NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Kąty (rejon złoczowski)

Kąty (ukr. Кути) – wieś w rejonie złoczowskim obwodu lwowskiego Ukrainy. Pod koniec XIX w. we wsi znajdował się folwark Karolówka (powiat brodzki). Dawniej karczma na obszarze wsi nazywa się Wydra. Do 2020 w rejonie brodzkim. Przypisy Bibliografia Filip Sulimierski, Bronisław Chlebowski, Władysław Walewski, Słownik geograficzny Królestwa Polskiego i innych krajów słowiańskich, t. III, Warszawa, s. 947. Linki zewnętrzne Kąty 10.), powiat brodzki, [w:] Słownik geograficzny Królestwa Polskiego, t. III: Haag – Kępy, Warszawa 1882, s. 947 . Karolówka 3.), folwark, powiat brodzki, [w:] Słownik geograficzny Królestwa Polskiego, t. III: Haag – Kępy, Warszawa 1882, s. 853 .
Куты (Бродовская городская община)

Куты (укр. Кути) — село в Бродовской городской общине Золочевского района Львовской области Украины. Население по переписи 2001 года составляло 50 человек. Занимает площадь 0,143 км². Почтовый индекс — 80622. Телефонный код — 3266. Ссылки Куты на сайте Верховной рады Украины
Кути (Бродівська міська громада)

Кути́ — село в Україні, у Бродівській міській територіальній громаді Золочівського району Львівської області. Населення становить 29 осіб. Орган місцевого самоврядування — Бродівська міська рада. Історія 12 червня 2020 року, відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України № 718-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Львівської області», село увійшло до складу Бродівської міської громади. 19 липня 2020 року, в результаті адміністративно-територіальної реформи та ліквідації Бродівського району, село увійшло до складу новоствореного Золочівського району. У селі народився пасічник Юліян Роман Любенецький (помер і похований у Перемишлянах). Примітки Джерела Історія міст і сіл Української РСР: У 26 т. Львівська область / Тронько П. Т. (голова) та ін. — Київ : Головна редакція УРЕ АН УРСР, 1968. — Т. 3. — С. 170. Памятники градостроительства и архитектуры Украинской ССР: (Иллюстрированный справочник-каталог) / Жариков Н., Артеменко И. и др. — Киев : Будівельник, 1985. — Т. 3. — 339 с. (рос.) Kąty (1), Konty, rus, Kuty // Słownik geograficzny Królestwa Polskiego. — Warszawa : Druk «Wieku», 1882. — Т. III. — S. 946. (пол.) Посилання Погода в селі Кути [Архівовано 4 березня 2016 у Wayback Machine.]
Kuty, Kremenets Raion, Ternopil Oblast

Kuty (Ukrainian: Кути) is a village in Ukraine, Ternopil Oblast, Kremenets Raion, Shumsk urban hromada. After the liquidation of the Shumsk Raion on 19 July 2020, the village became part of the Kremenets Raion. References Bibliography (in Ukrainian) Уніят В., Кути // Ternopil Encyclopedic Dictionary: in 4 v. / editorial board: H. Yavorskyi and other, Ternopil: "Zbruch", 2005, V. 2: К—О, S. 297. — ISBN 966-528-199-2. "Kuty (2), pow. krzemieniecki". Geographical Dictionary of the Kingdom of Poland (in Polish). 5. Warszawa: Kasa im. Józefa Mianowskiego. 1884. p. 6. "Kuty, gm. Szumsk". Geographical Dictionary of the Kingdom of Poland (in Polish). p. 204.
Kuty (obwód tarnopolski)

