Національна музична академія України

Національна музична академія України — вищий державний музичний навчальний заклад IV рівня акредитації, веде свою історію з 1863 року, займає провідне місце серед музичних вузів України та одне з провідних у світі. Історичний нарис 1863—1913 27 жовтня 1863 року відкрите Київське відділення Російського музичного товариства (з 1868 — Імператорське російське музичне товариство). У січні 1868 року на його основі відкрилося Київське музичне училище. Першу задокументовану спробу підвищення статусу музучилища до консерваторії здійснив тогочасний керівник училища Людвіг Альбрехт у 1876 році, проте вона зазнала невдачі, а сам ініціатор згодом був знятий з посади директора, і його змінив Володимир Пухальський. Друга задокументована спроба підвищення статусу була здійснена Антоном Рубінштейном 27 березня 1891 року, втім і ця спроба за свідченнями Йосипа Міклашевського не була успішною з економічних причин.. Утретє така спроба була здійснена у 1908 році Олександром Глазуновим у листі-клопотанні до голови ІРМТ принцеси Олени Саксен-Альтенбурзької, а фінансове обгрунтування цієї пропозиції включало підвищення плати за навчання та продаж частини землі, що належала Київському відділенню ІРМТ. У відповіді ІРМТ питання заснування консерваторії було, натомість, вирішено відкласти. У 1910 році клопотання щодо надання статусу консерваторії підтримав Сергій Рахманінов, написавши у листі Головній дирекції ІРМТ від 19 квітня 1910 року: Повідомлення принцеси О. Г. Саксен-Альтенбурзької про позитивне рішення щодо відкриття консерваторії датується 16 травня 1913 року, а урочиста церемонія відкриття консерваторії за участю принцеси Альтенбурзької та інших офіційних осіб відбулася 3 листопада 1913 року і була присвячена до 50-річного ювілею Київського відділення ІРМТ. Впродовж понад 105 років цей день відзначався, як день заснування Київської консерваторії. 1913—1991 Упродовж 1924—1928 навчальний заклад функціонував у статусі музичного технікуму з правом надання вищої музичної освіти за виконавськими спеціальностями. У 1928—1934 роках технікум діяв у складі Музично-драматичного інституту імені М. В. Лисенка. У 1934 році технікум був відокремлений і реорганізований у Київську державну консерваторію. Того ж року при консерваторії відкрили одну з перших у Радянському Союзі середню спеціальну музичну школу-десятирічку. 1938 року консерваторія була нагороджена орденом Леніна (у зв'язку з 25-річним ювілеєм). 9 травня 1940 року консерваторії присвоєно ім'я Петра Чайковського, з нагоди 100-річного ювілею композитора. Під час німецько-радянської війни Київська консерваторія була частково евакуйована до Свердловська, а частково,з жовтня 1941 року, продовжувала діяти в окупованому Києві під назвою Музично-драматична консерваторія на умовах самооплатності у приміщенні школи № 57 на вул. Прорізній, одним із її очільників був Остап Лисенко. У Незалежній Україні У 1995 році Указом Президента України консерваторія набула статусу Національної музичної академії України. У 2004 році студенти академії брали участь в подіях Помаранчевої революції, попри спротив керівництва академії, студентам вдалося добитися офіційного дозволу на розміщення 50 протестувальників в її приміщенні. У 2012 році студенти НМАУ піднімали питання про викладання українською мовою. Під час Євромайдану академія надавала приміщення для розміщення активістів від партії УДАР і від «Батьківщини». В ході бою 18-20 лютого у приміщення консерваторії увійшли самооборонці сотника Парасюка, які тримали оборону Майдану від атак «Беркуту», того ж дня у фоє Великого залу консерваторії було влаштовано лазарет для поранених протестувальників. У 2020 році Вченою радою НМАУ було вирішено вважати днем заснування закладу день заснування Київського відділення