Башта водогону (Глухів)

Башта водогону в Глухові — пам'ятка архітектури місцевого значення, охоронний номер якої 112—См. Одна з головних визначних споруд міста Глухова Сумської області. Вежа була побудована наприкінці 20-х років XX століття, проте, незважаючи на свій молодий вік порівняно з іншими пам'ятками міста, вона є символом Глухова. Водонапірну вежу видно за десятки кілометрів від міста. Історія Проект міського водогону був розроблений у 1910 році харківським архітектором Йосипом Лазарєвим. До того часу мешканці Глухова брали воду з річки та озер, які були багатоводними та з чистою водою. Побудована мурована башта в 1928 році архітектором Розановим з бригадою на місці, де в XVIII столітті знаходились Путивльські ворота Глухівської фортеці. Вона призначалася для чисто технічних або, точніше, господарських потреб, але використовувалася навіть як загальноміський інформаційний щит і пожежна вежа. Будівля протягом 2005—2007 рр. була відреставрована в рамках Державної програми збереження пам'яток архітектури національного значення. Будівельники ТОВ «Анна» з м. Суми провели реставраційні та відновлювальні роботи на суму 398 тис. у 2005 р., а також 80 тис. та 200 тис. грн., відповідно. 3 серпня 2019 року відбулося загоряння на сходах між оглядовим майданчиком та мансардним поверхом. За словами співробітників МНС, там спалахнуло сміття. Силами бійців ДСНС джерело займання оперативно було погашено. Опис Башта водогону знаходиться між головними вертикалями стародавнього Глухова — Миколаївською та Трьох-Анастасієвською церквами, на протилежній від Інституту луб'яних культур стороні по вулиці Терещенків під номером № 40, неподалік будинку, де народився Микола Терещенко. Споруда збудована в 1928 році, коли цивільні інженери не розумілися на архітектурних стилях, — з безліччю декоративних елементів оздоблення. І тому створили її в унікальній нетрадиційній для свого часу архітектурній манері: круглий конусоподібний стовбур з легкою лекальною кривизною, яка надає інженерній споруді художнього образу, у верхній частині м'яко, з плавним вигином, переходить у розширений двох'ярусний циліндр з прямокутними віконними прорізами по всьому периметру, а по висоті — двома широкими плоскими «обручами». Циліндричний обсяг завершується карнизом з великими крученнями. Конусний дах вежі переходить в гостру химерну башточку, що несе два рівні горизонтальних парасольок, утворених великими звісами покрівлі. Під нижнім рівнем парасольок, над водогінним баком, є оглядовий майданчик, з якого відкриваються чудові краєвиди на місто та його мальовничі околиці. Під другим рівнем багатоярусної надбудови встановлений годинник з мелодійним боєм. Завершується вежа металевим шпилем. Загальна висота вежі становить 41 метр, місткість бака — 120 тонн, а його об'єм — 360 м3. Пластику архітектурних форм башти видно за багато кілометрів від міста. Зараз вежа водогону є справжнім домінантом Глухова та візитівкою міста. Після реставрації, вона стала популярним екскурсійним об'єктом. В ній внизу розміщена невеличка експозиція (музей), а силует самої вежі є незмінною емблемою Глухова. Цікаві факти Головною родзинкою вежі є внутрішні гвинтові сходи, кількість сходинок становить 186 штук. Галерея Примітки Джерела Неофіційний сайт Глухова, До 300-річчя гетьманської столиці — Водонапірна башта [Архівовано 21 січня 2021 у Wayback Machine.] (рос.) (Перевірено 21 жовтня 2011) Doroga.ua, Водонапірна башта [Архівовано 5 грудня 2020 у Wayback Machine.] (рос.) (Перевірено 21 жовтня 2011) Україна Інкогніта, Глухов. Забытая столица. Глухів та Башта [Архівовано 8 серпня 2020 у Wayback Machine.] (рос.) (Перевірено 21 жовтня 2011) Энциклопедия достопримечательностей, Водонапірна башта [Архівовано 4 березня 2016 у Wayback Machine.] (рос.) (Перевірено 21 жовтня 2011) Місто Древньої краси: туристична пам'ятка / уклад. О. Г. Лесненко. — Глухів. — 2009. — 15с. Дейнека А. И. Памятники архитектуры Сумщины. — Х.: Прапор, 1989. — 190—191с. (рос.) О. Мельник, А.Деркач, В.Єрмаков «Фотокнига», Суми.: В. «Корпункт», 2008 — 280с. Іл. — Укр. Рос. Коваленко А. Біля витоків: Про І. К. Кащенко, який будував водогінну вежу // Народна трибуна. — 2001. — 14 березня. Посилання Неофіційний сайт Глухова, История водоснабжения Глухова [Архівовано 28 січня 2021 у Wayback Machine.] (рос.) (Перевірено 14 лютого 2013)