Kuty (ukr. Кути), Kąty – wieś na Ukrainie, w obwodzie tarnopolskim, w rejonie krzemienieckim, do 1945 w Polsce, w województwie wołyńskim, w powiecie krzemienieckim, w gminie Szumsk. Południową część wsi stanowi dawniej odrębna wieś Hucisko Horodyskie. W 2007 wieś była zamieszkana przez 567 osób. We wsi znajduje się cerkiew pw. św. Anny, zbudowana w 1998. Działa kopalnia torfu. Historia Pierwsza wzmianka o wsi pochodzi z roku 1850. W okresie międzywojennym wieś liczyła około tysiąca mieszkańców, w większości narodowości polskiej. Liczba Polaków wzrosła w 1943 r. do 2 tys., kiedy to wieś była schronieniem dla uciekinierów przed rzezią wołyńską. W Kutach istniała samoobrona, która 3 maja 1943 r. odparła atak bojówek upowskich i melnykowskich, dzięki czemu w większości ocalała zgromadzona ludność cywilna. Podczas napadu zamordowano co najmniej 53 osoby. Następnego dnia Polacy ze względu na zniszczenia i brak amunicji opuścili miejscowość. Po odejściu Polaków Ukraińcy rozebrali murowane domy do fundamentów i zniszczyli kościół. We wsi pozostało 12 gospodarstw ukraińskich. Przypisy Bibliografia Kuty (2), pow. krzemieniecki, [w:] Słownik geograficzny Królestwa Polskiego, t. V: Kutowa Wola – Malczyce, Warszawa 1884, s. 6 . Kuty, gm. Szumsk, [w:] Słownik geograficzny Królestwa Polskiego, t. XV, cz. 2: Januszpol – Wola Justowska, Warszawa 1902, s. 204 .
Kutî, Șumsk

Kutî (în ucraineană Кути) este un sat în comuna Vaskivți din raionul Șumsk, regiunea Ternopil, Ucraina. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației localității Kutî era vorbitoare de ucraineană (99,28%), existând în minoritate și vorbitori de alte limbi. Note
Куты (Кременецкий район)

Куты (укр. Кути) — село в Шумской городской общине Кременецкого района Тернопольской области Украины. До 2020 года входило в Шумский район. Почтовый индекс — 47112. Телефонный код — 3558. История В мае 1943 года украинские националисты истребили и изгнали польское население села. Население Население по переписи 2001 года составляло 558 человек. Языковой состав Родной язык населения по данным переписи 2001 года: Примечания Ссылки Куты на сайте Верховной рады Украины
Кучеров Яр (урочище)

Кучеров Яр (укр. Кучерів Яр) — заповедное урочище местного значения на Украине. Находится в Покровском районе Донецкой области возле села Кучеров Яр. Площадь — 12 га. Статус заповедного урочища присвоен решением областного совета от 25 марта 1995 года. Флористический состав урочища Кучеров Яр насчитывает более 200 видов, пять из которых занесены в Красную книгу Украины: брандушка разноцветная, прострел чернеющий, пион тонколистный и др. Ссылки Заповедные урочища Донецкой области . Дата обращения: 16 июля 2012. Архивировано 1 декабря 2012 года.
Кучерів яр (урочище)

﻿ Кучерів Яр — заповідне урочище місцевого значення на Україні. Розташоване в Добропільському районі Донецької області біля села Кучерів Яр. Площа — 12 га. Статус заповідного урочищу надано рішенням обласної ради від 25 березня 1995 року. Склад флори урочища Кучерів Яр нараховує більш ніж 200 видів, п'ять з яких занесені у Червону Книгу України: Півонія вузьколиста, Брандушка різнобарвна, Сон лучний та інші. Примітки Заповідні урочища Добропільського району. Архів оригіналу за 28 березня 2014. Процитовано 28 березня 2014. Джерела Донбас заповідний. Науково-інформаційний довідник-атлас / за заг. ред. С.С. Куруленка, С.В. Третьякова. Видання друге, перероблене та доповнене. – Донецьк, Донецька філія Державного екологічного інституту Мінприроди України, 2008. – 168 с.
Kuczerśke

Kuczerśke (ukr. Кучерське) – wieś na Ukrainie, w obwodzie chersońskim, w rejonie berysławskim. W 2001 liczyła 603 mieszkańców, spośród których 582 posługiwało się językiem ukraińskim, 15 rosyjskim, 1 mołdawskim, 1 rumuńskim, 1 bułgarskim, 1 białoruskim, a 2 innym. Przypisy
Kucerske, Velîka Oleksandrivka

