NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Tsori Gilod Synagogue

The Tsori Gilod Synagogue, known in more recent times as Beis Aharon V'Yisrael Synagogue (transliterated from Hebrew as "The House of Aaron and Israel"), is an Orthodox Jewish synagogue, located at 4 Brativ Mikhnovskykh Street, in Lviv, in the Lviv Oblast of Ukraine. History The Tsori Gilod Synagogue is the only remaining functioning synagogue in Lviv. Designed by Albert Kornblüth in the Baroque style, the synagogue was completed in 1925. The construction was financed by Jewish charity "Tsori Gilod" (Polish: Cori Gilod; transliterated from Hebrew as "Healing Balm"), and was designed to accommodate 384 worshipers. During World War II, the synagogue building was repurposed by the Nazis as a horse stable. After 1945, under the Soviet regime, the synagogue was used as a warehouse. In 1989, the building was returned to the Jewish community. It was renovated from 1995 to 1997, and again from 1999 to 2000. In 2004–5, under the initiative of HGSS Friends of Lviv (a charity associated with Hampstead Garden Suburb Synagogue in London), and with substantial funding from the Rohr family of New York and Miami, it underwent a major interior renovation under the direction of architect Aron Ostreicher. At the same time the magnificent artwork on the walls and ceilings was restored. These murals of the synagogue are some of the few surviving synagogue paintings in Ukraine. Unfortunately, due to an unprofessional renovation they have lost a touch of the author's soul and their authentic values. Gallery See also History of the Jews in Ukraine List of synagogues in Ukraine References External links Gelston, Józef (1997). "Synagogi Lwowa" [Synagogues in Lviv] (in Polish). Wydawnictwo "Centrum Europy". "Tsori Gilod Synagogue, Lviv". HGSS Friends of Lvov Association. London, UK. Archived from the original (images) on 27 February 2012. "Home". HGSS Friends of Lvov Association. London, UK. Archived from the original on 16 January 2013. "Hampstead Garden Suburb Synagogue in London supports Beis Aharon V'Yisrael Synagogue in Lvov". HGSS Friends of Lvov Association. London, UK. Archived from the original on 13 March 2005.
Synagoga Cori Gilod we Lwowie

Synagoga Cori Gilod we Lwowie – synagoga znajdująca się we Lwowie przy ulicy Braci Michnowskich 4, dawniej zwanej Króla Leszczyńskiego. Jest obecnie jedyną czynną przedwojenną synagogą we Lwowie, jak i całym obwodzie lwowskim. Jest również jedną z dwóch wolno stojących bożnic w mieście, które przetrwały II wojnę światową. Historia Synagoga została zbudowana w 1924 roku według planów architekta Alberta Kornbluta. Fundusze na budowę wyłożyło towarzystwo dobroczynne Cori Gilod. Podczas II wojny światowej, po wkroczeniu wojsk niemieckich do Lwowa w 1941 roku, synagoga została zdewastowana. Przez wiele lat po zakończeniu wojny była wykorzystywana jako magazyn. W 1989 roku została zwrócona lwowskiej gminie żydowskiej i ponownie dostosowana do funkcji kultowych. W latach 1995–1997 i 1999–2000 została gruntownie wyremontowana. Synagoga jest obecnie jedyną bożnicą żydowską we Lwowie, w której regularnie odbywają się nabożeństwa. Rabinem synagogi jest chasyd z Karlin-Stolin, Mordechaj Szlomo Bold, więc wspólnota religijna stała się znana jako „Beit Aaron we Israel” – „Dom Aarona i Israela”, jak nazywany przez wielu instytucji chasydów Karlin. We wnętrzu synagogi, na suficie i ścianach: wschodniej, północnej i południowej zachowały się oryginalne malowidła naścienne. Linki zewnętrzne Synagoga Cori Gilod we Lwowie na portalu Wirtualny Sztetl Józef Helston – Synagogi Lwowa
Синагога Цори Гилод (Львов)

