — 0720883006. Население по переписи 2001 года составляет 240 человек. Почтовый индекс — 45731. Телефонный код — 3379. Занимает площадь 7,372 км². Ссылки Козятин на сайте Верховной рады Украины (укр.)
Козятин (Луцький район)

Козя́тин — село в Україні, у Луцькому районі Волинської області. Входить до складу Горохівської міської територіальної громади. Населення становить 240 осіб. Географія Село розташоване на лівому березі річки Луга. Історія У XIX столітті село відносилося до Підберезської волості Володимир-Волинського повіту Волинської губернії. 12 червня 2020 року, відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України № 708-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Волинської області», село увійшло в склад Горохівської міської громади. 19 липня 2020 року, в результаті адміністративно-територіальної реформи та ліквідації Горохівського району, село увійшло до складу новоутвореного Луцького району. Населення Згідно з переписом УРСР 1989 року чисельність наявного населення села становила 245 осіб, з яких 114 чоловіків та 131 жінка. За переписом населення України 2001 року в селі мешкало 239 осіб. Мова Розподіл населення за рідною мовою за даними перепису 2001 року: Примітки Посилання Погода в селі Козятин [Архівовано 5 Березня 2016 у Wayback Machine.]
Българка (Украйна)

Българка (на украински: Болгарка, на руски: Болгарка) е село в Украйна, разположено в Приморски район, Запорожка област. През 2001 година населението му е 1128 души. Селото е основано през 1862 година от български преселници от преминалата на румънска територия част от Южна Бесарабия. През следващите години селото става голям производител на вино и регионален център на търговията с него. Личности Владимир Киосев (1919 – 2006), български и съветски железничар, герой на социалистическия труд на СССР и заслужил работник на народната икономика на Карелската ССР. Източници
Sofijiwka (Berdjansk)

Sofijiwka (ukrainisch Софіївка; russisch Софиевка Sofijewka) ist ein Dorf im Südosten der ukrainischen Oblast Saporischschja mit etwa 1000 Einwohnern. Das Dorf entstand 1862 als Gründung von bulgarischen Siedlern unter dem Namen Togali (Тогали). Es trug später den Namen Romaniwka (Романівка) und ab 1933 zu Ehren des bulgarischen Politikers Wassil Kolarow den Namen Kolariwka (Коларівка). Im Rahmen der Dekommunisierung wurde der Name am 19. Mai 2016 auf Bolharka (Болгарка) geändert, am 7. Oktober 2021 kam es nochmals zu einer Umbenennung auf aktuell Sofijiwka. Es liegt am Fluss Losuwatka (Лозуватка) südwestlich der Nationalstraße Н-30 und der Bahnstrecke Berdjansk–Tschaplyne, 41 km nordwestlich vom Rajonzentrum Berdjansk und etwa 137 km südöstlich vom Oblastzentrum Saporischschja entfernt. Im März 2022 wurde der Ort durch russische Truppen im Rahmen des Russischen Überfalls auf die Ukraine eingenommen und befindet sich seither nicht mehr unter ukrainischer Kontrolle. Verwaltungsgliederung Am 12. Juni 2020 wurde das Dorf zum Zentrum der neugegründeten Landgemeinde Kolariwka (Коларівська сільська громада/Kolariwska silska hromada). Zu dieser zählen auch die 8 in der untenstehenden Tabelle aufgelisteten Dörfer sowie die Ansiedlungen Jelysawetiwka und Nelhiwka bis dahin bildete es die gleichnamige Landratsgemeinde Kolariwka (Коларівська сільська рада/Kolariwska silska rada) im Nordosten des Rajons Prymorsk. Seit dem 17. Juli 2020 ist sie ein Teil des Rajons Berdjansk. Folgende Orte sind neben dem Hauptort Sofijiwka Teil der Gemeinde: Weblinks Eintrag zum Ort in der Enzyklopädie der Geschichte der Städte und Dörfer der Ukrainischen SSR (russisch) Einzelnachweise
Sofiivka, Sofiivka rural hromada, Berdiansk Raion, Zaporizhzhia Oblast

