NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Sinagoga grande corale di Drohobyč

La sinagoga grande corale di Drohobyč, costruita tra il 1842 e il 1865, è tra le più grandi sinagoghe monumentali della Galizia. Si trova a Drohobyč (Drohobycz, Drohobych, Дрогобич, Дрогобыч), oggi Ucraina. Dismessa dai tempi della seconda guerra mondiale, usata come magazzino durante il periodo sovietico, è stata restituita alla proprietà della comunità ebraica nel 1993. Dopo decenni di abbandono e degrado, l'edificio è stato sottoposto dal 2014 a importanti lavori di restauro. Storia A Drohobyč esisteva una larga comunità ebraica, che costituiva quasi la metà della popolazione locale. Tra il 1842 e il 1846 si pose mano alla costruzione di questa che era la più grande delle oltre 20 sinagoghe della città e la più imponente di tutta la Galizia orientale. La costruzione si ispirò al modello della sinagoga di Kassel, completata nel 1830. La pianta è a T con un grande facciata monumentale e una sala quadrata con quattro enormi pilastri centrali a sorreggere i soffitti a volta. Durante l'Olocausto l'intera popolazione ebraica della città fu sterminata; dei 17.000 ebrei che vi risiedevano al momento dell'occupazione tedesca solo 400 sopravvissero. La sinagoga grande corale fu vandalizzata ma l'edificio sopravvisse e nel dopoguerra, durante il periodo sovietico, fu usato come magazzino. Nel 1990 la proprietà venne restituita alla locale comunità ebraica che ridotta a poche decine di persone e priva di mezzi, poco poté fare inizialmente per la conservazione e il restauro del monumento. Nel 2008 si sono compiuti i primi lavori di consolidamento delle strutture murarie e del tetto, ed una stanza è stata riadattata per il culto. Dal 2014 l'edificio è stato sottoposto ad importanti lavori di restauro che lo stanno riportando al suo splendore originario. Note Voci correlate Drohobyč Storia degli ebrei in Ucraina Lista delle sinagoghe d'Europa Ghetti nazisti Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su sinagoga grande corale di Drohobyč Collegamenti esterni Drohobyč Synagogue (video), su youtube.com. Jewish Virtual Library, su jewishvirtuallibrary.org. Wirtualny Sztetl, su sztetl.org.pl.
Grote Synagoge (Drohobytsj)

De Grote Synagoge (Oekraïens: Велика синагога) is een synagoge in Drohobytsj, in de oblast Lviv, Oekraïne. Geschiedenis De synagoge werd tussen 1842 en 1865 gebouwd en gold tot 1918 als de centrale synagoge van Galicië binnen het Oostenrijks-Hongaarse Rijk. Na de Tweede Wereldoorlog behoorde Drohobytsj tot de Sovjet-Unie. In opdracht van diens autoriteiten werd het gebouw omgebouwd tot pakhuis, voornamelijk voor meubels. In latere jaren raakte het echter in verval. Nadat Oekraïne onafhankelijk werd, werd het gebouw teruggegeven aan de Joodse gemeenschap. De renovatie ervan begon in 2014 en werd voltooid in 2018. Architectuur De stijl van de synagoge is een variant van de destijds populaire rundbogenstil (rondboogstijl). De voorzijde van de ingang is rijkelijk versierd met kleine torentjes, bekroond door de Tafelen der wet. Rechts en links staan twee grote rechthoekige torens die de voorzijde een breder aanzien geven. Op de twee verdiepingen boven de toegangsdeur zijn ramen geplaatst, rechts en links ervan eveneens twee ramen. Aan elk van de zijgevels bevinden zich drie ramen over de gehele hoogte van het gebouw. Aan de achterzijde van het gebouw bevinden zich twee hoge ramen. Het middelste deel is gesloten; hier bevond zich de aron hakodesj. De twee buitenste traveeën van de gevel zijn trappentorens. Deze leiden naar de twee vrouwenruimten, die zich beide boven de entree bevinden. De grote zaal, de gebedsruimte voor de mannen, is van het type met negen traveeën. Deze structuur is in sommige synagogen uit het begin van de 17e eeuw te vinden. Er staan vier pilaren die het plafond ondersteunen. Tussen deze pilaren stond in het midden de bima. Zie ook Getto van Drohobytsj
Wielka Synagoga w Drohobyczu