Kucerske (în ucraineană Кучерське) este un sat în comuna Borozenske din raionul Velîka Oleksandrivka, regiunea Herson, Ucraina. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației localității Kucerske era vorbitoare de ucraineană (96,52%), existând în minoritate și vorbitori de rusă (2,49%). Note
Кучерское

Кучерское (укр. Кучерське) — село в Борозенской сельской общине Бериславского района Херсонской области Украины. Почтовый индекс — 74152. Телефонный код — 5532. Код КОАТУУ — 6520981002. Население Население по переписи 2001 года составляло 603 человека. Языковой состав Родной язык населения по данным переписи 2001 года: Местный совет 74152, Херсонская обл., Великоалександровский р-н, с. Борозенское, ул. Мичурина, 12 Примечания Ссылки Кучерское на сайте Верховной рады Украины
Кучерське

Ку́черське — село в Україні, у Борозенській сільській громаді Бериславського району Херсонської області. Населення становить 603 осіб. Населення Мовний склад Рідна мова населення за даними перепису 2001 року: Історія 12 червня 2020 року, відповідно до Розпорядження Кабінету Міністрів України від № 726-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Херсонської області», увійшло до складу Борозенської сільської громади. 19 липня 2020 року, в результаті адміністративно-територіальної реформи та ліквідації Великоолександрівського району увійшло до складу Бериславського району. Російське вторгнення в Україну (з 2022) Навесні 2022 року село було захоплене російськими загарбниками. 10 листопада 2022 року Кучерське було звільнено Збройними силами України в ході контрнаступу на Херсонщині. Примітки Посилання Погода в селі Кучерське [Архівовано 19 грудня 2011 у Wayback Machine.] Джерела Сайт територіальної громади [Архівовано 22 серпня 2021 у Wayback Machine.]
Kucereavovolodîmîrivka, Ceaplînka

Kucereavovolodîmîrivka (în ucraineană Кучерявоволодимирівка) este localitatea de reședință a comunei Kucereavovolodîmîrivka din raionul Ceaplînka, regiunea Herson, Ucraina. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației localității Kucereavovolodîmîrivka era vorbitoare de ucraineană (94,67%), existând în minoritate și vorbitori de română (3,65%) și rusă (1,4%). Note
Кучерявовладимировка

Кучерявовладимировка (укр. Кучерявоволодимирівка) — село в Чаплинской поселковой общине Каховского района Херсонской области Украины. В 2022 году, во время вторжения России на Украину, село было захвачено. На данный момент находится под оккупацией ВС РФ. Население по переписи 2001 года составляло 713 человек. Почтовый индекс — 75220. Телефонный код — 5538. Код КОАТУУ — 6525482001. Местный совет 75220, Херсонская обл., Чаплинский р-н, с. Кучерявовладимировка, ул. Ленина, 49 Ссылки Кучерявовладимировка на сайте Верховной рады Украины Примечания
Кучерявоволодимирівка

Кучерявоволоди́мирівка — село в Україні, у Чаплинській селищній громаді Каховського району Херсонської області. Населення становить 713 осіб. Історія 12 червня 2020 року, відповідно до Розпорядження Кабінету Міністрів України від № 726-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Херсонської області», увійшло до складу Чаплинської селищної громади. 19 липня 2020 року, в результаті адміністративно-територіальної реформи та ліквідації Чаплинського району, село увійшло до складу новоутвореного Каховського району. 24 лютого 2022 року село тимчасово окуповане російськими військами під час російсько-української війни. Населення Згідно з переписом УРСР 1989 року чисельність наявного населення села становила 678 осіб, з яких 328 чоловіків та 350 жінок. За переписом населення України 2001 року в селі мешкало 706 осіб. Мова Розподіл населення за рідною мовою за даними перепису 2001 року: Персоналі У селі народився: Філенко Леонід Іванович (1941—2003) — український радянський архітектор. Примітки Посилання Погода в селі Кучерявоволодимирівка [Архівовано 19 грудня 2011 у Wayback Machine.] Джерела Чаплинська селищна ОТГ [Архівовано 31 серпня 2021 у Wayback Machine.]
Kuchurhan, Velyka Mykhailivka settlement hromada, Rozdilna Raion, Odesa Oblast