Sofiivka (Ukrainian: Софіївка) is a village in Berdiansk Raion, Zaporizhzhia Oblast, Ukraine. It is the administrative center of Sofiivka rural hromada, one of the hromadas of Ukraine. History The village was founded in 1862 on the site of the former Togaly Nogai settlement by Bulgarians who had come from the Bessarabia region. Its original name was Romanivka (Ukrainian: Романівка). In 1926, its name was changed by the Soviet government to Kolarivka (Ukrainian: Коларівка) in honor of Bulgarian communist leader Vasil Kolarov. From 1925 to 1939, it was the center of Kolarivka Raion (known until 1926 as Romanivka Raion), one of the national raions of the Ukrainian SSR. During World War II, Kolarivka was occupied by Nazi Germany before being liberated by the Red Army in autumn 1943. In 2016, as part of decommunization in Ukraine, its name was changed to Bolharka (Ukrainian: Болгарка). On 12 June 2020, Bolharka became the center of Kolarivka rural hromada, one of the hromadas of Ukraine, in accordance with an edict of the Verkhovna Rada of Ukraine that was part of decentralization reforms. On October 7, 2021, its name was changed to the current one by another edict of the Verkhovna Rada. References
Sofivka (Berdiansk)

Sofivka (en ucraniano: Софіївка, romanizado: Sofiivka; en ruso: Софиевка, romanizado: Sofievka) es un pueblo ucraniano perteneciente al óblast de Zaporiyia. Situado en el sur del país, forma parte del raión de Berdiansk y centro del municipio (hromada) de Kolarivka. El asentamiento está ocupado por Rusia desde marzo de 2022 en el marco de la invasión rusa de Ucrania de 2022.​ Geografía Sofivka se encuentra a orillas del río Losuvatka, 41 km al noroeste de Berdiansk y a unos 137 km al sureste de Zaporiyia. Historia El pueblo fue fundado en 1862 por colonos búlgaros procedentes de Besarabia con el nombre de Togali (en búlgaro: Тогали), como el antiguo pueblo nogayo. En los años siguientes, el pueblo se convirtió en un importante productor de vino y en un centro regional de comercio de vino.​ Posteriormente llevó el nombre de Romanivka (en ucraniano: Романівка) y desde 1933 el nombre de Kolarivka (en ucraniano: Коларівка) en honor al político búlgaro Vasil Kolarov.​ Como parte de las políticas de descomunización en Ucrania, el nombre se cambió a Bolgarka (en ucraniano: Болгарка) el 19 de mayo de 2016, y el 7 de octubre de 2021 el nombre se cambió nuevamente al actual Sofivka.​​ Con la invasión rusa de Ucrania, los rusos ocuparon la aldea en marzo de 2022. Demografía La evolución de la población de Sofivka entre 1886 y 2001 fue la siguiente:Según el censo de 2001, la lengua materna de la mayoría de los habitantes, el 58,87%, es el ruso; del 26,86% es el búlgaro; y del 14,1%, el ucraniano.​ Infraestructura Transporte El pueblo está al suroeste de la carretera nacional Н-30 y el ferrocarril Berdiansk-Chápline. Referencias
Sofiïvka (oblast de Zaporijjia)

Bolharka (en ukrainien : Болгарка, en russe : Болгарка, Bolgarka), renommée depuis 2021 en Sofiïvka (en ukrainien : Софіївка, en russe : Софиевка, Sofievka) est une commune rurale du sud de l'Ukraine, dépendante de l'oblast de Zaporijjia et du raïon de Berdiansk. Elle était peuplée en 2001 de 1128 habitants. Géographie La commune se trouve au bord du fleuve côtier Lozouvatka, qui se jette plus au sud dans la mer d'Azov. Elle se situe à 40 km au nord-ouest de la ville de Berdiansk et à 140,2 km au sud-est de celle de Zaporijjia. Communauté territoriale Depuis la réforme administrative de 2020, la commune de Sofiïvka est le siège d'une communauté territoriale nommée Koralivka (uk) regroupant les localités suivantes : Hiounivka, Ielyzavetivka, Ielysseïvka, Zelenivka, Nelhivka, Pidhirne, Radolivka et Iourivka. Toponymie La commune a porté plusieurs noms au cours de son histoire : Romanivka jusqu'en 1933, Kolarivka de 1933 à 2016, Bolharka de 2016 à 2021, puis depuis 2021 Sofiïvka. Références Portail de l’Ukraine
Bolharka, Prîmorsk

Bolharka (în ucraineană Болгарка) este o comună în raionul Prîmorsk, regiunea Zaporijjea, Ucraina, formată numai din satul de reședință. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației comunei Bolharka era vorbitoare de rusă (58,87%), existând în minoritate și vorbitori de bulgară (26,86%) și ucraineană (14,1%). Note
Софиевка (Приморский район)