Wielka Synagoga albo Synagoga Chóralna (ukr. Велика синагога) – synagoga w Drohobyczu na Ukrainie. Znajduje się na północny wschód od drohobyckiego Rynku, przy ulicy Filipa Orlika. Jest największą synagogą Zachodniej Ukrainy i jedną z największych w Europie Środkowo-Wschodniej. Synagoga została zbudowana w latach 1842–1865 w miejscu, gdzie stała wcześniej znacznie mniej okazała drewniana bożnica, która spłonęła w pożarze w 1713. Do 1918 r. pełniła funkcję głównej synagogi na teren austro-węgierskiej Galicji. Podczas II wojny światowej, po wkroczeniu wojsk niemieckich do miasta, synagoga została zdewastowana i przeznaczona na magazyn soli. Po zakończeniu wojny mieścił się w niej sklep meblowy. Przez dziesięciolecia obiekt ulegał systematycznej degradacji i nie był remontowany. Na początku lat 90. XX w. synagoga została zwrócona lokalnej gminie żydowskiej, która znalazła sponsorów na prace związane ze wzmocnieniem ścian budynku. W listopadzie 2013 rozpoczęto gruntowny remont budynku, który zakończono latem 2018 . Jeszcze w trakcie remontu odbyło się tu pożegnanie słynnego skrzypka i śpiewaka, Alfreda Schreyera (1922–2015). Po otwarciu obiektu w synagodze umieszczona została wystawa posterowa, przedstawiająca rozmaite wątki dotyczące drohobyckich Żydów. Wyeksponowano na niej również listę, zawierającą ponad 130 nazwisk mieszkańców Drohobycza i sąsiedniego Borysławia, Polaków i Ukraińców, uhonorowanych tytułem „Sprawiedliwy wśród Narodów Świata”. Zewnętrzna forma budowli nawiązuje do popularnego stylu arkadowego (niem. Rundbogenstil). Wejście, usytuowane w osi trzykondygnacyjnej fasady, obramowane jest masywnymi pilastrami, połączonymi ozdobnym szczytem. Główna sala modlitewna mężczyzn, na rzucie kwadratu, jest dziewięcioprzęsłowa, podobnie jak w niektórych synagogach z początku XVII wieku. Obszerne wnętrze mieści centralnie usytuowaną, pieczołowicie odnowioną bimę oraz ustawiony przy południowo-wschodniej ścianie aron ha-kodesz (szafę ołtarzową do przechowywania zwojów Tory). Przypisy Bibliografia Ofer Aderet. Bet ha-kneset me-ha-ciur ha-mefursam shuḥzar be-trumat oligarch (בית הכנסת מהציור המפורסם שוחזר בתרומת אוליגרך). „Haaretz”, 2018-08-12. (hebr.). Linki zewnętrzne Wielka Synagoga w Drohobyczu na portalu Wirtualny Sztetl Марко Порецький. Вже не руїна: триває оновлення найбільшої божниці Східної Галичини. „Majdan”, 2014-09-28.
Хоральная синагога (Дрогобыч)

Хора́льная синаго́га — памятник архитектуры и культуры в городе Дрогобыч (Украина), находится на улице Ф. Орлика (бывшая Герцена). В Дрогобыче со времён средневековья и до Второй мировой войны евреи составляли около половины населения города (в 1869 году — 47,7 %, в 1880 году — более 50 %) , община играла важную роль в экономике города, в особенности в солеварении , а затем и нефтедобыче. Хоральная синагога была построена в 1842—1865 году и стала крупнейшей в Восточной Галиции. После окончания Великой Отечественной войны в ней был размещён склад соли, затем мебельный магазин, в пристройках — продуктовые склады. В 1990-х годах здание было передано еврейской общине города, однако позже было разграблено и подожжено. В 2000-х годах прошла реконструкция, после которой в июле 2018 года произошло открытие. Примечания Ссылки Архитектурные особенности синагог Дрогобыча/ Лехаим, апрель 2007 (180) Хоральная синагога Реставрация синагоги в Дрогобиче. Фотографии Униан
Khorostets

Khorostets (Ukrainian: Хоростець) is a village in the Zboriv urban hromada of the Ternopil Raion of Ternopil Oblast in Ukraine. History The first written mention of the village was in 1503. After the liquidation of the Kozova Raion on 19 July 2020, the village became part of the Ternopil Raion. Religion Two churches of St. Michael (1925, wooden; 2010, brick). References Sources (in Ukrainian) Гуцал П., Хоростець // Ternopil Encyclopedic Dictionary: in 4 v. / editorial board: H. Yavorskyi and other, Ternopil: "Zbruch", 2008, V. 3: П—Я, S. 558. — ISBN 978-966-528-279-2. "Chorościec". Geographical Dictionary of the Kingdom of Poland (in Polish). 1. Warszawa: Kasa im. Józefa Mianowskiego. 1880. p. 631.
Chorościec

