NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Дзвінкова криниця

«Дзвінкова криниця» — стародавнє джерело, розташоване поблизу колишнього Києво-Межигірського монастиря — основного монастиря Запорозького козацтва, гідрологічна пам'ятка природи місцевого значення. Опис Гідрологічна пам’ятка розташовується на території Старопетрівського лісництва ДП «Київська лісова науково-дослідна станція» – квартал 163 виділ 12, в адміністративних межах Новопетрівської сільської ради Вишгородського району та займає площу 2,5 га. Об’єкт оголошено рішенням тринадцятої сесії Київської обласної ради двадцять третього скликання від 5 жовтня 2000 року № 231-12 ХХІІІ. Історія та сьогодення Нині — у Межигірському урочищі, в селі Нові Петрівці, що неподалік (за 8 км) від Києва (Вишгородський район Київська область). За легендою, ченці Києво-Межигірського монастиря, пізніше підірваного більшовиками, на місці джерела побудували каплицю із встановленими дзвіночками — коли вода сильним струменем вдаряла по них, то лунав мелодійний дзвін, звідки й пішла назва криниці. У 1934 році Києво-Межигірський Преображенський монастир був сфотографований і підірваний за рішенням політбюро КПРС. Зберегти удалося лише джерело «Дзвінкову криницю», що славиться смаком, і цілющими властивостями води. У 1998 р. до 155-річчя перебування Т. Г. Шевченка у Межигір'ї «Дзвінкова криниця» відреставрована громадою села Нові Петрівці. Сама територія Межигірського монастиря наразі недоступна пересічному громадянинові через розташування на ній урядового маєтку. Однак джерело «Дзвінкова криниця» відвідують нині тисячі туристів. Дзвінкова криниця в мистецтві Тарас Шевченко згадував «Дзвінкову криницю» у поемі «Чернець» та зображав на своїх малюнках. Галерея Див. також Дуби князя Володимира Примітки Посилання Громадський рух «Разом із тобою» «Музейне село» [Архівовано 1 червня 2017 у Wayback Machine.] Радіо Свобода. Віктор Міняйло «Чи можна відродити Межигірський монастир?» [Архівовано 4 березня 2016 у Wayback Machine.] Т. Г. Шевченко поема «Чернець» [Архівовано 5 березня 2016 у Wayback Machine.] Відео: Дзвінкова криниця[недоступне посилання з липня 2019]
Дніпро (готель, Черкаси)

Готе́льний ко́мплекс «Дніпро́» — чотиризірковий готель у центрі Черкас. Збудований у 1989 році як гуртожиток для держслужбовців, реконструйований в 2000 році. Директор — Володимир Жаботинський. Клієнтам надаються першокласний ресторан, гаражі під охороною, конференц-зал, а також безліч інших послуг. Готель має прості номери, люкс та окремі апартаменти. Всього 73 номери на 110 місць. Десять років поспіль готель «Дніпро» ставав переможцем огляду-конкурсу на найкраще готельно-виробниче господарство України серед тризіркових готелів. У 2008 році готелю надали статус чотиризіркового і він одразу посів 3 місце в Україні. Номери: стандарт одномісний; стандарт двомісний; стандарт чотиримісний; люкс двомісний; апартамент двомісний. Література Смолій В.А., Федорченко В.К., Цибух В.І. Енциклопедичний словник-довідник з туризму. — Київ : Видавничий Дім «Слово», 2006. — 372 с. Галерея Посилання Офіційний сайт www.stejka.com [Архівовано 30 вересня 2008 у Wayback Machine.] www.rada.cherkassy.ua www.oblrada.ck.ua Відео
Hotel Dnipro

Hotel Dnipro (Ukrainian: Готель Дніпро) is a four-star hotel located in central Kyiv, the capital of Ukraine, on European Square, next to Khreschatyk Street and near Maidan Nezalezhnosti (Independence Square). The hotel was built in 1964 in a location which originally was occupied by Kyiv's Hotel Yevropa. The interior and design of the restaurant in the Hotel Dnipro was made by the architect Irma Karakis. Formally state owned, in July 2020 the hotel was sold to the private real estate company Smartland. Smartland won an open auction with their bid of ₴1,111,111,222.22 (about US$40 million (at the time)). Location The four-star Dnipro Hotel is located in the center of Kyiv on European Square. It is situated next to Khreschatyk Street and near Maidan Nezalezhnosti (Independence Square). The area where the modern building sits is significant to the history of Kyiv and its geography. Being located close to the Dnieper and facing it directly, the view out of the hotel rooms is appreciable, overlooking the river and the Kyiv Hills covered in parks, churches and museums. See also List of hotels in Ukraine#Kyiv References Citations Bibliography Юнаков, О. (2016). Mykhaylo Petrenko. Алмаз. ISBN 978-1-68082-000-3. External links Hotel Dnipro at the State Management of Affairs archived website (in July 2020 the hotel was sold to a private real estate company)
Днепр (гостиница, Киев)

