NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Ясиноватский район

Ясинова́тский райо́н (укр. Ясинува́тський райо́н) — упразднённое административно-территориальное образование в центре Донецкой области Украины, севернее Донецка, население — 26 165 чел., площадь — 809,21 км². Образован в 1965 году. 17 июля 2020 года в рамках изменений районов во всех областях и в Автономной Республике Крым территория Ясиноватского района была присоединена к Покровскому району. Население Численность населения — 26 165 чел., городское население: 8010 человек, сельское население: 18 952 человека. (На 2019 год) Данные переписи населения 2001 года: Населённые пункты Центр — город Ясиноватая (не входит в состав района). В составе 4 пгт (Верхнеторецкое, Желанное, Керамик, Очеретино), 3 поссовета 9 сельсоветов, 47 населённых пунктов. Экономика 16 промышленных предприятий, 10 стройорганизаций, 18 сельскохозяйственных предприятий, 22 фермерских хозяйств , 3 сельскохозяйственные станции. Добыча кварцевых песков. Племенное скотоводческое хозяйство «Племзавод „Большевик“» (пгт. Желанное) и «Племзавод» (посёлок Пески). Социальная сфера 34 школ, 3 ДК, 50 библиотек, 3 музыкальные школы. В п. Пески находится Донецкий Институт Агропромышленного производства (ДИАПП). Природа Охраняемые природные территории: Балка Водяная Балка Сухая Истоки Кальмиуса Примечания Ссылки Сайт Ясиноватской районной госадминистрации (укр.), (рус.)
Ясинуватський район

Ясинува́тський райо́н — колишня адміністративно-територіальна одиниця в центральній частині Донецької області, на північ від міста Донецьк. Адміністративний центр — місто обласного значення Ясинувата (не входить до складу району). Населення становило 27 718 (на 1.08.2013). Площа — 809 км². Загальні відомості Район охоплює 47 населених пунктів, у яких проживає 29,2 тис. жителів, з яких 8,9 тис. — населення селищ міського типу, а 20,3 тис. — сільське населення. Загальна земельна площа становить 80,9 тис. гектарів, 66,9 тис. — сільгоспугіддя, у тому числі 55,5 тис. гектарів — ріллі. Ясинуватський район містить у собі 3 селищних і 9 сільських рад. Заснований 1965 року Адміністративний устрій Адміністративно-територіально район поділяється на 3 селищні ради та 9 сільських рад, які об'єднують 47 населені пункти та підпорядковані Ясинуватській районній раді. Адміністративний центр — місто Ясинувата. Населення Розподіл населення за віком та статтю (2001): Національний склад населення району за переписом 2001 року Етномовний склад сільських та міських рад району (рідна мова населення) за переписом 2001 року, у відсотках Персоналії Уродженцем району є художник, офіцер Армії УНР Подушко Зиновій Григорович. Промисловість На території Ясинуватського району розташовані 18 сільськогосподарських підприємств, які у користуванні мають 43,1 тис. гектарів ріллі, або 93,4 % від загальної площі сільськогосподарських земель. Питома вага орних земель в структурі сільськогосподарських угідь понад 83 %, зрошувані землі складають 7,3 % від площі ріллі. У галузі функціонує 22 фермерських господарства, в користуванні яких знаходиться 1505 гектарів ріллі. У сільськогосподарському виробництві зайнято понад 1458 чоловік. Транспорт Територією району проходять: автошляхи: автошлях E50М04; автошлях Т 0505. залізничні маршрути: Ясинувата — Донецьк; Ясинувата — Авдіївка; Донецьк — Авдіївка; Авдіївка — Покровськ; тощо. Наука Науковий потенціал району представляють Донецький інститут агропромислового виробництва Української Академії аграрних наук, Донецька дослідна станція Інституту овочівництва і баштанництва Української Академії аграрних наук (с. Опитне), Державне підприємство "Дослідне господарство «Донецьке» Національного наукового центру Інституту ґрунтознавства та агрохімії ім. О. Н. Соколовського, які працюють над виконанням науково-технічних програм. Див. також Пам'ятки історії Ясинуватського району Примітки Джерела Ясинуватський район — Інформаційно-пізнавальний портал | Донецька область у складі УРСР [Архівовано 19 жовтня 2014 у Wayback Machine.] (На основі матеріалів енциклопедичного видання про історію міст та сіл України, том — Історія міст і сіл Української РСР. Донецька область. — К.: Головна редакція УРЕ АН УРСР, 1970. — 992 с.)
Tysaašvaň