Імператорського російського музичного товариства (27 жовтня 1863 року), відповідні зміни було внесено до статуту НМАУ. Перейменування музичної академії З травня 1940 по грудень 2025 року академія носила ім'я російського композитора Петра Чайковського. У 2022 році, на тлі повномасштабного російського вторгнення в Україну, було порушене питання щодо відмови від цього імені. Відповідний відкритий лист опублікувала професор НМАУ О. Корчова, Студентським науковим товариством НМАУ було проведено опитування, в якому взяли участь 161 респондент, з яких понад 75 % висловилось у підтримку перейменування закладу, оприлюднено відкритий лист студентів та випускників НМАУ, що зібрав 261 підпис. Подано 4 петиції, що не зібрали достатньої кількості підписів — 20 червня 2022 до Кабміну, і три президенту: 2 листопада 2022, 27 грудня 2022 і 13 лютого 2023. Ініціатори перейменування вказували на те, що «НМАУ впізнають та ідентифікують за Чайковським, а значить сприймають як частину „великої російської культури“» (О. Корчова), сам Чайковський «є світовим брендом рашистської культури» (Ю. Чекан), «найвірнішим служником Російської імперії» (Леонід Грабовський) і «одним із символів держави-агресора» (М. Стріха). 16 червня 2022 року вчена рада НМАУ одноголосно виступила проти перейменування, що викликало негативну реакцію частини української музичної спільноти. 26 грудня 2022 року на загальних зборах трудовий колектив НМАУ відмовився перейменовувати заклад, це рішення міністр культури О. Ткаченко назвав таким, що «не враховує рекомендацій профільного комітету ВРУ та Експертної ради з питань подолання наслідків русифікації та тоталітаризму». На знак протесту проти рішення загальних зборів, із закладу звільнилися О. Корчова, Володимир Сіренко та Алла Загайкевич. Натомість проти перейменування виступили Юрій Рибчинський, Анатолій Кочерга, патріарх Філарет, на ім'я ректора НМАУ надійшли листи від очільників закордонних музичних академій. Аргументи противників перейменування викладені у експертному висновку Інституту українознавства та історика А. Павка, це: 1) козацький родовід композитора, 2) наявність творів на слова Т. Г. Шевченка, 3) наявність близько 40 музичних творів, написаних в Україні, 4) пропозиція 1890 про реорганізацію Київського музучилища у консерваторію. Проти наведених аргументів виступили Ю. Чекан, О. Островський, А. Бондаренко, які вказали на переважання у родоводі композитора російських коренів та задокументовану в епістолярній спадщині самоідентифікацію П. Чайковського, як росіянина, звернення композитора до російських перекладів або інтерпретацій творчості Шевченка замість оригінальних текстів, відсутність документальних свідчень про причетність П. Чайковського до реорганізації училища. Також у офіційному фаховому висновку Українського інституту національної пам'яті (УІНП) від 29 листопада 2023 року йдеться про те, що надання Київській консерваторії імені П. Чайковського було «втіленням русифікації і російської імперської політики, спрямованої на нав'язування використання російської мови, пропагування російської культури як вищих, порівняно з іншими національними мовами та культурами, витіснення з ужитку української мови, звуження українського культурного та інформаційного простору», і «подальше функціонування цієї назви з використанням імені П. І. Чайковського є пропагандою російської імперської політики». У лютому 2025 щодо виконання вимог Закону «Про засудження та заборону пропаганди імперської політики в Україні і деколонізацію топонімії» та перейменування академії, до Міністерства культури та інформаційної політики звернулася Київська міська рада. Таке рішення прийнято 67 голосами на пленарному засіданні міської ради. 30 грудня 2025 року після внесення змін до законодавства, що надали міністерствам повноваження «перейменовувати підпорядковані їм заклади вищої освіти в разі невиконання такими закладами вимог частини другої статті 4 Закону України "Про засудження та заборону пропаганди російської імперської політики в Україні і деколонізацію топонімії"», Міністерство культури України ухвалило рішення про перейменування Національної музичної академії України імені П. І. Чайковського в Національну музичну академію України.. Міжнародна співпраця У 2019 році НМАУ розпочала співробітництво з Університетом міста Хеншуй в Китаї, в рамках якої передбачене відкриття консерваторії у Хеншуї за участі НМАУ, співробітництво у підготовці музичних кадрів та матеріальна допомога. У червні 2019 року за підтримки Штаб-квартири Інституту Конфуція НМАУ та Центральною консерваторією музики (ЦКМ) був заснований Музичний центр Конфуція при НМАУ імені П. І. Чайковського. Завдання Центру — створення та виконання оперного репертуару, освітня діяльність, тури та експозиції; він стане осередком досліджень китайської музики і культурного обміну серед країн «Один Пояс, Один Шлях» для Центрально-Східної Європи та всього світу. У 2023 році академія відкрила музичну кафедру ЮНЕСКО, що стала четвертою (за повідомленнями українських ЗМІ — першою) кафедрою ЮНЕСКО музичного профілю. З 2023 року НМАУ — член міжнародної асоціації оперного мистецтва Opera Europa. Відзнаки від академії Академія вшановує відзнаками, серед яких Орден за видатні досягнення у музичному мистецтві, почесна відзнака, пам'ятна медаль. Відзнаки Академія нагороджена: «Срібною медаллю» Національної академії мистецтв України за творчі досягнення (2 вересня 2019) почесними нагородами за перемогу у Першому Національному народному рейтингу «Науковий лідер України» (27 травня 2024). Грамотою Верховної Ради України — «За заслуги перед українським народом» (29 вересня 2025) — . Рейтинги У 2019 році академія посіла перше місце серед вищих мистецьких навчальних закладів України за версією Топ 200 — Україна. Згідно з консолідованим рейтингом закладів вищої освіти освітнього ресурсу «Освіта.ua» зайняла 103-місце серед закладів вищої освіти України Заклад перемагав у всеукраїнському рейтингу мистецьких закладів вищої освіти за версією компанії «Active Group» 2023 , 2024 та 2025 роках. Посідав 10 сходинку у рейтингу ресурсу «Освіта.ua» серед мистецьких ЗВО у 2023 році. У 2025 році Національна музична академія України імені Чайковського увійшла до ТОП-100 найкращих мистецьких навчальних закладів світу та ТОП-74 у Європі за міжнародним рейтингом QS (Quacquarelli Symonds) . Будівля Сучасний будинок НМАУ зведено у 1890-х роках (колишній готель «Континенталь», архітектори Едуард Брадтман та Георгій Шлейфер), під час Німецько-радянської війни зруйнований через вибухи й пожежі, влаштовані НКВС; у 1955—1958 роках будинок перебудовано й добудовано концертний зал (архітектори Лев Каток та Я. Красний). Розташовується на вулиці архітектора Городецького 1/3, поруч із Майданом Незалежності. Оперна студія При НМАУ працює оперна студія, яка є «єдиною з усіх українських студій, маючи чудову матеріальну базу, функціонує як самостійний оперний театр». Оперна студія була відкрита 1938 року, вистави проходять у Великій залі НМАУ, яка з 28 квітня 2017 року носить ім'я героя України Василя Сліпака В оперній студії при НМАУ працювали народні артисти УРСР, диригенти — В. Пірадов, В. Тольба, режисер — Д. Гнатюк. З 2011 року керівник оперної студії — С. Голубничий У різні роки ставились опери українських авторів — «Запорожець за Дунаєм» С. Гулака-Артемовського, «Наталка Полтавка» та «Ноктюрн» М. Лисенка, «Катерина» М. Аркаса, «Марина» Г. Жуковського, «Ельза Штраус» («Ельдорадо») О. Сандлера, «Лісова пісня» Віталія Кирейка. Серед опер зарубіжних авторів до 2019 року деякі ставились в українських перекладах (зокрема «Севільський цирульник» Дж. Россіні, «Фауст» Ш. Гуно, «Травіату» Дж. Верді — в постановці Д. Гнатюка, «Джанні Скіккі» Дж. Пуччіні у постановці В. Пальчикова), деякі — в російських (напр. Весілля Фігаро В. А. Моцарта). Серед прем'єрних постановок 2010-х років в українському перекладі — «Чарівна флейта» В. А. Моцарта, «Дон Паскуале» Г. Доніцетті. (режисер — О. Шевельова), «Мартінова брехня» Дж. Менотті (режисер — Ю. Журавкова), Іспанська година" М. Равеля (режисер і переклад — Т. Воронова) та «Медіум» Дж. Менотті (режисер і переклад — О. Співаковський). У жовтні 2019 року Вченою радою було ухвалено рішення про відмову від використання українських перекладів в роботі оперної студії, що спонукало до публічних звернень від М. Стріхи та О. Пономаріва до М. Тимошенка, також питання мови в опері було порушене групою науковців і перед міністром культури, молоді та спорту В. Бородянським. Згодом це рішення не виконувалось. Ректори Володимир Пухальський (1913—1914) Рейнгольд Глієр (1914—1920) Фелікс Блуменфельд (1920—1922) Костянтин Михайлов (1922—1926) Абрам Луфер (1934—1948) Олександр Климов (1948—1954) Андрій Штогаренко (1954—1968) Іван Ляшенко (1968—1974) Микола Кондратюк (1974—1983) Олег Тимошенко (1983—2004) Володимир Рожок (2004—2018) Максим Тимошенко з 2018. Видатні викладачі та випускники За роки існування консерваторії в ній працювали: Г. Бекмішев, М. Берденников, В. Буймістер, З. Гайдай, О. Гродзинський, К. Данькевич, Д. Євтушенко, М. Леонтович, М. Литвиненко-Вольгемут, З. Ліхтман, Б. Лятошинський, Л. Каверіна, О. Климов, С. Козолупов, Л. Колодуб, В. Косенко, К. Михайлов, А. Пазовський, І. Паторжинський, Р. Разумова, Л. Ревуцький, Я. Степовий, К. Стеценко, Г. Таранов, В. Тольба, Є. Чавдар, А. Штогаренко, Ф. Цвєтков, Б. Яворський, Миросла́в Миха́йлович Ско́рик Серед випускників консерваторії — М. Берденников, В. Буймістер, М. Вериківський, Д. Гнатюк, І. Карабиць, П. Кармалюк, П. Козицький, В. Конощенко, Б. Лятошинський, Г. Майборода, П. Майборода, Є. Мірошниченко, Д. Петриненко, Н. Рахлін, Л. Ревуцький, Л. Руденко, В. Сильвестров, Є. Станкович, Є. Червонюк та інші. Примітки Джерела та література Академія музичної еліти: Історія та сучасність — до 90-річчя Національної музичної України ім. П. І. Чайковського / В. І. Рожок (голова ред. кол.), А. П. Лащенко (авт.-упоряд.). — Київ: Музична Україна, 2004. — 512 с. Бондарчук П. М. Національна музична академія України імені П. Чайковського // Енциклопедія історії України : у 10 т. / редкол.: В. А. Смолій (голова) та ін. ; Інститут історії України НАН України. — К. : Наукова думка, 2010. — Т. 7 : Мл — О. — С. 268. — ISBN 978-966-00-1061-1. Історія кафедри духових і ударних інструментів Національної музичної академії України імені П. І. Чайковського у фотографіях / В. Т. Посвалюк, К. В. Посвалюк. — К. : НМАУ ім. П. І. Чайковського, 2010. — 221 с. : іл., портр. ; 24 см. — Частина тексту парал. рос., англ. — Бібліогр.: с. 220—221 (29 назв) та в підрядк. прим. — 300 пр. — ISBN 978-966-7357-55-9 Національній музичній академії України ім. П. І. Чайковського 100 років / авт.-упоряд. В. Рожок. — К.: Муз. Україна, 2013. — 512с Хурсина Ж. И. Выдающиеся педагоги-пианисты Киевской консерватории (1917—1938). — К.: Муз. Україна, 1990. — 133 с.: ил. — Библиогр.: с. 124—132 (216 назв.). Література Київське музичне училище. Нарис діяльності 1868-1924 роки by Київська муніципальна академія музики ім. Р. М. Глієра - issuu. issuu.com. Архів оригіналу за 9 листопада 2021. Процитовано 30 травня 2020. Історія вокального мистецтва / О. Д. Шуляр: [монографія]: Ч.II. — Івано-Франківськ, «Плай» 2012. — С.194 Посилання Національна музична академія України ім. П.І. Чайковського // Українська музична енциклопедія. Т. 4: [Н – О] / Гол. редкол. Г. Скрипник. — Київ : ІМФЕ НАНУ, 2016. — С. 56-66.