NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Ромоданівська селищна громада

Ромоданівська селищна громада — територіальна громада в Україні, на території Миргородського району Полтавської області. Адміністративний центр — селище Ромодан. Утворена 8 серпня 2019 року шляхом об'єднання Ромоданівської селищної ради Миргородського району та Новооріхівської сільської ради Лубенського району. Населені пункти До складу громади входять: 1 селище: Ромодан, 6 сіл: Величківка, Конюшеве, Новооріхівка, Ромодан. Сотницьке, Шарківщина Примітки
Seleniwka

Seleniwka (ukrainisch Зеленівка; russisch Зеленовка Selenowka) ist eine Siedlung städtischen Typs in der Ukraine mit 5800 Einwohnern. Sie liegt 6,9 km nordöstlich von Cherson, der Hauptstadt der Oblast Cherson. Geschichte 1782 wurde das Dorf „Baljohiwka“ erstmals genannt, 1783 erscheint es dann als „Selenowka“. Im Jahre 1789 heißt das Dorf „Roschnowka“, 1967 wird es dann wieder „Selenowka“ (bzw. analog ukrainisch „Seleniwka“) genannt. Geographie Seleniwka liegt circa 10 km vom Beginn des Mündungsdeltas des Dnepr (ukrainisch Dnipro). Bis zum Schwarzen Meer sind es noch 80 km. Knapp 110 km südöstlich beginnt die Krim. Am 12. Juni 2020 wurde die Siedlung ein Teil der Stadtgemeinde Cherson; bis dahin bildete sie zusammen mit den Dörfern Bohdaniwka (Богданівка) und Petriwka (Петрівка) sowie der Ansiedlung Sonjatschne (Сонячне) die Siedlungsratsgemeinde Seleniwka (Зеленівська селищна рада/Seleniwska selyschtschna rada) im Norden der Stadt Cherson als Teil des Stadtrajons Dnipro. Seit dem 17. Juli 2020 ist sie ein Teil des Rajons Cherson. Weblinks Offizielle Seite der "Zeleniwska Selytschna Rada" (Gemeinderat von Seleniwka) Einzelnachweise
Zelenivka, Kherson Oblast

Zelenivka (Ukrainian: Зеленівка; Russian: Зеленовка) is a rural settlement in Kherson Raion, Kherson Oblast, southern Ukraine. It is located in the steppe some 5 kilometres (3.1 mi) northeast of the city of Kherson. Zelenivka belongs to Kherson urban hromada, one of the hromadas of Ukraine. It has a population of 5,713 (2022 estimate). History Until 18 July 2020, Zelenivka belonged to Kherson Municipality. The municipality as an administrative unit was abolished in July 2020 as part of the administrative reform of Ukraine, which reduced the number of raions of Kherson Oblast to five. The area of Kherson Municipality was merged into Kherson Raion. Until 26 January 2024, Zelenivka was designated urban-type settlement. On this day, a new law entered into force which abolished this status, and Zelenivka became a rural settlement. Economy Transportation The closest railway station, about 2 kilometres (1.2 mi) south of the settlement, is Kherson-Skhidnyi, on the railway connecting Kherson and Snihurivka. There is infrequent passenger traffic. The settlement has road access to Kherson, as well as to Highway M14, which connects Kherson with Mykolaiv and Melitopol. See also Russian occupation of Kherson Oblast References
Zelenivka (Jersón)

Zelenivka (en ucraniano: Зеленівка) es un pueblo ucraniano perteneciente al óblast de Jersón. Situado en el sur del país forma parte del raión de Jersón y del municipio (hromada) de Jersón.​ Toponimia El nombre del lugar en ruso es Zelenovka (en ruso: Зеленовка). Geografía Zelenivka se encuentra a 6,9 km al noreste de Jersón, a unos 10 km del comienzo del estuario del Dniéper. Historia En 1782 el pueblo fue nombrado Baliajivka (en ruso: Баляхивка) por primera vez y en 1783 apareció como Zelenovka. En 1789, el pueblo se llamó Rozhnovka (en ruso: Рожновка) hasta el año 1967 que se renombró Zelenivka. Se le concedió el estatus de asentamiento de tipo urbano en 1963.​ Hasta el 18 de julio de 2020, Zelenivka fue parte del municipio de Jersón. El raión se abolió en julio de 2020 como parte de la reforma administrativa de Ucrania, que redujo el número de rayones del óblast de Jersón a cinco. El área del municipio de Jersón se fusionó con el raión de Jersón.​​En 2023, Zelenivka perdió el estatus de asentamiento de tipo urbano debido a la eliminación de este estatus administrativo.​ La localidad estuvo ocupada por Rusia desde el 6 de marzo de 2022, tras el comienzo de la invasión rusa de Ucrania, hasta su liberación el 12 de noviembre de 2022 tras la retirada rusa del margen derecho del Dniéper. Demografía La evolución de la población de Zelenivka entre 1989 y 2021 fue la siguiente:Según el censo de 2001, el 86,37% de la población son ucranianos y el 13,04% son rusos.​ Infraestructura Transporte Zelenivka tiene acceso por carretera a Jersón, así como a la autopista M14, que conecta Jersón con Mikolaiv y Melitópol. La estación de tren más cercana, a unos 2 kilómetros al sur del asentamiento, es Jersón-Sjidnyi, en la línea que conecta Jersón y Snijurivka. Referencias Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Zelenivka.
Zelenivka