Синагога «Цори Гилод» (иврит Исцеляющий бальзам) — действующая синагога львовской иудейской общины, находится во Львове на улице Братьев Михновских, 4 (бывшая улица Московская) в районе Привокзальной. В 1912 году благотворительное общество «Цори Гилод» (иудеи-ортодоксы) получило разрешение городского магистра на перестройку здания члена общества Мозеса Грифельда, построенного ещё в 1897 году, под синагогу, и открыло в нём молитвенный дом с двумя залами. Работы проходили с 1923 по 1925 годы по проекту архитектора Альберта Корнблута. Молельный зал площадью более 200 квадратных метров был рассчитан на 384 сидячих места, две галереи для женщин были украшены богатой резьбой. Зимой 1935—1936 года проходили работы по росписи синагоги художником Максимилианом Кугелем и проведению электроосвещения электротехником Вильгельмом Аписдорфом. К празднику Песах 1936 года работы были завершены, и синагога «Цори Гилод» стала одной из самых красивых синагог Львова. На восточной стене изображены грифоны, держащие скрижали с заповедями, напротив — раскрытая Тора. На фризе изображены эмблемы двенадцати колен Израилевых. На северной и южной стенах художник изобразил музыкальные инструменты, гробницу Рахели, стены старинного Бейт-а-Мидраша, интерьер храма Соломона и скрижали Завета над горой Синай. Главный зал с центральным светильником был украшен витражом в форме звезды Давида. Во время немецкой оккупации Львова синагога служила в качестве склада и поэтому не была разрушена; в послевоенные годы также использовалась под склад. В 1989 году её вернули львовской иудейской общине. При раввине Авруме Розентале при синагоге начали действовать Ешива и воскресная школа. Ешива получила название «Бейс Аарон ве-Исроэль», ее возглавлял львовянин Хаим Голубицкий, прадед которого был раввином в Белой Церкви. С большим воодушевлением и надеждой восприняла Львовская еврейская община возрождение религиозной еврейской жизни, так, что новым именем начали называть и саму синагогу — «Бейс Аарон ве-Исроэль». В 1990-1991 годах был проведен ремонт: добавлено освещение, заменен пол, под полом были проложены трубы отопления, обустроена комната для ешивы и кабинет для раввина. Одноэтажная пристройка во дворе синагоги, где находился станок для изготовления мацы, была перестроена под общежитие для ешивы, кошерную кухню, микве и комнату для гостей. В настоящее время богослужения проводит раввин Мордехай Шломо Болд. В 2007 году был закончен ремонт синагоги по проекту израильского архитектора Аарона Острайхера. В интерьере синагоги сохранилась полихромная живопись. . См. также Синагоги Львова Синагога на Угольной Большая предместная синагога (Львов) Бейт Хасидим (Львов) Золотая Роза (синагога) Темпль (Львов) Старокладбищенская синагога во Львове Еврейские кладбища во Львове Ссылки Синагога на вул. Братів Міхновських, 4 Ремонт и реконструкция синагогальных зданий Литература Гельстон Й. Синагоги Львова // Галицька брама, жовтень 1997, № 10-11 (34-35). — С.10-11, 15. Дорфман Б. Синагога «Цори гилод» — Бейс аарон ве Исраэль
Бейс Аарон ве-Ісроель

