NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Łyczki

Łyczki (ukr. Лички) – wieś na Ukrainie w rejonie łuckim obwodu wołyńskiego. Do 2020 w rejonie kiwereckim. 5 lipca 1943 roku (rzeź wołyńska) członkowie UPA dokonali tutaj mordu na siedmiu Polakach i jednej Ukraince. Przypisy Bibliografia Łyczki, gm. Trościaniec, [w:] Słownik geograficzny Królestwa Polskiego, t. XV, cz. 2: Januszpol – Wola Justowska, Warszawa 1902, s. 286 .
Лычки (село)

Лычки (укр. Лички) — село в Киверцовской городской общине Луцкого района Волынской области Украине. До 2020 года входило в Киверцовский район. Код КОАТУУ — 0721887203. Население по переписи 2001 года составляет 153 человека. Почтовый индекс — 45214. Телефонный код — 3365. Занимает площадь 0,78 км². Ссылки Лычки на сайте Верховной рады Украины (укр.)
Лички

Лички́ — село в Україні, у Луцькому районі Волинської області. Входить до складу Ківерцівської міської громади. Населення становить 153 осіб. Географія Селом протікає річка Любка. Історія У 1906 році село Тростянецької волості Луцького повіту Волинської губернії. Відстань від повітового міста 30 верст, від волості 1. Дворів 32, мешканців 216. У 2018 — 2020 рр. у складі Тростянецької сільської громади (Волинська область). 12 червня 2020 року, відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України № 708-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Волинської області», увійшло до складу Ківерцівської міської територіальної громади. 19 липня 2020 року, в результаті адміністративно-територіальної реформи та ліквідації Ківерцівського району, село увійшло до складу Луцького району. Населення Згідно з переписом УРСР 1989 року чисельність наявного населення села становила 151 особа, з яких 69 чоловіків та 82 жінки. За переписом населення України 2001 року в селі мешкали 153 особи. 100 % населення вказало своєю рідною мовою українську мову. Постаті Бондар Олександр Вікторович (1992—2016) — сержант Збройних сил України, учасник російсько-української війни. Примітки Література Цинкаловський О. Стара Волинь і Волинське Полісся. Краєзнавчий словник — від найдавніших часів до 1914 року. — Вінніпег : Накладом Товариства «Волинь», 1986. — Т. 2 : Л — Я. — 578 с. Посилання Погода в селі Лички [Архівовано 19 грудня 2011 у Wayback Machine.]
Hotel Lwów

Hotel "Lwów" – hotel w głównej części Lwowa, przy Prospekcie Wiaczesława Czornowoła 7. Budynek hotelu został wybudowany w 1965 według projektu zespołu ukraińskich architektów Ludmyły Niwiny, Anatolija Konsułowa i Pawło Konta. Posiada jednolitą, płaską elewację, która w założeniu projektantów poprzez swoją masywność miała kontrastować ze znajdującą się w pobliżu Operą Lwowską. Według pierwotnego założenia hotel miał posiadać 400 miejsc noclegowych, ostatecznie po licznych przebudowach wnętrz w 370 pokojach może nocować do 593 gości. Usytuowanie budynku sprawia, że hotel ma ograniczoną liczbę miejsc postojowych przed wejściem. W czasach, gdy był on budowany po Lwowie, jak i całym Związku Radzieckim poruszała się mała liczba pojazdów. Jest to hotel niższej klasy (dwie gwiazdki) posiadający w swojej ofercie bar i restaurację, salę konferencyjną, pralnię i saunę. Całkowita liczba miejsc noclegowych wynosi 593, na 370 pokoi 8 to apartamenty, 161 pokoi jednoosobowych (87 z łazienkami, 74 bez łazienek), 192 pokoje dwuosobowe (107 z łazienkami, 85 bez łazienek), 9 pokoi wieloosobowych. Bibliografia Островский Г. С. Львов, Изд. 2-е, переработ. и доп. Л., «Искусство», 1975 c. 186; Трегубова Т. О., Мих Р. М. Львів: Архітектурно-історичний нарис. Київ: Будівельник. c. 212 ISBN 5-7705-0178-2.
Львов (гостиница, Львов)