«Днепр» (укр. «Дніпро») — четырёхзвездочный отель в центре Киева. Построенный в 1964 году в начале Крещатика, на Европейской площади, недалеко от государственных учреждений, стадиона «Динамо», Национальной филармонии и живописного Крещатого парка. Отель имеет 186 номеров на 288 мест. Интерьер и дизайн ресторана в гостинице «Днепр» выполнен архитектором Ирмой Каракис. В 2020 году Фонд Государственного Имущества Украины организовал аукцион, в котором государственная гостиница была продана частной компании за 1,111 млрд грн, при этом стартовая цена составляла 80,9 млн грн. Литература Смолий В. А., Федорченко В. К., Чубук В. И. Энциклопедический словарь-справочник по туризму. — Киев: Издательский дом «Слово», 2006. — 372 с. Юнаков О. Архитектор Иосиф Каракис. — Нью-Йорк: Алмаз, 2016. — 544 с. — ISBN 978-1-68082-000-3. Примечания Ссылки Официальный сайт Архивная копия от 27 октября 2005 на Wayback Machine Гостиница Днепр в Киеве Архивная копия от 3 июля 2013 на Wayback Machine
Дніпро (готель, Київ)

Готель «Дніпро» — чотиризірковий готель у центрі Києва. До липня 2020 знаходився в юридичному підпорядкуванні Державного управління справами. Статус У 2020 Фонд Державного Майна України організував аукціон, в якому державний готель був проданий українській приватній компанії ТОВ «Смартленд» за 1,111 млрд грн, при цьому Стартова ціна становила 80,9 млн грн. Майданчик, що супроводжував переможця у системі Прозорро.Продажі - Національна Електронна Біржа. 23 липня того ж року, Олександр Кохановський, засновник кіберкоманди NAVI, заявив що придбав разом з партнерами готель «Дніпро». За його словами, на місці готелю планується зробити великий кіберспортивний проєкт. Історія будівництва Збудований у 1964 році на самому початку Хрещатика, на Європейській площі, неподалік від державних установ, стадіону «Динамо», Національної філармонії і живописного Хрещатого парку. Інтер'єр і дизайн ресторану в готелі «Дніпро» виконаний архітектором Ірмою Каракіс. Відзнаки і нагороди Готель входить до складу елітного «Трейд лідерз клубу» і є володарем міжнародного знаку «Золота зірка». Сучасний стан Має 186 комфортабельних номерів на 288 місць. До послуг гостей — ресторани (українська і європейська кухні), бар, бюро обслуговування, бізнес-центр, кімнати для переговорів, конференц-зали, SPA-центр, оренда автомобілів. Номера в готелі є одномісні, двомісні та багатомісні. Типи номерів: Економ Стандарт Малий Напівлюкс; Панорама Люкс; Напівлюкс; Люкс. Література Смолій В.А., Федорченко В.К., Цибух В.І. Енциклопедичний словник-довідник з туризму. — Київ : Видавничий Дім «Слово», 2006. — 372 с. Юнаков О. Архітектор Йосип Каракіс. — Нью Йорк : Алмаз, 2016. — 544 с. — ISBN 978-1-68082-000-3. Примітки Посилання Офіційний сайт [Архівовано 27 жовтня 2005 у Wayback Machine.]
Дніпровське лісництво

Дніпро́вське лісни́цтво — одне з трьох лісництв, яке входить до складу комунального підприємства «Київзеленбуд». Наразі носить назву Дарницьке лісо-паркове господарство Історія Одержало свою назву тоді, коли вся північна частина Лівого берега Києва відносилася до Дніпровського адміністративного району. Сучасному Деснянському району належить лише північно-західна частина Дніпровського лісництва, насаджена в 2-й половині 1950-х років; вона була частково вирубана під спорудження у 1965 року Водопарку та у 1970 року — Лісового масиву. Сучасний стан Загальна площа угідь — 2628 га. На території лісництва, в урочищі Биківнянський ліс, знаходиться меморіальний комплекс жертв політичних репресій. Крайні точки лісництва: на півночі — Алмазне озеро, на сході — Биківня, біля якої розташована контора Дніпровського (нині Дарницького) лісництва. Джерела Сайт КП "Київзеленбуд" [Архівовано 14 січня 2018 у Wayback Machine.] Література Вакулишин С., Василенко Л. Деснянський район: Із глибини століть — у сьогодення. — Довідково-інформаційне видання. — Київ, 2006. — С. 190-191. Посилання Дніпровське лісництво [Архівовано 4 грудня 2008 у Wayback Machine.] (укр.)
Дніпровська ТЕЦ

