NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Uzhhorod Synagogue

The Uzhhorod Synagogue is a former Orthodox Jewish synagogue in Uzhhorod, in the present day Zakarpattia Oblast of western Ukraine. When it was established in 1904, it was located within the Austro-Hungarian Empire. The congregation worshipped in the Ashkenazi rite. Acquired by the Soviet Government in 1947, the former synagogue building has been used as a concert hall. Synagogue The synagogue was completed and dedicated on July 27, 1904. It was then part of the Lands of the Crown of St. Stephen within the Austro-Hungarian Empire. The building was designed by the architects Gyula Papp and Ferenc Szabolcs, in a flamboyant Romantic style that boldly intermingled Byzantine Revival and Moorish Revival architectural elements. The image of the Star of David on the central balcony of the building façade was a notable feature. Concert hall In 1944, after the destruction of the Carpathian Jews, the fate of the synagogue changed. In 1947, the Soviet government gave the synagogue to the USSR Ministry of Culture, and the building has served as Uzhhorod's concert hall, prized for its acoustics. It has housed the Regional Philharmonic Society with the Transcarpathian Folk Choir. All Jewish symbols were removed from the building, although as of 2012 there was a plaque on the facade commemorating the 85,000 Jews from Zakarpattia Oblast who were murdered in The Holocaust. As of 2015, plans were announced to restore the glass dome with its mosaics. However, by 2019 those plans were yet to be realised, with a local congregation occasionally using the former synagogue for Jewish events. See also History of the Jews in Ukraine Former synagogues in Ukraine Gallery References
Synagogue d'Oujhorod

La synagogue d'Oujhorod est un bâtiment de la ville d'Oujhorod de l'oblast de Transcarpatie situé dans l'ouest de l'Ukraine. Cette synagogue est inaugurée le 27 juillet 1904. La ville est alors dans la région de Ruthénie de l'Autriche-Hongrie. Communauté juive de la ville En 1930, la communauté juive compte 7 357 personnes, soit un tiers de la population totale de la ville. En 1938, Oujhorod est annexée par la Hongrie, qui met immédiatement en place une législation anti-juive. Au cours de l'hiver 1939, tous les Juifs de nationalité polonaise ou citoyens tchèques d'origine polonaise sont expulsés vers la Pologne et beaucoup y meurent. Les jeunes sont enrôlés au travail forcé et envoyés sur le front russe pour ne jamais revenir. Lors de Pâques 1944, du 21 au 23 avril, tous les Juifs de la ville et de ses environs (25 000 personnes) sont enfermés dans un ghetto situé en périphérie de la ville (dans une usine de briques et une scierie). Trois semaines plus tard, tous sont déportés vers le camp d'extermination d'Auschwitz. Historique Les architectes sont Gyula Papp et Ferenc Szabolcs, ils imaginent un bâtiment éclatant de style néo-byzantin avec des éléments néo-mauresques. Il s'agit du premier bâtiment en béton de la ville. Au cours de la Seconde Guerre mondiale, le bâtiment est très endommagé, les troupes allemandes et hongroises utilisent le bâtiment comme écuries. En 1947, l'édifice est transformé en salle de concert car apprécié pour ses qualités acoustiques. Les autorités soviétiques décident de cette reconversion malgré l'opposition des juifs rescapés de la Shoah de retour dans la ville. L'orchestre symphonique régional y est localisé. Tous les inscriptions et signes distinctifs juifs ont été effacés du bâtiment à commencer par des tables de la loi remplacées par une lyre. En 2012, une plaque commémorant les 85 000 Juifs de l'oblast de Transcarpatie assassinés durant la Shoah est installée sur la façade. La ville prépare une rénovation du dôme de verre et de ses mosaïques. Galerie Notes et références Articles connexes Histoire des Juifs en Ukraine Histoire des Juifs en Galicie Portail du judaïsme Portail de l’histoire Portail de l’Ukraine Portail de l’architecture et de l’urbanisme Portail du XXe siècle
Sinagoga di Užhorod