Софиевка (укр. Софіївка) — село, Коларовский сельский совет, Приморский район, Запорожская область, Украина. Код КОАТУУ — 2324882801. Население по переписи 2001 года составляло 1128 человек. Является административным центром Коларовского сельского совета, в который не входят другие населённые пункты. Географическое положение Село Болгарка находится на левом берегу реки Лозоватка, выше по течению на расстоянии в 5 км расположено село Юрьевка, ниже по течению на расстоянии в 3 км расположено село Вячеславка. Рядом проходит автомобильная дорога Р-37. История 1862 год — дата основания как село Романовка на месте ногайского поселения Тогалы болгарами-колонистами, переселившимися из Бессарабии. В 1926 году переименовано в село Коларовка в честь деятеля международного и болгарского рабочего движения В. П. Коларова. В 1930-е годы село было центром Коларовского болгарского национального района. В 2016 году переименовано в село Болгарка. В 2021 году переименовано в село Софиевка. Экономика Коларовский завод железобетонных конструкций. Агрофирма «Им. Коларова», СПК. Объекты социальной сферы Школа I—II ст. Детский сад. Дом культуры. Больница. Достопримечательности Братская могила советских воинов. Заказник «Коларовский», 215 га, искусственный смешанный лес возле водохранилища. Примечания
Софіївка (Коларівська сільська громада)

Софіївка (колишні назви — Болгарка (2016—2021), Коларівка (1933—2016), Романівка (до 1933), Тогали) — село в Україні, у Бердянському районі Запорізької області, центр Коларівської сільської громади. Населення становить 1128 осіб. Географія Село Софіївка розташоване на лівому березі річки Лозуватка, вище за течією на відстані 5 км розташоване село Юр'ївка, нижче за течією на відстані 3 км розташоване село В'ячеславка. Поруч проходить автошлях національного значення Н30. Історія Село засновано 1862 року болгарами-переселенцями з села Єнікей Бессарабії на місці колишнього ногайського селища Тогали. Станом на 1886 рік у колонії Романівка (Тогали), центрі Романівської волості Бердянського повіту Таврійської губернії, мешкало 813 осіб, налічувалось 119 дворових господарств, існували молитовний будинок та два цегельних заводи. За переписом 1897 року кількість мешканців зросла до 1469 осіб (767 чоловічої статі та 702 — жіночої), з яких 1432 — православної віри. З 1925 по 1939 роки село було центром окремого національного Романівського району у складі спочатку Мелітопольської округи, потім — Дніпропетровської області. 1926 року район, а 1933 року село перейменовано в Коларівку на честь діяча болгарського і міжнародного робітничого руху Васила Коларова. У 2016 році село перейменоване в Болгарку. 12 червня 2020 року, відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України № 713-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Запорізької області», увійшло до складу Коларівської (Софіївської) сільської територіальної громади. 19 липня 2020 року, в результаті адміністративно-територіальної реформи та ліквідації Приморського району, село увійшло до складу новоутвореного Бердянського району. 7 жовтня 2021 року перейменовано на Софіївку Селище тимчасово окуповане російськими військами 24 лютого 2022 року. Демографія Мова Розподіл населення за рідною мовою за даними : Станом на 2017 рік більшість населення спілкується російською мовою, болгарську знають лише кілька літніх людей. В школі болгарську мову викладають лише кілька разів на рік, тому молодь фактично не знає болгарської. Економіка Софіївський завод залізобетонних конструкцій. Агрофірма «Ім. Коларова», СВК. Об'єкти соціальної сфери Середня загальносвітня школа I—II ст. Дитячий дошкільний заклад. Будинок культури. Лікарня. Пам'ятки Заказник «Коларівський», 215 га, штучний змішаний ліс біля водосховища. Відома особа В селі народився Георгій Степанович Димов — Герой Соціалістичної Праці, почесний громадянин Запоріжжя. Див. також Перелік населених пунктів, що постраждали від Голодомору 1932—1933 (Запорізька область) Примітки Посилання Історія міст і сіл Української РСР. Запорізька область. — К. : Головна редакція УРЕ АН УРСР, 1970. — 765 с. — 15 000 прим. Территориальное и административное деление Союза ССР (на 1 января 1926 года) / [Предисл.: Н. А. Коковин, С. М. Гурвич]. — Москва : ГУКХ НКВД: [тип. МКХ им. Ф. Я. Лаврова], 1926. — 284 с.(рос.)
Kolińce

Kolińce (ukr. Колінці) – wieś na Ukrainie w rejonie iwanofrankiwskim (do 2020 roku w rejonie tłumackim) obwodu iwanofrankiwskiego. Pod koniec XIX w. wieś w powiecie tłumackim. W II Rzeczypospolitej wieś w powiecie tłumackim województwa stanisławowskiego. W marcu 1944 nacjonaliści ukraińscy z OUN-UPA zamordowali tutaj 12 Polaków. Przypisy Bibliografia Kolińce, wś, powiat tłumacki, [w:] Słownik geograficzny Królestwa Polskiego, t. IV: Kęs – Kutno, Warszawa 1883, s. 263 .
Kolinți, Tlumaci