Синагога товариства «Цорі Ґілод» (івр. צרי גלעד, «Пахощі Гілеаду») — синагога у Львові на вулиці Братів Міхновських. Повернута єврейській громаді у 1989 році. Історична назва — «Цорі Ґілод», відома також як синагога «Бейс Аарон ве-Ісроель». Історія 1897 року Мозес Гріфель звів одноповерховий будинок на ділянці між вулицями братів Міхновських і Хотинською. 1912 року його придбало товариство «Цорі Ґілод» (івр. צרי גלעד, «бальзам Гілеаду»), засноване 1899 року рабином Йоахимом Ґутманом. Приміщення було пристосовано під молитовний дім. Отримавши дозвіл від магістрату, у 1923—1925 роках товариство спорудило нову синагогу за проєктом Альберта Корнблюта. У радянський час використовувалась як склад. 1989 року передана єврейській громаді. При рабині Аврумі Розенталі при синагозі почали діяти єшива і недільна школа. Єшива отримала назву «Бейс Аарон ве-Ісроель», її очолював львів'янин Хаїм Голубицький, прадід якого був рабином у Білій Церкві. З великим захопленням і надією сприйняла львівська єврейська громада відродження релігійного єврейського життя, так, що новим ім'ям почали називати і саму синагогу — «Бейс Аарон ве-Ісроель». У 1990—1991 роках проведено ремонт. Прибудова синагоги, де знаходився верстат для виготовлення маци, була перебудована під гуртожиток для єшиви, кошерну кухню, мікве і кімнату для гостей. В інтер'єрі збереглись одні з небагатьох в Україні синагогальних розписів, автором яких є Максиміліан Куґель. Архітектура Будівля прямокутна у плані, складається з молитовної зали 14,2×14 м і допоміжних приміщень. Поруч, зі сторони вулиці братів Міхновських має подвір'я. Східний фасад утворює єдину лінію із забудовою вулиці Хотинської. В обидвох фасадах високі вікна з півциркульними завершеннями. У фальшивому склепінні влаштовано ліхтар (зараз ошальований). В інтер'єрі влаштовано двоярусні галереї. Галерея Примітки Джерела Бойко О. Синагога Цорі Гільод // Синагоги Львова. — Львів : ВНТЛ-Класика, 2008. — С. 155—158. — ISBN 966-8849-30-2. Гельстон Й. Синагоги Львова // Галицька брама. — № 10—11 (34—35). — жовтень-листопад, 1997. — С. 6—9, 15. Кравцов С. Синагоги Західної України, стан і проблеми вивчення // Вісник інституту «Укрзахідпроектреставрація». — № 2. — Львів, 1994. — С. 10—16. Пархомовський А. Становлення відродженої громади // Галицька брама. — № 10—11 (34—35). — жовтень-листопад, 1997. — С. 4—5. Посилання Синагога Бейс Аарон ве Ісраель (Цорі Ґілод), Львів. karpaty.rocks. Процитовано 19 березня 2023.: Обслуговування CS1: Сторінки з параметром url-status, але без параметра archive-url (посилання) Євгеній Іпатов (3 липня 2015). «Дім Аарона і Ізраеля», або дивом вціліла львівська синагога. photo-lviv.in.ua. Фотографії старого Львова. Архів оригіналу за 25 травня 2019. Процитовано 19 березня 2023. Євген Гулюк, Оксана Бабенко (23 травня 2019). «Бальзам» для душі. Товариство «Цорі Ґільод» і діюча синагога у Львові. velychlviv.com. Релігійний інтернет-ресурс «Духовна велич Львова». Архів оригіналу за 15 серпня 2022. Процитовано 19 березня 2023.
Árpád-Linie

Die Árpád-Linie war eine ungarische Festungslinie im Zweiten Weltkrieg, die zwischen 1941 und 1944 in den nordöstlichen und östlichen Karpaten an der Grenze des Königreichs Ungarn errichtet wurde. Es wurde nach Árpád, dem Oberhaupt der ungarischen Stämme, benannt. Die Hauptfunktion der Linie bestand darin Siebenbürgen, das Szeklerland und die Karpato-Ukraine von Angriffen aus dem Osten (Sowjetunion) her zu schützen. Die Linie war als Hauptverteidigungslinie gestaltet. Dieser Linie vorgelagert lagen die Linien Hunyad-Linie und Prinz-Eugen-Linie. Die Linie war als flexible Verteidigungslinie ähnlich der finnischen Mannerheim-Linie oder der israelischen Bar-Lew-Linie konzipiert. Bilder Einzelnachweise
Linia Arpada

