NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Dudyn

Dudyn (Ukrainian: Дудин) is a village (selo) in Zolochiv Raion, Lviv Oblast, in western Ukraine. It belongs to Pidkamin settlement hromada, one of the hromadas of Ukraine. From 1918 to 1939 the village was in Tarnopol Voivodeship in Poland. Until 18 July 2020, Dudyn belonged to Brody Raion. The raion was abolished in July 2020 as part of the administrative reform of Ukraine, which reduced the number of raions of Lviv Oblast to seven. The area of Brody Raion was merged into Zolochiv Raion. References External links weather.in.ua
Dudyń

Dudyń (ukr. Дудин) – wieś na Ukrainie w rejonie złoczowskim należącym do obwodu lwowskiego, w hromadzie Podkamień. Położenie Na podstawie Słownika geograficznego Królestwa Polskiego i innych krajów słowiańskich: Dudyń to wieś w powiecie brodzkim nad Ikwą, 8 km na wschód od Podkamienia. Do 2020 w rejonie brodzkim. Przypisy Linki zewnętrzne Dudyń, [w:] Słownik geograficzny Królestwa Polskiego, t. II: Derenek – Gżack, Warszawa 1881, s. 209 . Dudyń na stronie Rady Najwyższej Ukrainy
Дудин (Львовская область)

Дудин (укр. Дудин) — село в Подкаменской поселковой общине Золочевского района Львовской области Украины. Население по переписи 2001 года составляло 272 человека. Занимает площадь 0,945 км². Почтовый индекс — 80655. Телефонный код — 3266. Ссылки Дудин на сайте Верховной рады Украины
Dunaiv, Ternopil Oblast

Dunaiv (Ukrainian: Дунаїв) is a village in the Kremenets urban hromada of the Kremenets Raion of Ternopil Oblast in Ukraine. History The first written mention of the village was in 1493. Religion St. Demetrius church (1879, wooden). Notable residents Oleksandr Kapinos (1984–2014), Hero of Ukraine, participant of the Revolution of Dignity. References Sources (in Ukrainian) Грищук М., Мельничук Б., Дунаїв // Ternopil Encyclopedic Dictionary: in 4 v. / editorial board: H. Yavorskyi and other, Ternopil: "Zbruch", 2004, V. 1: А—Й, S. 545. — ISBN 966-528-197-6. "Dunajów". Geographical Dictionary of the Kingdom of Poland (in Polish). p. 452.
Dunajów (obwód tarnopolski)

Dunajów (ukr. Дунаїв) – wieś na Ukrainie w rejonie krzemienieckim należącym do obwodu tarnopolskiego. Wieś królewska Dunajow położona była w połowie XVII wieku w starostwie grodowym krzemienieckim w województwie wołyńskim. Linki zewnętrzne Dunajów, [w:] Słownik geograficzny Królestwa Polskiego, t. XV, cz. 1: Abablewo – Januszowo, Warszawa 1900, s. 452 . Dunajów na stronie Rady Najwyższej Ukrainy. Przypisy
Dunaiv, Kremeneț

Dunaiv (în ucraineană Дунаів) este localitatea de reședință a comunei Dunaiv din raionul Kremeneț, regiunea Ternopil, Ucraina. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației localității Dunaiv era vorbitoare de ucraineană (98,45%), existând în minoritate și vorbitori de rusă (1,55%). Note
Дунаев (Тернопольская область)

Дунаев (укр. Дунаїв) — село в Кременецкой городской общине Кременецкого района Тернопольской области Украины. Основано в 1625 году. Код КОАТУУ — 6123482301. Географическое положение Село Дунаев находится на левом берегу реки Иква, выше по течению на расстоянии в 0,5 км расположено село Богдановка, ниже по течению примыкает село Савчицы, на противоположном берегу — село Куликов. Расположено у подножия Кременецких гор. Через село проходит автомобильная дорога Р-26. Население Население по переписи 2001 года составляло 515 человек. Языковой состав Родной язык населения по данным переписи 2001 года: Объекты социальной сферы Школа. Дом культуры. Амбулатория. Достопримечательности Братская могила советских воинов. Галерея Примечания
Duplyska