Kolinți (în ucraineană Колінці) este o comună în raionul Tlumaci, regiunea Ivano-Frankivsk, Ucraina, formată numai din satul de reședință. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației comunei Kolinți era vorbitoare de ucraineană (99,67%), existând în minoritate și vorbitori de alte limbi. Note
Коленцы (Ивано-Франковская область)

Коле́нцы (укр. Колінці) — село в Тлумачской городской общине Ивано-Франковского района Ивано-Франковской области Украины. Население по переписи 2001 года составляло 911 человек. Занимает площадь 12,3 км². Почтовый индекс — 78005. Телефонный код — 03479. История В 1930-е годы действовала КПЗУ под руководством В.И.Петрова. В 1944 году ОУНовцы убили в селе 12 поляков Во времена Великой Отечественной за село шли ожесточенные бои. После войны построен колхоз Население 1871 год 633 человек 1939 год 1670 человек 1989 год 973 человек 2001 год 895 человек 2022 год 834 человек Язык По состоянию на 2001 год украинский язык назвали родным 99,67%, русский 0,22%, белорусский 0,11% Религия В селе действует приход УГКЦ и ПЦУ. В селе родился отец Зеновий Марчук настоятель храмов Богородчанкого деканата УГКЦ Священники УГКЦ в истории села Владимир Вийтишин Николай Притула Сельские главы Яцев Василий Васильевич (1956 г.р. Беспартийный) Кулык Мирослав Тарасович Памятки Бюст Дзержинского Церковь Успения Пресвятой Девы Марии (2005 г.) УГКЦ Церковь (1900 г.) утрачена 2000 Церковь ПЦУ Известные люди Владимир (Вийтишын) — епископ и митрополит Ивано-Франковский УГКЦ был приходским священником Василий (Стадник) — мит.прот. управитель Тлумацкого деканата УАПЦ и ПЦУ, был приходским православным священником Примечания Ссылки Коленцы на сайте Верховной рады Украины
Kołmów

Kołmów (ukr. Колмів) – wieś na Ukrainie w rejonie łuckim obwodu wołyńskiego. Historia Pod koniec XIX w. wieś w gminie Beresteczko, w powiecie dubieńskim. Do 2020 w rejonie horochowskim. Przypisy Linki zewnętrzne Kołmów, [w:] Słownik geograficzny Królestwa Polskiego, t. XV, cz. 2: Januszpol – Wola Justowska, Warszawa 1902, s. 104 . Колмів (Kołmów) na stronie Rady Najwyższej Ukrainy
Колмов

Колмов (укр. Колмів) — село в Берестечковской городской общине Луцкого района Волынской области Украины. До 2020 года входило в Гороховский район. Код КОАТУУ — 0720883203. Население по переписи 2001 года составляет 263 человека. Почтовый индекс — 45760. Телефонный код — 3379. Занимает площадь 0,648 км². Ссылки Колмов на сайте Верховной рады Украины (укр.)
Колмів

Ко́лмів — село в Україні, у Берестечківській громаді Луцького району Волинської області. Населення становить 263 особи. Географія Село розташоване на правому березі річки Липи. Історія У 1906 році село Берестецької волості Володимир-Волинського повіту Волинської губернії. Відстань від повітового міста 67 верст, від волості 12. Дворів 29, мешканців 229. 12 червня 2020 року, відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України № 708-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Волинської області», село увійшло у склад Берестечківської міської громади. 19 липня 2020 року, в результаті адміністративно-територіальної реформи та ліквідації Горохівського району, село увійшло до складу новоутвореного Луцького району. Населення Згідно з переписом УРСР 1989 року чисельність наявного населення села становила 259 осіб, з яких 120 чоловіків та 139 жінок. За переписом населення України 2001 року в селі мешкало 259 осіб. 100 % населення вказало своєю рідною мовою українську мову. Примітки Посилання Погода в селі Колмів [Архівовано 5 березня 2016 у Wayback Machine.]
Kołodeże

