NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Парк Маяковского (Харьков)

Парк культуры и отдыха им. В. Маяковского — один из парков культуры и отдыха (ПКиО) города Харькова. Расположение Расположен в Индустриальном районе вблизи станции метро «Тракторный завод» в районе ХТЗ, между улицей Мира и Московским проспектом по адресу ул. Мира, 3 . Вблизи парка находится железнодорожная станция «Лосево». История Парк был заложен в 1930-х годах во время строительства посёлка ХТЗ. Название получил в честь известного советского поэта Владимира Маяковского. В 1966—1967 годах в парке Маяковского были построены аттракционы, игровые площадки и сооружения для культурно- -массовой работы. Шефами, или как теперь говорят спонсорами, парка были заводы ХТЗ, «Электротяжмаш», 8ГПЗ. В 1970 году парку было присвоено звание дипломанта Всесоюзного смотра — конкурса парков культуры и отдыха. К началу XXI века парк пришёл в полный упадок, не получая должного ухода. 12 января 2011 года на заседании внеочередной сессии Харьковского городского совета было принято решение о создании коммунального предприятия «Парк культуры и отдыха им. В. Маяковского» с целью освоения зелёного массива в Орджоникидзевском районе.. На данный момент его «освоил» жилой комплекс «Жилстроя», заняв практически основную его территорию, за исключением центральной его части. На данный момент парк входит в КП «Объединение парков культуры и отдыха г. Харькова» (директор В. Давтян, департамент коммунального хозяйства), в которое входят всего шесть парков города, причем состоящих в списке самых запущенных и неухоженных в городе. От территории когда-то большого парка, одного из самых красивых и ухоженных в г. Харькове, с аттракционами, летним кинотеатром, танцплощадкой, фонтаном, потрясающими клумбами, с территорией от ст.метро им. Масельского до нынешней станции метро Индустриальная осталось 5,5 га территории, не имеющей ничего общего с названием парк, но тем не менее так обозначенной в списке коммунальной собственности Инфраструктура По состоянию на 01.03.2013 года в парке нет ни одного аттракциона . . Примечания
Парк Маяковського

Парк культури та відпочинку імені В. В. Маяковського — один з найбільших парків Харкова, розташований в Індустріальному районі біля «східних воріт» міста. Зелений масив площею близько 80 гектарів простягається вздовж проспекту Героїв Харкова та вулиці Миру. Розташування Парк розташований в місцевості ХТЗ, біля зі станцією метро «Тракторний завод». Історія Парк виник одночасно з будівництвом Харківського тракторного заводу (ХТЗ). У 1930-ті роки на місці величезного пустиря між промисловим майданчиком заводу та новим житловим селищем («Соцмістечко ХТЗ») комсомольці та будівельники підприємства заклали перші зелені насадження. Основним призначенням парку було створення санітарно-захисної зони, яка б відділяла житлові квартали від шумної магістралі та виробничих потужностей. Розвиток у радянський період Після Другої світової війни парк був значно благоустроєний. Новий етап розвитку припав на 1960-ті роки:[джерело?] 1966—1967 рр.: збудовано нові атракціони, облаштовано ігрові майданчики та споруди для проведення культурно-масових заходів. 1970 рік: парк став дипломантом всесоюзного огляду-конкурсу парків культури та відпочинку. 1970-ті рр.: збудовано концертно-танцювальний зал «Юність», який став центром дозвілля молоді та місцем проведення міжміського конкурсу бального танцю «Харківська весна». Парк перебував під опікою (шефством) найбільших підприємств району: ХТЗ, «Електроважмашу» та 8-го Державного підшипникового заводу (ДПЗ-8)[джерело?]. Наприкінці XX — на початку XXI століття парк втратив статус активного культурно-масового центру. Багато об'єктів інфраструктури (зокрема зал «Юність», атракціони) припинили існування або були демонтовані. На сьогодні територія функціонує переважно як ландшафтна зелена зона, що залишається важливою екологічною складовою району ХТЗ.[джерело?] Навесні 2021 року розпочались підготовничі роботи з початку реконструкції парку, реконструкцію парку планувалося завершити до 31 грудня 2022 року, втім через початок російсько-української війни проект з реконструкції був заморожений. Культурно-масова робота Парк був одним із перших у Харкові, де почали впроваджувати театралізовані вуличні свята. Традиційними заходами були:[джерело?] Проводи зими та зустріч весни; День машинобудівника; Свято вулиці Миру; Концерти у Зеленому театрі за участю професійних та самодіяльних колективів. Панорамний огляд району був доступний з атракціону «Колесо огляду», з якого відкривався краєвид на нові житлові масиви східної частини міста. Галерея Примітки Посилання Місця відпочинку
Парк Победы (Одесса)