Duplyska (Ukrainian: Дуплиська) is a village in Zalishchyky urban hromada, Chortkiv Raion, Ternopil Oblast, Ukraine. History It was first mentioned in writings in 1578. After the liquidation of the Zalishchyky Raion on 19 July 2020, the village became part of the Chortkiv Raion. Religion Church of the Nativity of the Blessed Virgin Mary (1896; brick, restored in 1989, UGCC), Roman Catholic Church (1889; brick). Famous people Yakiv Tymchuk (1919–1988), Ukrainian Greek Catholic clandestine hierarch References Sources (in Ukrainian) , Дуплиська // Ternopil Encyclopedic Dictionary: in 4 v. / editorial board: H. Yavorskyi and other, Ternopil: "Zbruch", 2004, V. 1: А—Й, 696 s. — ISBN 966-528-197-6. "Dupliska". Geographical Dictionary of the Kingdom of Poland (in Polish). 2. Warszawa: Kasa im. Józefa Mianowskiego. 1881. p. 228.
Dupliska

Dupliska (ukr. Дуплиська, Dupłyśka) – wieś na Ukrainie w rejonie czortkowskim należącym do obwodu tarnopolskiego. Właścicielem wielkiej ziemskiej posiadłości we wsi przez pewien czas był Witold Wiktor Józef Adalbert Wolański. 17 września 1894 na folwarku Wolańskiego w Dupliskach wybuchł pożar, który zniszczył wszystkie zabudowania. W II Rzeczypospolitej wieś w powiecie zaleszczyckim województwa tarnopolskiego. W latach 1943–1945 nacjonaliści ukraińscy z OUN-UPA zamordowali tutaj 9 Polaków. Przypisy Linki zewnętrzne Dupliska, [w:] Słownik geograficzny Królestwa Polskiego, t. II: Derenek – Gżack, Warszawa 1881, s. 228 . Drzewa genealogiczne w Błażowski - strona rodzinna Dupliska na stronie Rady Najwyższej Ukrainy (ukr.)
Duplîska, Zalișciîkî

Duplîska (în ucraineană Дуплиська) este o comună în raionul Zalișciîkî, regiunea Ternopil, Ucraina, formată numai din satul de reședință. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației comunei Duplîska era vorbitoare de ucraineană (99,33%), existând în minoritate și vorbitori de alte limbi. Note
Дуплиска

Дуплиска (укр. Дуплиська) — село в Залещицкой городской общине Чортковского района Тернопольской области Украины. Село основано в 1578 году. До 2020 года входило в Залещицкий район. Код КОАТУУ — 6122083530. Географическое положение Село Дуплиска находится на берегу реки Тупа, выше по течению примыкает село Угриньковцы, ниже по течению примыкает село Бедриковцы. Население Население по переписи 2001 года составляло 298 человек. Языковой состав Родной язык населения по данным переписи 2001 года: Объекты социальной сферы Школа I ст. (не действующая) Клуб. Библиотека Достопримечательности Братская могила советских воинов. Известные уроженцы Савчинский, Григорий (1804—1888) — украинский церковный деятель, писатель. Примечания
Дуплиська

