NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Синявський Бір (заказник)

Синя́вський Бір — ботанічний заказник місцевого значення в Україні. Розташований у межах Коропського району Чернігівської області, на схід від села Синявка. Площа 214 га. Статус присвоєно згідно з рішенням Чернігівської обласної ради від 21.03.1995 року (під назвою «Жовтневий бір», перейменований 2017 року рішенням облради IX сесії сьомого скликання). Перебуває у віданні ДП «Борзнянське лісове господарство» (Коропське л-во, кв. 35-40). Статус присвоєно для збереження лісового масиву з високопродуктивними насадженнями сосни. У домішку — береза. Джерела Державний кадастр територій та об'єктів природно-заповідного фонду України станом на 01.01.2013; (119. Жовтневий бір [Синявський Бір]) Коропське лісництво
Синявка (заказник)

Синя́вка — ботанічний заказник місцевого значення в Україні. Розташований у межах Коропського району Чернігівської області, на захід від села Синявка. Площа 115 га. Статус присвоєно згідно з рішенням Чернігівської обласної ради від 21.03.1995 року. Перебуває у віданні ДП «Борзнянське лісове господарство» (Коропське л-во, кв. 33, 34). Статус присвоєно для збереження лісового масиву з високопродуктивними насадженнями сосни. У домішку — береза, вільха. Джерела Державний кадастр територій та об'єктів природно-заповідного фонду України станом на 01.01.2013; (120. Синявка) Коропське лісництво
Шабалинів Бір (заказник)

Шабали́нів Бір — ботанічний заказник місцевого значення в Україні. Розташований у межах Коропського району Чернігівської області, на захід від села Шабалинів. Площа 313 га. Статус присвоєно згідно з рішенням Чернігівського облвиконкому від 04.12.1978 року № 529; від 27.12.1984 року № 454; від 28.08.1989 року № 164. Перебуває у віданні ДП «Борзнянське лісове господарство» (Коропське л-во, кв. 33, 34). Статус присвоєно для збереження лісового масиву з високопродуктивними насадженнями сосни. У домішку — береза, дуб. Джерела Державний кадастр територій та об'єктів природно-заповідного фонду України станом на 01.01.2013; (121. Шабалинів Бір) Коропське лісництво [Архівовано 18 грудня 2018 у Wayback Machine.]
Мезинська Швейцарія

Ме́зинська Швейца́рія — ландшафтний заказник місцевого значення в Україні. Розташований у межах Коропського району Чернігівської області, біля сіл Мезин і Деснянське. Площа 154 га. Статус присвоєно згідно з рішенням Чернігівського облвиконкому від 08.09.1958 року № 861; від 10.06.1972 року № 303; від 28.08.1989 року № 164. Перебуває у віданні: Мезинський національний природний парк. Статус присвоєно для збереження цінних природних комплексів на березі річки Десна, серед яких: мальовничі пагорби зі стрімкими схилами і виходами крейдяних порід на правобережжі Десни, заплавні луки і заплавні озера, невеликі лісові масиви (переважно сосново-дубові, віком понад 70 років), в яких зростають крушина, калина, цмин, чистотіл тощо. З 2006 року заказник «Мезинська Швейцарія» входить до складу Мезинського національного природного парку. Галерея Див. також Надслучанська Швейцарія Джерела Державний кадастр територій та об'єктів природно-заповідного фонду України станом на 01.01.2013; (37. Мезинська Швейцарія) Мезинський НПП [Архівовано 9 березня 2022 у Wayback Machine.]
Військові Гори (заказник)

Військо́ві Го́ри — лісовий заказник місцевого значення на північ від села Нові Яриловичі в межах Ріпкинського району, Чернігівська область, Україна. Площа 102 га. Статус присвоєно згідно з рішенням Чернігівського облвиконкому від 27.12.1984 року № 454; від 28.08.1989 року № 164. Перебуває у віданні ДП «Добрянське лісове господарство» (Новояриловицьке л-во, кв. 37, 42). Статус присвоєно для збереження частини лісового масиву з високопродуктивними насадежнями сосни. У домішку — береза. Джерела Державний кадастр територій та об'єктів природно-заповідного фонду України станом на 01.01.2013; (80. Військові Гори) Новояриловицьке лісництво
Володимирівська Дача (ботанічний заказник, Ріпкинський район)

