NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Путейська (зупинний пункт, Херсонська дирекція Одеської залізниці)

Путейська — пасажирський залізничний зупинний пункт Херсонської дирекції Одеської залізниці. Розташована у Дніпровському районі Херсона Херсонська міська рада Херсонської області на лінії Херсон — Вадим між роз'їздом Антонівка (9 км) та станцією Херсон (4 км). Північний вихід до селища Текстильний, Південний вихід — до Бериславського шосе. Джерела Тарифное руководство № 4. Книга 1 (на 01.02.2025) (рос.) [Архівовано з першоджерела 07.02.2025.] Архангельский А. С., Архангельский В. А. Железнодорожные станции СССР: Справочник. В двух книгах. — М. : Транспорт, 1981.(рос.) Посилання Розклад руху приміських поїздів (з.п. Путейська (Херсонська область / Україна)) [Архівовано 20 жовтня 2014 у Wayback Machine.] о.п. Путейская
Свято-Дмитрівська церква (Старий Кривин)

Свято-Дмитрівська церква — православна церква (ПЦУ) село Старий Кривин Славутського району Хмельницької області. Це пам'ятка архітектури XVIII ст., збудована в стилі українського бароко. Опис Це незвичайна за своєю архітектурою культова споруда була побудована в 1763 році кривинською громадою майстрів-теслярів на кошти князя Станіслава Яблоновського, каштеляна Краківського. Дерев'яна, з такою ж дзвіницею, без жодного гвіздка, тризрубна, триглава з галереєю по всьому периметру. Квадратний у плані неф ширший бокових зрубів, апсида майже квадратна, бабинець сильно витягнутий. Така форма церкви у ті часи звалася «кораб». І дійсно вона нагадує корабель. Навколо головного корпусу вміло добудовано ще й «опасання» — криту галерею, котра була місцем народних зборів. З історії Також відомо про те, що кривинська греко — католицька дерев'яна церква згоріла через необережність пономаря на другий день Пасхи у 1762 році. Тим не менше, вже наступного року, за благословенням луцького і острозького єпископа Сильвестра Рудницького і за сприяння князя Яблоновського, замість погорілого було побудовано новий, теж дерев'яний, храм. Попри те, що Кривин знаходився відносно недалеко від Острога, місцева церква в цей час належала до Гощанського греко-католицького деканату. Цікаві факти Всередині храму зберігся ошатний іконостас із цікавими намісними іконами, роботи народних художників XVIII ст., і ще цікавіші Царські врата того ж XVIII ст. із різьбленими зображеннями євангелістів. Сучасне використання За весь час свого існування служби в церкві не припинялися. Церкву постійно підтримували в належному стані, як жителі села так і духовенство, і до цього часу вона зберегла свої форми. З 1988 року богослужіння в церкві проводить отець Василій Талашок. При церкві діє церковний хор в складі 12 чоловік. Прихожани, за сприянням місцевої влади та меценатів, до 1025-річчя Хрещення Русі та 250-ї річниці храму здійснили благоустрій навколишньої території, до господарських споруд підвели природний газ. З березня 2019 року парафія перейшла від УПЦ МП до Православної церкви України. Джерела Історія міст і сіл Хмельниччини (за працями Ю. Й. Сіцінського і М. І. Теодоровича). Навч. посібник / уп. Тимощук О. — Хмельницький: Поліграфіст — 2, 2011. — с. 336. Олександрович В. Найдревніший храм Славутчини / В. Олександрович // Пульс. — 2013. — 4 жовт. Пам'ятники містобудування та архітектури Української РСР (ілюстрований довідник-каталог). Т. 4 — К.: Будівельник, 1986 . — стор. 224. 225. Сапожник О. Храми Славутчини. / О Сапожник // Славутчина. — 2000. — 29 квіт. Теодорович М. І. Історико — статистичний опис церков та парафії Волинської єпархії. Т. 2. — Почаїв, 1889.
ФК Днипро