Дніпровська ТЕЦ — тепло-електрогенеруюче підприємство України (Публічне акціонерне товариство «Дніпровська Теплоелектроцентраль»), розташоване в місті Кам'янське. Дніпродзержинська ГРЕС збудована в 1932 році. Підприємство має три цехи: котлотурбінний, електричний, ремонтно-транспортний. На підприємстві встановлено 4 турбіни середнього тиску, загальною встановленою електричною потужністю 61,6 МВт. Встановлено 10 котлоагрегатів середнього тиску загальною максимальною паровою потужністю — 1280 т/год. Установлена електрична i теплова потужність турбін електростанції на початок та кінець року складають відповідно 61,6 МВт та 313,0 Гкал/год. Наявна електрична потужність на кінець року — 21,1 МВт. Причини розриву між установленою та наявною електричними потужностями є технічні обмеження, тобто недостача теплових навантажень на турбіну типу Р в зимовий період при відсутності споживачів. Див. також Українські ТЕЦ Джерела Публічне акціонерне товариство «Дніпродзержинська Теплоелектроцентраль» [Архівовано 17 лютого 2011 у Wayback Machine.] Промислові підприємства Дніпродзержинська [Архівовано 30 травня 2012 у Wayback Machine.]
Долина Троянд

Доли́на Троя́нд — парк-пам'ятка садово-паркового мистецтва в Україні розміщений неподалік від центральної частини міста Черкаси, при вулиці Гагаріна, на березі Кременчуцького водосховища, від якого відгороджений лісосмугою. Поруч з парком розміщений меморіальний комплекс Пагорб Слави. Опис Площа 4,3 га. Перебуває у віданні КП «Дирекція парків» (Черкаська міська рада). У парку є декілька фонтанів з міні-озерами, облаштовані алеї з лавочками та ліхтарями, а також невеликий пляж на березі Дніпра. У 2012 році в парку збудований сонячний годинник у вигляді журавля та дванадцяти металевих кованих стільців. «Долина Троянд» традиційно використовується для святкування дня міста. Тут у липні 2019 року відбувся уже ХІ етнічний фестиваль «Трипільські зорі». На основній сцені цього фестивалю виступали такі музичні гурти як «Євшан зілля», «Сонце в кишені», «Астарта і Діля», «The ВЙО» та інші. Планується облаштувати з боку водосховища пірс, який дозволить відпочивальникам підійти прямо до води. У планах міської влади існує проект перетворення «Долини Троянд» на співоче поле. Галерея Примітки Посилання Парк Долина троянд в Черкасах [Архівовано 23 серпня 2016 у Wayback Machine.] Фотогалерея [Архівовано 5 березня 2016 у Wayback Machine.] Мер Сергій Одарич про Долину троянд Панорама Долина троянд в Черкасах [Архівовано 15 жовтня 2019 у Wayback Machine.] Веб камера Долина троянд в Черкасах [Архівовано 23 січня 2019 у Wayback Machine.]
Донецкий завод горноспасательной аппаратуры

Донецкий завод горноспасательной аппаратуры (НПО «Респиратор», укр. Донецький завод гірничорятувальної апаратури) — промышленное предприятие в Донецке в области разработки и производства горноспасательной техники и средств индивидуальной защиты горняков. История Предприятие образовано в 1960-е годы для изготовления отечественных и ремонта иностранных респираторов. В 1996 году реорганизовано в открытое акционерное общество Научно-производственное объединение «Респиратор» (НПО «Респиратор»). Обладало технологиями изготовления горноспасательной аппаратуры и контрольного оборудования. Вся продукция сертифицирована в национальной системе УкрСЕПРО, выдан международный сертификат на систему качества фирмы TNO (Нидерланды), действующий в ЕС. Продукция Шахтные самоспасатели ШСС-1 (защита органов дыхания горняков до 50 мин); Респираторы Р-30, Р-34 для защиты органов дыхания горняков-спасателей в течение 4,2 ч. при ликвидации аварии; Компрессоры КД-8 для снаряжения малолитражных баллонов медицинским кислородом; Газораспределители химические ГХ-М для экспресс анализа газовых компонентов 11 наименований в рудничной атмосфере; Универсальные контрольные приборы УКП-5 для контроля и настройки респираторов. Примечания Литература Гірничий енциклопедичний словник : у 3 т. / за ред. В. С. Білецького. — Д. : Східний видавничий дім, 2004. — Т. 3. — 752 с. — ISBN 966-7804-78-X
Донецький завод гірничорятувальної апаратури