Володи́мирівська Да́ча — ботанічний заказник місцевого значення в Україні. Розташований у межах Ріпкинського району Чернігівської області, на північ від села Олександрівка і на південь від села Володимирівка. Площа 243 га. Статус присвоєно згідно з рішенням Чернігівського облвиконкому від 04.12.1978 року № 529; від 27.12.1984 року № 454; від 28.08.1989 року № 164; від 31.07.1991 року № 159. Перебуває у віданні ДП «Добрянське лісове господарство» (Добрянське л-во, кв. 49, 50, 107, 116). Статус присвоєно для збереження трьох відокремлених частин лісового масиву з високопродуктивними насадежнями сосни. У домішку — береза. Джерела Державний кадастр територій та об'єктів природно-заповідного фонду України станом на 01.01.2013; (159. Володимирівська Дача) Добрянське лісництво [Архівовано 21 грудня 2018 у Wayback Machine.]
Олександрівський масив (заказник)

Олекса́ндрівський маси́в — ботанічний заказник місцевого значення в Україні. Розташований у межах Ріпкинського району Чернігівської області, на схід/північний схід від села Ловинь. Площа 126 га. Статус присвоєно згідно з рішенням Чернігівського облвиконкому від 04.12.1978 року № 529; рішення Чернігівського облвиконкому від 27.12.1984 року № 454; рішення Чернігівського облвиконкому від 28.08.1989 року № 164. Перебуває у віданні ДП «Добрянське лісове господарство» (Олександрівське л-во, кв. 52, 62). Статус присвоєно для збереження двох частин лісового масиву, у деревостані якого переважають береза, дуб, сосна. Джерела Державний кадастр територій та об'єктів природно-заповідного фонду України станом на 01.01.2013; (162. Олександрівський масив) Олександрівське лісництво
Нова Зимниця (заповідне урочище)

Нова́ Зи́мниця — лісове заповідне урочище в Україні. Розташоване в межах Ріпкинського району Чернігівської області, на північ від села Кратинь. Площа 635 га. Статус присвоєно згідно з рішенням Чернігівського облвиконкому від 27.04.1964 року № 236; від 10.06.1972 року № 303; від 27.12.1984 року № 454. Перебуває у віданні ДП «Добрянське лісове господарство» (Ріпкинське л-во, кв. 1-12). Статус присвоєно для збереження лісового масиву, у деревостані якого переважають сосна дуб, береза; у домішку — вільха. Джерела Державний кадастр територій та об'єктів природно-заповідного фонду України станом на 01.01.2013; (620. Нова Зимниця) Ріпкинське лісництво [Архівовано 24 грудня 2018 у Wayback Machine.]
Присторонська Дача (заповідне урочище)

Присторо́нська Да́ча — лісове заповідне урочище в Україні. Розташоване в межах Ріпкинського району Чернігівської області, на північний захід від села Присторонь. Площа 553 га. Статус присвоєно згідно з рішенням Чернігвського облвиконкому від 31.07.1991 року № 159. Перебуває у віданні ДП «Добрянське лісове господарство» (Ріпкинське л-во, кв. 37-49). Статус присвоєно для збереження лісового масиву, у деревостані якого переважають сосна і дуб; у домішку — береза, вільха. Джерела Державний кадастр територій та об'єктів природно-заповідного фонду України станом на 01.01.2013; (621. Присторонська Дача) Ріпкинське лісництво [Архівовано 24 грудня 2018 у Wayback Machine.]
Городнянский парк

Городнянский парк (укр. Городнянський парк) — парк-памятник садово-паркового искусства местного значения, расположенный на территории Городни (Городнянский район, Черниговская область). Площадь — 10 га. История Парк был заложен в 1965 году. Парк-памятник садово-паркового искусства был создан решением Черниговского облисполкома от 10.06.1972 №303. Также упоминается в решениях Черниговского облисполкома от 04.12.1978 №529, от 27.12.1984 №454, от 28.08.1989 №164. Описание Расположен в границах города Городня: севернее улицы 40-лет Победы. К 16 октября 2019 года были обустроены дорожки с твёрдым покрытием в парке. Природа Здесь растёт около 120 видов и форм деревьев и кустарников из различных природных зон. Примечания Ссылки Чернігівщина. Енциклопедичний довідник. – К., 1990. – С. 188.
Городнянський парк