Chorościec – wieś na Ukrainie w obwodzie tarnopolskim, w rejonie tarnopolskim, w hromadzie Zborów. Дo 2020 roku do rejonie kozowskim. Przypisy Linki zewnętrzne Chorościec, [w:] Słownik geograficzny Królestwa Polskiego, t. I: Aa – Dereneczna, Warszawa 1880, s. 631 . Chorościec na stronie Rady Najwyższej Ukrainy.
Хоростец

Хоростец (укр. Хоростець) — село в Зборовской городской общине Тернопольского района Тернопольской области Украины. Основано в 1445 году. До 2020 года входило в Козовский район. Код КОАТУУ — 6123080202. Географическое положение Село Хоростец находится ы 1-м км от правого берега реки Стрыпа, выше по течению на расстоянии в 2 км расположено село Калиновка, ниже по течению на расстоянии в 3,5 км расположено село Глинная, на противоположном берегу — село Красное. Население Население по переписи 2001 года составляло 267 человек. Языковой состав Родной язык населения по данным переписи 2001 года: Объекты социальной сферы Школа I ст. Фельдшерско-акушерский пункт. Примечания
Хоростець

Хоросте́ць —село в Україні, у Зборівській міській територіальній громаді Тернопільського району Тернопільської області. Розташоване на півночі району. До 2016 було підпорядковане Августівській сільській раді. Населення — 237 осіб (2007). Історія Перша писемна згадка — 1503 як Хворостець. Діяли «Просвіта» та інші товариства. 12 червня 2020 року, відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України № 724-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Тернопільської області» увійшло до складу Зборівської міської громади. 19 липня 2020 року, в результаті адміністративно-територіальної реформи та ліквідації Козівського району, село увійшло до складу Тернопільського району. Населення Населення села в минулому: Місцева говірка належить до наддністрянського говору південно-західного наріччя української мови. Мова Розподіл населення за рідною мовою за даними перепису 2001 року: Пам'ятки церква святого Михайла (1918, дерев'яна) церква святого архістратига Михаїла (2003, мурована). Насипано символічну могилу Борцям за волю України (1990), встановлено пам'ятний хрест на честь скасування панщини. Соціальна сфера Працюють ЗОШ 1 ступ., ФАП. Відомі люди Народилися Богдан Андрусишин (нар. 1959) — український історик, правознавець, археограф, педагог, доктор історичних наук, професор, дійсний член Української академії історичних наук та АН Вищої школи, член-кореспондент Української академії політичних наук; Ярослава Пархомчук (Штокало) (нар. 1949) — український журналіст, публіцист, літератор, Заслужений журналіст України; Марія Чабайовська (Андрусишин) — український педагог, філолог, кандидат педагогічних наук, доцент. Галерея Примітки Література Гуцал П. Хоростець // Тернопільський енциклопедичний словник : у 4 т. / редкол.: Г. Яворський та ін. — Тернопіль : Видавничо-поліграфічний комбінат «Збруч», 2008. — Т. 3 : П — Я. — С. 558. — ISBN 978-966-528-279-2. Мельничук Б., Пархомчук Я., Федечко М. Хоростець // Тернопільщина. Історія міст і сіл : у 3 т. — Тернопіль : ТзОВ «Терно-граф», 2014. — T. 2 : Г — Л. — С. 491—492. — ISBN 978-966-457-228-3. Chorościec // Słownik geograficzny Królestwa Polskiego. — Warszawa : Druk «Wieku», 1880. — Т. I. — S. 631. (пол.) Андрусишин Б. І. Отець Олійник. Зошити // К., 1995. — 191 с. Чабайовська М. І. Відродження християнських святинь. Історико-культурний нарис // К.: Світ успіху, 2011. — 160 с.
Chorocowa

Chorocowa (ukr. Хороцеве) – wieś w rejonie wierchowińskim, w iwanofrankiwskim Ukrainy. W okresie II Rzeczypospolitej stacjonowała w niej placówka Straży Celnej ze składu komisariatu Straży Celnej „Uścieryki”. Przypisy Linki zewnętrzne Chorocowa, pow. kosowski, [w:] Słownik geograficzny Królestwa Polskiego, t. I: Aa – Dereneczna, Warszawa 1880, s. 630 .
Horoțeve, Verhovîna