Kuchurhan (Ukrainian: Кучурган; Romanian: Cuciurgan) is a village in Rozdilna Raion, Odesa Oblast, Ukraine. It belongs to Velyka Mykhailivka settlement hromada, one of the hromadas of Ukraine. History Kuchurhan was founded in 1815. In 1945, by the Decree of the PVS of the Ukrainian SSR, Lyakhy was renamed Pridorozhnyi, which in turn was renamed Kuchurhan. Until 18 July 2020, Kuchurhan was located in Velyka Mykhailivka Raion. The raion was abolished in July 2020 as part of the administrative reform of Ukraine, which reduced the number of raions of Odesa Oblast to seven. The area of Velyka Mykhailivka Raion was merged into Rozdilna Raion. Demographics According to the 1989 Soviet census, the population of Kuchurhan was 92 people, of whom 36 were men and 52 women. According to the 2001 Ukrainian census, 92 people lived in the village. Languages According to the 2001 census, the primary languages of the inhabitants of Kuchurhan were: References
Cuciurgan (Velîka Mîhailivka), Rozdilna

Cuciurgan (în ucraineană Кучурган, transliterat: Kuciurhan) este un sat în comuna Velîka Mîhailivka din raionul Rozdilna, regiunea Odesa, Ucraina. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației localității Cuciurgan era vorbitoare de ucraineană (78,02%), existând în minoritate și vorbitori de română (5,49%). Note
Кучурган (Великомихайловский район)

Кучурга́н (укр. Кучурган) — село, относится к Великомихайловскому району Одесской области Украины. Население по переписи 2001 года составляло 91 человек. Почтовый индекс — 67110. Телефонный код — 8-04859. Занимает площадь 0,81 км². Код КОАТУУ — 5121685202. История В 1945 г. Указом ПВС УССР хутор Ляхи переименован в Придорожный. Местный совет 67110, Одесская обл., Великомихайловский р-н, с. Соше-Островское, ул. Ленина, 11 Ссылки Кучурган на сайте Верховной рады Украины (укр.) Примечания
Кучурган (Великомихайлівська селищна громада)

Кучурга́н — село в Україні, у Великомихайлівській селищній громаді Роздільнянського району Одеської області. Населення становить 91 особу. Географія Через село протікає річка Велика Сошка. Історія 12 червня 2020 року, відповідно до Розпорядження Кабінету Міністрів України від № 724-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Одеської області», увійшло до складу Великомихайлівської селищної територіальної громади. 19 липня 2020 року, в результаті адміністративно-територіальної реформи та ліквідації Великомихайлівського району, село увійшло до складу новоутвореного Роздільнянського району. У вересні 2025 року у Великомихайлівській громаді ухвалили рішення про перейменування вулиці села. Вулиця 8 Березня стала вулицею Бузковою. Населення Згідно з переписом 1989 року населення села становило 92 особи, з яких 39 чоловіків та 53 жінки. За переписом населення 2001 року в селі мешкало 96 осіб. Мова Розподіл населення за рідною мовою за даними перепису 2001 року: Примітки
Kushlyn