«Львов» (укр. Львів) — двухзвёздочная гостиница во Львове (Украина). Расположена вблизи исторической части города, по адресу проспект Черновола, 7. Отель «Львов» построен в 1965 году архитекторами Л.Нивиной, А.Консуловым и П.Контом; позже Нивина и Консулов были авторами ещё одной крупной гостиницы советского времени — гостиницы «Днестр» (1980). В своей архитектуре «Львов» отличается массой, пропорциями, чёткими вертикалями и горизонталями гладких плоскостей, что контрастирует с формами расположенного рядом Львовского оперного театра. В основу был положен типовый проект на 400 мест, значительно переработанный и расширенный пристройкой до объема 685 мест. Из-за ограниченности участка здание оказалось рядом с проезжей частью и не получила удобных подъездов и паркингов. В отеле есть бар и ресторан, конференц-зал, прачечная, сауна, парикмахерская. Горячая вода подаётся в гостиницу по графику. Общее количество номеров — 370, из них: люкс — 8 ; одноместных — 161 (87 номеров с удобствами, 74 без удобств); двухместных — 192 (107 номеров с удобствами, 85 без удобств); многоместных — 9 (без удобств). Общее количество мест — 593. См. также Власта (гостиница, Львов) Евроотель (Львов) Литература Островский Г. С. Львов, Изд. 2-е, переработ. и доп. Л., «Искусство», 1975. — 186 с. Трегубова Т. О., Мих Р. М. Львів: Архітектурно-історичний нарис. Київ: Будівельник. С. 212.
Львів (готель)

«Львів» — тризірковий готель в історичній частині середмістя Львова, за адресою проспект В'ячеслава Чорновола, 3. Загальна характеристика Загальна кількість місць в готелі — 593. У готелі є бар і ресторан, три конференц-зали, перукарня. Загальна кількість номерів — 260, з них 5 люксів, 161 одномісних (87 номерів із зручностями, 74 без зручностей), 192 двомісних (107 номерів зі зручностями, 85 без зручностей), 9 багатомісних (без зручностей). Історія Готель «Львів» споруджено у 1965 році за проєктом архітекторів Людмили Нівіної, Анатолія Консулова та Павла Конта; пізніше Людмила Нівіна та Анатолій Консулов були авторами проєкту ще одного великого готелю тих часів — готелю «Дністер» (1980). У своїй архітектурі «Львів» відрізняється масою, пропорціями, чіткими вертикалями і горизонталями рівних площин, що контрастують з формами розташованого поряд Львівського оперного театру. В основу було покладено типовий проєкт на 400 місць, значно перероблений і розширений прибудовою до вмістимості у 685 місць. Через обмеженість ділянки будівля опинилася поряд з проїжджою частиною і не отримала зручних під'їздів та паркінгів, в яких на той час не було потреби через вкрай малу кількість автомобілів в СРСР. Джерела Ігор Мельник. Львівські вулиці і кам'яниці, мури, закамарки, передмістя та інші особливості Королівського столичного міста Галичини. — Львів : Центр Європи, 2008. — С. 285. — ISBN 978-966-7022-79-2. Григорій Островский. Львов. — Изд. второе переработ. и доп. — Ленинград : Искусство, 1975. — С. 183, 186. (рос.) Тетяна Трегубова, Роман Мих. Львів. Архітектурно-історичний нарис. — Київ : Будівельник, 1989. — С. 212. — ISBN 5-7705-0178-2. Посилання Готель Львів. [Архівовано 10 листопада 2011 у Wayback Machine.]
Lwowe