Tysaašvaň (ukrajinsky Тисаашвань, maďarsky Tiszaásvány nebo Ásvány, slovensky Ašvaň) je obec v Čopské městské územní hromadě v okrese Užhorod v Zakarpatské oblasti Ukrajiny. Obec se nachází mezi Latoricou a Tisou, 3 km jihovýchodně od Čopu. Až do regulace řek byla obec často ohrožována povodněmi. V roce 2001 ve vsi žilo 852 obyvatel, z toho 815 obyvatel bylo maďarské národnosti. Částí obce Tysaašvaň je Tysaujfalu. V roce 2025 žilo v celé obci 1129 obyvatel. Historie Do Trianonské smlouvy byla obec součástí Uherska, poté byla součástí Československa, a to Země Slovenské; obec patřila do tehdejšího okresu Kráľovský Chlumec. V důsledku první vídeňské arbitráže byla v letech 1938 až 1945 součástí Maďarska. Při předání Podkarpatské Rusi Sovětskému svazu (v roce 1945) byla obec předána SSSR (přestože se nejednalo o součást Země Podkarpatoruské). Obec tehdy dostala nový název, a to Mineralne (ukrajinsky Мінеральне). Od roku 1991 je obec součástí nezávislé Ukrajiny a byl jí vrácen starý název. Reference V tomto článku byly použity překlady textů z článků Тисаашвань na ukrajinské Wikipedii a Tiszaásvány na maďarské Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Tysaašvaň na Wikimedia Commons
Tysaashvan

Tysaashvan (Ukrainian: Тисаашвань; Hungarian: Tiszaásvány, Ásvány) is a village located in the Uzhhorod Raion (district) in the Zakarpattia Oblast (province) in western Ukraine. It was known as "Minieralnoye" between 1945–1995. It had a population of 852 according to the 2001 census. 95.7% of the population (815) was Hungarian majority. External links Tisaashvan (Tiszaásvány) – karpataljaturizmus.net Tisaashvan (Тисаашвань) of Ukraine 1:100,000 topographic maps
Tysaasjvan (plaats)

Tysaasjvan (Oekraïens: Тисаашвань) is een dorp in de rajon Oezjhorod in het westen van de Oekraïense provincie Transkarpatië. Van 1945-1995 had het dorp de naam: Minjeralnoje. Het huidige dorp Tysaasjvan had in 2001 852 inwoners. 95,7% van deze inwoners had een Hongaarse achtergrond. Ten noordwesten van het dorp ligt een dode arm van de rivier de Tisza, die ten zuiden van het dorp de grens met Hongarije vormt. De naam van deze rivier zit in de plaatsnaam. Ten noorden van het dorp loopt de T0707. Daar zijn ook de uitlopers van het rangeerterrein van Tsjop. De nabije omgeving De onderstaande figuur toont de Tysaasjvan omringende dorpen. Ten noordoosten van Tysaasjvan ligt aan een dode tak van de rivier de Tisza het dorpje Tsjervone (Oekraïens: Червоне). Ten zuidoosten van Tysaasjvan ligt aan de rivier de Tisza, die de grens met Hongarije vormt, het dorpje Tysaoejfaloe (Oekraïens: Тисауйфалу). Externe link Tisaashvan (Тисаашвань) of Ukraine 1:100,000 topographic maps
Tysaaszwań

Tysaaszwań (ukr. Тисаашвань) – wieś na Ukrainie. Należy do rejonu użhorodzkiego w obwodzie zakarpackim i liczy 852 mieszkańców, w 95% Węgrów. Znajduje tu się przystanek kolejowy Mineralne, położony na linii Lwów – Stryj – Czop.
Tîsaașvan, Ujhorod

Tîsaașvan (în ucraineană Тисаашвань) este localitatea de reședință a comunei Tîsaașvan din raionul Ujhorod, regiunea Transcarpatia, Ucraina. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației localității Tîsaașvan era vorbitoare de maghiară (95,66%), existând în minoritate și vorbitori de ucraineană (3,52%). Note
Тисаашвань