Linia Arpada (węg. Árpád-vonal) – linia obronna mająca chronić Królestwo Węgier przed atakiem Armii Czerwonej, zbudowana w latach 1943–1944 na zboczach Karpat Wschodnich. Na terenie Pierwszej Republiki Słowackiej linia ciągnęła się równoleżnikowo na odcinku 600 km od Przełęczy Dukielskiej na zachodzie do Przełęczy Jabłonickiej na wschodzie. Umocnienia te miały służyć m.in. osłonie granicy GG i Słowacji między przełęczami Łupkowską i Dukielską oraz połączyć niemiecką linię obronną Wisła-San z węgierską linią Arpada. Zgodnie z życzeniem władz III Rzeszy, projekt ten został zaakceptowany przez prezydenta Tiso i ministra obrony Čatloša podczas ich wizyty w Niemczech. Na zachodzie, po stronie północnej, elementy umocnień linii znajdowały się w Beskidzie Niskim, Pogórzu Bukowskim i Bieszczadach. Obronę na Linii Arpada organizowała 13 Dywizja Piechoty ze składu 1 Armii Węgierskiej. Linia obrony nie była ciągła i składała się z niezależnych punktów oporu. W okolicach Jasiny na powierzchni kilkudziesięciu kilometrów kwadratowych rozmieszczono 50 betonowych schronów bojowych, wielką liczbę betonowych pojedynczych stanowisk strzeleckich, przeszkód przeciwczołgowych i zasieków. Wojska radzieckie przełamały obronę 28 września 1944, obchodząc obronę przez masyw Świdowca. Obrońcy, straciwszy 2/3 stanu osobowego, zostali zmuszeni do wycofania się z zajmowanych pozycji. Przed Przełęczą Użocką również stworzono potężny węzeł obrony. Na zboczach gór zbudowano wiele kilometrów okopów oraz rozmieszczono 30 betonowych і 60 drewniano-ziemnych schronów. Równie dobrze umocniony był kierunek mukaczewski. Umocnienia składały się z 2 potężnych węzłów obrony typu polowego na przełęczach oraz 6 węzłów długotrwałej obrony, osłaniających dolinę Latoricy, w tym przeszkód przeciwczołgowych, pól minowych, zawałów leśnych oraz 95 żelbetonowych i 37 drewniano-ziemnych schronów bojowych. Na kierunku chusteńskim, w skład którego wchodziły umocnienia w okolicy wsi oraz jeziora Synewyr, rozmieszczono 5 węzłów obrony za przełęczami oraz węzeł typu polowego na granicy państwowej. Osłaniały one doliny rzek Terebla i Rika. Od wsi Majdan do przełęczy dolina przegrodzona była 11 liniami przeszkód i ochraniana przez 40 betonowych schronów i 15 drewniano-ziemnych. Na Linii Arpada tylko na odcinku 4 Frontu Ukraińskiego naliczono 99 punktów oporu, 759 betonowych schronów bojowych, 394 drewniano-ziemne schrony bojowe, 439 odkrytych stanowisk ogniowych, 400 km okopów i transzei, 135 km rowów przeciwpancernych. Jeden z największych bunkrów w rejonie miejscowości Wełyka Hrabiwnycia k. Swalawy jest udostępniony do zwiedzania. Literatura Szabó János József: Az Árpád-vonal. A Magyar Királyi Honvédség védelmi rendszere a Keleti-Kárpátokban 1940–1944, Budapest, Timp kft. kiadó, 2002, ISBN 963-204-140-2 (węg.) Szabó János József: Az Árpád-vonal (2002) (węg.) Grecsko A. A.: A Kárpátokon át, Budapest, Zrínyi Katonai Kiadó, 1977, ISBN 963-326-244-5 (węg.) Przypisy
Beloretschenski