Городня́нський парк — парк-пам'ятка садово-паркового мистецтва місцевого значення в Україні. Розташований у північно-західній частині міста Городня. Площа 10 га. Статус присвоєно згідно з рішенням Чернігівського облвиконкому від 10.06.1972 року № 303; від 04.12.1978 року № 529; від 27.12.1984 року № 454; від 28.08.1989 року № 164. Перебуває у віданні: Городнянська міська рада. Статус присвоєно для збереження парку дендрологічного типу, що закладений у 1959 р. Нараховує близько 35 видів дерев і чагарників різних природних зон, переважно північноамериканської та далекосхідної флори. Галерея Джерела Перелік територій та об'єктів природно-заповідного фонду загальнодержавного та місцевого значення Природно-заповідний фонд Чернігівської області. Департамент агропромислового розвитку, екології та природних ресурсів Чернігівської обласної державної адміністрації — Чернігів, 2018. — 130 с.
Черемошне (заказник)

Черемо́шне — ландшафтний заказник місцевого значення в Україні. Розташований у межах Городнянського району Чернігівської області, біля північно-західної околиці міста Городня. Площа 177 га. Статус присвоєно згідно з рішенням Чернігівської обласної ради від 21.03.1995 року. Перебуває у віданні: Городнянська райрада УТМР. Статус присвоєно для збереження природних комплексів у межах мальовничого озера (ставу) на річці Чибриж і прибережної смуги. Довжина озера Черемошне — бл. 1,4 км, максимальна ширина — 950 м, площа — 150 га. До північно-західної частини озера прилягає лісовий масив з переважно сосновими насадженнями. Місце гніздування та мешкання водоплавних і навколоводних птахів. Територія має рекреаційне значення як місце відпочинку населення м. Городні. Галерея Джерела Перелік територій та об'єктів природно-заповідного фонду загальнодержавного та місцевого значення Природно-заповідний фонд Чернігівської області. Департамент агропромислового розвитку, екології та природних ресурсів Чернігівської обласної державної адміністрації — Чернігів, 2018. — 130 с.
Сквер Городнянський (пам'ятка природи)

Сквер Городня́нський — ботанічна пам'ятка природи місцевого значення в Україні. Розташована в межах Чернігівського району Чернігівської області, на південь від центральної частини міста Городня. Площа 1 га. Статус присвоєно згідно з рішенням Чернігівського облвиконкому від 28.03.1964 року № 121; від 10.06.1972 року № 303; від 28.08.1989 року № 164. Перебуває у віданні: Городнянська міська рада. Статус присвоєно для збереження невеликого скверу (місцева назва — сквер «Пушки») з переважно деревними насадженнями. При вході у сквер розташований пам'ятний знак — гармати XVII ст., буцімто подаровані місту Городні російський царем Петром I. Насправді московський цар у Городні не був і гармат не дарував. Галерея Джерела Державний кадастр територій та об'єктів природно-заповідного фонду України станом на 01.01.2013; (465. Сквер Городнянський)
Миклашевщина (заказник)

Миклаше́вщина — ботанічний заказник місцевого значення в Україні. Розташований у межах Городнянського району Чернігівської області, на північний захід від міста Городня. Площа 120 га. Статус присвоєно згідно з рішенням Чернігівського облвиконкому від 31.07.1991 року № 159. Перебуває у віданні ДП «Городнянське лісове господарство» (Городнянське л-во, кв. 52, 53). Статус присвоєно для збереження частини лісового масиву з високопродуктивними насадженнями сосни віком 50-80 років. У домішку — береза. У трав'яному покриві — костриця червона, костриця овеча, конвалія звичайна, сон-трава широколиста, у моховому ярусі — типові види зелених мохів. Галерея Джерела Державний кадастр територій та об'єктів природно-заповідного фонду України станом на 01.01.2013; (111. Миклашевщина) Городнянське лісництво [Архівовано 26 грудня 2018 у Wayback Machine.] Природно-заповідний фонд Чернігівської області. Департамент агропромислового розвитку, екології та природних ресурсів Чернігівської обласної державної адміністрації — Чернігів, 2018. — 130 с.
Тупичевский парк