Донецький завод гірничорятувальної апаратури — головне підприємство України з випуску гірничорятувальної техніки та засобів індивідуального захисту гірників. Утворене в 60-і роки для виготовлення вітчизняних і ремонту закордонних респіраторів. У 1996 р. реорганізовене у відкрите акціонерне товариство. Має значний промисловий потенціал, володіє унікальними технологіями виготовлення гірничорятувальної апаратури та контрольного обладнання. Вся продукція сертифікована за національною системою УкрСЕПРО, має також міжнародний сертифікат на систему якості фірми «TNO» (Нідерланди), офіційного представника ЄС. Виготовляє: шахтні саморятувальники ШСС-1(захист органів дихання гірників до 50 хв.); респіратори Р-30, Р-34 для захисту органів дихання гірників-рятувальників протягом 4,2 год. при ліквідації аварії; компресори КД-8 для спорядження малолітражних балонів медичним киснем; газорозподілювачі хімічні ГХ-М для експрес аналізу газових компонентів 11 найменувань у рудниковій атмосфері; універсальні контрольні прилади УКП-5 для контролю і налагодження респіраторів. Адреса: 83048 Україна, Донецьк, вул Левицького, 31, Донецький завод гірничорятувальної апаратури Див. також Підприємства гірничого машинобудування та обладнання України Джерела Гірничий енциклопедичний словник : у 3 т. / за ред. В. С. Білецького. — Д. : Східний видавничий дім, 2004. — Т. 3. — 752 с. — ISBN 966-7804-78-X.
Донецький технікум промислової автоматики

Донецький технікум промислової автоматики — професійно-технічний навчальний заклад I рівня акредитації в місті Донецьку. Заснований 1929 року. Підготовка фахівців Донецький технікум промислової автоматики здійснює прийом студентів на базі 9 і 11 класів. Готує молодших спеціалістів в галузі гірничої справи, економіки підприємства, обліку і аудиту, комп'ютерної та програмної інженерії, автоматизації і комп'ютерних технологій, телекомунікацій за спеціальностями: Бухгалтерський облік Реклама Банківське діло Видавництво Мережі зв`язку та системи комутації Монтаж, обслуговування засобів і систем автоматизації технологічного виробництва Обслуговування комп'ютерних та інтелектуальних систем і мереж Програмування для електронно-обчислювальної техніки і автоматизованих систем Технічне обслуговування та ремонт апаратури зв'язку та оргтехніки Випускники технікуму можуть вступати за результатами співбесіди до навчальних закладів Донеччини III—IV рівня акредитації, із якими у технікуму укладена угода про співпрацю. Деякі випускники Захарченко Олександр Володимирович — державний і військовий діяч невизнаної Донецької Народної Республіки. Климець Павло Анатолійович — український політик, підприємець. Ревва Олександр Володимирович — російський актор кіно, озвучування та дубляжу, продюсер, комік, шоумен, телеведучий, співак. Примітки Посилання Офіційна сторінка [Архівовано 14 березня 2011 у Wayback Machine.]
Maschinenbau Drushkowka