Lwowe (ukrainisch Львове; russisch Львово Lwowo) ist ein Dorf in der ukrainischen Oblast Cherson mit etwa 145 Einwohnern (2024). Das Dorf liegt am rechten Ufer des Dnepr, 10 km westlich vom Gemeindezentrum Tjahynka, 23 km westlich vom Rajonzentrum Beryslaw und 54 km östlich vom Oblastzentrum Cherson. Nördlich vom Dorf verläuft in 3 km Entfernung die Fernstraße M 14/E 58 (ehemalige Regionalstraße P–47). Das Dorf entstand 1956 aus der Verschmelzung zweier Siedlungen: Der zwischen 1816 und 1818 von Siedlern aus dem Gouvernement Poltawa gegründeten Siedlung Tscherwonyj Burhun (Червоний Бургун) und der 1841 von Juden aus den Gouvernements Witebsk und Mogiljow gegründeten Siedlung Lwowe. Beim Dorf fand man 1966 Siedlungsreste der Sarmaten aus dem 2. Jahrhundert v. Chr. bis zum 3. Jahrhundert n. Chr. Die Ortschaft war vom 24. August 1941 bis zum 12. März 1944 von Truppen der Wehrmacht besetzt. Am 12. Juni 2020 wurde das Dorf ein Teil der Landgemeinde Tjahynka; bis dahin bildete es die Landratsgemeinde Lwowe (Львівська сільська рада/Lwiwska silska rada) im Südosten des Rajons Beryslaw. Einzelnachweise
Lwowe (obwód chersoński)

Lwowe (ukr. Львове) – wieś na Ukrainie, w obwodzie chersońskim, w rejonie berysławskim, w hromadzie Tiahynka. W 2001 liczyła 2565 mieszkańców, spośród których 2317 wskazało jako ojczysty język ukraiński, 238 rosyjski, 2 mołdawski, 1 węgierski, 2 bułgarski, 2 białoruski, 1 jidysz, a 2 inny. W 2024 liczyła 145 mieszkańców. Przypisy
Lvove, Berîslav

Lvove (în ucraineană Львове) este o comună în raionul Berîslav, regiunea Herson, Ucraina, formată numai din satul de reședință. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației comunei Lvove era vorbitoare de ucraineană (90,33%), existând în minoritate și vorbitori de rusă (9,28%). Note
Львово (Херсонская область)

Львово (укр. Львове) — село в Тягинской сельской общине Бериславского района Херсонской области Украины. В ходе полномасштабного вторжения России в Украину в феврале 2022 года село Львово было оккупировано. Освобождено 11 ноября 2022 года в ходе контрнаступления ВСУ в Херсонской области. Почтовый индекс — 74333. Телефонный код — 5546. Код КОАТУУ — 6520683001. Население Население по переписи 2001 года составляло 2565 человек. Население в 2024 году составляло 145 человек. Языковой состав Родной язык населения по данным переписи 2001 года: Местный совет 74331, Херсонская обл., Бериславский р-н, с. Львово, ул. Советская, 63 Источники Литература В. І. Поздишев, В. В. Португальський. Історія міст і сіл Української РСР. Херсонська область. Львове (ст. 167—177). — Київ: Інститут історії Академії наук УРСР, 1972. В. И. Поздышев, В. В. Португальский. История городов и сёл Украинской ССР. Херсонская область. Львово (ст. 216—224). — Киев: Институт истории Академии наук УССР, 1983. Александр Португальский. Львове — Херсонська область Архивная копия от 23 февраля 2020 на Wayback Machine Александр Португальский. Львово. Херсонская область (Украина) Микола Корсунь. История и география школы-интерната с. Львово. Дзнеладзе Е. С., Сикоза Д. Н. Оборонительные сооружения поздних скифов Нижнего Днепра // Археологія і давня історія України. — 2020. — № 3 (36). — С. 191—213. Архивировано 18 марта 2022 года. Ссылки Львово на сайте Верховной рады Украины
Lviv Academic Gymnasium

Lviv Academic Gymnasium at the National University "Lviv Polytechnic" (Ukrainian: Львівська академічна гімназія) is the oldest high school in Lviv, Ukraine, founded on the order of Joseph II, Holy Roman Emperor, on October 24, 1784. Lviv Academic Gymnasium is considered one of the best secondary schools in Ukraine. Among the pupils of the gymnasium (at different times) were Mykola Ustyianovych, Yevhen Petrushevych, Stanyslav Lyudkevych, Yevhen Konovalets and Roman Shukhevych. The building of the Gymnasium located on the street Stepan Bandera, 14 on the left of the main building of Lviv Polytechnic. Vasyl Il'nyts'ky was the first director of gymnasium. Faculty members Paulin Święcicki, a Ukrainian language instructor from Kiev Governorate References External links [1] ukr.
Львовская академическая гимназия