Zelenivka (ukrainien : Зеленівка, russe : Зеленовка) est une commune urbaine de l'oblast de Kherson, du raïon de Kherson et de la communauté territoriale de la ville de Kherson, en Ukraine méridionale. Elle compte 5 736 habitants en 2021. Géographie La commune de Zelenivka se trouve à distance de la rive droite du fleuve Dniepr, non loin de sa confluence avec la rivière Inhoulets, à 18 mètres d'altitude. Elle se situe à 9 km au nord-est de la ville de Kherson, dans sa proche périphérie. Références Portail de l’Ukraine
Zełeniwka

Zełeniwka (ukr. Зеленівка, ros. Зелено́вка) – osiedle typu miejskiego na Ukrainie, w obwodzie chersońskim. Liczba ludności 1 stycznia 2015 roku wynosiła 5846 osób. Pierwsza historyczna nazwa to Balochiwka (Бальохівка) i pochodzi z 1782 roku. W 1783 roku zmieniono nazwę wsi na Zełeniwka (Зеленівка), w 1789 roku na Rożniwka (Рожнівка), w 1967 roku powrócono do nazwy, pod którą osiedle funkcjonuje obecnie. Osiedle typu miejskiego od 1963 roku. Przypisy
Zelenivka

Zelenivka (în ucraineană Зеленівка) este o așezare de tip urban din orașul regional Herson, regiunea Herson, Ucraina. În afara localității principale, mai cuprinde și satele Bohdanivka și Petrivka. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației așezării de tip urban Zelenivka era vorbitoare de ucraineană (86,37%), existând în minoritate și vorbitori de rusă (13,04%). Note
Зеленовка (Херсонская область)

Зелено́вка (укр. Зеленівка) — посёлок в Херсонской городской общине Херсонского района Херсонской области Украины. Географическое положение Зеленовка расположена в 6,9 км к северо-востоку от Херсона, входит в Херсонскую агломерацию. Население В январе 1989 года численность населения составляла 5536 человек. Языковой состав Родной язык населения по данным переписи 2001 года: История Известно как село Баляхивка — 1782 год, село Зеленовка — 1783 год, село Рожновка — 1789 год, село Зеленовка — 1967 год. Также было известным как хутора Зеленые — до 1917. Первые документальные сведения о Зеленовке относятся к 1856 г. Советская власть установлена в январе 1918 г. Созданный тогда же ревком возглавил местный житель большевик В. Я. Хмельковский. На фронтах Великой Отечественной войны защищали Родину 289 жителей, 130 из них погибли, 78 — награждены орденами и медалями. В пяти братских могилах похоронены 22 советских воина, павших при освобождении Зеленовки в марте 1944 г. С 1948 по 1952 г. в поселке установлены четыре памятника погибшим воинам-освободителям. Совхоз «Овощной» который находится в Зеленовке трижды (в 1976, 1978, 1979 гг.) награждался переходящим Красным знаменем ЦК КПСС, Совета Министров СССР, ВЦСПС и ЦК ВЛКСМ. Также вблизи Зеленовки обнаружено курганное погребение эпохи меди (III тысячелетие до н. э.), исследованы скифские курганы, в том числе Рожновский (или Херсонский) курган VI—V вв. до н. эры. В ходе вторжения России в Украину в период с 3 марта по 11 ноября 2022 года Зеленовка находилась под российской оккупацией. Примечания
Зеленівка (селище)