Beloretschenski (russisch Белореченский) ist der Name folgender Ortschaften in Russland: Beloretschenski (Irkutsk), Siedlung städtischen Typs in der Oblast Irkutsk Beloretschenski (Archangelsk), ländliche Siedlung in der Oblast Archangelsk Beloretschenski (Rjasan), ländliche Siedlung in der Oblast Rjasan Beloretschenski (Stawropol), ländliche Siedlung in der Region Stawropol Beloretschenski (Swerdlowsk), ländliche Siedlung in der Oblast Swerdlowsk Beloretschenski (Wolgograd), ländliche Siedlung in der Oblast Wolgograd Beloretschenski (Woronesch), Dorf in der Oblast Woronesch
Biłoriczenśkyj

Biłoriczenśkyj (ukr. Білоріченський) – osiedle typu miejskiego na Ukrainie, w obwodzie ługańskim, w faktycznie niefunkcjonującym rejonie ługańskim, od 2014 pod kontrolą marionetkowej, zależnej od Rosji Ługańskiej Republiki Ludowej. W 2001 liczyło 3958 mieszkańców, spośród których 982 wskazało jako ojczysty język ukraiński, 2958 rosyjski, 3 mołdawski, 8 białoruski, 1 ormiański, 1 niemiecki, 4 inny, a 1 osoba się nie zadeklarowała. Przypisy
Белореченский

Белореченский — название населённых пунктов в России: Белореченский — посёлок в Верхнетоемском муниципальном округе Архангельской области. Белореченский — посёлок в Новониколаевском районе Волгоградской области. Белореченский — хутор в Подгоренском районе Воронежской области. Белореченский — посёлок городского типа в Усольском районе Иркутской области. Белореченский — посёлок в Кировском горсовете Мурманской области, упразднён в 1959 году. Белореченский — посёлок в Шиловском районе Рязанской области. Белореченский — посёлок в Белоярском муниципальном округе Свердловской области. Белореченский — посёлок в составе города Кисловодск Ставропольского края. Украина Белореченский — посёлок в Лутугинском районе Луганской области. См. также Белореченский район Белореченский каскад ГЭС Белореченский переулок Белореченская Белореченск
Ново Нордиск

Novo Nordisk е датска фармацевтична компания, лидер в производството на лекарства за диабетици. Дейност Създадена е през 1989 г. след сливането на двете датски компании Novo Industri A/S (Novo Terapeutisk Laboratorium) и Nordisk Gentofte A/S (Nordisk Insulinlaboratorium), днес Novo Nordisk е световен лидер в производството на лекарства срещу диабета. Има производствени мощности в девет страни и филиали или офиси в пет страни. Освен в борбата с диабета, компанията разработва и продукти за лечение на хемофилията и хормона на растежа. Благодарение на многообещаващите препарати Wegovy и Ozempic, имитиращи действието на хормона GLP-1 (глюкагоноподобен пептид-1) и помагащи да се намали теглото, акциите на компанията се увеличават над 4 пъти от края на 2018 г., и през 2023 г. Novo Nordisk за кратко става най-скъпата компания в Европа с капитализация 421 млрд. щ.д. Постижения на фирмата 1923 – Започва производството на инсулин под ръководството на нобеловия лауреат Аугуст Крог. 1932 – Разкрива се болница за изследвания в областта на лечението и профилактиката на диабета „Steno Memorial Hospital“. 1961 – Разработен е първият неутрален разтворим инсулинов препарат. 1964 – Въведен е първият предварително приготвен смесен инсулин. 1973 – Разработен е монокомпонентният (MC) инсулин – най-пречистеният инсулинов препарат. 1981 – Въведен е човешки монокомпонентен (HM) инсулин – първият в света човешки инсулинов препарат. 1985 – Разработена е NovoPen – първата в света инсулинова писалка. 1989 – В резултат от сливането на компаниите Novo Industri A/S и Nordisk Gentofte A/S е създаден Novo Nordisk – лидерът на световния пазар по производство на инсулин. 1992 – Мемориалната болница Steno и болницата Hvidøre се обединяват в Диабетичен център Steno. 1996 – На пазара е пуснат проконвертинът NovoSeven за лечение на хемофилия. 2000 – Novo Nordisk се разделя на три отделни компании под егидата на групата Novo (Novo Holdings A/S): Novo Nordisk, Novozymes и NNIT. 2001 – Представен е InDuo – първият в света комбиниран глюкомер и система за инжектиране на инсулин. 2001 – Novo Nordisk става притежател на контролния пакет акции на бразилската фармацевтична компания Biobrás. Бележки
Novo Nordisk