La sinagoga di Užhorod, costruita nel 1904 in stile neomoresco, era la principale sinagoga riformata di Užhorod (oggi in Ucraina). Vandalizzata dai nazisti durante la seconda guerra mondiale, ma non demolita, nel dopoguerra è stata restaurata e riadattata a sala da concerto, destinazione che conserva tuttora. Storia e descrizione A Užhorod esisteva una delle maggiori comunità ebraiche della regione. Nel 1904, durante il regno di Galizia e Lodomiria, la comunità ebraica riformata della città mise mano alla costruzione di una sinagoga che ne rappresentasse al meglio le aspirazioni e il prestigio acquisito. La sinagoga fu aperta il 27 luglio 1904. La facciata è caratterizzata dal grande arcone neomoresco, nel quale dominava un grande rosone con l'immagine della stella di Davide. Al culmine della facciata erano collocate le tavole della legge. L'interno era concepito in forma basilicale con un vestibolo di ingresso dal quale si accedeva alla sala di preghiera dove l'arca e il leggio erano collocati sulla parete frontale. Il matroneo si estendeva su tre lati. In totale la sinagoga poteva accomodare oltre 900 persone a sedere. Durante la seconda guerra mondiale, la sinagoga fu gravemente danneggiata, ma l'edificio sopravvisse perché usato come stalla per i cavalli. L'Olocausto annientò la quasi totalità della popolazione ebraica locale. Nel dopoguerra, durante il periodo sovietico, la sinagoga fu restaurata come sala da concerto. Ciò ha significato la salvezza e la conservazione dell'edificio, ma nel processo furono operate significative alterazioni della struttura. Tutti i simboli ebraici furono eliminati, a cominciare dal rosone della facciata. Il simbolismo delle tavole della legge è stato sostituito con quello musicale della lira. Anche l'interno ha subito importanti alterazioni. Nel 1974 una nuova struttura moderna è stata aggiunta su un lato dell'edificio: ospita un'altra sala di 360 posti, una sala-prove e altri uffici. La sinagoga è tutt'oggi sede dell'Orchestra filarmonica e del coro locali. Nel 2012 una targa commemorativa in ricordo degli 85.000 ebrei della città e della regione che perirono nell'Olocausto, è stato collocata sulla facciata all'edificio. Note Voci correlate Užhorod Olocausto in Ucraina Lista delle sinagoghe d'Europa Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su sinagoga di Užhorod Collegamenti esterni Sito ufficiale, su philarmonia.uz.ua. Jewish Virtual Library, su jewishvirtuallibrary.org.
Synagoge (Oezjhorod)

De Synagoge van Oezjhorod is een voormalige synagoge in de Oekraïense stad Oezjhorod. Het gebouw bevindt zich in het centrum van de stad aan de noordoever van de Oezj en doet dienst als concertzaal. Het gebouw is ontworpen door de architecten Gyula Papp en Ferenc Szabolcs in neo-Byzantijnse stijl met neo-Moorse elementen. De synagoge werd voltooid en ingewijd op 27 juli 1904, toen Oezjhorod deel uitmaakte van de dubbelmonarchie Oostenrijk-Hongarije. Het verving een oudere synagoge uit 1794. In april 1944 werden de ongeveer 25.000 joden van Oezjhorod en omgeving opgesloten op een fabrieksterrein buiten de stad en drie weken later gedeporteerd naar Auschwitz. In 1947 schonken de Sovjet-autoriteiten het gebouw aan het ministerie van Cultuur van de USSR en werd het gebouw omgebouwd naar een concertzaal, waarbij de joodse symbolen werden verwijderd. Om een concertzaal te creëren, werden de galerijen verwijderd en werd de glazen koepel vervangen door een zinken dak. De stenen tafels boven de gevel werden vervangen door een lier. In 2012 werd een plaquette geplaatst ter nagedachtenis aan de 85.000 Joden uit de regio Transkarpaten die tijdens de holocaust zijn omgekomen.
Synagoga w Użhorodzie

Synagoga w Użhorodzie (ukr. Ужгородська Синагога) – synagoga znajdująca się w Użhorodzie na Ukrainie. Synagoga została zbudowana w 1910 roku w stylu mauretańsko-bizantyjskim, według planów austro-węgierskich architektów Ludwiga Förstera oraz Frigyesa Feszla. Od czasu zakończenia II wojny światowej znajduje się w niej filharmonia miejska. Wszystkie symbole judaistyczne, świadczące o dawnym przeznaczeniu budynku, zostały usunięte. Niedawno synagoga została gruntowanie wyremontowana, dzięki czemu odzyskała swój oryginalny wygląd. Galeria
Биржевая площадь (Одесса)