Die Maschinenbau Drushkowka Aktiengesellschaft ist der größte Hersteller von Bergbauausrüstung in der Ukraine mit Sitz in Druschkiwka und durch ihre einzelnen Typen (mechanisierte Befestigungs-, Bergwerks- und Bergbauwagen) Marktführer in Osteuropa. Das Unternehmen ist Teil der Holding SMK Mining Machines, die wiederum durch die Investmentholding Systems Capital Management (SCM) des ukrainischen Oligarchen Rinat Achmetow beherrscht wird. Das Unternehmen beschäftigt rund 5000 Mitarbeiter. Teil des Unternehmens ist eine leistungsstarke Stahlhütte mit einem jährlichen Volumen zum fertigen Guss von mehr als 100.000 Tonnen Gussstahl. Produkte mechanisierte zweibeständige Verbindungselemente (CDD, DT, DTM, DM) mechanisierte vierköpfige Befestigungen (CD90, CD90T, CD80) Montagewidder (MT-1,5, 87UMN, 1M88) Montagepaarung (CSR) automatisierte Montageschilde (2DDA) SMES-Hobing-Komplexe Diesellokomotiven Kontakt-Elektrolokomotiven Schaberförderer CCD Geschichte Das Werk wurde 1893 von der französischen Aktiengesellschaft „Donetsk“, einem Unternehmen für Eisen- und Stahlbearbeitung, als metallurgisches Unternehmen gegründet. Die dynamische und vielversprechende Entwicklung der Anlage und der Stadt wurde 1918 unterbrochen. Als deutsche Truppen sich der Stadt näherten, ließ der Leiter des Stadtrates, A. Radchenko, Evakuierungsmaßnahmen durchführen. Danach wurde die Fabrik zunächst nachhaltig in ihrer Kapazität geschädigt. Seit 1936 ist das Unternehmen auf die Herstellung von Bergbauausrüstung spezialisiert. 1942 bis 1943 war das Unternehmen in das deutsche Iwan-Programm integriert. Patenbetrieb für den Wiederaufbau des Unternehmens in dieser Zeit waren die Vereinigten Stahlwerke. Im Laufe der Zeit wurde das Werk zu einem der wichtigsten Unternehmen der Branche. 1968 wurden der Direktor der Anlage, A. Kupriyanov und, der Designer V. Naumkin für die Schaffung neuer Arten von Stollenbefestigungen mit dem sowjetischen Staatspreis ausgezeichnet. Literatur B. I. Belashov, A. I. Klimov, A. I. Kovalenko: Bergarbeiterakten: Essays zur Geschichte des Druskower Lenin-Maschinenbaus, 1978
Дуб Бабушкін

Дуб Ба́бушкін — ботанічна пам'ятка природи місцевого значення в Україні. Об'єкт природно-заповідного фонду Харківської області. Розташування Розташована в місті Харків, на вулиці вул. Пестрікова, 16. Площа 0,1 га. Статус надано згідно з рішенням облвиконкому від 3 грудня 1984 року № 562. Перебуває у віданні Станції переливання крові Південної залізниці. Статус надано для збереження 1 дуба черешчатого віком бл. 270 років. Джерела Дуб Бабушкін [Архівовано 21 листопада 2016 у Wayback Machine.] Проєкт Програми охорони навколишнього природного середовища м. Харкова – на обговорення громадськості
Дуби братів Місулів

Дуби братів Місулів — вікові дерева, ботанічна пам'ятка природи місцевого значення в Україні. Розташування Зростають у селі Байківці Тернопільського району Тернопільської області, в межах хутора Гаї Чумакові на вулиці Братів Місулів. Пам'ятка Оголошені об'єктом природно-заповідного фонду рішенням Тернопільської обласної ради від 18 березня 1994. Перебувають у віданні громадянки Галини Карпівни Бобівник. Характеристика Площа — 0,0242 га. Під охороною — два дуби віком близько 300 р. та діаметром 100 і 90 см, цінні в історичному, науково-пізнавальному й естетичному значеннях. Розгалуження гілок починається на висоті 3-4 м. Зростають на відкритому місці на віддалі 6 м один від одного. Світлини Примітки Джерела Бай І. Дуби братів Місулів // Тернопільський енциклопедичний словник : у 4 т. / редкол.: Г. Яворський та ін. — Тернопіль : Видавничо-поліграфічний комбінат «Збруч», 2004. — Т. 1 : А — Й. — С. 538. — ISBN 966-528-197-6. Посилання Реєстр природно-заповідного фонду Тернопільського району[недоступне посилання з квітня 2019] // Управління екології та природних ресурсів Тернопільської ОДА. Перелік об'єктів природно-заповідного фонду України [Архівовано 8 травня 2014 у Wayback Machine.]
Дубівецьке джерело