Ду́плиська — село в Україні, у Заліщицькій міській громаді Чортківського району Тернопільської області. Розташоване на річці Тупа, у центрі району. До 2020 року адміністративний центр Дуплиської сільської ради. Історія Поблизу села виявлено археологічні пам'ятки трипільської та голіградської культур. Трипільське поселення розташоване на другій надзаплавній терасі ріки Дуплі, яка має круті схили, в урочищі Спас. В 1967 році розвідку провів Юрій Малєєв. Перша писемна згадка — 1578. Діяли товариство «Просвіта», «Сільський господар», «Січ», «Луг», «Союз українок». 12 червня 2020 року, відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України № 724-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Тернопільської області» увійшло до складу Заліщицької міської громади. 19 липня 2020 року, в результаті адміністративно-територіальної реформи та ліквідації Заліщицького району, увійшло до складу новоутвореного Чортківського району. Населення За даними перепису населення 2001 року, у селі мешкали 298 осіб. Мова Рідна мова населення за даними перепису 2001 року: Пам'ятки Є церква Різдва Христового (1896; мурована), костел (1869; мурована). Каплиця Матері Божої Пам'ятка архітектури місцевого значення. Розташована в західній частині села. Збудована 1870 року за кошти місцевих жителів (землю виділила родина Ключишиних). У 1939 році зруйнована радянською владою. У 2006 році відновлена на тому ж місці. Пам'ятники Споруджено пам'ятники: воїнам-односельцям, полеглим у німецько-радянській війні (1989), Тарасу Шевченку (1992). Встановлено пам'ятний хрест на честь скасування панщини в Австрійській імперії. Пам'ятник Т. Шевченку Щойновиявлена пам'ятка монументального мистецтва. Встановлений 1992 р. Робота самодіяльних майстрів. Скульптура — бетон, постамент — камінь. Скульптура — 1,8 м, постамент — 3 м. Соціальна сфера Загальноосвітня школа І ступеня (не діюча); Будинок культури; Бібліотека. Відомі люди У Дуплиську народилися: Григорій Савчинський (дід Соломії Крушельницької) - священик УГКЦ, літератор Яків (Тимчук) — церковний діяч, василіянин, підпільний єпископ Станиславівської єпархії УГКЦ. Галерея Примітки Література Безгубенко О., Мизак Н., Уніят В. Дуплиська // Тернопільщина. Історія міст і сіл : у 3 т. — Тернопіль : ТзОВ «Терно-граф», 2014. — T. 2 : Г — Л. — С. 172—173. — ISBN 978-966-457-228-3. Дуплиська // Тернопільський енциклопедичний словник : у 4 т. / редкол.: Г. Яворський та ін. — Тернопіль : Видавничо-поліграфічний комбінат «Збруч», 2004. — Т. 1 : А — Й. — 696 с. — ISBN 966-528-197-6. Dupliska // Słownik geograficzny Królestwa Polskiego. — Warszawa : Druk «Wieku», 1881. — Т. II. — S. 228. (пол.)
Duhiv, Kremeneț

Duhiv (în ucraineană Духів) este un sat în comuna Horînka din raionul Kremeneț, regiunea Ternopil, Ucraina. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației localității Duhiv era vorbitoare de ucraineană (98,96%), existând în minoritate și vorbitori de rusă (1,04%). Note
Духов (Тернопольская область)

Духов (укр. Духів) — село в Кременецкой городской общине Кременецкого района Тернопольской области Украины. Основано в 1445 году. Код КОАТУУ — 6123482002. Географическое положение Село Духов находится на расстоянии в 1,5 км от сёл Горынка и Колосовая. Население Население по переписи 2001 года составляло 192 человека. Языковой состав Родной язык населения по данным переписи 2001 года: Примечания
Духів

Ду́хів — село в Україні, у Кременецькій міській громаді Кременецького району Тернопільської області України. Населення — 50 особи (2021). Історія Згадується 14 січня 1443 року в книгах галицького суду. 12 червня 2020 року, відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України № 724-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Тернопільської області», увійшло до складу Кременецької міської громади. 19 липня 2020 року, в результаті адміністративно-територіальної реформи та ліквідації Кременецького (1940-2020) району, село увійшло до складу новоутвореного Кременецького району. Соціальна сфера Діє бібліотека. Населення За даними перепису населення 2001 року мовний склад населення села був таким: Відомі люди Народилися Бережний Сергій Васильович — український педагог, Заслужений працівник освіти України, директор Першої української гімназії імені Миколи Аркаса в Миколаєві. Карпець Руслан Володимирович (1990—2020) — солдат Збройних сил України, учасник російсько-української війни. Галерея Примітки Література Тернопільський енциклопедичний словник : у 4 т. / редкол.: Г. Яворський та ін. — Тернопіль : Видавничо-поліграфічний комбінат «Збруч», 2004. — Т. 1 : А — Й. — 696 с. — ISBN 966-528-197-6.
Dîmivske, Nova Odesa

Dîmivske (în ucraineană Димівське) este localitatea de reședință a comunei Dîmivske din raionul Nova Odesa, regiunea Mîkolaiiv, Ucraina. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației localității Dîmivske era vorbitoare de ucraineană (92,23%), existând în minoritate și vorbitori de rusă (5,32%) și română (1,15%). Note
Дымовское (Николаевская область)