Kushlyn (Ukrainian: Кушлин) is a village in the Kremenets urban hromada of the Kremenets Raion of Ternopil Oblast in Ukraine. After the liquidation of the Kremenets Raion (1940–2020) on 19 July 2020, the village became part of the Kremenets Raion. References Bibliography (in Ukrainian) Хаварівський Б., Кушлин // Ternopil Encyclopedic Dictionary: in 4 v. / editorial board: H. Yavorskyi and other, Ternopil: "Zbruch", 2005, V. 2: К—О, S. 304. — ISBN 966-528-199-2. (in Ukrainian) Івахів Г., Уніят В., Кушлин // Ternopil Oblast. History of cities and villages: in 3 v. / Ternopil: "Terno-graph", 2014, V. 2: Г—Л, S. 559—560. — ISBN 978-966-457-228-3. "Kuszlin". Geographical Dictionary of the Kingdom of Poland (in Polish). 4. Warszawa: Kasa im. Józefa Mianowskiego. 1883. p. 953. "Kuszlin". Geographical Dictionary of the Kingdom of Poland (in Polish). p. 203.
Kuszlin

Kuszlin (ukr. Кушлин) – wieś na Ukrainie w rejonie krzemienieckim należącym do obwodu tarnopolskiego, nad Horynką dopływem rzeki Horyń. Linki zewnętrzne Kuszlin, [w:] Słownik geograficzny Królestwa Polskiego, t. IV: Kęs – Kutno, Warszawa 1883, s. 953 . Kuszlin, [w:] Słownik geograficzny Królestwa Polskiego, t. XV, cz. 2: Januszpol – Wola Justowska, Warszawa 1902, s. 203 . Kuszlin na stronie Rady Najwyższej Ukrainy.
Kușlîn, Kremeneț

Kușlîn (în ucraineană Кушлин) este un sat în comuna Horînka din raionul Kremeneț, regiunea Ternopil, Ucraina. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației localității Kușlîn era vorbitoare de ucraineană (99,64%), existând în minoritate și vorbitori de alte limbi. Note
Кушлин (село)

Кушлин (укр. Кушлин) — село в Кременецкой городской общине Кременецкого района Тернопольской области Украины. Основано в 1445 году. Код КОАТУУ — 6123482003. Географическое положение Село Кушлин находится на берегу реки Горынька, выше по течению примыкает село Горынка, ниже по течению примыкает село Иванковцы. Население Население по переписи 2001 года составляло 840 человек. Языковой состав Родной язык населения по данным переписи 2001 года: Объекты социальной сферы Школа I—II ст. Клуб. Фельдшерско-акушерский пункт. Примечания
Ладыжинская ГЭС

Ладыжинская ГЭС — малая ГЭС на р. Южный Буг у города Ладыжин (Винницкой области). Входит в состав ПАО «Западэнерго». Приплотинная, работает на напоре Ладыжинского водохранилища, используемого в качестве пруда-охладителя Ладыжинской ТЭС. Одна из крупнейших на Южном Буге; в советское время (до пуска в эксплуатацию Александровской ГЭС) — самая мощная на Южном Буге. Мощность 7,5 МВт (в двух гидроагрегатах), среднегодовая выработка 36,2 млн кВт⋅ч (2008). В 2015 г. станция выработала 14,732 млн кВт⋅ч, в 2016 — 11,326 млн кВт⋅ч. В 2017 году выработка составила 10,152 млн кВт⋅ч. Пущена в строй в 1964 году. В 2010 году существовал план увеличения мощности ГЭС до 9 МВт. Примечания
Ладижинська ГЕС

Ладижинська ГЕС — мала ГЕС на річці Південний Буг поблизу міста Ладижин Вінницької області. Входить до складу ПАТ «Західенерго». Пригребельна, працює на напорі Ладижинського водосховища, що використовується як ставок-охолоджувач Ладижинської ТЕС. Одна з найбільших на Південному Бузі; в радянський час (до пуску в експлуатацію Олександрівської ГЕС) — найпотужніша на Південному Бузі. Потужність — 7,5 МВт (у двох гідроагрегатах), середньорічне вироблення електроенергії — 36,2 млн. кВт·год. Введена в дію у 1964 році. У теперішній час існує план збільшення потужності ГЕС до 9 МВт. Примітки
Ландышевая дубрава