Novo Nordisk A/S es una empresa farmacéutica danesa.​ Surge de la fusión de las compañías danesas Novo Industri A/S y Nordisk Gentofte A/S en 1989. Es una de las empresas líderes en el segmento de las insulinas y cuidados de la diabetes en general. También actúa en los segmentos de tratamientos contra enfermedades como la hemofilia (control de la hemostasia), tratamientos con hormona del crecimiento y tratamientos de terapia de sustitución hormonal. Se la considera la mayor empresa de Dinamarca y una de las más grandes farmacéuticas de Europa. Cotiza en el OMX Copenhague 25, el principal índice bursátil del país, en el cual tiene una ponderación o peso del 33,27%. Novo Nordisk es una empresa internacional que produce sus productos en 7 países, con oficinas o subsidiarias en 76 países. Emplea a más de 40.300 personas en todo el mundo y sus productos se venden en 179 países. Novo Nordisk es un miembro de pleno derecho de la European Federation of Pharmaceutical Industries and Associations (EFPIA).​ En 2010 Novo Nordisk fue considerada como la 25 entre las 100 mejores compañías para trabajar, por la revista Fortune.​ Véase también Diabetes Insulina Industria farmacéutica OMX Copenhague 25 Semaglutida Referencias
Novo Nordisk

La Novo Nordisk A/S è una multinazionale danese che opera nel settore farmaceutico. È specializzata in particolare nella cura del diabete, dell'emofilia, dei disturbi della crescita (ormone della crescita) e della terapia ormonale sostitutiva. È il produttore del 49% dell'insulina globale. Nella cura del diabete ha una quota di mercato del 25%. In Italia ha una sede a Roma e, dopo l'acquisizione di Catalent, un importante stabilimento ad Anagni (già proprietà di Bristol-Myers Squibb). L'azienda è controllata per il 28,2% circa del capitale e 77,2% dei voti da Novo Holdings A/S. Storia Novo Nordisk nacque nel 1989 dalla fusione di due aziende danesi con 65 anni di esperienza, Novo e Nordisk. Nordisk nasce nel 1923 come laboratorio per la produzione di insulina ad opera di August & Marie Krogh, Hans Christian Hagedorn e August Kongsted. Con la stessa vocazione, sorge Novo Terapeutisk Laboratorium nel 1925, ad opera dei fratelli Pedersen già impiegati in Nordisk. Nel 1973 Novo Terapeutisk Laboratorium A/S si fonde con Novo Industri A/S, una sua controllata e assume tale denominazione: nel 1981 si quota alla Borsa di New York. Nel 1981 Novo Industri produceva il 33% dell'insulina mondiale, secondo produttore dietro lo storico rivale Eli Lilly, (il terzo produttore era Nordisk) ed il 60% di quella europea nonché il 50% degli enzimi industriali nel mondo. Nel 1982 Novo commercializza la prima insulina ricavata da modificazione genetica dell'insulina suina. Nel 1989 Novo Industri A/S e Nordisk Gentofte A/S si fondono per creare Novo Nordisk. Numeri Nel 2012 ha ottenuto un fatturato di 10,5 miliardi di euro, utili per 2,87 miliardi di euro, 72,2 miliardi di capitalizzazione. Ha 7 stabilimenti di produzione nel mondo, 35 000 dipendenti e 23 milioni di pazienti curati. Nel 2023 è diventata la società a massima capitalizzazione in Europa con 427,4 miliardi di dollari, anche grazie al farmaco antiobesità Wegovy. Il 75% dei ricavi ed il 65% dell'Ebit deriva dalla vendita di prodotti per la cura del diabete. Il 22 dicembre 2025 la Food and Drug Administration ha approvato la versione in pillole del farmaco dimagrante Wegovy, che sarà disponibile a partire dal gennaio del 2026. Note Voci correlate Team Novo Nordisk Diabete Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Novo Nordisk Collegamenti esterni (EN) Sito ufficiale, su novonordisk.com. Novo Nordisk (canale), su YouTube.
Novo Nordisk