Львовская академическая гимназия при национальном университете «Львовская политехника» (сокращенно: ЛАГ) — одна из старейших гимназий во Львове и Украине, основанная по указу австрийского императора Иосифа ІІ 24 октября 1784. Адрес: ул. Бандеры, 14. Академическая гимназия, будучи создана как составная часть Львовского университета (академии), получила название «академическая». Выпускники гимназии зачислялись в университет без вступительных испытаний. Языком преподавания до 1849 был латинский, позже — немецкий. С 1867 все учебные предметы в начальных классах преподавались на украинском языке, а с 1874 — во всех классах. Значительная часть учеников гимназии были членами украинской молодёжной организации «Пласт». В 1930-х годах в Академической гимназии действовали нелегальные юношеские ячейки Украинской военной организации и Организации украинских националистов, в состав которых входили ученики старших классов. В разные времена преподавали в Академической гимназии: И. Боберский, А. Вахнянин, Г. Возняк, М. Галушинский, И. Зелинский, И. Кокорудз, Ф. Колесса, И. Крипякевич, В. Лаба, С. Людкевич, О. Огоновский, О. Степанив-Дашкевич и другие. В гимназии в своё время учились: И. Левинский, Е. Коновалец, А. Курдидик, Р. Шухевич, Р. Сушка, В. Кучабский, М. Кордуба, И. Турянский, Юлиан Опильский и другие. В 1944 Академическая гимназия была реформирована в среднюю общеобразовательную школу № 1. В 1992 СШ № 1 была переименована вновь в Академическую гимназию. Поддерживает тесные связи с Национальным университетом «Львовская политехника». Ссылки Сайт гимназии
Lwowska Narodowa Akademia Sztuki