Днипро (на украински: ФК „Дніпро“) е украински футболен клуб от град Днипро. Печелил е два пъти шампионата на СССР. В украинската Премиер лига най-доброто постижение за отбора е 2-ро място през сезони 1992/93 и 2013/14. През сезон 2014/15 тимът успява да постигне един от най-значимите успехи в историята си, достигайки до финал в турнира Лига Европа. История Клубът е създаден през 1918 г. Успехи СССР Шампионат на СССР по футбол Шампион (2): 1983, 1988 Купа на СССР Носител (1): 1989 Суперкупа на СССР Носител (1): 1988 Купа на Федерацията по футбол на СССР Носител (2): 1986, 1989 Украйна Украинска Премиер Лига Вицешампион (1): 1993, 2014 Купа на Украйна Финалист (3): 1995, 1997, 2004 Евротурнири Лига Европа Финалист (1): 2015 Купа Интертото Финалист (1): 2006 Известни футболисти Анатолий Демяненко Генадий Литовченко Олег Протасов Олег Таран Вадимом Евтушенко Юрий Максимов Дмитрий Парфьонов Сергей Назаренко Нери Кастильо Осмар Ферейра Едуардо Алсидес Ролан Гусев Руслан Ротан Йевхен Коноплянка Български футболисти Георги Пеев: 2006 - (10 мача - 1 гол) Известни треньори Валерий Лобановский Йожеф Сабо Бернд Щанге Олег Протасов Владимир Безсонов Хуанде Рамос Мирон Маркевич Източници Офиц. сайт ((ru)) Фен сайт Форум ((ru)) Фен сайт ((en)) Украински футбол Архив на оригинала от 2009-03-02 в Wayback Machine.
FC Dniprò

L'FC Dniprò (en ucraïnès ФК "Днiпро") és un club ucraïnès de futbol de la ciutat de Dniprò. Història Evolució del nom: 1918: fundació del club com a equip de la BRIT 1925: reanomenat a equip de la fàbrica Petrovski 1926: reanomenat Petrovets Dniepropetrovsk 1936: reanomenat Stal Dniepropetrovsk 1947: fusió amb el club Dinamo Dnipropetrovsk 1949: reanomenat Metalurg Dniepropetrovsk 1962: reanomenat Dniepr Dniepropetrovsk 1992: reanomenat Dniprò Dniepropetrovsk Palmarès Lliga soviètica de futbol: 2 1983, 1988 Copa soviètica de futbol: 1 1989 Supercopa soviètica de futbol: 1 1988 Copa Federació soviètica de futbol: 2 1986, 1989 Jugadors destacats Anatoli Demiànenko Gennadiy Litovchenko Oleh Protasov Oleh Taran Vadim Yevtushenko Yuri Maximov Dmytro Parfenov Oleh Venglinsky Ruslan Rotan Andriy Rusol Volodímir Iezerski Serhí Nazarenko Enllaços externs (ucraïnès)(rus)(anglès) Web oficial (rus) Web no oficial (rus)(anglès) Fòrum (anglès) ukrainiansoccer Arxivat 2009-03-02 a Wayback Machine.
FK Dnipro

FC Dnipro er en fodboldklub hjemmehørende i den ukrainske by Dnipro, der ligger ved floden Dnepr. Klubbens gyldne periode var i slutningen af sovjettiden, hvor det blev til to mesterskaber i 1983 og 1988, samt en pokaltitel i 1989. I den ukrainske liga er det endnu ikke blevet til nogen titel. En andenplads i ligaen i 1993 er det nærmeste. Tre gange er pokalfinalen tabt. Titler Ukrainske mesterskaber (0): Ukrainske pokalturnering (0): Europæisk deltagelse
FK Dnjipro