Kołodeże (ukr. Колодеже) – wieś na Ukrainie w rejonie łuckim obwodu wołyńskiego. Miejsce urodzenia Apoloniusza Zawilskiego. Historia Pod koniec XIX w. wieś w gminie Czaruków, w powiecie łuckim. Do 2020 w rejonie horochowskim. W 1943 r. (rzeź wołyńska) nacjonaliści ukraińscy zamordowali tutaj co najmniej czworo Polaków. Przypisy Linki zewnętrzne Kołodeże. wolyn.republika.pl. [zarchiwizowane z tego adresu (2018-01-29)]. - strona potomków społeczności wsi. Kołodeż, [w:] Słownik geograficzny Królestwa Polskiego, t. XV, cz. 2: Januszpol – Wola Justowska, Warszawa 1902, s. 106 . Колодеже (Kołodeż) na stronie Rady Najwyższej Ukrainy
Kolodeje, Horohiv

Kolodeje (în ucraineană Колодеже) este localitatea de reședință a comunei Kolodeje din raionul Horohiv, regiunea Volînia, Ucraina. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației localității Kolodeje era vorbitoare de ucraineană (99,49%), existând în minoritate și vorbitori de alte limbi. Note
Колодеже

Колоде́же (укр. Колодеже) — село в Городищенской сельской общине Луцкого района Волынской области Украины. До 2020 года входило в Гороховский район. Код КОАТУУ — 0720882801. Население по переписи 2001 года составляет 584 человека. Почтовый индекс — 45751. Телефонный код — 3379. Занимает площадь 24,18 км². Ссылки Колодеже на сайте Верховной рады Украины (укр.)
Колодеже

Колоде́же — село в Україні, у Луцькому районі Волинської області. Входить до складу Городищенської сільської територіальної громади. Населення становить 584 осіб. Історія У 1906 році село Чаруківської волості Луцького повіту Волинської губернії. Відстань від повітового міста 39 верст, від волості 19. Дворів 119, мешканців 902. В 2000 р. на території села була побудована нова церква - Церква Св. Миколая. 12 червня 2020 року, відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України № 708-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Волинської області», увійшло до складу Городищенської сільської територіальної громади. 19 липня 2020 року в результаті адміністративно-територіальної реформи та ліквідації Горохівського району село увійшло до складу новоутвореного Луцького району. Населення Згідно з переписом УРСР 1989 року чисельність наявного населення села становила 709 осіб, з яких 330 чоловіків та 379 жінок. За переписом населення України 2001 року в селі мешкало 575 осіб. Мова Розподіл населення за рідною мовою за даними перепису 2001 року: Примітки Література Колоде́же // Історія міст і сіл Української РСР : у 26 т. / П.Т. Тронько (голова Головної редколегії). — К. : Головна редакція УРЕ АН УРСР, 1967 - 1974. — том Волинська область / І.С. Клімаш (голова редколегії тому), 1970 : 747с. — С.207 Посилання Погода в селі Колодеже [Архівовано 5 березня 2016 у Wayback Machine.]
Колодезное (заказник)

Колодезное — ботанический заказник местного значения. Находится в Краматорском районе Донецкой области возле села Зелёное. Статус заказника присвоен решением областного совета № XXII/14-38 от 30 сентября 1997 года. Площадь — 30,8 га. Территория заказника — разнотравно-типчаково-ковыльная степь, где произрастает 5 видов растений, занесённых в Красную книгу Украины. Литература Заказники місцевого значення : Казанок; Кальчицький; Ковила біля села Григорівки; Колодязне; Конвалія; Конвалієва діброва; Кохане; Красногорівський; Крейдяна рослинність біля села Кірове; Кривокіський лиман; Круглик; Ларинський; Ліс по річці Кринка; Нескучненський ліс[ та ін.] // Донбасс заповідний : Наук.-інформац. довідник-атлас . 2003 . 159 с. : іл. — С.65-105.
Колодязне (заказник)

Коло́дязне — ботанічний заказник місцевого значення. Розташований в Краматорському районі Донецької області біля села Зелене. Статус заказника присвоєно рішенням обласної ради № XXII/14-38 від 30 вересня 1997 року. Площа — 30,8 га. Територія заказника — різнотравно-типчаково-ковиловий степ, де росте 5 видів рослин, занесених до Червоної книги України. Бібліографія Заказники місцевого значення: Азовська дача; Артемівські садово-дендрологічні насадження; Балка Водяна; Балка Грузька; Балка Орлинська; Балка Північна; Бесташ; Болото Мартиненкове; Верхньосамарський; Гектова балка; Заплава — 1; Знаменська балка та ін. // Донбас заповідний: Наук.-інформац. довідник-атлас. 2003. 159 с.: іл. — с. 65-105. Донбас заповідний. Науково-інформаційний довідник-атлас / за заг. ред. С.С. Куруленка, С.В. Третьякова. Видання друге, перероблене та доповнене. – Донецьк, Донецька філія Державного екологічного інституту Мінприроди України, 2008. – 168 с.