Зеленівка — селище в Україні, у Херсонській міській громаді Херсонського району Херсонської області. Історія 12 червня 2020 року, відповідно до Розпорядження Кабінету Міністрів України № 726-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Херсонської області», увійшло до складу Херсонської міської громади. 19 липня 2020 року, в результаті адміністративно-територіальної реформи увійшло до складу новоутвореного Херсонського району. Російське вторгнення в Україну (з 2022) 24 лютого 2022 року селище тимчасово окуповане російськими військами під час російсько-української війни. 11 листопада селище було звільнено Збройними силами України в ході контрнаступу в Херсонській області. Ввечері 17 травня 2023 року російські війська обстріляли селище, вдарили по продуктовому магазину, внаслідок чого 3 людини загинуло, ще дві — поранені. Населення Мовний склад Рідна мова населення за даними перепису 2001 року: Вулиці Зеленівки В Зеленівці існують такі вулиці: вул. Аграрна вул. Василя Стуса вул. Григорія Сковороди вул. Затишна вул. Злагоди вул. Івана Мазепи вул. Івана Франка вул. Карпенка-Карого вул. Козацька вул. Леоніда Глібова вул. Лесі Українки вул. Мальовнича вул. Миколи Лисенка вул. Олеся Гончара вул. Петра Дорошенка вул. Привітна вул. Радісна вул. Сагайдачного вул. Скіфська вул. Солідарності вул. Тиха вул. Українська вул. Українського Прапора пров. Кооперації Економіка ТОВ "Плодоовочевий комбінат «Херсон»". Демографія За переписом 2001 року: українців 86,37%; росіян 13,04%; інші 0,22%. Примітки Посилання Облікова картка[недоступне посилання з квітня 2019]
Рейтарська, 31/16

Буди́нок із драко́нами — київський прибутковий будинок на Рейтарській, 31/16, зведений у 1900 році за проєктом архітектора Миколи Яскевича і декорований у дусі істориз­му з деяким акцентуванням форм мав­ританського стилю. Зразок великої прибутко­вої будівлі середмістя з виразним архітектурним вирішенням. Наказом Головного управління охорони культурної спадщини № 10/34-11 від 10.06.2011 внесений до обліку пам'яток архітектури та містобудування. Історія До 1874 року маєток належав А.Єщенкові. Власник і його дружина розширили житловий будинок кількома прибудовами. 1876 року будинок перейшов до статського рад­ника М. Костерницького. У 1877—1899 роках власницею стала М. Кононович. 1900 року споруда опинилась у власності присяжного повіреного Олексія Фурмана. На його за­мовлення на місці розібраної старої споруди звели будинок за проєктом Миколи Яскевича. Згодом садибу продали купцю Б. Мельцеру й міщанину М. Мельцеру. 1922 року будівлю націоналізували і використовували як комунальне жит­ло. 1990 року проведено капітальний ремонт із заміною міжповерхових перекриттів і балконів на залізобетонні плити, де­рев'яних чорних сходів на залізобе­тонні. 2001 року надбудували мансардний поверх. Архітектура В описі нерухомого майна О. Фурмана за 1900 рік згадується чотири­поверховий із житловими підвалами, цегляний, із бляшаним покриттям буди­нок. У квартирах були паркет­ні підлоги (окрім кухонь, ванних і туалетів) і кахляні грубки. Будинок мав двоє парадних кам'яних сходів і двоє чорних дерев'яних. На подвір'ї місти­лися двоповерховий цегляний сарай, льодовня, льохи. Будівля була підклю­чена до каналізаційної мережі. Будинок — у плані Г-подібний, зі зрізаним наріжжям і проїздом на вулицю Гончара, секційний, з окремим наріжним входом у цокольний поверх. Парадні та чорні сходи двомаршові. Внутрішнє планування поверхів коридорне, зі зверненням парадних кімнат на вулицю. Віссю симетрії всієї композиції виступає зрізане на­ріжжя, від якого під тупим кутом відхо­дять рівнозначні крила-секції. Наріж­жя на рівні другого і третього поверхів акцентує прямокутний еркер із пластичними елемента­ми — ліпленими консолями у вигляді крилатих драконів. Видовжені арко­ві вікна з бічними тричвертєвими колонками підтримують архівольти. Осі симетрії на бічних крилах виз­начено двома вхідними порталами, увінчаними східчастими аттиками. На двогранні п'єдестали встановлені напівколони з лотосоподібними капітелями. Окремі віконні прорізи мають мавританські підковопо­дібні перемички. Мансардний дах має сучасне покриття. Пластикові надбудови над бічними крилами спотворюють пам'ятку. Цоколь тинь­ковано «під шубу» та частково обли­цьовано полірованим гранітом. Галерея Див. також Кам'яниця з драконами на бульварі Шевченка, 19 Примітки Джерела Олександр Тищенко, Лариса Федорова. Житловий будинок на Рейтарській, 31/16 // Звід пам'яток історії та культури України. Київ: М — С. — К., 2003. — Т. 1. ч. 2. Посилання
Nyžně Solotvyno