Dnjipro je bio ukrajinski nogometni klub iz grada Dnjipra. Igrao je na stadionu Dnipro Arena. Povijest Klub je osnovan 1925. kao amaterska momčad tvornice Petrovskij. Godinu nakon ime se mijenja u Petrovec. Godine 1936. krenuli su s natjecanjem u nižem rangu SSSR-a pod nazivom Stal što je ukrajinski naziv za čelik. Godine 1947. ujedinili su se Stal i Dinamo iz Dnjipra. Od 1949. do 1961. nastupaju pod imenom Metalurh (Metalurg). Prvi veći uspjeh bilo je iznenađujuće polufinale svojetskog kupa 1954. gdje ih je dobio Spartak iz Jerevana. Godine 1961. velika je prekretnica u povijesti kluba bila potpisivanje ugovora s moćnom sovjetskom tvrtkom Jugmark. Taj sponzor mijenja ime kluba u Dnipro, koji se zadržao do danas. Godine 1968. trener kluba postaje Valerij Lobanovski. U 3 godine pod Lobanovskim dospjeli su do prve lige, i to do 6. mjesta. Godine 1973. i 1976. igraju opet polufinale kupa, no nisu prošli dalje. Godine 1978. ispali su iz 1. lige. Brzo su se vratili, no, od tad igraju relativno slabo i spašavaju se od ponovnog ispadanja. Nakon što su u Vladimir Jemec i Hennadij Žizdik počeli u duetu vršiti trenersku funkciju došli su do najvećih uspjeha dosad. Počeli su puno bolje igrati, kasnije završili i kao prvaci SSSR-a 1983. godine. Opet su naslov osvojili 5 godina poslije pod vodstvom Jevhena Kučerevskog. Godine 1985. igrali su u četvrtfinalu Lige prvaka gdje ih je nakon jedanaesteraca izbacio francuski Girondins de Bordeaux. Godina 1983., 1984., 1987., 1988. i 1989. bili su najbolja ukrajinska momčad u SSSR-u. Nakon raspada Sovjetskog Saveza postali su bitan faktor Ukrajinske Premier lige. U četvrtfinalu Lige prvaka opet su se našli i 1990., no ovaj ih je put izbacila portugalska Benfica s ukupno 4:0. Trofeji Sovjetska liga: 1983., 1988. Sovjetski nogometni kup: 1988./89. Sovjetski nogometni superkup: 1989. Federacijski kup SSSR-a: 1986., 1989. Ukrajinska Premier liga: 1992./93., 2013./14. Ukrajinski nogometni kup: 1994./95., 1996./97., 2003./04. Poznati igrači Poznati treneri Bernd Stange Oleg Protasov Juande Ramos Vanjske poveznice Službene stranice Arhivirana inačica izvorne stranice od 24. veljače 2011. (Wayback Machine)
FK Dnyipro

A Dnyipro (ukránul: Футбольний клуб Днiпро Днiпропетровськ, magyar átírásban: Futbolnij Klub Dnyipro Dnyipropetrovszk) egy ukrán labdarúgócsapat Dnyipróban. Egy évvel az Európa Liga döntője után a 2016/17-es szezon végén kiestek az élvonalból. Anyagi gondok miatt a 2017/18-as bajnoki szezont csak az ukrán harmadosztályban kezdhették meg. Története Sikerei Szovjetunió Szovjet bajnok 2 alkalommal (1983, 1988) Szovjet labdarúgókupa-győztes 1 alkalommal (1989) Szovjet labdarúgó-szuperkupa-győztes 1 alkalommal (1988) Ukrajna Európa-liga-döntős 1 alkalommal (2015) Külső hivatkozások A Dnyipro Dnyipropetrovszk hivatalos oldala Archiválva 2011. február 24-i dátummal a Wayback Machine-ben (oroszul)
FC Dnipro

FC Dnipro (în ucraineană Футбо́льний Клуб «Дніпро́») a fost un club de fotbal din orașul Dnipro, Ucraina. Palmares Campionatul URSS / Campionatul Ucrainei: 1983, 1988 Vicecampioană: 1987, 1989, 1992–93, 2013–14 Locul 3: 1984, 1985, 1992, 1995, 1996, 2001, 2004 Cupa URSS / Cupa Ucrainei: 1989 Finalistă: 1995, 1997, 2004 Supercupa URSS: 1989 Finalistă: 1984 Cupa Federației URSS:: 1986, 1989 Finalistă: 1990 Europa Jucători faimoși Antrenori Referințe Legături externe Site oficial Arhivat în 24 februarie 2011, la Wayback Machine.
FK Dnipro

