Посухів (Тернопільський район)

Посу́хів — село в Україні, у Бережанській міській громаді Тернопільського району Тернопільської області. Розташоване на річці Золота Липа, на заході району. До Посухова приєднано хутори Волосів та Зелений (Ґрюнфельдівка). Географія У селі є вулиці: Бережанська, Шевченка (колишня Ковпака), Кульчицької, Пушкіна, Стефаника та Шашкевича. Клімат Для села характерний помірно континентальний клімат. Посухів розташований у «холодному Поділлі» — найхолоднішому регіоні Тернопільської області. Історія Село Посухів росташоване на Опіллі (територія, яка входить ло Галичини). Воно знаходьться в долині, яку оточують невисокі гори (до 500 м.) вкриті хвойними, дубовими, буковими та мішаними лісами. Етнічний народ який проживає на цій території називається - ополянами. Ополяни - це один із видів гуцульського народу, адже гуцульський етнос поділяється на: гуцулів, бойків, покутян і ополян.[джерело?] Через село протікає річка Золота Липа. Назва села Посухів походить, ймовірно, від слова "посуха". Є така легенда, що колись на території села було величезне озеро, яке з часом почало висихати, а на осушених містях люди почали селитись. Перша писемна згадка — 7 квітня 1438 року. У 1438 році Посухів, разом із Заваловом, перебував у власності Станислава Завиші, молодшого внука Іваниша Унгаруса (Іван Угрин), шляхтича гербу і роду Сас. Рід Станислава був пізніше названий Завалівським, про що йдеться й у люстрації короля польського Казимира Ягеллонського. Згадується 30 січня 1447 року в книгах галицького суду. 1626 року внаслідок нападу татар село було повністю зруйноване. Під час 1-ї світової війни спалене. У 1909–1944 роках проходила залізниця Львів — Підгайці. Діяли «Просвіта» та інші українські товариства, кооператив. З 1 серпня 1934 року відповідно до закону про самоврядування (23 березня 1933 року) увійшло до складу сільської гміни Потутори. 12 червня 2020 року, відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України № 724-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Тернопільської області» увійшло до складу Бережанської міської громади. 19 липня 2020 року, в результаті адміністративно-територіальної реформи та ліквідації Бережанського району, село увійшло до складу Тернопільського району. Політика Парламентські вибори, 2019 На позачергових парламентських виборах 2019 року у селі функціонувала окрема виборча дільниця № 610038, розташована у приміщенні народного дому. Результати зареєстровано 486 виборців, явка 66,05%, найбільше голосів віддано за «Слугу народу» — 31,66%, за «Європейську Солідарність» — 13,79%, за Радикальну партію Олега Ляшка — 13,17%. В одномандатному окрузі найбільше голосів отримав Іван Чайківський (самовисування) — 56,19%, за Володимира Кісілевича (Слуга народу) — 15,24%, за Тараса Юрика (Європейська Солідарність) — 11,11%. Населення Населення — 650 осіб (2007). Дворів — 181. За даними перепису населення 2001 року мовний склад населення села був таким: Мова Розподіл населення за рідною мовою за даними перепису 2001 року: Пам'ятки Поселення «Посухів I» (ранній залізний вік); Поселення «Посухів II» (ранній залізний вік); дві церкви святого Архістратига Михаїла (1928, кам'яна, ПЦУ; 2010, кам'яна, УГКЦ), «фігура» Матері Божої. Зберігся цвинтар Українських Січових Стрільців (1916), де поховано 70 усусусів і 2 турецькі вояки, споруджено пам'ятник УСС (1994). У 2021 році розпочалися реставраційні роботи кам'яного муру довкола муру. На горі Лисоня у серпні 2006 року освятили каплицю у пам'ять про героїчні бої Українських Січових Стрільців. Споруджено памʼятний хрест на честь скасування панщини (1848) та памʼятний хрест на славу Божу (1873). Поблизу села є гідрологічна пам'ятка природи місцевого значення «Панські джерела». Соціальна сфера Працюють загальноосвітня школа I ступеня, клуб, бібліотека, ФАП. Військовий меморіал Цвинтар українських січових стрільців | Посухів | Військові некрополі України Відомі люди Народилися Кашараба Роман — український військовик, учасник російсько-української війни. Нестор Колодка (*1963) — український господарник, громадський діяч; Пришляк Олеся Михайлівна — лікар-стоматолог, волонтер. Томаєр Андрій - український військовик, учасник російсько-Української війни. Михайло Харишин (*1964) — український дипломат, історик; Мирон Шенклярський (*1937) — український інженер, науковець. Працювали Ірина Олексів (*1936) — українська вишивальниця; Примітки Література Іванів О., Мельничук Б., Олійник Г., Федечко М., Уніят В. Посухів // Тернопільщина. Історія міст і сіл : у 3 т. — Тернопіль : ТзОВ «Терно-граф», 2014. — T. 1 : А — Й. — С. 422—423. — ISBN 978-966-457-228-3. Жак О., Кулик Л. Посухів // Тернопільський енциклопедичний словник : у 4 т. / редкол.: Г. Яворський та ін. — Тернопіль : Видавничо-поліграфічний комбінат «Збруч», 2008. — Т. 3 : П — Я. — С. 122-123. — ISBN 978-966-528-279-2. Posuchów, wś, pow. brzeżański // Słownik geograficzny Królestwa Polskiego. — Warszawa : Druk «Wieku», 1887. — Т. VIII. — S. 852. (пол.) Посилання Посухів (Бережанський район) [Архівовано 23 вересня 2015 у Wayback Machine.] // Замки та храми України.