Novo Nordisk A/S – duńskie przedsiębiorstwo farmaceutyczne. Powstało w wyniku fuzji dwóch duńskich firm: Novo Industri SA i Nordisk Gentofte SA w 1989. Jest jednym ze światowych liderów w produkcji insuliny. Zajmuje się m.in. wytwarzaniem środków dla pacjentów chorych na hemofilię; hormonu wzrostu oraz środków dla terapii hormonalnej. Novo Nordisk uważana jest za największą duńską firmę farmaceutyczną. Zatrudnia 32 500 osób i sprzedaje swoje produkty w 179 krajach świata. Przypisy Linki zewnętrzne Oficjalna strona internetowa przedsiębiorstwa
Novo Nordisk

Novo Nordisk é uma indústria farmacêutica dinamarquesa. A empresa mantém instalações industriais em sete países, além de filiais e escritórios presentes em outros oitenta. A Novo Nordisk fabrica e comercializa produtos e serviços farmacêuticos, especificamente de diabetes. Seu principal produto é o medicamento semaglutida, usado no tratamento de diabetes com a marca Ozempic e obesidade com a marca Wegovy. A Novo Nordisk também está envolvida no gerenciamento de hemostasia, terapia com hormônio de crescimento e terapia de reposição hormonal. A empresa fabrica vários medicamentos sob diversas marcas, incluindo Levemir, Tresiba, NovoLog, Novolin R, NovoSeven, NovoEight e Victoza. É a maior produtora de insulina do mundo, produzindo e fornecendo cerca de 50% do mercado. História Fundada em 1923, foi criada a partir da fusão de duas outras empresas, ambas datando de 1920. No Brasil Possui industrias em Araucária (Paraná) e filial na cidade de Montes Claros, no norte do estado de Minas Gerais. Em Portugal A afiliada portuguesa da empresa chama-se Novo Nordisk Comércio de Produtos Farmacêuticos. A sua sede situa-se na Quinta da Fonte, concelho de Oeiras. Ver também Fundação Novo Nordisk Referências Ligações externas «Página oficial da Novo Nordisk em Portugal»
Novo Nordisk

Novo Nordisk este o companie farmaceutică din Danemarca, lider mondial în producția de insulină și de medicamente pentru tratarea diabetului. Compania are în prezent (octombrie 2008) aproximativ 25.800 de angajați în 79 de țări și își comercializează produsele în peste 179 de țări. Compania este prezentă și în România, unde are 60 de angajați și o cifră de afaceri de 25 milioane euro în anul 2009. Note Legături externe www.novonordisk.com - Site web oficial
Novo Nordisk

Novo Nordisk är ett danskt läkemedelsföretag, och ett av nordens största bolag. som är världsledande inom diabetes, bioteknik och biomedicin. Verksamheten grundades år 1923 som Nordisk Insulinlaboratorium, som senare blev Nordisk Gentofte A/S. Bakom detta stod nobelpristagaren i medicin August Krogh, Hans Christian Hagedorn och August Kongsted. Novo Nordisk ägs till stor del genom en stiftelse. Företaget äger även NNIT, ett i Danmark ledande företag inom IT-lösningar, och företaget NNE, ett tekniskt konsultbolag inom läkemedel och bioteknik. År 1989 fusionerades Nordisk Gentofte A/S med Novo Industri A/S och bildade Novo Nordisk.. Företaget utvecklar och tillverkar läkemedel som diabetesläkemedlen Tresiba, hemofili och hormoner. Novo Industri A/S hade 1986 köpt den danska delen av Ferrosan. I företagets logotyp ingår en bild av den forntida egyptiska guden Apis. Se även Semaglutid Källor Noter