Парк Победы (укр. Парк Перемоги, ранее — парк имени Ленина) — парк-памятник садово-паркового искусства в Одессе. Общая площадь парка в настоящее время 48,8 га. Общая длина водоёмов 700 м. Общий объём воды 31000 м3. Искусственный ландшафт представлен горками и прудами, островами, соединёнными с берегом мостиками. Водоёмы являются главной композиционной осью всего парка и зоной тихого отдыха, оборудованы фонтанами. В них водятся карп, карась, кои, толстолобик, сом, щука, живут черепахи, утки и лебеди. Среди привычных сосен, клёнов и дубов на территории произрастает множество редких видов деревьев, представленных ливанским кедром, ясеневыми, тисом ягодным, различными видами можжевельника, гинкго билоба, метасеквойей, грабом, кельрейтерией, черёмухой лавровишневой. Среди кустарников — барбарис, спирея, снежноягодник, кизильник, скумпия кожевенная. Находится в курортном районе Аркадия. Ограничен проспектом Шевченко, улицей Академической (б. Варламова, Пионерская), улицей Маршала Говорова, Шампанским переулком. Из парка можно выйти на площадь 10 Апреля, к Дворцу Спорта, Юридической академии. История Автор — одесский ландшафтный архитектор Максим Яковлевич Середа. В 1967 году проект первого в СССР пейзажного парка английского типа назван лучшим в Союзе и отмечен дипломом ВДНХ. В том же году под названием «Дендропарк им. В. И. Ленина» утверждён к строительству Одесским облисполкомом. В 1968 году архитектурно-планировочным управлением Госстроя проект признан в качестве образцово-показательного. Сдан в эксплуатацию в 1971 году в незавершённом виде. Вопреки рекомендации Госстроя, строительство парка велось с изоляцией авторского надзора и должного контроля за ходом строительства. В течение многих лет продолжал обустраиваться. Первоначальная площадь 50,6 га — часть парковой территории отдана под застройку. Именно в этом парке снимались некоторые эпизоды фильма «Приключения Электроника», сцена, где Электроник проявляет интерес к собакам у искусственного водоёма. Галерея Примечания Ссылки Парки Одеси Архивная копия от 4 февраля 2012 на Wayback Machine Информация о парке Архивная копия от 2 марта 2012 на Wayback Machine
Победа (парк, Харьков)

Парк «Победа» (Парк Победы) — городской парк в восточной части Харькова. Расположен на Салтовке, в Салтовском административном районе. Парк был заложен в 1985 году в 40-летия Дня Победы на территории бывших коллективных садов. Ограничен с севера — территорией медцентра ОХМАТДЕТ, с востока — проспектом Тракторостроителей, с юга — Салтовским шоссе, с запада — улицей Гвардейцев Широнинцев. Площадь парка — около 45 гектаров. Парк на западе и юге граничит с историческим районом Старая Салтовка. На территории парка культуры и отдыха расположены аттракционы «Весёлые горки», «цепочная карусель», «Сюрприз» (единственный в г. Харькове, демонтирован в 2015 году), «Трюк» (демонтирован в 2015 году), «колесо обозрения», «Лавочка», вертикальная карусель «Экстрим», «Лодочки» (демонтирован в 2014 году), «Ромашка». Большинство аттракционов были перенесены из парка Горького в процессе его реконструкции. Со слов администрации ПКиО и лично заведующего аттракционным комплексом, в 2014 году, к 25-летию аттракциона «Весёлые горки», проведена его модернизация, заметная каждому посетителю аттракциона: — модернизирована система управления силовой частью электрооборудования; — произведена частичная замена системы электроосвещения аттракциона, предназначенное для обеспечения работы его в темное время суток и эстетического оформления, состоящее из нескольких узлов.. Раскраска аттракциона стала соответствовать современным тенденциям. В ближайших планах: — восстановление системы звукофикации аттракциона, предназначенной для обеспечения музыкальной и словесной информацией пассажиров и продолжение замены системы электроосвещения, а именно: а) динамическое электроосвещение монорельса; б) электроосвещение центральной опоры; в) электроосвещение вагонов поезда для имитирования одного из видов транспорта. Достопримечательности Памятник погибшим во время ВОВ жителям Салтовского района. Памятник М. В. Ломоносова. Харьковский Дворец детского и юношеского творчества с телескопом. Ледовый дворец «Салтовский лёд». Колесо обозрения (перенесено из парка Горького в 2011) Церковь Матроны Московской (Харьков) (арх. Чечельницкий, построена в 2013) См. также Парки Харькова Ссылки Калениченко Ольга. Жители Салтовки стыдятся харьковского парка Победы Архивная копия от 25 июня 2013 на Wayback Machine. Комсомольская правда. 14.06.2010.
Парк Перемоги (Харків)