FC Dnipro (ukrajinsko:ФК "Днiпро") je ukrajinski profesionalni nogometni klub iz mesta Dnipro. Trofeje Sovjetski pokal: 2 (rekord) 1986, 1989 Sovjetsko prvenstvo: 2 1983, 1988 Sovjetski super pokal: 1 1988 Drugi Pokal Intertoto: 1 2006 Višča liga: 1 1993 Ukrajinski pokal: 3 1995, 1997, 2004 Sovjetsko prvenstvo: 2 1987, 1989 Sovjetski pokal: 1 1990 Sovjetski super pokal: 1 1983 Druge pomembne trofeje Evropski pokal Četrtfinalisti v 1985, 1990 Sovjetsko prvenstvo Tretji v letih 1984, 1985 Višča liga Tretje mesto v letih 1992, 1995, 1996, 2001, 2004. Najboljši ukrajinska ekipa v Sovjetskem pokalu v letih 1983, 1984, 1987, 1988, 1989 Trenutna postava Znani igralci Trenerji Ligaška in pokalna zgodovina Zunanje povezave (Napaka : neprepoznana oznaka jezika: uk/ru/en) Uradna spletna stran (rusko) Neuradna spletna stran (Napaka : neprepoznana oznaka jezika: ru/en) Navijaški forum (angleško) Stran ukrajinskega nogometa
ФК Дњипро

ФК Дњипро (укр. ФК Дніпро) био је украјински фудбалски клуб из Дњепра. Клуб се такмичио у Премијер лиги Украјине. У сезони 2014/15, клуб је играо у финалу Лиге Европе. Бивши називи клуба 1918-1924: БРИТ (Брянський робітничий індустріальний технікум) 1925: Фудбалски тим Петровски фабрике 1926—1935: „Петровец“ 1936—1948: „Стаљ“ 1949—1961: „Металург“ 1962—2019: „ФК Дњепар Дњепропетровск“ Успеси Првенство СССР-а Првак (2): 1983, 1988. Друго место (2): 1987, 1989. Куп Федерација СССР-а Победник (2): 1986, 1989. Финалиста (1): 1990. Куп СССР-а Победник (1): 1989. Суперкуп СССР-а Победник (1): 1988. Финалиста (1): 1983. Премијер лига Украјине Друго место (2): 1992/93, 2013/14. Куп Украјине Финалиста (3): 1995, 1997, 2004. Лига Европе Финалиста (1): 2014/15. Остали успеси Четвртфинале Купа европских шампиона: 1984/85 (изгубио на пенале) и 1989/90. Треће место у Шампионату СССР-а: 1984, 1985. Треће место у Шампионату Украјине: 1992, 1995, 1996, 2001, 2004. Најбољи украјински клуб у шампионату СССР-а: 1983, 1984, 1987, 1988, 1989. Стадион Дом клуба од његовог настанка је био Стадион Метеор у Дњепропетровску. Стадион је отворен 1966. године и од тада је имао неколико реновирања, последње 2001. Међутим, 2002. након неколико учешћа у европским такмичењима, постало је јасно да је клубу потребан нови модеран стадион. Па због тога 2005. Pryvat Group почиње са градњом Дњепро Арене у центру Дњепропетровска. Своју последњу утакмицу на стадиону Метеор Дњепар је одиграо 2. септембра 2008. против Металиста Харков. Градња новог стадиона је почела 1. априла 2005, а градила га је Немачка компанија Hochtief. Градња је трајала 4 године, а стадион је званично отворен 14. септембра 2008, говором председника Украјине Виктора Јушченка, концертом познатих украјинских музичара и фудбалским мечом Дњепра против Динамо Кијева. Капацитет стадиона је 31.003 седећих места, а трошкови изградње се процењују на 40.000.000 евра. Тренутни састав Од 2. новембра 2017. Дњепар Дњепропетровск у лигашким и куп такмичењима Совјетски Савез Украјина Референце Спољашње везе Званчан сајт клуба Форум навијача Архивирано на веб-сајту Wayback Machine (4. новембар 2010) Сајт навијача
FK Dnipro