Дымовское (укр. Димівське) — село в Новоодесском районе Николаевской области Украины. Основано в 1874 году. Население по переписи 2001 года составляло 695 человек. Почтовый индекс — 56622. Телефонный код — 5167. Занимает площадь 0,116 км². Местный совет 56622, Николаевская обл., Новоодесский р-н, с. Дымовское, ул. Мира, 4 Ссылки Учётная карточка населённого пункта — Дымовское на сайте Верховной рады (укр.) Примечания
Димівське (Миколаївський район)

Ди́мівське — село в Україні, у Новоодеській міській громаді Миколаївського району Миколаївської області. Населення становить 695 осіб. Населення Згідно з переписом УРСР 1989 року чисельність наявного населення села становила 745 осіб, з яких 361 чоловік та 384 жінки. За переписом населення України 2001 року в селі мешкали 694 особи. Мова Розподіл населення за рідною мовою за даними перепису 2001 року: Примітки Посилання Погода в селі Димівське [Архівовано 7 червня 2016 у Wayback Machine.]
Diakiwka (obwód winnicki)

Diakiwka (ukr. Дяківка, hist. pol. Diakówka) – wieś na Ukrainie, w obwodzie winnickim, w rejonie hajsyńskim, w hromadzie Dżułynka. W 2001 liczyła 670 mieszkańców. Przypisy Linki zewnętrzne Diakówka, [w:] Słownik geograficzny Królestwa Polskiego, t. II: Derenek – Gżack, Warszawa 1881, s. 30 .
Deakivka, Berșad

Deakivka (în ucraineană Дяківка) este o comună în raionul Berșad, regiunea Vinnița, Ucraina, formată numai din satul de reședință. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației satului Deakivka era vorbitoare de ucraineană (98,81%), existând în minoritate și vorbitori de alte limbi. Note Format:Deakivka, Berșad
Дьяковка (Винницкая область)

Дьяко́вка (укр. Дяківка) — село в Джулинской сельской общине Гайсинского района Винницкой области Украины. До 17 июля 2020 года входило в Бершадский район. Код КОАТУУ — 0520481803. Население по переписи 2001 года составляет 670 человек. Почтовый индекс — 24444. Телефонный код — 4352. Занимает площадь 13,84 км². Известные уроженцы Чухнюк, Елена Мироновна (род. 12 марта 1917) — старший машинист паровозной колонны, Почётный железнодорожник (1941), Герой Социалистического Труда (1943). Ссылки Дьяковка на сайте Верховной рады Украины (укр.)
Дяківка (Гайсинський район)

Дякі́вка — село в Україні, у Джулинській сільській громаді Гайсинського району Вінницької області. До 2020 р. - центр Дяківської сільської ради Бершадського району. Історія 7 (20) листопада 1917 року, відповідно до Третього Універсалу Української Центральної Ради, увійшло до складу Української Народної Республіки. Під час Голодомору 1932—1933 в селі загинуло 300 осіб. 12 червня 2020 року, відповідно розпорядження Кабінету Міністрів України № 707-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Вінницької області», село увійшло до складу Джулинської сільської громади. 19 липня 2020 року, в результаті адміністративно-територіальної реформи і ліквідації Бершадського району, село увійшло до складу Гайсинського району. Примітки Література Дякі́вка // Історія міст і сіл Української РСР : у 26 т. / П.Т. Тронько (голова Головної редколегії). — К. : Головна редакція УРЕ АН УРСР, 1967 - 1974 — том Вінницька область / А.Ф. Олійник (голова редколегії тому), 1972 : 788с. — С.164 Посилання Diakówka, par. Ternówka // Słownik geograficzny Królestwa Polskiego. — Warszawa : Druk «Wieku», 1881. — Т. II. — S. 30. (пол.)
Prylisne rural hromada

Prylisne rural territorial hromada is one of the hromadas of Ukraine, located in Kamin-Kashyrskyi Raion in Volyn Oblast. Its administrative centre is the village of Prylisne. Composition The hromada contains 19 villages: Haluziya Horodok Karasyn Lyshnivka Novi Chervyshcha Prylisne (administrative centre) Rudka-Chervynska Serkhiv Stari Chervyshcha Toboly Zamostia International partnerships Nielisz References
Przylisne (hromada)