Парк «Перемога» (Парк Перемоги) — міський парк, розташований у східній частині Харкова. Знаходиться на Салтівці, у Салтівському адміністративному районі міста. Опис Парк було закладено у 1985 році на честь 40-річчя з Дня Перемоги на території колишніх колективних садів. Насадження в основному складаються з плодових дерев, лип та тополь на центральній алеї. З півночі обмежений територією медичного центру ОХМАТДИТ, зі сходу — проспектом Тракторобудівників, з півдня — Салтівським шосе, із заходу — вулицею Гвардійців-Широнінців. Площа парку складає близько 45 гектарів. Парк на заході та півдні межує з історичним районом Стара Салтівка. До 23 серпня 2020 року на центральній алеї парку проведена реконструкція. Було замінено асфальтне покриття, газони зроблено у формі ламаних фігур посередині алеї, встановлено нові лави, ліхтарі й фонтани. Реконструкція парку завершилася на центральній алеї, а інша частина перебуває у занедбаному стані. Будівельні роботи планували продовжити у другій половині 2022 року, однак цьому завадило повномасштабне вторгнення. В парку Перемоги встановлено декілька невеликих дитячих атракціонів, які були частково демонтовані й закриті у 2022 році. У 2011 році з Центрального парку перенесено оглядове колесо (нині демонтоване). На території парку розташований Харківський Палац дитячої та юнацької творчости, будівля якого є визначною пам'яткою епохи модернізму, зведеною у 1993 році. Окрім цього на території знаходяться футбольні поля, дитячий майданчик, спортивний клуб, ресторан і льодовий палац «Салтівський лід», відкритий у 2011 році. В парку встановлений пам'ятник мешканцям Салтівського району, що загинули під час Другої світової (на пам'ятнику зазначена «Велика вітчизняна війна») та Афганської воїн та при ліквідації Чорнобильської катастрофи, а також пам'ятник російському натуралісту, історику й поету Михайлу Ломоносову, встановлений 25 січня 2002 і демонтований в рамках деколонізації 4 червня 2024. З 2006 року на території парку зводиться церква Матрьони Московської УПЦ Московського патріархату в псевдоросійському стилі, що нагадує Успенський собор у Москві. Проєкт храму виконав скандально відомий колишній головний архітектор Харкова Сергій Георгійович Чечельницький. Станом 2025 рік зведення продовжується. При храмі також будується церковнопарафіяльна школа. У квітні 2023 року, на Великдень, зі сторони проспекту Тракторобудівників було намальоване найбільше в Україні зображення писанки, нанесене фарбою на асфальті. До встановлення рекорду було залучено 750 осіб, а площа малюнку становить 356 кв. м. Галерея Див. також Парки і сквери Харкова Примітки
Shevchenko Park (Odesa)