Horoțeve (în ucraineană Хороцеве) este localitatea de reședință a comunei Horoțeve din raionul Verhovîna, regiunea Ivano-Frankivsk, Ucraina. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației localității Horoțeve era vorbitoare de ucraineană (99,58%), existând în minoritate și vorbitori de alte limbi. Note
Хороцево

Хороцево (укр. Хороцеве) — село в Белоберёзской сельской общине Верховинского района Ивано-Франковской области Украины. Население по переписи 2001 года составляло 476 человек. Занимает площадь 49 км². Почтовый индекс — 78714. Телефонный код — 03432. Ссылки Хороцево на сайте Верховной рады Украины
Хороцеве

Хо́роцеве — село в Україні, в Білоберізькій сільській територіальній громаді Верховинського району Івано-Франківської області. Історія 23 жовтня 1940 року Указом Президії Верховної Ради УРСР Хороцівська сільська рада передана з Жаб’євського району до Кутського району. 24 серпня 1991 року село в складі незалежної України. 2 жовтня 2015 року шляхом об'єднання Білоберізької, Устеріківської та Хороцівської сільських рад село увійшло до Білоберізької сільської громади. 12 червня 2020 року, відповідно до Розпорядження Кабінету Міністрів України № 714-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Івано-Франківської області», увійшло до складу Білоберізької сільської громади. 19 липня 2020 року, в результаті адміністративно-територіальної реформи та ліквідації Верховинського району, село увійшло до складу новоутвореного Верховинського району. Населення Згідно з переписом УРСР 1989 року чисельність наявного населення села становила 459 осіб, з яких 212 чоловіків та 247 жінок. За переписом населення України 2001 року в селі мешкало 476 осіб. Мова Розподіл населення за рідною мовою за даними перепису 2001 року: Відомі люди Шлімкевич Василь Андрійович (1970—2015) — старший сержант Збройних сил України, учасник російсько-української війни. Примітки
Хотенский поселковый совет (Сумский район)

Хотенский поселковый совет (укр. Хотінська селищна рада) — входит в состав Сумского района Сумской области Украины. Административный центр поселкового совета находится в пгт Хотень. Населённые пункты совета пгт Хотень с. Писаревка Примечания
Хотінська селищна рада

Хоті́нська се́лищна ра́да — орган місцевого самоврядування в Сумському районі Сумської області. Адміністративний центр — селище міського типу Хотінь. Загальні відомості Населення ради: 3 392 особи (станом на 2001 рік) Населені пункти Селищній раді підпорядковані населені пункти: смт Хотінь с. Писарівка Склад ради Рада складається з 20 депутатів та голови. Голова ради: Хохлов Дмитро Федорович Секретар ради: Руденко Людмила Миколаївна Керівний склад попередніх скликань Примітка: таблиця складена за даними сайту Верховної Ради України Депутати За результатами місцевих виборів 2010 року депутатами ради стали: За суб'єктами висування За округами Примітки та джерела Хотінська селищна рада // Облікова картка на офіційному вебсайті Верховної Ради України.
Choteschiw

Choteschiw (ukrainisch Хотешів; russisch Хотешов/Choteschow, polnisch Chocieszów) ist ein Dorf in der Westukraine in der Oblast Wolyn, Rajon Kamin-Kaschyrskyj etwa 15 Kilometer nordwestlich des Rajonshauptortes Kamin-Kaschyrskyj und 114 Kilometer nördlich der Oblasthauptstadt Luzk westlich des Flusses Turija gelegen. Am 12. Juni 2020 wurde das Dorf ein Teil neu gegründeten Stadtgemeinde Kamin-Kaschyrskyj; bis dahin bildete es zusammen mit dem Dorf Kotusch (Котуш) die Landratsgemeinde Choteschiw (Хотешівська сільська рада/Choteschiwska silska rada) im Nordwesten des Rajons Wolodymyrez. Am 17. Juli 2020 wurde der Ort Teil des Rajons Kamin-Kaschyrskyj. Geschichte Der Ort wurde 1597 zum ersten Mal erwähnt und gehörte bis 1793 in der Woiwodschaft Wolhynien zur Adelsrepublik Polen-Litauen. Mit den Teilungen Polens fiel der Ort an das Russische Reich und lag bis zum Ende des Ersten Weltkriegs im Gouvernement Wolhynien. Nach dem Ersten Weltkrieg kam der Ort 1921 zu Polen (als Hauptort der Gmina Chocieszów im Powiat Kamień Koszyrski, Woiwodschaft Polesien), zu Beginn des Zweiten Weltkriegs wurde er zwischen 1939 und 1941 von der Sowjetunion besetzt. Nach dem Überfall auf die Sowjetunion im Juni 1941 wurde er dann bis 1944 von Deutschland besetzt, dies gliederte den Ort in das Reichskommissariat Ukraine in den Generalbezirk Brest-Litowsk/Wolhynien-Podolien, Kreisgebiet Kamen Kaschirsk. Nach dem Krieg wurde der Ort der Sowjetunion zugeschlagen. Dort kam das Dorf zur Ukrainischen SSR und seit 1991 ist es ein Teil der heutigen Ukraine. Weblinks Eintrag zum Ort in der Enzyklopädie der Geschichte der Städte und Dörfer der Ukrainischen SSR (ukrainisch) Chocieszów. In: Filip Sulimierski, Władysław Walewski (Hrsg.): Słownik geograficzny Królestwa Polskiego i innych krajów słowiańskich. Band 15, Teil 1: Abablewo–Januszowo. Walewskiego, Warschau 1900, S. 310 (polnisch, edu.pl). Einzelnachweise
Chocieszów (Ukraina)