Nyžně Solotvyno (ukrajinsky Нижнє Солотвино, maďarsky Alsószlatina, česky Nižní Solotvina nebo Nižní Slatina) je osada obce Ruski Komarivci v Baranynské vesnické územní hromadě v okrese Užhorod v Zakarpatské oblasti na západě Ukrajiny. V roce 2025 zde žilo 836 obyvatel. Na území vsi vyvěrají minerální prameny a na severním okraji území vsi jsou lázně Derenivka, česky také Dereňovka. Historie První písemná zmínka o vsi pochází z roku 1405 a týká se majetkových poměrů. V historických písemných pramenech je ves známá jako „Slatina“. Obdobně se jmenuje potok protékající obcí. Do uzavření Trianonské smlouvy byla ves součástí Uherska, poté byla součástí Československa. V roce 1921 zde stálo 117 domů a žilo zde 546 obyvatel, z toho 5 Čechoslováků, 477 Rusínů, 2 Maďaři a 57 Židů. Od 15. dubna 1939 byla obec součástí samostatného státu Karpatská Ukrajina; za několik dní pak bylo Zakarpatí obsazeno maďarskými vojsky. Od roku 1945 byla součástí Ukrajinské sovětské socialistické republiky, která byla součástí SSSR. Od roku 1991 je součástí nezávislé Ukrajiny. V roce 1995 byl ukrajinský název Нижня Солотвина změněn na Нижнє Солотвино. Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Нижнє Солотвино na ukrajinské Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Nyžně Solotvyno na Wikimedia Commons
Alsószlatina

Alsószlatina (más néven Nagyszlatina, ukránul: Нижнє Солотвино [Nyizsne Szolotvino]) falu Ukrajnában, Kárpátalján, az Ungvári járásban. Fekvése Ungvártól délkeletre, Ungvár és Szerednye között fekvő település. Története A 14. század második felében települt. Első írásos említése 1398-ból származik „Slatina” néven. A 17. századtól „Nagyszlatina” néven említik a szomszédos Kisszlatinától megkülönböztetendő. A 18. század végén Vályi András így ír róluk: „SZLATINA. Nagy, és Kis Szlatina. Orosz falu Ungvár Várm. Nagy Szlatinának földes Urai több Uraságok, ez fekszik Orosz Hamoróczhoz közel; Kis Szlatinának pedig földes Ura Orosz Uraság, ez fekszik Őrhöz nem meszsze, lakosaik külömbfélék; földgyeik, ’s vagyonnyaik is középszerűek.” Fényes Elek 1851-ben kiadott geográfiai szótárában így ír a faluról: „Nagy-Szlatina, orosz falu, Ungh vmegyében, Szerednyéhez nyugotra egy órányira: 28 r., 362 gör. kath., 41 zsidó lak. Van g. kath. fiók-szentegyháza, erdeje, szőlőhegye, s ásványos fördője, melly Derenónak neveztetik. F. u. többen.” Az „Alsószlatina” nevet az 1904-es helységnévrendezés során kapta. A trianoni béke előtt Ung vármegye Szerednyei járásához tartozott. Ekkor Csehszlovákiához csatolták. 1938–44 között visszakerült Magyarországhoz. 1945-ben Szovjetunióhoz csatolták a települést. 1991 óta Ukrajnához tartozik. 2020-ig közigazgatásilag Oroszkomoróchoz tartozott. Népesség 1910-ben 571 lakosából 33 magyar, 56 német, 1 szlovák, 472 ruszin és 2 horvát anyanyelvű volt; vallását tekintve pedig 42 római katolikus, 464 görögkatolikus, 5 református és 60 izraelita. Jegyzetek További információk SzSzKSz topográfiai térképe Magyarország helységnévtárai, 1873–1913
Nîjnie Solotvîno, Ujhorod