Przylisne – hromada wiejska w rejonie kamieńskim obwodu wołyńskim w Ukrainie. Siedzibą hromady jest Przylisne. Hromadę utworzono 26 lipca 2016 roku w ramach reformy decentralizacji. 19 lipca 2020 roku weszła w skład rejonu kamieńskiego. Miejscowości hromady W skład hromady wchodzą 11 wsi. Przypisy
Прилесненская сельская община

Прилесненская сельская община (укр. Прилісненська сільська громада) — территориальная община в Камень-Каширском районе Волынской области Украины. Административный центр — село Прилесное. Население составляет 10008 человек. Площадь — 523,6 км². В соответствии с распоряжением Кабинета Министров Украины от 12 июня 2020 года, в состав общины вошла территория Галузийского, Городокского, Карасинского, Лишневского, Прилесненского и Серховского сельских советов упразднённого Маневичского района, а также Новочервищанского и Тоболовского сельских советов Камень-Каширского района. Населённые пункты В состав общины входит 11 сёл: Прилесное Галузийский старостинский округ: Галузия Городокский старостинский округ: Городок Карасинский старостинский округ: Замостье Карасин Лишневский старостинский округ: Лишневка Новочервищанский старостинский округ: Новые Червища Рудка-Червинская Серховский старостинский округ: Серхов Тоболовский старостинский округ: Старые Червища Тоболы Примечания Источники Официальный сайт Прилесненской общины (укр.). Павло Остапенко, Роман Перхалюк, Олександр Бончковський, Станіслав Остапенко. Атлас адміністративно-територіального устрою України / За загальною редакцією Остапенка П.. — видання друге, доповнене. — Київ, 2021. — С. 29. — 441 с. (укр.)
Прилісненська сільська громада

Прилісненська сільська територіальна громада — територіальна громада в Україні, в Камінь-Каширському районі Волинської області. Адміністративний центр — село Прилісне. Площа громади — 391,46 км², населення — 5746 мешканців (2018). Утворена 26 липня 2016 року шляхом об'єднання Галузійської, Городоцької, Карасинської, Лишнівської, Прилісненської та Серхівської сільських рад Маневицького району. Перспективним планом формування громад Волинської області від 2020 року передбачено приєднання до складу громади Новочервищанської та Тоболівської сільських рад Камінь-Каширського району. 19 липня 2020 року, в результаті адміністративно-територіальної реформи та ліквідації Маневицького району, громада увійла до складу Камінь-Каширського району. Населені пункти До складу громади входять 11 сіл: Галузія, Городок, Замостя, Карасин, Лишнівка, Нові Червища, Прилісне, Рудка-Червинська, Серхів, Старі Червища та Тоболи. Географія Водойми на території, підпорядкованій громаді: озеро Глинське. Соціальна сфера Станом на 2017 рік в підпорядкуванні громади перебували 7 фельдшерсько-акушерських пунктів, поліклініка, станція швидкої медичної допомоги, 7 шкіл, дитячий садок та 7 закладів культури. Примітки Джерела Прилісненська сільська об'єднана територіальна громада [Архівовано 25 жовтня 2020 у Wayback Machine.]
Zabłocie (hromada)

Zabłocie – hromada osiedlowa w Ukrainie, w obwodzie wołyńskim, w rejonie kowelskim. Siedzibą hromady jest Zabłocie. Hromadę utworzono 22 września 2016 roku w ramach reformy decentralizacji. W dniu 19 lipca 2020 roku weszła w skład nowo utworzonego rejonu kowelskiego Miejscowości hromady W skład hromady wchodzą 1 osiedle i 3 wsi. Przypisy
Заболотьевская поселковая община

