NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Popasna urban hromada

Popasna urban hromada (Ukrainian: Попаснянська міська громада) is a hromada of Ukraine, located in Sievierodonetsk Raion, Luhansk Oblast. Its administrative center is the city Popasna. It has an area of 468.6 square kilometres (180.9 mi2) and a population of 25,180, as of 2020. The hromada contains 13 settlements: 1 city (Popasna), 2 Rural-type settlements (Vrubivka and Komyshuvakha), 6 villages: And 4 rural-type settlements: Hlynokaryer, Druzhba, Mykolaivka, and Nyrkove. See also List of hromadas of Ukraine References
Попаснянская городская община

Попасня́нская городска́я общи́на (укр. Попаснянська міська громада) —территориальная община в Украине, в Северодонецком районе Луганской области, с административным центром в городе Попасная. Общая информация Площадь общественной территории — 486,6 км2. Население — 25 180 человек (2020 г.). Населенные пункты В состав общины вошли: Город — Попасная. Посëлки городского типа — Врубовка, Камышеваха. Села — Выскрива, Викторовка, Новозвановка, Новоивановка, Новоалександровка, Александрополье, Троицкое, Глинокарьер, Дружба, Николаевка, Почечное. История Образована в 2020 году, путем объединения Попаснянского городского, Врубовского, Камышевасского поселковых и Троицкого сельского советов Попаснянского района. Примечания
Попаснянська міська громада

Попаснянська міська територіальна громада — територіальна громада в Україні, в Сіверськодонецькому районі Луганської області, з адміністративним центром в місті Попасна. Загальна інформація Площа території громади — 486,6 км², кількість населення — 25 180 осіб (2020) Населені пункти До складу громади увійшли місто Попасна, селища Врубівка, Глинокар'єр, Комишуваха та села Вискрива, Вікторівка, Новозванівка, Новоіванівка, Новоолександрівка, Олександропілля, Троїцьке, Дружба, Миколаївка, Ниркове. Історія Утворена у 2020 році, шляхом об'єднання Попаснянської міської, Врубівської, Комишуваської селищних та Троїцької сільської рад Попаснянського району. Примітки Джерела Попаснянська міська об'єднана територіальна громада Про затвердження перспективного плану формування територій громад Луганської області
Izolyatsia

Izolyatsia (em ucraniano: Ізоляція - "Isolação") é uma prisão em Donetsk, na Ucrânia, criada após a captura de Donetsk em 2014 por separatistas pró-russos. A prisão foi instalada depois de representantes da República Popular de Donetsk (DPR) terem apreendido o local da Fundação de Artes IZOLYATSIA e o converteram num local fechado do Ministério da Segurança do Estado do DPR. A Izolyatsia funciona como um centro de treino para combatentes do DPR, bem como um depósito para automóveis, tecnologia militar e armas. A prisão tem um estatuto secreto pois os detidos são condenados por tribunais ilegais do DPR sem investigação adequada. Existem numerosos casos conhecidos em que os detidos de Izolyatsia apenas confessaram depois de serem torturados. Prisioneiros notáveis Em 2014, havia mais de 100 prisioneiros em Izolyatsia. Dmitrii Potekhin, Valentina Buchok, Galina Gaeva e Stanislav Aseyev foram todos detidos em Izolyatsia. Referências
Дача на Львівській, 18-А