Taras Shevchenko Park of Culture and Recreation is in the centre of Odesa. It is located in the central part of the city. It carries the name of Taras Shevchenko since 1954. History After the conquest of Khadzhibey in 1795, certain fortifications existed near Cape Langeron. Among these was the Odesa fortress, which constituted part of the so-called the Dniester Defensive Line, while located in the center of Odesa fortress was the Saint Andrew bastion. Following the Russo-Turkish War in 1811, the fortress was reorganized into a port side quarantine, and within the fortress a quarantine cemetery was established. On city maps of the middle 19th century the area of quarantine was then known as "Serf's Garden." In 1840, according to the plans of Italian architect Francesco Boffo, this quarantine area was transformed into a garden. During this time the garden belonged to a military agency rather than city itself. The park was officially opened on 7 September 1875 and on 10 September was named the "Alexander Park" after Alexander II of Russia himself had visited Odesa and planted an oak tree during the park's opening ceremony. In 1936 the Stadium of Koscior, today known as the Chornomorets Stadium, was built. Major landmarks Monument to Alexander II of Russia Monument to Taras Shevchenko Chornomorets Stadium Alley of Glory (with Monument to the Unknown Sailor) Quarantine arches Ruins of the "Green Theatre" Special summer pavilion of tramway stop (park's administration) Langeron mansion gateway External links Shevchenko Park at the Odesa city official website. Park at the city municipal website
Parc Chevtchenko

Le parc de la culture et des loisirs Taras Chevtchenko (en ukrainien : Парк імені Тараса Шевченка), ou parc Chevtchenko, est un parc situé à Odessa, en Ukraine. Le stade Tchornomorets, le monument au Marin inconnu (en) et la colonne Alexandre II (en) s'y trouvent. Il porte le nom du poète Taras Chevtchenko. Notes et références Liens externes Portail des espaces verts Portail de l’Ukraine
Ivan Franko Park (Lviv)

Ivan Franko Park (Парк імені Івана Франка), formerly known as Kościuszko Park and the Jesuit Gardens, is a park in Lviv, Ukraine. It is the oldest park in the country. History In the 16th century, the land of the park was the property of the Szolc-Wolfowicz family and Antonio Massari, a Venetian consul. They passed the property to a Jesuit order. The park's former name Jesuit Gardens derived from that history. The monastic residents built a brewery and an inn with the elegance of Italian refinery. During a siege by Moscow's army in 1655, a rampart wall was built around the property. By the end of the 18th century, Joseph II, Holy Roman Emperor, following his policy of confiscating monastic holdings, ordered the establishment of a municipal park in Lviv. In 1799, restaurateur Johann Höcht leased the park and opened a French resort on the site. It was redesigned by horticulturist Karl Bauer as a landscaped park in 1855. Location The Ivan Franko Park (Lviv, Ukraine) is located on a hillside of the Lviv Heights between Lystopadovoho Chynu and Krushelnytskoi Streets. It is near Lviv University, which is also named after Ivan Franko. The park fills a parallelogram between Marshalkovska, Mitskevych, Mateyko and Krashevsky Streets (presently, Universitetska, Lystopadovoho Chynu, Mateyko, and Krushelnytskoi). A large statue of Ivan Franko towers over the park. Ecosystem The park contains maples, oaks, linden, chestnut, and other trees of varying ages. References
Ivan Frankopark

Het Ivan Frankopark (Oekraïens: Парк Івана Франка) is een park in de Oekraïense stad Lviv. Het park is vernoemd naar de Oekraïense schrijver en dichter Ivan Franko en is het oudste park van het land. Geschiedenis In de 16e eeuw was de grond waar het park zich nu bevindt eigendom van de familie Szolc-Wolfowicz en Antonio Massari, een Venetiaans consul. Ze droegen het eigendom over aan een Jezuïetenorde. De kloosterbewoners bouwden er een brouwerij en een herberg. Tegen het einde van de 18e eeuw confisqueerde keizer Jozef II van het Heilige Roomse Rijk de grond en schonk het aan de stad. In 1799 huurde restaurateur Johann Höcht het park en richtte het in Franse stijl in. Het park werd in 1855 door landschapsarchitect Karl Bauer opnieuw ontworpen als een landschapspark. Het park stond tot 1919 bekend als de Jezuïetentuinen. In het toen Poolse Lwów werd het omgedoopt tot Tadeusz Kościuszko-park. Na annexatie in de Oekraïense Socialistische Sovjetrepubliek in 1945 kreeg het de naam Ivan Frankopark. Beschrijving Het Ivan Frankopark ligt tussen de Lystopadovoho Chynustraat en de Solomii Krushelnytskoistraat. In het park staat een groot standbeeld van Ivan Franko. In het park groeien verschillende soorten bomen zoals esdoorns, eiken, linden en kastanjes. De Nationale Ivan Franko-universiteit van Lviv ligt aan het park.
Парк имени Николая Зерова (Киев)