Chocieszów (ukr. Хотешів) – wieś na Ukrainie w rejonie kamieńskim obwodu wołyńskiego. Historia Pod koniec XIX w. wieś w gminie Chocieszów, w powiecie kowelskim. Zobacz też Fryderyk Józef Moszyński Przypisy Linki zewnętrzne Chocieszów, [w:] Słownik geograficzny Królestwa Polskiego, t. XV, cz. 1: Abablewo – Januszowo, Warszawa 1900, s. 310 . Хотешів (Chocieszów) na stronie Rady Najwyższej Ukrainy
Hoteșiv, Kamin-Kașîrskîi

Hoteșiv (în ucraineană Хотешів) este localitatea de reședință a comunei Hoteșiv din raionul Kamin-Kașîrskîi, regiunea Volînia, Ucraina. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației localității Hoteșiv era vorbitoare de ucraineană (99,72%), existând în minoritate și vorbitori de alte limbi. Note
Хотешов

Хотешо́в (укр. Хотешів) — село в Камень-Каширской городской общине Камень-Каширского района Волынской области Украины. Население по данным 2023 года составляет 1501 человек. Почтовый индекс — 44512. Телефонный код — 3357. Занимает площадь 54,378 км². Примечания Ссылки Хотешов на сайте Верховной рады Украины (укр.)
Chotjaniwka

Chotjaniwka (ukrainisch Хотянівка; russisch Хотяновка Chotjanowka) ist ein Dorf nordöstlich der ukrainischen Hauptstadt Kiew mit etwa 1000 Einwohnern (2006). Das 1919 gegründete Dorf liegt im Rajon Wyschhorod bei der Mündung der Desna in den Dnepr 28 km nordöstlich des Stadtzentrums von Kiew und 29 km nordwestlich von Browary. Durch die Gemeinde verläuft die Regionalstraße P–69. Am 12. Juni 2020 wurde das Dorf ein Teil der neugegründeten Stadtgemeinde Wyschhorod, bis dahin bildete es zusammen mit dem Dorf Osseschtschyna (Осещина) die gleichnamige Landratsgemeinde Chotjaniwka (Хотянівська сільська рада/Chotjaniwska silska rada) im Süden des Rajons Wyschhorod. Einzelnachweise
Chotianiwka

Chotianiwka (ukr. Хотянівка) – wieś na Ukrainie, w obwodzie kijowskim, w rejonie wyszogrodzkim, w hromadzie Wyszogród. W 2001 liczyła 807 mieszkańców, spośród których 755 wskazało jako ojczysty język ukraiński, 50 rosyjski, a 2 białoruski. Przypisy
Hoteanivka, Vîșhorod

Hoteanivka (în ucraineană Хотянівка) este localitatea de reședință a comunei Hoteanivka din raionul Vîșhorod, regiunea Kiev, Ucraina. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației localității Hoteanivka era vorbitoare de ucraineană (93,56%), existând în minoritate și vorbitori de rusă (6,2%). Note
Хотяновка