Да́ча з каріати́дами — колишній дачний будинок на Львівській вулиці, 18-А, що на Святошині у Києві. За визначенням дослідників, будівля — цінний зразок типових за архітектурним вирішенням київських дачних споруд. Наказом управління охорони культурної спадщини від 2 квітня 1998 року № 15 поставлена на облік пам'яток архітектури. Історія 1897 року з Києво-Межигірської лісової дачі відмежували територію площею близько 250 гектар під забудову Святошинських дач. Її розділили на 450 ділянок і віддали з торгів в оренду на 99 років. На замовлення «Товариства сприяння благоустрою дачної місцевості Святошин» міський архітектор Олександр Кривошеєв і технік Олександр Хойнацький розробили 24 типи проєктів дачних будівель у стилі вілл на європейських курортах. Дачу на ділянці сучасної Львівської вулиці, 18-А, збудували на замовлення В. Гудшон упродовж 1905—1908 років. Близько 1922 року радянська влада націоналізувала маєток. Станом на 2021 рік приміщення займає приватна фірма. Садиба № 18 розділена на дві частини. У липні 2020 року на території ділянки № 18-Б на замовлення ТОВ «Асма-Крим» розпочали будівництво 24-поверхового готельно-житлового комплексу з підземним паркінгом. Архітектура Дачна будівля розташована у глибині садиби. Одноповерховий, цегляний, прямокутний у плані будинок має пласкі перекриття і двосхилий дах. Вирішений у формах «київського неоренесансу». Чоловий фасад розчленовано шістьма прямокутними віконними прорізами і ще двома на пізніших прибудовах. По центру міститься портал парадного входу, фланкованого пілястрами і підкресленого трикутним фронтоном. Підвищений трикутний фронтон спирається на фігури каріатид з іонічними капітелями. Портал увінчаний лучковим сандриком, над яким зображені путті з картушем. Вікна фланковані пілястрами з капітелями коринфського ордера й завершені лучковими і трикутними сандриками. Фасад пишно прикрашений фризом, карнизом, підвіконними фільонками і міжвіконним рустуванням. З боків розташовані пізніші прибудови з односхилим дахом, критим хвилястим шифером. Їхні фасади обкладені плиткою. Після кількох реконструкцій було втрачене первісне оформлення інтер'єрів. Галерея Див. також Київські дачі Примітки Джерела Стависька Наталія, Трегубова Тетяна, Федорова Лариса. Святошин (дачне селище) // Звід пам'яток історії та культури України. Київ. Кн. 1, ч. 3. С — Я / П. Тронько та ін. — К., 2011. — ISBN 966-95478-2-2. Толочко Лариса. Дача на Львівській, 18-А // Звід пам'яток історії та культури України. Київ. Кн. 1, ч. 3. С — Я / П. Тронько та ін. — К., 2011. — С. 1409. — ISBN 966-95478-2-2.
Дача на Львівській, 3

Сади́ба Іва́на Ба́харєва — колишній дачний комплекс, розташований у парку, на розі Львівської вулиці, 3, і безіменного провулка, що на Святошині у Києві. За визначенням дослідників, будівля — зразок стриманої та елегантної київської дачної забудови кінця ХІХ — початку XX сторіч. Наказом управління охорони культурної спадщини від 2 квітня 1998 року № 15 поставлена на облік пам'яток архітектури. Споруда перебуває в аварійному стані. Історія В 1897—1916 роках власниками садиби, оточеної сосновими лісом, були міщанин Іван Бахарєв і його родина. На його замовлення збудували дачний будинок за проєктом міського архітектора Олександра Кривошеєва і техніка Олександра Хойнацького. На території садиби спорудили також хату для прислуги, одноповерхові цегляні господарські приміщення, стайню, овочевий і фруктовий льохи. Облаштували оранжерею і фруктовий сад. Викопали криницю. Близько 1922 року радянська влада націоналізувала маєток. Згодом приміщення садиби займало диспансерне відділення № 2 Міського протитуберкульозного центру. Після закриття диспансеру балансоутримувачем будівлі стало Територіальне медичне об'єднання «Фтизіатрія». Капітальні ремонтні роботи зі зміною первісного планування проводили в 1950-х роках. 11 січня 2019 року у порожній будівлі сталася пожежа. Архітектура Двоповерхова, цегляна, прямокутна у плані споруда має вальмовий дах, критий шифером, і пласкі перекриття на дерев'яних балках. Дача вирішена у стилі раціонального модерну. Його характерними рисами є асиметрія чолового (північного) фасаду, а також вертикальні, видовжені прямокутні й лучкові прорізи. Замість карниза застосовано широке піддашшя на фігурних кронштейнах. Прямокутний ризаліт виступає акцентом головного фасаду. На ньому є тристулкові вікна із замковими каменями. Ризаліт завершується двосхилим дашком. Під ним — три невеликі горищні віконця. На правій від ризаліту площині вікна закладені. На лівій розташовані по три віконних прорізи на кожному поверсі. На рівні другого поверху міститься балкон, прикрашений ажурними металевими ґратами. Східний фасад підкреслений ритмом двостулкових віконних прорізів і міжповерховим гуртом. У простінках застосовано подвійні цегляні смужки. На західному фасаді розташовані два входи. Дача має коридорно-анфіладне планування. Див. також Київські дачі Примітки Джерела Стависька Наталія, Трегубова Тетяна, Федорова Лариса. Святошин (дачне селище) // Звід пам'яток історії та культури України. Київ. Кн. 1, ч. 3. С — Я / П. Тронько та ін. — К., 2011. — С. 1405—1407. — ISBN 966-95478-2-2. Толочко Лариса, Трегубова Тетяна. Дача на Львівській, 3 // Звід пам'яток історії та культури України. Київ. Кн. 1, ч. 3. С — Я / П. Тронько та ін. — К., 2011. — С. 1413—1414. — ISBN 966-95478-2-2.
Дача на Львівській, 80