Парк имени Николая Зерова — городской парк, расположен в Соломенском районе города Киева, вдоль Воздухофлотского проспекта между КНУСиА и Соломенской площадью. Учреждён в 1961 году. Площадь — 4,11 га. В парке преобладают лиственные породы деревьев — клёны, липы, тополя. Количество кустов сравнительно невелико. С момента утверждения до 2020 года носил название парка имени Николая Островского. 27 февраля 2020 года переименован в честь украинского поэта Николая Зерова, расстрелянного в урочище Сандармох во время сталинского террора. В 1971 году в парке был установлен памятник Николаю Островскому. В 2016-м году памятник демонтирован. В парке установлен современный детский игровой комплекс. В 2007 году парк был основательно реконструирован по поручению Киевского городского головы Леонида Черновецкого — обновлено покрытие дорожек, освещение, установлены новые лавки и урны, обновлена летняя эстрада, установлена система полива, реконструирован центральный вход, построен общественный туалет, а также бытовое помещение для работников. На реконструкцию парка было потрачено 8,2 млн гривень, из них 5,4 млн гривень из районного бюджета и 2,8 млн — из городского. В 2009 году был открыт памятник преподавателям и воспитанникам бывшего Владимирского Киевского Кадетского корпуса. На территории парка находится Спасо-Преображенская церковь, построенная в 2003-2007 годах. Галерея Примечания См. также Спутниковый снимок парка на карте Google Парк имени Островского Архивная копия от 11 декабря 2011 на Wayback Machine
Парк імені Миколи Зерова (Київ)

Парк імені Миколи Зерова — міський парк, розташований у Солом'янському районі міста Києва, вздовж проспекту Повітряних Сил між вулицями Солом'янська та Преображенська. Площа — 4,11 га. У парку переважають листяні породи дерев — клени, липи, тополі. Кількість кущів порівняно невелика. Історія Парк закладений 1961 року. Отримав назву на честь радянського військового діяча та письменника Миколи Островського. 1971 року в парку встановлено пам'ятник М. Островському у вигляді погруддя. У рамках декомунізації потрапив у перелік пам’ятників і пам’ятних знаків Києва, що підлягають демонтажу, який відбувся 2016 року. На території парку знаходиться Спасо-Преображенська церква, збудована у 2003—2007 роках. 2007 року парк ґрунтовно реконструйовано — оновлено естраду, покриття доріжок, освітлення; встановлено нові лавки. 2009 року відкрито пам'ятник викладачам та студентам колишнього Київського кадетського корпусу. 2020 року парк перейменований на честь поета і літературознавця Миколи Зерова, розстріляного 1937 року в селищі Сандармох під час сталінського терору. Галерея Див. також Парки Солом'янського району Примітки Посилання Супутниковий знімок парку на карті Google
Park Jana Pawła II we Lwowie

Park Jana Pawła II (ukr. Парк Івана Павла II) – park we Lwowie, w rejonie sichowskim, w pobliżu greckokatolickiego kościoła Narodzenia Najświętszej Marii Panny i na miejscu spotkania Jana Pawła II z ukraińską młodzieżą w 2001 roku. Pierwszy na Ukrainie park założony po uzyskaniu niepodległości. Na terenie przyszłego parku najpierw ustawiono pomnik, a potem pojawił się pomysł, aby usytuować wokół niego park na cześć papieża. W 2005 roku aleję parku zniszczyli wandale: zostało wyrwane z korzeniami ponad 300 młodych drzew. Później, w czerwcu 2006 roku lwowska rada miejska określiła granice parku, który uzyskał w ten sposób powierzchnię 1,38 ha. Park imienia Jana Pawła II uroczyście otwarto 28 września 2007 roku. Pierwsze drzewa wiśni posadzili proboszcz parafii o. Orest Fredyna i przedstawiciele bloku „Nasza Ukraina – Samoobrona Ludowa”. We wrześniu 2010 roku ukończono urządzanie terenu – zainstalowano latarnie, ławki, pojemniki na śmieci. Przypisy
Парк имени папы римского Иоанна Павла II