FK Dnipro (ukrainska: ФК "Днiпро", ryska: ФК "Днепр" - FK Dnepr) är en ukrainsk fotbollsklubb i Dnipro i östra Ukraina. Klubben spelar för närvarande i ukrainska 1:a ligan. Matchställ Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör FK Dnipro. Officiell webbsida Inofficiell webbsida
Katedrála svatého Jiří (Lvov)

Katedrála svatého Jiří (ukr. Собор святого Юра / Sobor svjatoho Jura) je barokně-rokoková katedrála lvovské archieparchie Ukrajinské řeckokatolické církve. Nachází se na náměstí svatého Jiří ve městě Lvov, v bývalém hlavním městě regionu Halič, který byl součástí Rakousko-Uherska. Historie Ve městě Lvov stála na tomto místě první pravoslavná katedrála již v dobách existence staré Rusi, v roce 1280. Po dobytí města polským králem Kazimírem III. byl vybudován nový kamenný kostel v letech 1363 až 1437. Nynější katedrála byla vystavěna v barokním stylu v letech 1744 až 1764. Jejím hlavním architektem byl Bernard Meretyn, pracoval sochař českého nebo německého původu Jan Jiří Pinsel. Původně patřila řeckokatolickému řádu baziliánů. Později byla vybudována naproti katedrále i rezidence řeckokatolických metropolitů. V roce 1946 byla katedrála řeckokatolické církvi zabavena a získala ji Ruská pravoslavná církev. Tento stav trval až do roku 1990, kdy byla řeckým katolíkům navrácena. Současnost Katedrála je chrámem Ukrajinské řeckokatolické církve a symbolem utrpení obyvatelstva během náboženského pronásledování této komunity. V kryptě katedrály se nacházejí i hrobky lvovských řeckokatolických metropolitů. Odkazy Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Katedrála svätého Juraja (Ľvov) na slovenské Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Katedrála svatého Jiří na Wikimedia Commons ДИБА, Ю. Першовзір архітектурної композиції Успенської церкви у Львові (ukrajinsky) ДИБА, Ю. Невикористані писемні свідчення про початки церкви св Юра у Львові (ukrajinsky) БОКАЛО, І., ДИБА, Ю. Печера василиска на святоюрському пагорбі у Львові (ukrajinsky) ДИБА, Юрій. Християнська символіка сюжетів про заснування Львова та Святоюрського монастиря (мотив покути та очищення) (ukrajinsky) Галерея світлин Собору Св. Юра (ukrajinsky) Cьогодні історики покажуть, як виглядав собор св. Юра у Львові у XIII столітті (ukrajinsky) Про собор святого Юра: Текст з путівника "Львів Сакральний", 2001 (ukrajinsky) Literatura ВУЙЦИК, В. У вирі форм та ліній бароко Archivováno 10. 8. 2016 na Wayback Machine.. In: Львівщина: історико-культурні та краєзнавчі нариси. Львів: Центр Європи, 1998. S. 126. (ukrajinsky) ДИБА, Ю. Загадки Святоюрської гори (міфи та реальність) In Вісник НТШ / Інформ. видання Світової ради НТШ. Львів, 1991. Число 39: Зима-весна. – 2008. S. 14-16. online (ukrajinsky) ДИБА, Ю. Обнови старшого собору св Юра у Львові в кінці XVII - наприкінці XVIII століть (ukrajinsky)
Sankt-Georgs-Kathedrale (Lemberg)