Ландышевая дубрава — ботанический заказник местного значения. Находится в Бахмутском районе Донецкой области между селом Дроновка и посёлком Рудник. Статус заказника присвоен решением областного совета н.д. от 25 марта 1995 года. Площадь — 5 га. Флористический состав насчитывает 130 видов растений. Произрастает ряд ценных лекарственных растений — ландыш майский, бузина черная, чистотел большой, крапива двудомная. Литература Заказники місцевого значення : Казанок; Кальчицький; Ковила біля села Григорівки; Колодязне; Конвалія; Конвалієва діброва; Кохане; Красногорівський; Крейдяна рослинність біля села Кірове; Кривокіський лиман; Круглик; Ларинський; Ліс по річці Кринка; Нескучненський ліс[ та ін.] // Донбасс заповідний : Наук.-інформац. довідник-атлас . 2003 . 159 с. : іл. — С.65-105.
Конвалієва діброва

﻿ Конвалієва діброва — ботанічний заказник місцевого значення. Розташований у Бахмутському районі Донецької області між селом Дронівка і селищем Рудник. Статус заказника присвоєно рішенням обласної ради н.д. від 25 березня 1995 року. Площа — 5 га. Флористичний склад налічує 130 видів рослин. Росте низка цінних лікарських рослин — конвалія травнева, бузина чорна, чистотіл великий, кропива дводомна. Джерела Заказники місцевого значення: Азовська дача; Артемівські садово-дендрологічні насадження; Балка Водяна; Балка Грузька; Балка Орлинська; Балка Північна; Бесташ; Болото Мартиненкове; Верхньосамарський; Гектова балка; Заплава — 1; Знаменська балка та ін. // Донбас заповідний: Наук.-інформац. довідник-атлас. 2003. 159 с.: іл. — С. 65—105. Донбас заповідний. Науково-інформаційний довідник-атлас / за заг. ред. С. С. Куруленка, С. В. Третьякова. Видання друге, перероблене та доповнене. — Донецьк, Донецька філія Державного екологічного інституту Мінприроди України, 2008. — 168 с.
Ланжерон (Одесса)

Ланжерон — приморская часть города Одессы. Названа по расположенной здесь бывшей даче новороссийского губернатора Александра Ланжерона, от которой до настоящего времени сохранилась арка на въезде. С XIX века — популярный пляж. Ланжероновская арка Арка построена в 1830 году архитектором Францем Боффо как парадные ворота дачи генерал-губернатора Новороссии графа Александра Ланжерона. В 1991 году арка объявлена памятником архитектуры местного значения. Остальные постройки дачи утрачены. В 2013 году проведена реконструкция арки по гравюрам 1903 года. Галерея Примечания Литература Атлас, Д. Г. Старая Одесса, её друзья и недруги. Одесса : Ласми, 1992 (ISBN 5-206-00348-4). Горбатюк, А.; Глазырин, В. Юная Одесса в портретах её создателей. Одесса: Весть, 1994, Optimum, 2002 (ISBN 966-7776-72-7).
Lantschyn