Lwowska Narodowa Akademia Sztuki (ukr. Львівська національна академія мистецтв (ЛНАМ)) – ukraińska uczelnia z siedzibą we Lwowie, kształcąca specjalistów w dziedzinie sztuki dekoracyjnej, wzornictwa, konserwacji, kultury, zarządzania oraz działań społecznych i kulturalnych. Historia Idea powstania we Lwowie uczelni artystycznej sięga początków XX wieku, a nauczanie sztuki artystycznej ma tradycje znacznie dłuższe. Początkowo było to szkoła grafiki i rysunku, która powstała w 1876 r. przy Muzeum Rzemiosła Artystycznego, w 1923 r. powstała szkoła malarstwa Ołeksy Nowakiwskiego. W 1944 r. władze radzieckie powołały do istnienia Akademię Sztuk Pięknych, której rektorem był Wasyl Kryczewski. Do grona wykładowców należeli m.in. Ołena Kulczyćka, Osyp Kuryłas, Antin Manastyrski, Hryhorij Smolski. W 1946 ówczesne władze postanowiły rozszerzyć funkcjonujące we Lwowie szkolnictwo artystyczne, na terenach dawnej Rzeczypospolitej Polskiej brakowało ukraińskich specjalistów w dziedzinie sztuki stosowanej, dekoratorów. Początkowo powstały wydziały tkaniny artystycznej, ceramiki artystycznej, rzeźby i sztuki w drewnie, rzeźbiarstwa i malarstwa. Metodykę nauki oparto na ludowej tradycji i lokalnej sztuki tworzenia, a równocześnie stosując najnowsze osiągnięcia europejskiego szkolnictwa artystycznego i sztuki. Do wykładanych przedmiotów przez lata dodano projektowanie graficzne, artystyczne środki reklamowe, malarstwo monumentalne, sztuk metaloplastycznych, projektowania wnętrz, projektowania mebli, nowych technik tkanin artystycznych oraz szkła artystycznego. W 1994 r. dotychczasowy Państwowy Lwowski Instytut Sztuki Stosowanej i Dekoracyjnej przekształcono w Lwowską Narodową Akademię Sztuki, od 2004 r. uczelnia posiada status narodowej instytucji edukacyjnej. Struktura uczelni Uczelnia posiada pięć wydziałów akademickich, w tym jeden w Sewastopolu. Kosowski Instytut Sztuki Stosowanej i Dekoracyjnej, fakultet podnoszenia kwalifikacji, dział badań, studia podyplomowe i doktoranckie, rada naukowa ds. studiów doktoranckich i podyplomowych studiów w dziedzinach związanych ze sztuką, bibliotekę, muzeum, galerię sztuki współczesnej, redakcję wydawnictw naukowych i popularnonaukowych. Wydziały Wydział Wzornictwa Katedra Grafiki i Designu Katedra Projektowania Wnętrz i Kostiumów Wydział Sztuki i Rzemiosła Katedra Rzemiosła Tekstylnego Katedra Ceramiki Artystycznej Katedra Szkła Artystycznego Katedra Rzemiosła Drzewnego Katedra Metaloplastyki Wydział Sztuki i Konserwacji Dzieł Sztuki Katedra Konserwacji Dzieł Sztuki Katedra Malarstwa Monumentalnego Katedra Rzeźby Dekoracyjnej Katedra Sztuki Sakralnej Katedra Rysunku i Malarstwa Akademickiego Wydział Historii i Teorii Sztuki Katedra Zarządzania Sztuką Katedra Historii i Teorii Sztuki Katedra Nauk Humanistycznych Katedra Języków i Literatury Katedra Wychowania Fizycznego Wydział Grafiki i Architektury Wnętrz (w Sewastopolu) Absolwenci Bibliografia Witryna internetowa Katedry Historii i Teorii Sztuki Lwowskiej Narodowej Akademii Sztuki
Lvivski Otrubî, Berîslav

Lvivski Otrubî (în ucraineană Львівські Отруби) este un sat în comuna Vîsoke din raionul Berîslav, regiunea Herson, Ucraina. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației localității Lvivski Otrubî era vorbitoare de ucraineană (89,68%), existând în minoritate și vorbitori de rusă (3,97%). Note
Львовские Отрубы

Львовские Отрубы (укр. Львівські Отруби) — село в Тягинской сельской общине Бериславского района Херсонской области Украины. В 2022 году, во время вторжения России в Украину, село было захвачено. Освобождено ВСУ в ноябре 2022 года в ходе контрнаступления в Херсонской области. Почтовый индекс — 74323. Телефонный код — 5546. Код КОАТУУ — 6520680602. Население Население по переписи 2001 года составляло 126 человек. Языковой состав Родной язык населения по данным переписи 2001 года: Местный совет 74323, Херсонская обл., Бериславский р-н, с. Высокое, ул. Широкая, 2 Примечания Ссылки Львовские Отрубы на сайте Верховной рады Украины
Львівські Отруби

Львівські Отруби — село в Україні, у Тягинській сільській громаді Бериславського району Херсонської області. Населення становить 126 осіб. Населення Мовний склад Рідна мова населення за даними перепису 2001 року: Історія Російське вторгнення в Україну (з 2022) У березні 2022 року територія села була окупована російськими військами під час вторгнення на Херсонщину. Вранці 11 листопада 2022 року під час контрнаступу в Херсонській області, Збройні сили України визволили село з-під російської окупації. 26 листопада 2022 року працівниками ДСНС та зусиллями Саперів, в селі було виявлено тіла двох розстріляних мирних мешканців, що загинули під час окупації населеного пункту. Географія Селом тече річка Балка Короля. Люди В селі народився Калюжний Віктор Михайлович (нар. 1934) — комбайнер, новатор сільськогосподарського виробництва, Герой Соціалістичної Праці. Примітки Посилання Погода в селі Львівські Отруби [Архівовано 19 грудня 2011 у Wayback Machine.]
Lwowski Państwowy Uniwersytet Kultury Fizycznej