Die Sankt-Georgs-Kathedrale ist eine Kirche und Kathedrale der Ukrainischen griechisch-katholischen Kirche und befindet sich in der ukrainischen Stadt Lemberg. Geschichte Die heutige Kathedrale entstand an der Stelle der 1363–1437 erbauten, 1743–1744 abgebrochenen gotischen Kirche. Sie wurde nach dem Entwurf des Architekten Bernhard Meretyn errichtet. Der Grundstein wurde 1744 gelegt. Zwei Jahre später starb der griechisch-katholische Bischof Athanasius Scheptyzkyj (1686–1746), der seinen Nachlass zur Finanzierung der Bauarbeiten bestimmte. Nach dem Tod Meretins 1759 wurden die Bauarbeiten bis 1764 vom Klemens Fesinger geleitet. Die Außenarchitektur wurde 1772 fertiggestellt. Die Skulpturen sind Werk des Butschatscher Bildhauers Johann Georg Pinsel. Der Innenraum ist im Stil des Spätbarocks gestaltet. Die Kathedrale beherbergt eine Ikone der Gottesgebärerin, die durch Bischof Iosyf Shumliansky nach Lemberg gebracht wurde. Sie gilt als kostbare Reliquie. Im Jahre 1996 erfolgte eine Restauration zum 400. Jahrestag der Kirchenunion von Brest. Die Kathedrale stellt somit das bindende Symbol der ukrainischen griechisch-katholischen Kirche mit der Römisch-katholischen Kirche dar. In der St.-Georgs-Kathedrale befinden sich die Ruhestätten der griechisch-katholischen Kardinäle bzw. Metropoliten Sylwester Sembratowicz, Andrej Scheptyzkyj, Jossyf Slipyj, Wolodymyr Sternjuk und Myroslaw Ljubatschiwskyj. Weblinks Daten (englisch)
Cathédrale Saint-Georges de Lviv

La cathédrale Saint-Georges (en ukrainien : Собор святого Юра, translit. Sobor sviatoho Youra), située à Lviv en Ukraine, est une cathédrale de style baroque-rococo qui constitue le siège de l'archevêque de l'archéparchie de Lviv (en) (de rite byzantin rattaché à Rome). Histoire En 1280, le domaine faisant encore partie de la principauté de Galicie-Volhynie, il existait une église sur la colline Saint-Georges. Après que l'église, et le fort dans lequel elle se trouvait, eurent été détruits par Casimir de Pologne, on construisit une basilique pour l'église orthodoxe locale. En juillet 1700, le traité d'unification, entre le diocèse de Lviv (alors appelée Léopol en français) et le Saint-Siège, est signé, proclamant l'évêque de Lviv, Josef Sjoemljanski, membre de l'union de Brest. La construction de la cathédrale actuelle date de 1746-1762. Quand le siège du métropolite est transféré à Lviv, elle devient la principale église des gréco-catholiques ukrainiens. En 1946, la cathédrale est remise aux orthodoxes russes (patriarcat de Moscou) à l'occasion du pseudo-"synode d'union" de Lviv, qui supprima l'Église gréco-catholique en URSS sur ordre de Staline. Elle n'est rendue aux gréco-catholiques qu'en 1990. La cathédrale Saint-Georges, construite par l'architecte Bernard Meretyn, traduit aussi bien ses influences occidentales que celles de l'architecture baroque ukrainiennes. Les statues de saint Georges, du pape Léon Ier et de saint Athanase, au-dessus de l'entrée, sont de la main du sculpteur Johann Georg Pinsel. La relique la plus importante est celle de la Mère de Dieu, une icône miraculeuse du XVIIe siècle. On trouve aussi dans l'église les tombeaux de cardinaux gréco-catholiques, dont André Cheptytsky et Joseph Slipyi. Elle est inscrite au Registre national des monuments d'Ukraine sous le numéro : 46-101-9015. À côté de l'église, se trouvent un autre clocher, le palais baroque du métropolite, la salle capitulaire et le jardin intérieur. Notes et références (en) Cet article est partiellement ou en totalité issu de l’article de Wikipédia en anglais intitulé « St. George's Cathedral, Lviv » (voir la liste des auteurs). (nl) Cet article est partiellement ou en totalité issu de l’article de Wikipédia en néerlandais intitulé « Sint-Joriskathedraal (Lviv) » (voir la liste des auteurs). S. Model, "Le synode gréco-catholique de Lviv (1946), un montage soviétique", Istina, revue trimestrielle, t. LXVII, n°3, juillet-septembre 2022, pp. 327-342. Voir aussi Articles connexes Église des Saints Apôtres Pierre et Paul (Lviv) Liste des cathédrales d'Ukraine Liste des monastères ukrainiens Église et monastère des Bernardins (Lviv) Vieille ville de Lviv Baroque ukrainien Liens externes Ressource relative à la religion : GCatholic.org Portail du baroque Portail de l’Ukraine Portail du catholicisme Portail de l’architecture chrétienne
Katedrala sv. Jurja u Lavovu