Да́ча Дья́кова — колишній дачний будинок на Львівській вулиці, 80, що на Святошині у Києві. За визначенням дослідників, будинок — один із найяскравіших зразків первісної дачної забудови на Святошині початку XX сторіччя. Наказом управління охорони культурної спадщини від 2 квітня 1998 року № 15 поставлена на облік пам'яток архітектури. З боку вулиці будинок повністю закритий парканом. Історія 1897 року територію колишньої Києво-Межигірської лісової дачі, виділену під забудову Святошинських дач, розділили на 450 ділянок. На замовлення «Товариства сприяння благоустрою дачної місцевості Святошин» міський архітектор Олександр Кривошеєв і технік Олександр Хойнацький розробили 24 типи проєктів дачних будівель у стилі вілл на європейських курортах. В 1905—1908 роках у кінці вулиці, неподалік від Святошинського ставка звели дачний будинок для Іполита Дьякова, київського міського голови у 1906—1916 роках. Близько 1922 року радянська влада націоналізувала садибу. Станом на початок XXI сторіччя, приміщення колишньої дачі займала районна державна автоінспекція. Архітектура Дачний будинок відступає від червоної лінії забудови. Одноповерховий, цегляний, прямокутний у плані будинок на високому цоколі має підвал під наріжжям, пласкі дерев'яні перекриття і тридільний, вальмовий бляшаний дах. Вирішений у формах «київського неоренесансу». Будівля має асиметричну композицію. Центром чолового (південного) фасаду виступає тривіконний об'єм, оздоблений декором. Площина по боках фланкована тричвертєвими колонами композитного ордера з вазами. Прямокутні віконні прорізи облямовані композитними колонами, увінчаними декоративними вазами з фруктами. Напівкруглі сандрики оздоблені ліпленими квітами, листям і мушлями. Підвіконня прикрашене фестонами-гірляндами. У міжвіконні містяться вертикальні гірлянди і дві жіночі фігури під декоративними балдахінами-піддашшям. Фриз — двоярусний. Верхній ярус оздоблений напіврозетками у формі мушлів, нижній — рослинним орнаментом. Карниз прикрашений дентикулами (сухариками). Над ним височіє фронтон з овальним отвором. На західному фасаді розташований парадний вхід з дерев'яним ґанком. Праворуч до центральної частини будівлі долучається одновіконний об'єм. Див. також Київські дачі Примітки Джерела Стависька Наталія, Трегубова Тетяна, Федорова Лариса. Святошин (дачне селище) // Звід пам'яток історії та культури України. Київ. Кн. 1, ч. 3. С — Я / П. Тронько та ін. — К., 2011. — С. 1405—1407. — ISBN 966-95478-2-2. Толочко Лариса, Федорова Лариса. Дача на Львівській, 80 // Звід пам'яток історії та культури України. Київ. Кн. 1, ч. 3. С — Я / П. Тронько та ін. — К., 2011. — С. 1410—1411. — ISBN 966-95478-2-2.