Тисаашвань (укр. Тисаашвань, венг. Tiszaásvány, до 1991 года Минеральное, укр. Мінеральне, до 1946 года Ашвань, венг. Ásvány, словац. Ašvaň) — село в Чопской городской общине Ужгородского района Закарпатской области Украины. История Село известно с XVI века. В марте—апреле 1919 года здесь существовала Советская власть. C 1919 по 1939 — в составе Чехословакии. В 1944 года в окрестностях Ашвани действовал партизанский отряд В. Буянова. От венгерских оккупантов село было освобождено частями Красной Армии 29 октября 1944 года. До июля 1945 года село не было частью чехословацкой Подкарпатской Руси, а принадлежало словацкому округу Кралёвски Хлмец. В 1946 году указом ПВС УССР село Ашвань переименовано в Минеральное. Население По данным переписи 2001 года, население насчитывает 852 человека. 95,7 % населения (815) — венгры. Ссылки Тисаашвань на сайте Верховной рады Украины (укр.). gska2.rada.gov.ua. Дата обращения: 18 мая 2020. Минеральное (рус.). www.igsu.org.ua. Дата обращения: 18 мая 2020. Тисаашвань (Tiszaásvány) — karpataljaturizmus.net . Архивировано из оригинала 8 марта 2008 года. Тисаашвань (Тисаашвань) of Ukraine 1:100,000 topographic maps . Архивировано из оригинала 9 марта 2008 года. Примечания
Rejon korosteński (1923–2020)

Rejon korosteński (ukr. Коростенський район) – była jednostka administracyjna wchodząca w skład obwodu żytomierskiego Ukrainy. Rejon został utworzony w 1926 roku. Jego powierzchnia wynosiła 1735 km², a ludność liczyła około 27 tysięcy mieszkańców. Siedzibą władz rejonowych był Korosteń. Przez rejon płynie rzeka Uż. Na terenie rejonu znajdowały się: jedna miejska rada i 37 silskich rad, obejmujących 105 wsi. Demografia Skład narodowościowy rejonu w 2001 roku według ukraińskiego spisu powszechnego: Ukraińcy – 95,2%; Polacy – 2%; Rosjanie – 1,7%; Białorusini – 0,3%; pozostali – 0,8%. Miejscowości rejonu Przypisy Linki zewnętrzne Rejon. zito.mvs.gov.ua. [zarchiwizowane z tego adresu (2009-10-19)]. 85-lecie
Raionul Korosten (pre-2020), Jîtomîr

Korosten (în ucraineană Коростенський район, transliterat: Korostenskîi raion) este un raion în regiunea Jîtomîr, Ucraina. Reședința sa este orașul regional Korosten, care nu aparține raionului. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației raionului Korosten era vorbitoare de ucraineană (97,83%), existând în minoritate și vorbitori de rusă (1,7%). Note
Лавр благородний (Чернівці)

Лавр благоро́дний — ботанічна пам'ятка природи місцевого значення в Україні. Розташована в межах міста Чернівці, вулиця Чернишевського, 50-б. Площа 0,01 га. Статус надано згідно з рішенням виконавчого комітету Чернівецької обласної ради народних депутатів від 17 жовтня 1984 року № 216. Статус надано з метою збереження одного екземпляра лавра благородного (Laurus nobilis), який росте у відкритому ґрунті, що для Північної Буковини є унікальним явищем. Рослина вирощена завдяки старанням відомого природолюба і селекціонера Олега Васильовича Гіндича. Примітки Джерела Перелік територій та об'єктів ПЗФ місцевого значення (Чернівецька обл.) «Заповідні перлини Буковини» (атлас-довідник). Чернівці, «Друк Арт», 2017.— «Лавр благородний» Лавр благородний [Архівовано 29 вересня 2020 у Wayback Machine.]
Магнолія Суланжа (Чернівці, вул. 28 Червня)