Тупичевский парк (укр. Тупичівський парк) — парк-памятник садово-паркового искусства местного значения, расположенный на территории Городнянского района (Черниговская область). Площадь — 3 га. История Парк-памятник садово-паркового искусства был создан решением Черниговского облисполкома от 04.12.1978 №529. Также упоминается в решениях Черниговского облисполкома от 27.12.1984 №454, от 28.08.1989 №164. Описание Расположен в селе Тупичев, его южной части. Природа Статут был предоставлен для сохранения помещичьего парка, где произрастают столетние деревья с доминированием вида липа европейская (Tilia europaea). Парком проходит аллея лип. Всего в парке произрастает 120 видов деревьев, например липа сердцевидная (Tília cordáta), клён остролистый (Ácer platanoídes), дуб черешчатый (Quércus róbu), ясень американский (Fraxinus americana), ясень ланцетный (Fraxinus pennsylvanica var. lanceolata, подвид вида ясень пенсильванский). Кустарники представлены видами из разных природных зон, преимущественно североамериканской и дальневосточной флоры. В подлеске растут лещина обыкновенная (Córylus avellána), бузина чёрная (Sambúcus nígra), рябина обыкновенная (Sórbus aucupária), робиния ложноакациевая (Robínia pseudoacácia). В юго-западной части парка наблюдается инвазия борщевика Мантегацци (Heracléum mantegazziánum). Травяной ярус редкий и в значительной мере преобладают рудеральные виды, есть остатки природного доминирования лиственных лесов, в частности сныти обыкновенной (Aegopódium podagrária). Примечания Литература Клименко А.В. Старовинні парки Чернігівщини / А.В. Клименко, Ю.О. Клименко. - К., 2001. - 54 с. Ссылки Тупичівський парк
Тупичівський парк

Тупи́чівський парк — парк-пам'ятка садово-паркового мистецтва місцевого значення в Україні. Розташований у межах Городнянського району Чернігівської області, на південь від центральної частини села Тупичів. Площа 3 га. Статус присвоєно згідно з рішенням Чернігівського облвиконкому від 04.12.1978 року № 529; від 27.12.1984 року № 454; від 28.08.1989 року № 164. Перебуває у віданні: Тупичівська сільська рада. Статус присвоєно для збереження давнього поміщицького парку, в якому зростають вікові дерева, переважно липа. Загалом у парку росте 120 видів дерев, серед яких: клен гостролистий, дуб звичайний, ясен американський, ясен ланцетний тощо. Окрасою парку є липова алея. Джерела Державний кадастр територій та об'єктів природно-заповідного фонду України станом на 01.01.2013; (644. Тупичівський) Тупичівський парк
Kopychyntsi urban hromada

Kopychyntsi urban territorial hromada (Ukrainian: Копичинецька територіальна громада, romanized: Kopychynetska miska terytorialna hromada) is a hromada in Ukraine, in Chortkiv Raion of Ternopil Oblast. The administrative center is the city of Kopychyntsi. Its population is 13,965. History It was formed on 30 July 2018 by the combining of the Kopychyntsi urban and Hadynkivtsi, Maidan, Oryshkivtsi, Sukhostav, Tudoriv, Yabluniv village councils of the now-defunct Husiatyn Raion. On 8 December 2020, Kotivka village council of the Chortkiv Raion was added to the hromada. Settlements The hromada consists of 1 city (Kopychyntsi) and 11 villages: References
Kopyczyńce (hromada)

Kopyczyńce (ukr. Копичинецька міська громада) – hromada w obwodzie tarnopolskim, w rejonie czortkowskim. Utworzona 30 lipca 2018 r. Hromada składa się z miasta Kopyczyńce i 11 wsi: Wygoda, Hadyńkowce, Emilówka, Kotówka, Majdan, Teklówka, Oryszkowce, Rudki, Suchostaw, Tudorów, Jabłonów. Przypisy
Копычинецкая городская община

Копычинецкая городская община (укр. Копичинецька міська громада) — территориальная община в Чортковском районе Тернопольской области Украины. Административный центр — город Копычинцы. Население составляет 14841 человек. Площадь — 170,7 км². В соответствии с распоряжением Кабинета Министров Украины от 12 июня 2020 года, в состав общины вошла территория Копычинецкого городского совета, а также Гадинковского, Котовского, Майданского, Оришковского, Сухоставского, Тудоровского и Яблоновского сельских советов упразднённого Гусятинского района. Населённые пункты В состав общины входят 1 город и 11 сёл: Город Копычинцы Гадинковский старостинский округ: Выгода Гадинковцы Котовский старостинский округ: Емелевка Котовка Теклевка Майданский старостинский округ: Майдан Оришковский старостинский округ: Оришковцы Сухоставский старостинский округ: Сухостав Тудоровский старостинский округ: Тудоров Яблоновский старостинский округ: Рудки Яблонов Примечания Источники Официальный сайт Копычинецкой общины (укр.). Павло Остапенко, Роман Перхалюк, Олександр Бончковський, Станіслав Остапенко. Атлас адміністративно-територіального устрою України / За загальною редакцією Остапенка П.. — видання друге, доповнене. — Київ, 2021. — С. 292. — 441 с. (укр.)
Копичинецька міська громада