Заболотьевская поселковая община (укр. Заболоттівська селищна громада) — территориальная община в Ковельском районе Волынской области Украины. Административный центр — село Заболотье. Население составляет 9684 человек. Площадь — 251,3 км². В соответствии с распоряжением Кабинета Министров Украины от 12 июня 2020 года, в состав общины вошла территория Заболотьевского поселкового совета, а также Гутянского, Залесского и Турского сельских советов упразднённого Ратновского района. Населённые пункты В состав общины входят 1 посёлок и 3 села: Заболотье Гутянский старостинский округ: Гута Залесский старостинский округ: Залесы Турский старостинский округ: Тур Примечания Источники Официальный сайт Заболотьевской общины (укр.). Павло Остапенко, Роман Перхалюк, Олександр Бончковський, Станіслав Остапенко. Атлас адміністративно-територіального устрою України / За загальною редакцією Остапенка П.. — видання друге, доповнене. — Київ, 2021. — С. 31. — 441 с. (укр.)
Заболоттівська селищна громада

Заболоттівська селищна територіальна громада — об'єднана територіальна громада в Україні, в Ковельському районі Волинської області. Адміністративний центр —селище Заболоття. До реформи 2020 року належала до Ратнівського району. Площа громади — 253,72 км², населення — 9546 мешканців (2018). Утворена 22 вересня 2016 року шляхом об'єднання Заболоттівської селищної ради та Гутянської, Заліської, Турської сільських рад Ратнівського району. 19 липня 2020 року, в результаті адміністративно-територіальної реформи та ліквідації Ратнівського району, громада увійла до складу Ковельського району. Населені пункти До складу громади входять 1 селище (Заболоття) і 3 села: Гута, Заліси та Тур. Соціальна сфера На утриманні громади станом на 2017 рік перебували 3 фельдшерсько-акушерські пункти, амбулаторія, лікарня, станція швидкої медичної допомоги, 4 школи, 4 дитячі садки, 4 заклади культури та 4 заклади фізичної культури. Примітки
Дюковский сад

Дюковский сад — городской парк Одессы. Расположен на склоне Водяной балки на слободской стороне города. Площадь около 25 га. Дюковский парк ведёт своё существование с 1810 года. Именно на этом месте тогдашний градоначальник Одессы герцог де-Ришельё устроил себе загородную резиденцию. Его сад недолго был частным, потому и превратился в парк. История Один из самых старых одесских парков. Разбит в 1810 году по приказу Дюка де Ришельё, генерал-губернатора Новороссии и Бессарабии, у его загородной резиденции. Парк в разные времена назывался по-разному: Ришельевская дача, Дюковский сад, Ришельевский сад, Городской сад, Дюковский парк, парк «Победа». Парк расположен в 3-х уровнях: нижнем — вдоль Балковской улицы, среднем — на самом склоне (не очень крутом, местами с искусственными террасами) и верхнем — плоском. От главного входа ведёт аллея, переходящая в лестницу с площадками, от которых отходят боковые аллеи. Внизу, слева от входа, довольно большой продолговатый пруд (200 на 50 м) с островком, питающийся от пресного ключа, вытекающего из склона. Главная аллея-лестница приводит на обширную центральную площадь с большим каменным павильоном и ещё несколькими строениями за ним, менявшими своё назначение в разное время. В издании «Южная мысль» от 17 сентября 1911 года отмечалось: «Вы, конечно, знаете огромную, запущенную, испещренную грязными канавами, с отбросами, местность, которая зовется Дюковским садом. Умирают памятники, гибнут образы прошлого, а наши муниципалы, вместо того, чтобы сохранить их, дают им гибнуть до основания». После окончания Великой Отечественной войны, в 1949 году, парк был реконструирован и получил новое название — «Парк Победы». В 1950-х годах в парке проводились областные сельскохозяйственные выставки. Собственно для этих выставок и были построены павильоны. В 1989 году парк был переведён на хозрасчёт. Здесь снимались многие эпизоды советских фильмов «Весна на Заречной улице» и «Неподдающиеся» (1959, Мосфильм, реж. Юрий Чулюкин) Примечания Ссылки ДЮКОВСКИЙ ПАРК В ОДЕССЕ: ЛЕГЕНДАРНОЕ ПРОШЛОЕ, ПЕЧАЛЬНОЕ НАСТОЯЩЕЕ, ТУМАННОЕ БУДУЩЕЕ Дюковский парк — прошлое, настоящее, будущее (недоступная ссылка)