Lwowski Państwowy Uniwersytet Kultury Fizycznej (ukr. Львівський державний університет фізичної культури, ЛДУФК) – ukraińska sportowa szkoła wyższa we Lwowie. Uczelnia została założona w 1946 roku na bazie Lwowskiego Technikum Kultury Fizycznej (ukr. Львівський технікум фізичної культури) i nazywała się Lwowski Instytut Kultury Fizycznej (ukr. Львівський інститут фізичної культури, ЛІФК). W 1985 organizowano studia doktoranckie. W 1993 roku przy Lwowskim Państwowym Uniwersytecie Kultury Fizycznej został założony Halicki Regionalny Kompleks Nauczania i Nauki, który składa się z Lwowskiej Szkoły Kultury Fizycznej oraz Iwanofrankowskiego College Wychowania Fizycznego. W 2006 Instytut został przekształcony w Lwowski Państwowy Uniwersytet Kultury Fizycznej. W swojej historii uniwersytet przygotował ponad 12.000 specjalistów. Wśród absolwentów uniwersyteckich zostało 104 mistrzów i medalistów mistrzostw świata, Europy i Igrzysk Olimpijskich, 27 zasłużonych mistrzów sportu, ponad 130 mistrzów sportu klasy międzynarodowej, 121 zasłużonych trenerów, 5 zasłużonych pracowników kultury fizycznej i sportu. Wśród najbardziej znanych absolwentów Uniwersytetu - gimnaści Wiktor Czukarin i Bohdan Makuc, bokserzy Ołeksandr Usyk i Jewhen Chytrow, lekkoatleta Igor Ter-Owanesian, sztangista Ihor Szymeczko, kajakarze Michał Śliwiński i Wasyl Bereza, pięcioboista nowoczesny Paweł Ledniow, szermierze Wasyl Stankowycz, Wiktor Sidiak i Jana Szemiakina, biathlonistka Ołena Pidhruszna, biegaczka narciarska Kateryna Hryhorenko, strzelcy sportowi Artur Ajwazian i Ołeksandr Petriw, szachiści Wasyl Iwanczuk, Ołeksandr Bielawski i Anna Muzyczuk, piłkarze Andrij Bal, Wadym Tyszczenko, Andrij Husin i Stepan Jurczyszyn. Struktura Wydziały (ukr. - Факультети): teoretycznych i metodologicznych podstaw sportu, teorii i metodyki wychowania fizycznego, rekreacji i kultury fizycznej dla odnowy biologicznej, rehabilitacji fizycznej, anatomii i fizjologii, fiochemii i higieny, medycyny sportowej i valeologii, gier sportowych, piłki nożnej, lekkoatletyki, sportów atletycznych, sportów zimowych, sportów wodnych, szermierki, boksu i narodowych sportów walki, gimnastyki, choreografii, strzelectwa sportowego i sportów technicznych, turystyki, ekonomii i zarządzania sportowego, informatyki i kinezjologii, pedagogiki i psychologii, nauk humanistycznych, języków ukraińskiego i obcych , edukacji olimpijskiej. Bibliografia Oficjalna strona uczelni (ukr. • ang.) Informacja o uczelni na stronie osvita.com.ua (ukr.)
Львовский государственный университет физической культуры