Katedrala svetog Jurja (ukrajinski: Собор святого Юра), smještena je u Lavovu u Ukrajini. To je katedrala u barokno-rokoko stilu koja je sjedište nadbiskupa Lavovske nadbiskupije (bizantskog obreda u zajedništvu sa Svetom Stolicom). Godine 1280. na brdu svetog Jurja nalazila se crkva, budući da je posjed bio dio Galičko-Volinjskog Kraljevstva. Nakon što je Kazimir od Poljske uništio crkvu i utvrdu u kojoj se nalazila, sagrađena je bazilika za lokalnu pravoslavnu crkvu. U srpnju 1700. potpisan je ugovor o ujedinjenju između Lavovske biskupije i Svete Stolice, proglašavajući lavovskog biskupa Josefa Sjoemljanskog članom Brestske crkvene unije. Gradnja sadašnje katedrale datira od 1746. do 1762. godine. Kada se sjedište mitropolita prenijelo u Lavov, postala je glavna crkva ukrajinskih grkokatolika. Katedrala Svetog Jurja, koju je sagradio arhitekt Bernard Meretyn, odražava i zapadnjačke utjecaje i ukrajinsku baroknu arhitekturu. Kipovi svetog Jurja, pape Lava I. i svetog Atanazija iznad ulaza, djelo su kipara Johanna Georga Pinsela. Najvažnija relikvija je čudotvorna ikona Majke Božje iz 17. stoljeća. U crkvi se nalaze i grobnice grkokatoličkih kardinala, uključujući i Josifa Slipija. Sveukupno je taj herojski prelat u zatvorima i gulazima nedužan proveo 18 godina. Katedrala svetog Jurja upisana je u Nacionalni registar spomenika Ukrajine. Uz katedralu nalazi se još jedan zvonik, barokna metropolitanska palača, kaptol i unutarnji vrt. Galerija Izvori
Cattedrale di San Giorgio (Leopoli)

La Cattedrale di San Giorgio è una chiesa situata nella città di Leopoli, nell'Ucraina occidentale. Costruita tra il 1744 e il 1760 su una collina che domina la città, durante il XIX e il XX secolo, la cattedrale è stata la principale chiesa greco-cattolica ucraina di rito orientale. Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Cattedrale di San Giorgio Collegamenti esterni (EN) Cattedrale di San Giorgio, in GCatholic.org. Cattedrale di San Giorgio, su archINFORM. Cattedrale di San Giorgio, su encyclopediaofukraine.com. Cattedrale di San Giorgio, su lia.lvivcenter.org.
Catedrala Sfântul Gheorghe din Liov

Catedrala „Sfântul Gheorghe” din Liov (în ucraineană Собор святого Юра, transliterat: Sobor sveatoho Iura) este un monument istoric și de arhitectură construit în anii 1744-1760 după planurile arhitectului Bernard Meretyn. Piatra fundamentală a fost așezată de episcopul Atanasie Szeptycki, care a murit doi ani mai târziu. Acesta și-a lăsat prin testament întreaga avere pentru continuarea lucrărilor. Lăcașul a fost în secolul al XIX-lea și în secolul al XX-lea un reper simbolic pentru credincioșii greco-catolici aflați, pe rând, sub stăpânire austriacă, poloneză și sovietică. În anul 1945 autoritățile sovietice l-au scos din această catedrală și l-au arestat pe mitropolitul Iosif Slipîi, demersuri care au constituit primii pași în desființarea Bisericii Greco-Catolice din Ucraina. Din 1946 până în 1990 lăcașul a fost ocupat de Biserica Ortodoxă Rusă. În data de 12 august 1990 credincioșii greco-catolici grupați în Mișcarea Populară Ucraineană au intrat în posesia lăcașului. Două zile mai târziu consiliul de conducere al regiunii Liov a recunoscut dreptul Bisericii Greco-Catolice Ucrainene asupra catedralei, care a redevenit centrul spiritual al acesteia. Note