Lantschyn (ukrainisch Ланчин; russisch Ланчин/Lantschin, polnisch Łanczyn) ist eine in der Westukraine liegende Siedlung städtischen Typs etwa 60 Kilometer südlich der Oblasthauptstadt Iwano-Frankiwsk und 18 Kilometer südöstlich der Rajonshauptstadt Nadwirna am Fluss Pruth gelegen. Geschichte Der Ort wurde 1050 zum ersten Mal schriftlich erwähnt, erhielt 1602 das Magdeburger Stadtrecht und gehörte von 1772 bis 1918 unter seinem polnischen Namen Łanczyn zum österreichischen Galizien. Nach dem Ende des Ersten Weltkrieges kam der Ort zu Polen und lag hier ab 1921 in der Woiwodschaft Stanislau, Powiat Nadwórna. Mit Beginn des Zweiten Weltkriegs wurde der Ort erst von der Sowjetunion und ab 1941 bis 1944 von Deutschland besetzt, dieses gliederte den Ort in den Distrikt Galizien ein. 1945 kam der Ort wiederum zur Sowjetunion, dort wurde sie Teil der Ukrainischen SSR und ist seit 1991 ein Teil der heutigen Ukraine. Der nunmehr Lantschin/Lantschyn genannte Ort erhielt während der sowjetischen Zeit 1940 den Status einer Siedlung städtischen Typs verliehen. Verwaltungsgliederung Am 31. Juli 2017 wurde die Siedlung zum Zentrum der neu gegründeten Siedlungsgemeinde Lantschyn (Ланчинська селищна громада/Lantschynska selyschtschna hromada), zu dieser zählten auch das Dorf Dobrotiw, bis dahin bildete sie die Siedlungsratsgemeinde Lantschyn (Ланчинська селищна рада/Lantschynska selyschtschna rada) im Nordosten des Rajons Nadwirna. Am 13. August 2018 kamen noch die Dörfer Hlynky, Serednij Majdan und Wyschniwzi zum Gemeindegebiet. Folgende Orte sind neben dem Hauptort Lantschyn Teil der Gemeinde: Weblinks Eintrag zum Ort in der Enzyklopädie der modernen Ukraine (ukrainisch) Łanczyn. In: Filip Sulimierski, Władysław Walewski (Hrsg.): Słownik geograficzny Królestwa Polskiego i innych krajów słowiańskich. Band 5: Kutowa Wola–Malczyce. Walewskiego, Warschau 1884, S. 583 (polnisch, edu.pl). Einzelnachweise
Lanchyn

Lanchyn (Ukrainian: Ланчин; Polish: Łanczyn; Hebrew: לאנצ'ין; Romanian: Lanciîn) is a rural settlement in Nadvirna Raion, Ivano-Frankivsk Oblast, Ukraine. It hosts the administration of Lanchyn settlement hromada, one of the hromadas of Ukraine. Its population was 7,846 (2022 estimate). Location Lanchyn is located on the Prut about 42 kilometers south of Ivano-Frankivsk and 16 kilometers southeast of Nadvirna. History Łanczyn, as it was known in Polish, formed part of the Kingdom of Poland until the First Partition of Poland, when it was annexed by Austria. It was part of Austrian Galicia or Austrian Poland until 1918. After the end of World War I Łanczyn became again part of Poland, within which it was administratively located in the Nadwórna County in the Stanisławów Voivodeship. Following the joint German-Soviet invasion of Poland, which started World War II in September 1939, Łanczyn was first occupied by the Soviet Union. In 1940 it became an urban-type settlement. From 1941 to 1944, it was occupied by Nazi Germany and administered within the District of Galicia. In 1944, it was re-occupied by the Soviet Union, and eventually annexed from Poland in 1945. In 1945–1947, expelled Poles from Lanchyn settled in the villages of Błażejów and Olszyny. Postwar, Lanchyn was briefly the center of the raion. Until 26 January 2024, Lanchyn was designated urban-type settlement. On this day, a new law entered into force which abolished this status, and Lanchyn became a rural settlement. Notable people Zbigniew Horbowy (1935–2019), Polish glass artist Mykhajlo Levitsky (1774–1858), Metropolitan of Lviv References
Łanczyn

Łanczyn (ukr. Ланчин) – osiedle typu miejskiego w rejonie nadwórniańskim obwodu iwanofrankiwskiego, założone ok. 1050. Znajdują tu się przystanki kolejowe Łanczyn i Sedzawka, położone na linii Kołomyja – Delatyn. Historia W II Rzeczypospolitej miejscowość była siedzibą gminy wiejskiej Łanczyn w powiecie nadwórniańskim województwa stanisławowskiego. W Łanczynie urodzili się m.in. kardynał, Prymas Galicji i Lodomerii Michał Lewicki (1774), Stanisław Krzyształowski (1903), Zbigniew Horbowy (1935). Zabytki zamek Przypisy Linki zewnętrzne Łanczyn, [w:] Słownik geograficzny Królestwa Polskiego, t. V: Kutowa Wola – Malczyce, Warszawa 1884, s. 583 . Archiwalne widoki miejscowości w bibliotece Polona