Думская площадь (укр. Думська площа) — площадь в историческом центре Одессы, на пересечении улиц Пушкинской, Ланжероновской, переулка Чайковского и Приморского бульвара. Самая маленькая площадь города. Ограничена зданиями Английского клуба (теперь — Музей морского флота), городского совета, городской библиотеки и Археологического музея. История На карте города с 1836 года (под названием Биржевая, по бирже, возведённой здесь в 1834 году). Однако сразу после возведения здания биржи в нём разместились органы государственной власти, начались заседания городской думы, поэтому 14 апреля 1866 название площади изменили на Думскую. 18 сентября 1889 площадь на короткий срок переименовали в Библиотечную, поскольку здесь было расположено здание библиотеки. Прежнее название — Думская — быстро вернули и под ним площадь просуществовала до 1902 года, когда площадь вновь стала Биржевой. 11 декабря 1917, ещё до установления советской власти в Одессе, площадь назвали в честь Революции, а после прихода коммунистов, 30 апреля 1920 — площадью Коммуны, в честь Парижской коммуны. В период с 19 ноября 1941 года по 5 мая 1946, во время нацистской оккупации, площади было возвращено историческое название — Думская, но с возвращением Красной Армии вернулось и советское название. 18 августа 1994 года площади было возвращено историческое название. Достопримечательности Примечания
Біржова площа

Біржова площа — одна із центральних та найменша з площ Одеси. Розташована в історичному центрі на перетині Італійської, Ланжеронівської вулиць, Театрального провулку та Приморського бульвару, яка обмежена будинками Англійського клубу (нині — Музей морського флоту України), будинком Одеської міської ради, міською бібліотекою й Археологічним музеєм. Історія Площа є на карті міста 1836 року під назвою Біржова, від біржі, зведеної тут у 1834 році. Однак одразу після зведення будівлі біржі в ній розмістилися органи державної влади, розпочалися засідання міської думи, тому 14 квітня 1866 року назву площі було змінено на Думську. 18 вересня 1889 року площа отримала назву — Бібліотечної, оскільки тут була розташована будівля бібліотеки, проте стару назву одразу повернули та під цією назвою площа проіснувала до 1902 року, коли їй повернули історичну назву — Біржова. 11 грудня 1917 року, ще до встановлення радянської влади в Одесі, площа перейменована на честь Революції, а після приходу комуністів, 30 квітня 1920 року — площа Комуни, на честь Паризької комуни. Під час Другої світової війни, а саме з 19 листопада 1941 року по 5 травня 1946 року, площі була перейменована на Думську, але із поверненням комуністів знову перейменована на площу Комуни. 18 серпня 1994 року відновлена колишня назва — Думська площа. 26 липня 2024 року розпорядженням очільника Одеської ОВА Думська площа була повернена історична назва Біржова площа. Архітектурні пам'ятки Стара біржа — Біржова площа, 1 — побудована у 1828—1834 роках, реконструйована у 1871—1873 роках. Спочатку головний фасад будівлі прикрашали два ряди колон, за якими розміщувався відкритий дворик. У 1871—1873 роках, з метою розширення площі для біржових операцій, будівлю було перебудовано. Другий ряд колон головного фасаду замінений стіною з парадним входом, дворик перекритий і перебудований в Білий зал. У 1946—1949 роках будівлю було реставровано та реконструйовано. Найцінніший в архітектурному відношенні Рожевий зал відновлений, Білий зал повністю реконструйований. Наразі в будівлі розташована Одеська міська рада. Пам'ятники Пам'ятник Олександрові Пушкіну — скульптор Ж. А. Полонська, архітектор Х. К. Васильєв. Кошти на пам'ятник збирались серед жителів Одеси за підписними листами. На п'єдесталі пам'ятника вибиті слова: «О. С. Пушкіну — громадяни Одеси». Пам'ятник оборони Одеси — гармата була знята з потопленого англійського парового фрегата «Тигр». Встановлена на честь успішного відбиття нападу англо-французької ескадри на Одесу під час Кримської (Східної) війни (1854—1855). Посилання Джерела Всесвітній клуб одеситів. (рос.) Аудіогід по Одесі. (рос.) Одеські відомості. [Архівовано 7 січня 2017 у Wayback Machine.] (рос.) Думська площа. [Архівовано 4 березня 2016 у Wayback Machine.]
Tsentralnyi Stadion (Mykolaiv)