Парк и́мени па́пы ри́мского Иоа́нна Па́вла II (укр. Парк імени Папи Римського Івана Павла II ) — парк во Львове (Украина), в крупнейшем жилом массиве Сихов. До 2011 года это был лесопарк Зубра назван в честь маленькой речки Зубра заложен еще в 1980-х годах. Парк в основном составлял из рощи дуба и граба. Возле парка располагалось озеро Пионерское которое осушили в начале 1980-х годах во время постройки жилого массива Сихов. До 1980-х годах в парке встречались дикие животные: маленькие олени и зайцы. В 2001 году на месте будущего парка, возле греко-католического собора Рождества Богородицы, провёл мессу римский папа Иоанн Павел II. Позже ему на этом месте установили памятник. Возникла идея разбить парк имени римского иерарха. В 2005 году посаженная аллея парка была уничтожена неизвестными вандалами (было вырвано с корнем более 300 молодых деревьев). В июне 2006 года львовский городской совет определил границы парка в 1,38 га. 28 сентября 2007 года состоялось торжественное открытие парка имени Ивана Павла ІІ, церемония проходила возле Собора Рождества Пресвятой Богородицы. Первые саженцы вишни посадили приходской священник Орест Фредына и представители блока «Наша Украина — Народная самооборона». Городские власти обещали выделить в течение 2007 года 500 тысяч гривен на проведение освещения в парке и приобретение инвентаря. Было запланировано посадить здесь саженцы можжевельника, кизильника, липы, яблони райской, граба, рябины, вишни, сакуры, дуба черешчатого, ольхи черной и фруктовых деревьев. В заново утверждённых границах площадь парка составляет 3 гектара. В парке встречаются травяные растения как медуница неясная и ветреница лютичная. В парке можно встретить птиц как поползня, синиц и сов. В роще можно увидеть белок, куниц и ежей. Примечания Ссылки Фото посадки первого дерева
Сквер імені Івана Павла II

Сквер і́мені Іва́на Павла́ II або Сквер Івана Павла II — сквер у Сихівському районі Львова біля греко-католицької церкви Різдва Пресвятої Богородиці та на місці зустрічі Папи Римського Івана Павла II з українською молоддю в 2001 році. Перший в Україні парк, закладений після здобуття нею незалежності. Ініціатором заснування Парку, був громадський діяч Андрій Рожнятовський. На місці майбутнього скверу спершу встановили пам'ятник, а потім виникла ідея розбити сквер на честь Понтифіка. Після Помаранчевої революції 2004 року на весні громадські організації вирішили заснувати в Львові сквер на честь тих подій та було обрано для висадки клени, які на осінь своїм листям "мали нагадувати про ті події, та мету змін в державі та суспільстві", очевидним було й те, що планувалось сквер назвати в честь тих подій. Місце обрали попередньо погодивши з міською владою біля Церкви на Сихові. Та всіх приголомшила звістка про смерть Івана Павла II і було прийняте рішення назвати сквер на честь Папи Римського. Сквер імені Івана Павла ІІ урочисто відкрито 28 вересня 2007 поряд з церквою Різдва Пресвятої Богородиці. Перші саджанці вишні посадили парох парафії о. Орест Фредина та представники блоку «Наша Україна — Народна самооборона». У вересні 2010 року було завершено благоустрій території — встановлено світильники, лавочки, смітники. Зустрічаються рослини, чагарники і дерева: медунка темна, анемона жовтоцева, вільха чорна, дуб звичайний, сакура. Примітки 3. Газета "Поступ" від 21.05.2005 р. 4. Повідомлення сайтів "Львівський портал", "Вголос", "Купол" квітень-травень 2005 року.