Копичинецька міська громада — територіальна громада в Україні, у Чортківському районі Тернопільської області. Адміністративний центр — місто Копичинці. Площа громади — 171,1 км², населення — 13 298 осіб (2020). Історія Утворена 30 липня 2018 року шляхом об'єднання Копичинської міської та Гадинківської, Майданської, Оришківської, Сухоставської, Тудорівської, Яблунівської сільських рад Гусятинського району. 8 грудня 2020 року до складу громади увійшла Котівська сільська рада Чортківського району. Населені пункти У складі громади 1 місто (Копичинці) і 11 сіл: Примітки Посилання Копичинці та околиці — новини об'єднаної громади
Siněvir (obec)

Siněvir (ukrajinsky Синевир, Synevyr, rusky Синевир, Siněvir, maďarsky Alsószinevér, česky také Nižní Sinevir nebo Sinovír) je obec v okrese Chust v Zakarpatské oblasti na Ukrajině. V Siněviru je administrativní centrum Siněvirské vesnické územní hromady. Příroda Severně od obce leží stejnojmenné jezero (Siněvir), které je největší v Ukrajinských Karpatech a zároveň největší a nejvýše položené horské jezero na Ukrajině, a Kamjanecký vodopád. Nedaleko od obce leží jezero Ozirce. Historie Do Trianonské smlouvy byla obec součástí Uherska, poté (pod názvem Nižní Sinevir a později Sinovír) byla součástí Československa. Za první republiky zde byl obecní notariát a četnická stanice. V roce 1930 zde žilo 2 880 obyvatel; z toho 59 Čechů, 2 056 Rusínů, 2 Němci, 8 Maďarů, 294 Židů a 11 cizinců. Od 15. dubna 1939 byla obec součástí samostatného státu Karpatská Ukrajina; za několik dní pak bylo Zakarpatí obsazeno maďarskými vojsky. Od roku 1945 obec patřila Sovětskému svazu, resp. Ukrajinské sovětské socialistické republice; nakonec od roku 1991 je součástí samostatné Ukrajiny. Galerie Odkazy Poznámky Reference Související články Siněvir (národní přírodní park) Siněvirská Poljana Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Siněvir na Wikimedia Commons
Synewyr (Ort)

Synewyr (ukrainisch Синевир; russisch Синевир Sinewir, slowakisch Sinovír, Sinijvir, ungarisch Alsószinevér) ist ein Dorf in der ukrainischen Oblast Transkarpatien mit etwa 4800 Einwohnern. Das in der zweiten Hälfte des 16. Jahrhunderts erstmals schriftlich erwähnte Dorf liegt im Nationalpark Synewyr der Waldkarpaten auf 659 m Höhe am Oberlauf des Flusses Tereblja und an der Territorialstraße T–07–20. Im Nationalpark befindet sich auch der Synewyr-See und der 1707 m hohe Berg Nehrowez (Негровець oder Негрова Nehrowa). Am 12. Juni 2020 wurde das Dorf zusammen mit 5 umliegenden Dörfern zum Zentrum der neu gegründeten Landgemeinde Synewyr (Синевирська сільська громада/Synewyrska silska hromada), bis dahin bildete es zusammen mit dem Dorf Sawerchnja Kytschera die 18 Quadratkilometer große Landratsgemeinde Synewyr (Синевирська сільська рада/Synewyrska silska rada) im Osten des Rajons Mischhirja. Am 17. Juli 2020 kam es im Zuge einer großen Rajonsreform zum Anschluss des Rajonsgebietes an den Rajon Chust. Folgende Orte sind neben dem Hauptort Synewyr Teil der Gemeinde: Bis 1919 gehörte die Ortschaft zur ungarischen Reichshälfte des Kaiserreichs Österreich-Ungarn und darauffolgend zur Karpato-Ukraine innerhalb der Tschechoslowakei. Mit der Annektierung kam das Dorf zwischen 1939 und 1945 erneut an Ungarn. Nach dem Zweiten Weltkrieg wurde Synewyr 1946 ein Teil der Ukrainischen Sozialistischen Sowjetrepublik innerhalb der Sowjetunion und seit 1991 der unabhängigen Ukraine. Weblinks Einzelnachweise
Alsószinevér