Магно́лія Сула́нжа — ботанічна пам'ятка природи місцевого значення в Україні. Розташована в межах міста Чернівці, вулиця 28 Червня, 67. Площа 0,01 га. Статус надано згідно з рішенням виконавчого комітету Чернівецької обласної ради народних депутатів від 30 травня 1979 року № 198. Перебуває у віданні: ПП «Регіон-Центр». Статус надано з метою збереження окремого дерева магнолії Суланжа (Magnolia soulangeana) віком понад 60 років. Див. також Магнолія Суланжа (Чернівці, вул. Аксенина) Магнолія Суланжа (Чернівці, вул. Українська) Джерела Перелік територій та об'єктів ПЗФ місцевого значення (Чернівецька обл.) «Заповідні перлини Буковини» (атлас-довідник). Чернівці, «Друк Арт», 2017.— «Магнолія Суланжа» Магнолія Суланжа [Архівовано 29 вересня 2020 у Wayback Machine.]
Scuar cu specii rare de arbori (Cernăuți, str. Lesia Ukrainka)

Scuar cu specii rare de arbori (în ucraineană Сквер із різновидностями рідкісних дерев) este numele dat unui scuar și monument al naturii de tip botanic de importanță locală din orașul Cernăuți (Ucraina), situat lângă str. Lesia Ukrainka. Suprafața ariei protejate constituie 0,4 hectare, fiind creată în anul 1992 prin decizia comitetului executiv regional. Statutul a fost acordat pentru protejarea scuarului în care, pe lângă speciile locale de arbori, cresc și plante exotice. Dintre speciile enumerate în Cartea Roșie a Ucrainei, cresc Iphiclides podalirius și Apatura iris. Vezi și Scuar cu specii rare de arbori (Cernăuți, str. Mîhailo Koțiubînskîi) Referințe
Сквер з різновидностями рідкісних дерев (Чернівці, вул. Л. Українки)

Сквер з різнови́дностями рі́дкісних дере́в — ботанічна пам'ятка природи місцевого значення в Україні. Розташована в межах міста Чернівці, при вулиці Л. Українки. Площа 0,4 га. Статус надано згідно з рішенням виконавчого комітету Чернівецької обласної ради народних депутатів від 17 березня 1992 року № 72. Перебуває у віданні: Департамент житлово-комунального господарства м. Чернівці. Статус надано з метою збереження скверу, в якому окрім місцевих видів дерев зростають також екзоти. З комах тут виявлені подалірій (Iphiclides podalirius) і мінливець великий (Apatura iris), види, занесені до Червоної книги України. Сквер розташований поряд з 1, 2 і 3 корпусами Чернівецького національного університету імені Юрія Федьковича. На території скверу встановлено пам'ятник Юрію Федьковичу. Див. також Сквер з різновидностями рідкісних дерев (на розі вул. Університетської та Коцюбинського) Джерела Перелік територій та об'єктів ПЗФ місцевого значення (Чернівецька обл.) «Заповідні перлини Буковини» (атлас-довідник). Чернівці, «Друк Арт», 2017.— «Сквер з різновидностями рідкісних дерев» Сквер з різновидностями рідкісних дерев
Scuar cu specii rare de arbori (Cernăuți, str. Mîhailo Koțiubînskîi)

Scuar cu specii rare de arbori (în ucraineană Сквер із різновидностями рідкісних дерев) este numele dat unui scuar și monument al naturii de tip botanic de importanță locală din orașul Cernăuți (Ucraina), situat la intersecția străzilor Mîhailo Koțiubînskîi și Universîtetska. Suprafața ariei protejate constituie 0,5 hectare, fiind creată în anul 1992 prin decizia comitetului executiv regional. Statutul a fost acordat pentru protejarea scuarului în care cresc mai mult de 10 specii de copaci și arbuști. Vezi și Scuar cu specii rare de arbori (Cernăuți, str. Lesia Ukrainka) Referințe
Сквер з різновидностями рідкісних дерев (Чернівці, на розі вулиць Університетської та Коцюбинського)