Льво́вский госуда́рственный университе́т физи́ческой культу́ры имени Ивана Боберского (укр. Львівський державний університет фізичної культури) — высшее учебное заведение IV уровня аккредитации, расположенное во Львове. Основан в первые послевоенные годы, первоначально как техникум физической культуры. Ведущее физкультурное, спортивное учебное заведение Украины. Готовит преподавателей физического воспитания, тренеров по видам спорта, организаторов массового спорта и туризма, директоров спортивных школ, руководителей спортивных обществ и ведомств. Ежегодно в нём обучается более 2 000 студентов. История Выпускниками Львовского ГУФК являются более 120 заслуженных тренеров СССР, Украины и других стран. Среди них - выдающиеся спортивные наставники: В.А.Андриевский, Н.А.Калиниченко, Д.И.Оббариус, Ф.С.Кота, М.С.Герцик, А.И.Речкеман, И.А.Тер-Ованесян, М.Б.Маркевич, О.П.Сазонов, Г.Н.Пинский, Л.А.Матюшенко, и многие другие. Львовский ГУФК всегда являлся крупным центром спортивной науки. Среди его выпускников - выдающиеся деятели теории и методики спорта высших достижений - профессора, доктора педагогических наук: В.М.Зациорский, В.С.Келлер, С.М.Вайцеховский и другие. В стенах ЛГУФК воспитано более 300 чемпионов и призеров Чемпионатов мира, Европы и Олимпийских игр, 27 заслуженных мастеров спорта, свыше 130 мастеров спорта международного класса. Среди известнейших выпускников — Виктор Чукарин, Павел Леднёв, Георгий Прокопенко, Евгений Череповский, Василий Станкович, Михаил Сливинский, Игорь Кульчицкий, Лев Броварский, Ростислав Поточняк, Богдан Макуц, Анатолий Строкатов, Василий Иванчук, Вадим Тищенко, Андрей Баль, Андрей Гусин, Артур Айвазян, Александр Петрив, Вадим Резников, Яна Шемякина, Александр Усик и другие. Структура Кафедра теории и методики физического воспитания Кафедра теоретико-методических основ спорта Кафедра рекреации и оздоровительной физической культуры Кафедра физической реабилитации Кафедра анатомии и физиологии Кафедра биохимии и гигиены Кафедра валеологии и спортивной медицины Кафедра спортивных игр Кафедра футбола Кафедра легкой атлетики Кафедра атлетических видов спорта Кафедра зимних видов спорта Кафедра водных видов спорта Кафедра фехтования, бокса и национальных одноборств Кафедра гимнастики и хореографии Кафедра стрельбы и технических видов спорта Кафедра туризма Кафедра экономики, информатики и кинезиологии Кафедра педагогики и психологии Кафедра гуманитарных дисциплин Кафедра иностранных языков Ссылки Сайт львовского инфиза История и выпускники шахматной специализации ЛДУФК
Musée d'histoire de Lviv

Le musée d'histoire de Lviv est un musée situé à Lviv. Fondé en 1893, c'est un de plus vieux musées d'Ukraine. Les principaux locaux (des monuments architecturaux des xvie et xviiie siècles) sont tous situés sur la place du Marché dans les bâtiments des numéros 2, 4, 6 et 24 : Palais Korniakt, un précieux bâtiment historique datant de 1580. Dans ses salles, le traité de paix éternelle a été signé entre les représentants du Royaume de Russie et de la Confédération polono-lituanienne, qui a conduit à la division de l'Ukraine en deux parties. Le palais est ensuite devenu la propriété du prince héritier Stanislaw Zhevuski, puis de Jean III Sobieski, et en 1908, le musée, qui avait déjà été créé, a été baptisé du nom de Sobieski. Maison noire (it), siège du musée depuis 1940. Ancien Arsenal de la ville (en), bâtiment du musée depuis 1981. Palais Bandinelli, bâtiment du musée depuis 2005. Le musée historique de Lviv comprend également des départements tels que : « Le Lviv littéraire de la première moitié du xxe siècle » (rue Heroiv Maidanu (uk), 18, étage du jeudi), Musée du souvenir de Roman Shukhevych (uk) (rue Bilohorshcha (uk), 76a), musée historique et commémoratif d’Yevhen Konovalets (village de Zashkiv (en)), « Musée de l’histoire des sciences et de la technologie » dans l’ancien dépôt de tramway de la ville - un monument architectural de la fin du xixe siècle dans la rue Vitovskogo (uk). Galerie d'images Bâtiments Peinture Autres Références (it)/(uk) Cet article est partiellement ou en totalité issu des articles intitulés en italien « Museo storico di Leopoli » (voir la liste des auteurs) et en ukrainien « Львівський історичний музей » (voir la liste des auteurs). Portail des musées Portail de l’Ukraine