Stadion Tsentralnyi (or Central City Stadium) is a stadium in Mykolaiv, Ukraine, which was built in 1965. Currently it has a capacity of 16,700, in an all-seater configuration. It is the home stadium of the football club MFK Mykolaiv. The stadium was badly damaged during the Russian invasion of Ukraine in spring 2022. See also Central Stadium References External links www.mfk.mykolayiv.com www.worldstadiums.com www.fussballtempel.net
Central'nyj mis'kyj stadion

Il Central'nyj mis'kyj stadion (in ucraino Центральний міський стадіон?; in russo Центральный городской стадион?, Central'nyj gorodskoj stadion) è un impianto sportivo polifunzionale situato a Mykolaïv, in Ucraina. Inaugurato il 26 settembre 1965, lo stadio ha una capienza massima di 15 600 spettatori. È stato danneggiato nel giugno 2022 durante l'invasione russa dell'Ucraina e la fase di ricostruzione dell'impianto è stata avviata a partire dal marzo 2025. Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Central'nyj mis'kyj stadion
Centraalstadion (Mykolajiv)

Het Centraalstadion is een multifunctioneel stadion in Mykolajiv, een plaats in Oekraïne. Het stadion werd geopend op 26 september 1965. Het werd gerenoveerd in 2002. Bij die renovatie werd het stadion zodanig gerenoveerd dat het voldeed aan de richtlijnen van de UEFA en de FIFA. In het stadion is plaats voor 25.175 toeschouwers. Het stadion wordt vooral gebruikt voor voetbalwedstrijden, de voetbalclub MFK Mykolajiv maakt gebruik van dit stadion.
Stadion Centralny w Mikołajowie

Miejski Stadion Centralny (ukr. Центральний міський стадіон) – wielofunkcyjny stadion w Mikołajowie na Ukrainie. Domowa arena klubu MFK Mikołajów. Historia Chronologia nazw: 1965: Centralny Stadion Sudnobudiwnyk (ukr. Центральний стадіон «Суднобудівник») 1997: Miejski Stadion Centralny (ukr. Центральний міський стадіон) Stadion "Sudnobudiwnyk" w Mikołajowie został zbudowany w 1965. W 2002 rozpoczęła się rekonstrukcja stadionu, który został dostosowany do wymóg standardów UEFA i FIFA, wymieniono część starych siedzeń na siedzenia z tworzywa sztucznego. Przed przebudową w 2002 roku pojemność stadionu wynosiła 25 755 widzów. Rekonstruowany stadion może pomieścić 15 350 widzów. 6 marca 1992 roku na stadionie odbył się pierwszy oficjalny mecz na najwyższym szczeblu Mistrzostw Ukrainy pomiędzy miejscowym Ewisem i szepetowskim Tempem (1:0). Przypisy Bibliografia Informacja o stadionie na pfl.ua. pfl.ua. [zarchiwizowane z tego adresu (2010-08-18)]. (ukr.). Stadion Centralny w Mikołajowie w bazie Football Facts (ros.) Informacja o stadionie na worldstadiums.com. worldstadiums.com. [zarchiwizowane z tego adresu (2009-06-12)]. (ang.).
Центральний міський стадіон (Миколаїв)