Сквер з різнови́дностями рі́дкісних дере́в — ботанічна пам'ятка природи місцевого значення в Україні. Розташована в межах міста Чернівці, на розі вулиць Університетської та Коцюбинського. Площа 0,5 га. Статус надано згідно з рішенням виконавчого комітету Чернівецької обласної ради народних депутатів від 17 березня 1992 року № 72. Перебуває у віданні: Департамент житлово-комунального господарства м. Чернівці. Статус надано з метою збереження скверу, в якому ростуть понад 10 видів і форм дерев та чагарників. Сквер спланований у регулярному стилі, елементи планування добре збереглися. На його території встановлено погруддя Сидору Воробкевичу. Поруч розташований вхід до колишньої Резиденції митрополитів Буковини і Далмації (тепер Чернівецький національний університет імені Юрія Федьковича). 2021 року відбулася реконструкція скверу — окрім заміни доріжок було викорчувано хворі дерева та пні, натомість посаджено 12 кулеподібних ясенів, 6 кленолистих платанів, а також 31 тую. Галерея Див. також Сквер з різновидностями рідкісних дерев (вул. Л. Українки) Примітки Джерела Перелік територій та об'єктів ПЗФ місцевого значення (Чернівецька обл.) «Заповідні перлини Буковини» (атлас-довідник). Чернівці, «Друк Арт», 2017.— «Сквер з різновидностями рідкісних дерев» Сквер з різновидностями рідкісних дерев
Дуб на вул. Кондратьєва (Суми)

Дуб на Кондра́тьєва — ботанічна пам'ятка природи місцевого значення в Україні. Об'єкт природно-заповідного фонду Сумської області. Розташований у місті Суми, на вулиці Кондратьєва, 127 (поряд з будинком). Площа 0,0057 га. Статус надано згідно з рішенням облвиконкому від 10.12.1990 року № 227, рішення облради від 27.06.2008 року. Перебуває у віданні КП «Зеленбуд». Статус надано для збереження вікового дуба черешчатого. Джерела Державний кадастр територій та об’єктів природно-заповідного фонду України станом на 01.01.2013; (26. «Дуб на вул.Кірова»)
Віковий дуб (Мена)

Вікови́й дуб — ботанічна пам'ятка природи місцевого значення в Україні. Розташована в межах міста Мена Чернігівської області, вул. Чернігівський шлях, 7. Площа 0,01 га. Статус дано згідно з рішенням Чернігівського облвиконкому від 28.08.1989 року № 164. Перебуває у віданні: Менська міська рада. Статус дано для збереження одного екземпляра вікового дуба. Джерела Державний кадастр територій та об’єктів природно-заповідного фонду України станом на 01.01.2013; (488. Віковий дуб) «Природно-заповідний фонд Чернігівської області» (Чернігівська обласна державна адміністрація, 2016 р.). Стор. 194
Регіональний ландшафтний парк «Ялівщина»

Ялі́вщина — регіональний ландшафтний парк в Україні. Розташований у межах міста Чернігів, в історичній місцевості Ялівщина, між проспектом Миру, вул. 77-ї Гвардійської Дивізії, вул. 1 Травня і вул. Кільцевою. Площа 168,7 га. Статус дано згідно з рішенням Чернігівської обласної ради від 28 березня 2014 року. Перебуває у віданні: Чернігівська обласна рада. Статус дано для збереження мальовничого лісопарку, що розкинувся на пагорбах лівобережжя річки Стрижень (притока Десни). З деревних порід зростають дуб, сосна, береза тощо. У травяному покриві трапляються рідкісні рослини — любка дволиста, коручка чемерникоподібна, які занесені до Червоної книги України. На території парку створено екологічну стежку для організації навчальних практик студентів та учнів шкіл, також проводяться змагання з туризму, спортивного орієнтування та краєзнавства. Регіональний ландшафтний парк «Ялівщина» є одним з найулюбленіших місць відпочинку жителів Чернігова в різні пори року. Парк має велике значення як осередок збереженої природи в міській зоні, відіграє значну гідрологічну, біологічну та екологічну роль. Є особливо цінним для підтримування біо- і ландшафтного розмаїття міста. На території ландшафтного парку «Ялівщина» розташований лісовий заказник «Ялівщина», а також ботанічна пам'ятка природи «Сосна Василя Ялоцького». Див. також Ялівщина (комплекс археологічних пам'яток) Джерела «Природно-заповідний фонд Чернігівської області» (Чернігівська обласна державна адміністрація, 2016 р.). Стор. 122 Регіональний ландшафтний парк «Ялівщина»
Група багатовікових дубів (Чернігів, Центральний парк культури та відпочинку)