Дубіве́цьке джерело́ — гідрологічна пам'ятка природи місцевого значення в Україні. Розташована в селі Дубівцях Тернопільського району Тернопільської області, в долині річки Гніздечна, під правим схилом. Оголошене об'єктом природно-заповідного фонду рішенням Тернопільської обласної ради від 21 серпня 2000 № 187. Перебуває у віданні Байковецької сільської громади. Площа — 0,20 га. Під охороною — джерело підземних вод, що відіграє важливу водорегулятивну, оздоровчу, естетичну та історичну функції. Витікає з-під задернованого схилу неподалік від хат. Воду використовують для освячення і пиття. Джерела Тернопільський енциклопедичний словник : у 4 т. / редкол.: Г. Яворський та ін. — Тернопіль : Видавничо-поліграфічний комбінат «Збруч», Посилання Реєстр природно-заповідного фонду Тернопільського району[недоступне посилання з квітня 2019] // Управління екології та природних ресурсів Тернопільської ОДА.
Dibrova, Vyshhorod Raion, Kyiv Oblast

Dibrova (Ukrainian: Діброва), formerly known as Kabany, Kaganovichi, and Kaganovichi Drugi, is an abandoned settlement and former village in the Chernobyl Exclusion Zone, part of Kyiv Oblast, Ukraine. It was resettled due to the Chernobyl disaster and deregistered in 1999. History After the nuclear disaster of 26 April 1986, Dibrova was abandoned and in 1999, it was taken out of a registry as it was completely depopulated being located in the Zone of Alienation. Dibrova was previously located in Poliske Raion until was abolished on 18 July 2020 as part of the administrative reform of Ukraine, which reduced the number of raions of Kyiv Oblast to seven. The area of Poliske Raion was merged into Vyshhorod Raion. From February to April 2022, Dibrova was occupied by Russian forces as a result of the Russian invasion of Ukraine. Notable people Lazar Kaganovich (1893 – 1991), politician See also Chernobyl Nuclear Power Plant References
Диброва (Полесский район)

Диброва (укр. Діброва) — село, входившее в Вышгородский район Киевской области Украины. Исключено из учётных данных в 1999 году. История 19 июля 1935 года постановлением Президиума ЦИК УССР Хабновський район Киевской области переименован в Кагановицький район, а село Кабаны Хабновского района было переименовано в село Кагановичи. 19 октября 1957 года принято решение исполнительного комитета Киевского областного совета депутатов трудящихся № 761 «О переименования отдельных населённых пунктов Киевской области» согласно которому село Кагановичи Вторые переименовано в село Диброва. Уроженцы В селе Кабаны родился Каганович Лазарь Моисеевич. Примечания Литература Кучера М. П. Городища милоградської культури в Київському Поліссі (укр.) // Археологія. — Київ: Наукова думка, 1976. — Вип. 20. — С. 88—94.
Діброва (Поліський район)

Діброва (старі назви — Кабани, Кагановичі, Кагановичі Другі) — колишнє село в Україні, яке було відселено через наслідки аварії на ЧАЕС і зняте з обліку 1999 року через відсутність населення. Історія До 19 липня 1935 року село мало назву Кабани. Північна частина села була окремим селом Дуброва, яке потім приєднали до села Кабани. До 19 жовтня 1957 року село мало назву Кагановичі Другі, також згадується як просто Кагановичі. Підпорядковувалося Поліському району Київської області. Була середня школа, клуб, бібліотека та лікарня. У 1980-х мешкало близько 1 200 громадян (станом на 1971 рік — 1266 осіб, 1989 рік — 1088 осіб). Було 3,4 тис. га сільськогосподарських угідь, у тому числі 1,7 тис. га орних земель. Працював цегельний завод. Село було центром сільської ради та єдиним населеним пунктом, підпорядкованим їй. Село було повністю виселене у 1992 році внаслідок сильного радіоактивного забруднення, спричиненого аварією на ЧАЕС. Зняте з обліку 12 травня 1999 року через відсутність постійного населення. Мешканців села було переселено до села Корніївка (Броварський район). Після Чорнобильської катастрофи село увійшло до другої зони радіаційного забруднення, що передбачає обов'язкове безумовне відселення, потім до 30-кілометрової зони відчуження. Знаходилося на березі річки Осовська, була прокладена система меліоративних каналів, поруч знаходяться озера Будне і Огороди. Частина території села згоріла під час лісових пожеж у 2020 році. З лютого по квітень 2022 року село було окуповане російськими військами внаслідок вторгнення 2022 року. Відомі люди Каганович Лазар Мойсейович — радянський партійний та державний діяч, був Генеральним секретарем ЦК КП(б)У. Примітки Посилання Рішення про офіційне зняття з обліку села Діброва [Архівовано 31 жовтня 2020 у Wayback Machine.] Інформація про Поліський район Радянська мапа із зображенням місцезнаходження Діброви [Архівовано 10 серпня 2016 у Wayback Machine.]