Центральний міський стадіон у Миколаєві — футбольно-легкоатлетичний стадіон, головна спортивна арена в місті Миколаєві, що вміщує 15 600 глядачів. Є домашньою спортивною ареною для футбольного клуба МФК «Миколаїв». З історії споруди Землю, виділену під зведення нового стадіону, займало сміттєзвалище. Проєкт споруди, який розробили архітектори «Гіпрограду» на чолі з А. К. Марачинським, втілювали в життя протягом 3 років. У побудові стадіону взяли участь інженери й робітники СУ-11, СУ-621, трестів «Зеленбуд» і «Миколаївспецбуд». Центральний міський стадіон у Миколаєві урочисто відкрили 26 вересня 1965 року під назвою «Суднобудівник». Відкриття приурочили до святкування Дня трудової слави суднобудівників. Матчем-відкриттям стадіону стала гра між миколаївським клубом «Суднобудівник» (нині МФК «Миколаїв») і московським ЦСКА, який спеціально запросили на урочистості. Як і ведеться, рахунок гри тоді був нічийний, щоправда і безгольовий — 0:0. З 1992 по 1994 рік стадіон мав назву головного спонсора (однойменної швейної фабрики) — «Евіс». У 1994 перейменований у Центральний міський стадіон. 2002 року Миколаївська міськрада затвердила програму реконструкції стадіону, яка, зокрема, визначила першочергові об'єкти для відновлення. До початку реконструкції 2002 року стадіон вміщував 25 755 глядачів. У 2014 році на Центральному стадіоні Миколаєва встановили рекорд Гіннеса зі створення найчисельнішої латинської літери з людей. 1200 осіб вишикувалися у вигляді літери «N», що переходить у напис «No war» (укр. «Ні війні»). 28 червня 2022 року стадіон постраждав внаслідок російського ракетного удару по Миколаєву. Агресори знищили адміністративно-побутовий корпус: ракета влучила в чашу стадіону (у бігові доріжки поблизу адміністративного приміщення), залишивши після себе воронку 15 метрів завширшки та 5 метрів углиб. Нині директором стадіону є Володимир Коссе. Примітки Посилання Николаевские «Лужники» — история строительства. Подборка материалов СМИ.[недоступне посилання з липня 2019] podrobnosti.ua: Николаевский центральный городской стадион могут лишить права принимать соревнования республиканского уровня Николаевские новости: Николаевский Центральный городской стадион преобразится в синий цвет [Архівовано 7 серпня 2012 у Wayback Machine.] Николаевские новости: На стадионе будем хорошо сидеть! [Архівовано 24 березня 2008 у Wayback Machine.] 20 хвилин: Центральный городской стадион все еще реконструируется Николаевские новости: Десять секторов попросят гол! [Архівовано 2 березня 2008 у Wayback Machine.]
Kalyniwske

Kalyniwske (ukrainisch Калинівське; russisch Калиновское Kalinowskoje) ist eine Siedlung städtischen Typs im Westen der ukrainischen Oblast Cherson mit etwa 1200 Einwohnern (2014). Lage Die Siedlung liegt im Rajon Beryslaw am Ufer des Inhulez wenige Kilometer vor der Mündung der Wyssun. Kalyniwske befindet sich 37 km südwestlich vom ehemaligen Rajonzentrum Welyka Oleksandriwka und etwa 75 km nördlich der Oblasthauptstadt Cherson. Geschichte Die Ortschaft wurde 1807 unter dem Namen Welyka Sejdemenucha (Велика Сейдеменуха) gegründet. 1927 wurde sie in Kalinindorf und 1944 in Kalininske (ukrainisch Калінінське; russisch Калининское/Kalininskoje) umbenannt. Zwischen 1927 und 1958 war sie Hauptort des Jüdischen Nationalrajons Kalinindorf (Калініндорфський єврейський район), bzw. ab dem 15. August 1944 Kalininske. Seit 1967 hat die Ortschaft den Status einer Siedlung städtischen Typs, seit dem 17. März 2016 trägt sie den heutigen Namen Kalyniwske. Verwaltungsgliederung Am 12. Juni 2020 wurde die Siedlung zum Zentrum der neugegründeten Siedlungsgemeinde Kalyniwske (ukrainisch Калинівська селищна громада/Kalyniwska selyschtschna hromada), zu dieser zählen auch noch die 11 in der untenstehenden Tabelle angeführten Dörfer, bis dahin bildete sie die gleichnamige Siedlungsratsgemeinde Kalyniwske (Калинівська селищна рада/Kalyniwska selyschtschna rada) im Westen des Rajons Welyka Oleksandriwka. Seit dem 17. Juli 2020 ist sie ein Teil des Rajons Beryslaw. Folgende Orte sind neben dem Hauptort Kalyniwske Teil der Gemeinde: Weblinks Eintrag zum Ort in der Enzyklopädie der Geschichte der Städte und Dörfer der Ukrainischen SSR (ukrainisch) Informationen zum jüdischen Nationalrajon Kalinindorf Einzelnachweise
Kalynivske, Kherson Oblast