Гру́па багатовікови́х дубі́в — ботанічна пам'ятка природи місцевого значення в Україні. Розташована в місті Чернігів, на вулиці Т. Шевченка (в Центральному парку культури і відпочинку). Площа 0,07 га. Статус дано згідно з рішенням Чернігівського облвиконкому від 10.06.1972 року № 303; від 27.12.1984 року № 454; від 28.08.1989 року № 164; рішення Чернігівської обласної ради від 11.04.2000 року. Перебуває у віданні: Чернігівське РБД «Зеленбуд». Статус дано для збереження кількох екземплярів вікових дубів. Пам'ятка природи «Група багатовікових дубів» розташована в межах парку-пам'ятки садово-паркового мистецтва «Міський сад» (Центральний парк культури і відпочинку). Галерея Джерела Державний кадастр територій та об'єктів природно-заповідного фонду України станом на 01.01.2013; (540. Група багатовікових дубів) «Природно-заповідний фонд Чернігівської області» (Чернігівська обласна державна адміністрація, 2016 р.). Стор. 196
Група багатовікових дубів (Чернігів, вул. Шевченка, 95)

Гру́па багатовікови́х дубі́в — ботанічна пам'ятка природи місцевого значення в Україні. Розташована в місті Чернігів, на вулиці Шевченка, 95 (за навчальним корпусом № 1 Національного університету «Чернігівська політехніка»). Площа 0,03 га. Статус дано згідно з рішенням Чернігівського облвиконкому від 10.06.1972 року № 303; від 06.12.1982 року № 602; від 27.12.1984 року № 454; від 28.08.1989 року № 164; рішення Чернігівської обласної ради від 11.04.2000 року. Перебуває у віданні: Чернігівський національний технологічний університет. Статус дано для збереження трьох екземплярів вікових дубів. Навесні 2022 року під час облоги Чернігова дерева були пошкоджені уламками в результаті обстрілів. Примітки Джерела Державний кадастр територій та об’єктів природно-заповідного фонду України станом на 01.01.2013; (542. Група багатовікових дубів) «Природно-заповідний фонд Чернігівської області» (Чернігівська обласна державна адміністрація, 2016 р.). Стор. 196
Сосна Василия Ялоцкого

«Сосна Василия Ялоцкого» — ботанический памятник природы местного значения, расположенный на территории Деснянского района Черниговского горсовета (Черниговская область, Украина). Площадь — 0,01 га. История Статус памятника природы присвоен решением Черниговского областного совета от 17.05.2017 года № 18-9/VII с целью сохранения, охраны и использования в эстетических, воспитательных, природоохранных, научных и оздоровительных целях наиболее ценных природных комплексов. На территории памятника природы запрещена любая хозяйственная деятельность, в том числе ведущая к повреждению природных комплексов. Описание Памятник природы расположен в урочище Яловщина: на территории агробиостанции Черниговского областного педагогического лицея для одарённой сельской молодёжи — не включённый участок внутри территории регионального ландшафтного парка Яловщина. Природа Объект охраны — дерево (сосна обыкновенная). Возраст около 200 лет. Высота — 22 м, диаметр ствола (на высоте 1,5 м) — 0,9 м. Дерево имеет раскидистую ажурную крону. Названа в честь владельца мельницы на Стрижне Василия Яловицкого (Ялоцкого). Примечания Ссылки «Природно-заповідний фонд Чернігівської області» (Чернігівська обласна державна адміністрація, 2016 р.). Стор. 190 Про розширення мережі природно-заповідного фонду області
Сосна Василя Ялоцького (пам'ятка природи)

Сосна́ Василя́ Яло́цького — ботанічна пам'ятка природи місцевого значення в Україні. Розташована в північній частині міста Чернігів, в місцевості Ялівщина, на території агробіостанції Чернігівського обласного педагогічного ліцею для обдарованої сільської молоді. Площа 0,01 га. Статус присвоєно згідно з рішенням Чернігівської обласної ради від 17 травня 2017 року № 18-9/VII. Перебуває у віданні: Чернігівський обласний педагогічний ліцей для обдарованої сільської молоді. Статус присвоєно для збереження сосни звичайної віком бл. 200 років, заввишки 22 м. Дерево має розлогу крону, діаметр стовбура (на висоті 1,5 м) — 0,9 м. Сосна названа на честь В. Ф. Ялоцького — власника млина на річці Стрижень. Пам'ятка природи «Сосна Василя Ялоцького» розташована в межах Регіонального ландшафтного парку «Ялівщина». Галерея Джерела Чернігівщина: Нові заповідні об'єкти Про розширення мережі природно-заповідного фонду області