Nîjnie Solotvîno (în ucraineană Нижнє Солотвино) este un sat în comuna Hlîboke din raionul Ujhorod, regiunea Transcarpatia, Ucraina. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației localității Nîjnie Solotvîno era vorbitoare de ucraineană (97,49%), existând în minoritate și vorbitori de alte limbi. Note
Нижнее Солотвино

Нижнее Солотвино (укр. Нижнє Солотвино) — село в Баранинской сельской общине Ужгородского района Закарпатской области Украины. Население по переписи 2001 года составляло 836 человек. Почтовый индекс — 89441. Занимает площадь 1,083 км². Примечания Ссылки Нижнее Солотвино на сайте Верховной рады Украины (укр.) Административно-территориальное устройство Закарпатской области (укр.)
Nyžně Bolotne

Nyžně Bolotne (ukrajinsky Нижнє Болотне, rusínsky Нижное Болотное, do 27. června 1947 ukrajinsky Нижній Шард, Nyžnij Šard, maďarsky Alsósárad, česky Nižní Šard) je část obce Vilchivka v Zariččské vesnické územní hromadě v okrese Chust v Zakarpatské oblasti na Ukrajině. V roce 2001 zde žilo 1278 obyvatel. Historie První písemná zmínka o obci Nižný Šard pocházi z roku 1351. Před Trianonskou mírovou smlouvou byla obec součástí Uherska. Poté byla součástí první československé republiky. V roce 1930 zde žilo 728 obyvatel, z toho 670 Rusínů, 50 Židů, 2 Češi (Slováci) a 6 cizinců. Řeckokatolická obec čítala 673 věřících a měla zděný kostel sv. Michala z roku 1864 a rusínskou církevní školu (jedna třída). Osobnosti Jurij Staninec (Юрий Станинець, 1906–1994), kněz a spisovatel Reference V tomto článku byly použity překlady textů z článků Нижнє Болотне na ukrajinské Wikipedii a Нижное Болотное na rusínské Wikipedii.
Alsósárad

Alsósárad (ukránul: Нижнє Болотне), település Ukrajnában, a Huszti járásban. Fekvése Ilosvától délkeletre, Ölyvös, Gázló, Nagyrákóc és Felsősárad közt fekvő település. Története Alsósárad, a Nagyszőllősi hegység északi lejtőjén, a Beberke és az abba ömlő Sárad patak szögletébe települt falu neve a 14.-15. századig Sárad Sart, Sarayd, Saroydg alakokban volt említve. A település keletkezését az 1330-1351-es évekre teszik. A két egymás közelében fekvő falu Alsó- és Felsősárád egykor a Perényiek szőlő uradalmának a tartozéka volt a Nagyszőllősi hegység rutén településének vidékén. A 16-18. században azonban még a két Sárád település közül Alsósárád lakosai még nagy részben magyarok voltak. A ma már nagyrészt ruszin lakosú településen feljegyzett ismertebb történeti helynevek: Berberka (patak), Berdo, Daincano, Hodos (patak), Horbok, Illas, Kalinina Moczarka, Kopain, Kowaci Hruniok, Lumpé owica (!), Mocsar, Niwki, Nowoselica, Pilce, Rusniak, Sardik (mező), Sardik patak, Wysoki. A trianoni békeszerződés előtt Ugocsa vármegye Tiszáninneni járásához tartozott. 1910-ben 629 lakosából 5 magyar, 83 német, 536 ruszin volt. Ebből 540 görögkatolikus, 89 izraelita volt. Források Sebestyén Zsolt: Kárpátalja településeinek történeti helynevei [1] Alsósárad [2] https://www.yumpu.com/hu/document/view/16806504/pdf-394k-adatbank/7 A történelmi Magyarország atlasza és adattára 1914 ISBN 963 85683 3 X
Nîjnie Bolotne, Irșava

Nîjnie Bolotne (în ucraineană Нижнє Болотне) este un sat în comuna Vilhivka din raionul Irșava, regiunea Transcarpatia, Ucraina. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației localității Nîjnie Bolotne era vorbitoare de ucraineană (99,61%), existând în minoritate și vorbitori de alte limbi. Note
Нижнее Болотное

Нижнее Болотное (укр. Нижнє Болотне) — село в Заречанской сельской общине Хустского района Закарпатской области Украины. Почтовый индекс — 90142. Телефонный код — 3144. Занимает площадь 2,73 км². Код КОАТУУ — 2121986402. Население Население по переписи 2001 года составляло 1278 человек. Языковой состав Родной язык населения по данным переписи 2001 года: История В 1946 году указом ПВС УССР село Нижний Шард переименовано в Нижнее Болотное. Примечания Ссылки Нижнее Болотное на сайте Верховной рады Украины (укр.). gska2.rada.gov.ua. Дата обращения: 18 мая 2020. Административно-территориальное устройство Закарпатской области (укр.). Архивировано из оригинала 5 февраля 2012 года.
Nyžni Vorota