Alsószinevér (ukránul: Синевир) település Ukrajnában, Kárpátalján, az Ökörmezői járásban. Fekvése Ökörmezőtől keletre, a Talabor mellett, Felsőszinevér és Felsőkalocsa közt fekvő település. Története Alsószinevér nevét 1604-ben említette először oklevél Zynever néven. 1605-ben Szinever, 1720-ban Szinaver néven írták A falu a Talabor verhovinai felsőfolyása mellett a 16. század második felében települt. 1600-ban a Kornis örökösök és a Kricsfalusiak osztoztak meg rajta. 1910-ben 2857 lakosából 71 magyar, 412 német, 2373 román volt. Ebből 34 római katolikus, 2402 görögkatolikus, 410 izraelita volt. A trianoni békeszerződés előtt Máramaros vármegye Ökörmezői járásához tartozott. Itt születtek Nagy Csaba (Alsószinevér, Kárpátalja, 1906. március 1.) mérnök, gazdasági-műszaki író. Források A történelmi Magyarország atlasza és adattára 1914 ISBN 963 85683 3 X Galéria
Synewyr (wieś)

Synewyr (ukr. Синевир, słow. Sinovír, Sinijvir, węg. Alsószinevér) – wieś na Ukrainie, w obwodzie zakarpackim, w rejonie miżhirskim. W 2015 roku miejscowość liczyła 4623 mieszkańców. Historia Pierwsza pisemna wzmianka o wsi Synewyr pochodzi z końca XVI wieku. Muzeum W czerwcu 2010 roku nad brzegiem jeziora Synewyr powstało Muzeum Lasu i Spławu. W muzeum tym można zapoznać się z rodzajami węzłów, konstrukcjami i urządzeniami całego procesu technologicznego zbioru, sortowania, przechowywania i transportu drewna na tratwach, a także obejrzeć las, który został zniszczony przez powódź z 1998 roku. Miejsce to ma duże znaczenie dla turystyki i rekreacji. Osoby związanie z miejscowością Serhij Cimbot (1985–2015) – żołnierz Sił Zbrojnych Ukrainy Przypisy Linki zewnętrzne Oficjalna strona wsi. rada.synevyr.org.ua. [zarchiwizowane z tego adresu (2018-05-12)].
Sînevîr, Boureni

Sînevîr (în ucraineană Синевир) este localitatea de reședință a comunei Sînevîr din raionul Boureni, regiunea Transcarpatia, Ucraina. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației localității Sînevîr era vorbitoare de ucraineană (99,9%), existând în minoritate și vorbitori de alte limbi. Note
Синевир (село)

Синеви́р (укр. Синевир) — село в Хустском районе Закарпатской области Украины. Административный центр Синевирской сельской общины. Почтовый индекс — 90041. Телефонный код — 3146. Код КОАТУУ — 2122486901. Население Население по данным переписи 2001 года составляло 4805 человек. Языковой состав Родной язык населения по данным переписи 2001 года: Ссылки Синевир на сайте Верховной рады Украины (укр.) Административно-территориальное устройство Закарпатской области (укр.) Примечания
Załuże (rejon jaworowski)

Załuże (ukr. Залужжя) – wieś na Ukrainie, w rejonie jaworowskim obwodu lwowskiego. Wieś liczy około 1370 mieszkańców. W II Rzeczypospolitej do 1934 samodzielna gmina jednostkowa. Następnie należała do zbiorowej wiejskiej gminy Szkło w powiecie jaworowskim w woj. lwowskim. Po wojnie wieś weszła w struktury administracyjne Związku Radzieckiego. We wsi znajduje się cerkiew pw. św. Paraskewy z 1681 roku, dwukrotnie przebudowywana, z XVII-wiecznymi ikonostasem i dzwonnicą. Przypisy
Zalujjea, Iavoriv

Zalujjea (în ucraineană Залужжя) este localitatea de reședință a comunei Zalujjea din raionul Iavoriv, regiunea Liov, Ucraina. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației localității Zalujjea era vorbitoare de ucraineană (99,78%), existând în minoritate și vorbitori de alte limbi. Note
Залужье (Яворовский район)

Залужье (укр. Залужжя) — село в Яворовской городской общине Яворовского района Львовской области Украины. Население по переписи 2001 года составляло 1371 человек. Занимает площадь 1,68 км². Почтовый индекс — 81023. Телефонный код — 3259. Ссылки Залужье на сайте Верховной рады Украины