Хотя́новка (укр. Хотянівка) — село, входит в Вышгородский район Киевской области Украины. Население - ↘982 человека. Население по переписи 2001 года составляло 807 человек. Почтовый индекс — 07363. Телефонный код — 4596. Местный совет Хотяновка — административный центр Хотяновского сельского совета. Адрес местного совета: Киевская область, Вышгородский район, с. Хотяновка, ул. Деснянская, 9. Археология В сентябре 1967 года при раскопках праславянского могильника у села Хотяновка недалеко от впадения Десны в Днепр был обнаружен долблёный чёлн, затопленный и занесённый песком у правого берега реки, длиной 8,24 м. Похожие узкие челны (обтекаемые раннесредневековые однодеревки) найдены в великоморавском Микульчицком городище в Чехии (Археопарк Микульчице) — один фрагментированный чёлн и два целых (длиной 8,33 и 9,8 м). Примечания Ссылки Хотяновка на сайте Верховной рады Украины (укр.) Административно-территориальное устройство Киевской области (укр.)
Chochoniów

Chochoniów (ukr. Хохонів) – wieś na Ukrainie, w obwodzie iwanofrankiwskim, w rejonie iwanofrankiwskim (do 2020 w rejonie halickim). Przed II wojną światową położona w powiecie rohatyńskim województwa stanisławowskiego II Rzeczypospolitej. W 1931 r. wieś liczyła 1145 mieszkańców, wśród których zdecydowani przeważali Ukraińcy. W latach 1943–1944 z rąk nacjonalistów ukraińskich z OUN - UPA zginęło 80 Polaków. Przypisy Bibliografia Chochoniów, [w:] Słownik geograficzny Królestwa Polskiego, t. I: Aa – Dereneczna, Warszawa 1880, s. 597 .
Hohoniv, Halîci

Hohoniv (în ucraineană Хохонів) este un sat în comuna Dîteatîn din raionul Halîci, regiunea Ivano-Frankivsk, Ucraina. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației localității Hohoniv era vorbitoare de ucraineană (99,77%), existând în minoritate și vorbitori de alte limbi. Note
Хохонев

Хохонев (укр. Хохонів) — село в Большовцевской поселковой общине Ивано-Франковского района Ивано-Франковской области Украины. Население по переписи 2001 года составляло 428 человек. Занимает площадь 3,018 км². Почтовый индекс — 77141. Телефонный код — 03431. Ссылки Хохонев на сайте Верховной рады Украины
Храм Иоанна Воина (Донецк)

Храм Святого Иоанна Воина — приходской храм Донецкой епархии Украинской православной церкви Московского патриархата в городе Донецке, на территории областного управления МВД Украины в Донецкой области. Рядом с храмом расположен мемориал правоохранителям Донбасса, погибшим в борьбе с преступностью. Настоятель храма — протоиерей Глеб Кущ. История Храм был построен за 8 месяцев в 2001 году в по инициативе генерал-лейтенанта В. С. Малышева, начальника УМВД Украины в Донецкой области при содействии председателя облгосадминистрации Виктора Януковича на средства и пожертвования сотрудников милиции, предприятий и учреждений Донецкой области, а также жителей Донбасса. Освящён 22 августа 2001 года в честь святого Иоанна Воина митрополитом Донецким и Мариупольским Иларионом. 22 августа 2011 года владыка Иларион отслужил молебен в честь десятилетия храма. Священники и прихожане помянули погибших при исполнении служебных обязанностей сотрудников милиции. В народе храм называют «милицейским». См. также Религия в Донецке Примечания
Храм святого мученика Іоанна-Воїна

Храм Святого Мученика Іоанна Воїна — православний храм в місті Донецьку, побудований на честь святого Іоанна Воїна на території обласного управління МВС в Донецької області. Поруч з храмом розташований меморіал, на якому увічнені імена співробітників міліції Донецької області, які загинули при виконанні службових обов'язків. Історія Храм був побудований за 8 місяців в 2001 році в з ініціативи генерал-лейтенанта В. С. Малишева, начальника УМВС України в Донецькій області при сприянні голови облдержадміністрації В. Ф. Януковича на кошти та пожертвування співробітників міліції, підприємств та установ Донецької області, а також жителів Донбасу. Освячений 22 серпня 2001 року митрополитом Донецьким і Маріупольським (УПЦ МП) Іларіоном. Настоятель — ієромонах Кипріян. 22 серпня 2011 року владика відслужив молебень на честь десятиліття храму. Священики і парафіяни пом'янули загиблих при виконанні службових обов'язків працівників міліції. У народі храм називають «міліцейським». Див. також Релігія в Донецьку Примітки