Nyžni Vorota (ukrajinsky Нижні Ворота, dříve Нижні Верецьки, Nyžni Verecky, maďarsky Alsóverecke, česky Nižní Verečky nebo Nižní Verecky) jsou obec v okrese Mukačevo v Zakarpatské oblasti na Ukrajině. V roce 2025 zde žilo 2150 obyvatel; v celé obci žilo 2919 obyvatel. Na okraji obce se nachází botanická rezervace Holytsja. Obcí prochází evropská silnice E50. V obci je administrativní centrum Nyžnovorotské vesnické územní hromady. Části obce Nyžni Vorota Kondrat Zadilske Historie V okolí obce byly v roce 1878 nalezeny dva bronzové poklady: první obsahoval šest náramků, druhý pět předmětů. Bylo také objeveno několik roztroušených nálezů bronzových výrobků. Předměty pocházejí z pozdní doby bronzové. Z území obce pochází zlatá mince císaře Nera. Obec Werezka byla poprvé zmíněna v písemných pramenech ve 12. století. Do uzavření Trianonské smlouvy byla obec součástí Uherska, poté pod názvem Nižní Verečky a později Nižní Verecky součástí Československa. Za první československé republiky zde byl obecní notariát, četnická stanice a poštovní úřad. V roce 1921 zde stálo 281 domů a žilo zde 1709 obyvatel, z toho 46 Čechoslováků, 1137 Rusínů, 41 Maďarů a 465 Židů. Od 15. dubna 1939 byla obec součástí samostatného státu Karpatská Ukrajina; o několik dní později bylo Zakarpatí obsazeno maďarskými vojsky. Od roku 1945 byla součástí Ukrajinské sovětské socialistické republiky, která byla součástí SSSR. Od roku 1991 je obec součástí nezávislé Ukrajiny. Dne 12. června 2020 se obec spolu s 10 okolními vesnicemi stala centrem nově založené vesnické územní hromady. Odkazy Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Нижні Ворота na ukrajinské Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Nyžni Vorota na Wikimedia Commons
Nyschni Worota

Nyschni Worota (ukrainisch Нижні Ворота; russisch Нижние Ворота/Nischnije Worota, slowakisch Nižní Verecky oder älter Nižní Verecki, ungarisch Alsóverecke) ist ein Ort in der Oblast Transkarpatien in der westlichen Ukraine. Der Ort wurde 1263 zum ersten schriftlich als Werezka erwähnt und liegt im Tal der Latoryzja inmitten der Karpaten nahe der Grenze zur Oblast Lwiw. Bis 1919 gehörte der Ort zum Kaiserreich Österreich-Ungarn beziehungsweise Ungarn, danach als Teil der Karpato-Ukraine zur Tschechoslowakei. Mit der Annektierung kam er 1939–1945 wieder zu Ungarn, ab 1946 ist der Ort ein Teil der Ukrainischen Sozialistischen Sowjetrepublik beziehungsweise seit 1991 Teil der Ukraine. Am 25. Juni 1946 kam es zur Umbenennung in den heutigen Namen, bis dahin trug der Ort den ukrainischen Namen Nyschni Werezky (Нижні Верецьки). Von 1971 bis 1995 hatte der Ort den Status einer Siedlung städtischen Typs, dieser wurde aber am 6. April 1995 wieder aberkannt. Am 12. Juni 2020 wurde das Dorf zusammen mit 10 umliegenden Dörfern zum Zentrum der neu gegründeten Landgemeinde Nyschni Worota (Нижньоворітська сільська громада/Nyschnjoworitska silska hromada), bis dahin bildete es zusammen mit dem Dorf Sadilske die Landratsgemeinde Nyschni Worota (Нижньоворітська сільська рада/Nyschnjoworitska silska rada) im Zentrum des Rajons Wolowez. Am 17. Juli 2020 kam es im Zuge einer großen Rajonsreform zum Anschluss des Rajonsgebietes an den Rajon Mukatschewo. Folgende Orte sind neben dem Hauptort Nyschni Worota Teil der Gemeinde: Weblinks Informationen zum Ort Einzelnachweise