Kalynivske (Ukrainian: Калинівське; Russian: Калиновское; Yiddish: שדה־מנוחה) is a rural settlement in Beryslav Raion, Kherson Oblast, Ukraine. It is located on the left bank of the Inhulets River, a right tributary of the Dnieper. Kalynivske hosts the administration of Kalynivske settlement hromada, one of the hromadas of Ukraine. It has a population of 1,057 (2022 estimate). History The place was settled in 1807 as a Jewish agricultural colony Seydemenukha (Hebrew: שדה מנוחה) by Jewish population from the gubernias of Chernigov, Mogilev, and Vitebsk. Seydemenukha means a quiet field. Before 2016, the settlement was known as Kalininske, after Mikhail Kalinin. On 17 March 2016 that the Verkhovna Rada adopted the resolution to rename Kalininske as Kalynivske and conform to the law prohibiting names of Communist origin. Until 18 July 2020, Kalynivske belonged to Velyka Oleksandrivka Raion. The raion was abolished in July 2020 as part of the administrative reform of Ukraine, which reduced the number of raions of Kherson Oblast to five. The area of Velyka Oleksandrivka Raion was merged into Beryslav Raion. Kalynivske was occupied by the Russian forces during the beginning of the Russian invasion of Ukraine in February 2022. On 9 November 2022, it was reported that Ukrainian forces had re-entered Kalynivske. Until 26 January 2024, Kalynivske was designated urban-type settlement. On this day, a new law entered into force which abolished this status, and Kalynivske became a rural settlement. Economy Transportation Kalinindorf railway station, approximately 10 kilometres (6.2 mi) north, is on the railway connecting Kherson and Apostolove via Snihurivka. There is infrequent passenger traffic. The settlement is connected by road with Snihurivka and Velyka Oleksandrivka with further connections to Kherson, Mykolaiv, and Kryvyi Rih. See also Kalinine, Krasnohvardiiske Raion References
Kalynivske

Kalynivske (ukrainien : Калинівське, russe : Калиновское) est une commune urbaine de l'oblast de Kherson, en Ukraine méridionale. Elle dépend du raïon de Beryslav. Elle compte 1 075 habitants en 2021. Géographie La commune de Kalynivske est assise à 21 mètres d'altitude, dans un méandre de la rivière Inhoulets, affluent de rive droite du fleuve Dniepr. Elle est proche de la limite administrative avec l'oblast de Mykolaïv et se situe à 46 km au nord-ouest de la ville de Beryslav et à 59 km au nord-est de la ville de Kherson. Communauté territoriale Depuis la réforme administrative de 2020, la commune de Kalynivske est le siège d'une communauté territoriale homonyme (uk) regroupant les localités suivantes : Andriïvka, Blahodativka, Bobrovyï Kout, Zapovit, Zelenyï Haï, Kokhanivka, Lozove, Mala Seïdemynoukha, Novohrednieve, Novopoltavka et Soukhyï Stavok. Références Portail de l’Ukraine
Kalinyivszke

Kalinyivszke (cirill betűkkel: Калинівське), 2016-ig Kalinyinszke (Калінінське), 1927–1944 között Kalinyindorf (Калініндорф), 1927-ig Velika Szejdemanuha (oroszul Bolsaja Szejgyemenuha) városi jellegű település Ukrajna Herszoni területének Beriszlavi járásában. A település Kalinyivszke község székhelye.
Kalinivske

Kalinivske (în ucraineană Калінівське) este o așezare de tip urban din raionul Velîka Oleksandrivka, regiunea Herson, Ucraina. În afara localității principale, mai cuprinde și satele Krasnoliubețk, Novopoltavka și Zelenîi Hai. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației așezării de tip urban Kalinivske era vorbitoare de ucraineană (92,58%), existând în minoritate și vorbitori de rusă (6,85%). Note