NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Тополевий (острів)

Острів Тополевий являє собою піщаний алювіальний острів поблизу східного узбережжя острова Жуків, нижче Галерної затоки (6,77 га) в межах Голосіївського району м. Києва. Його площа 6,77 га, географічні координати: 50.356104, 30.583570. Формування Цей невеличкий острівець утворився, імовірно, внаслідок антропогенної трансформації району Чернечого острова (сучасного острова Водників) в кінці 1930-х рр. Острів Тополевий сформувався до 1960 р. на місці поміж колишніми північною частиною Чернечого острова та Осокорківською лівобережною косою. Мапа Київської губернії 1849-50 рр., свідчить, що у цей час Чернечий острів був довшим за сучасний острів Водників. Саме під час підготовки до будівництва НКШС №1 (1938 р.) на Жуковому острові, більше відомого як тунель під Дніпром, ділянку заплави в районі острова Чернечий було вперше значно трансформовано. Згідно генерального кошторису, для спорудження всіх майданчиків цього будівництва необхідно було намити 667,6 тис. м3 ґрунту. За винятком 90 тис. м3, це робота була завершена вже у травні 1939 р. Залишок намитого піску планувалося використати на відсипання дамби через протоку Дніпра – Старик. Роботи з укріплення берегів місця будівництва у центральній частині Жукового острова в основному були закінчені у першому півріччі 1939 р. На друге півріччя 1939 р. до робіт з освоєння майданчиків були включені берегоукріплювальні роботи безіменного острова (сучасний острів Водників). На німецькому аерофотознімку Києва серпня-вересня 1941 р. добре видно що на північ від зміненого та підвищеного острова Водників знаходяться два малих острови, проте сучасного острова Тополевий ще немає. Імовірно, цей острів відклався пізніше внаслідок зміни процесів накопичення алювію в цьому районі з-за впливу гідронамиву. Адже в цей час було зменшено Чернечий острів та Осокорківську лівобережну косу. А сучасний Тополевий розташувався в акурат між крайніми точками вихідних абрисів цих двох об’єктів. Вперше острів Тополевий на своєму місці, проте у відмінних від сучасних абрисах, ми можемо побачити на детальній мапі Києва 1960 р. Більша частина його показана як вкрита рослинністю. На фрагменті топозйомки Києва 1980-1990-х рр. показана лише східна частина сучасного острова Тополевий. Натомість на лоції 1992 р. він вже має близькі до сучасних абриси. Природна цінність Острів Тополевий являє собою невисокий піщаний острів майже суцільно вкритий заплавним лісом з тополі чорної (Populus nigra) та верби білої (Salix alba). Особливістю острова і його великою цінністю є наявність природного гідрорежиму, тобто затоплення навесні повеневими водами. Загрози Неконтрольвана рекреація, проведення масових заходів, забор піску для гідронамиву та виробництва цементу. Охорона Острів Тополевий увійшов під номером 15 до зони регульованої рекреації регіонального ландшафтного парку «Дніпровські острови». Пропонується на цьому острові та кількох інших невеликих островах в цьому районі створити комплексну пам'ятку природи місцевого значення «Тополеві острови». В перспективі острів має увійти до заповідної зони проектованого Національного природного парку «Дніпровські острови». Примітки
Nationale Technische Universität „Polytechnisches Institut Charkiw“

Die Nationale Technische Universität „Polytechnisches Institut Charkiw“ (ukrainisch Національний технічний університет „Харківський політехнічний інститут“, russisch Харьковский политехнический институт) ist eine technische Hochschule in der ukrainischen Stadt Charkiw. Die TU Charkiw ist die größte und älteste technische Universität in der östlichen Ukraine. Sie wurde 1885 gegründet und hat heute 22.000 eingeschriebene Studenten (Stand: 2020). Erster Rektor war der russische Ingenieur Wiktor Lwowitsch Kirpitschow. Lehr- und Forschungsschwerpunkte Mechanik Materialwissenschaften Zuverlässigkeitstheorie Chemietechnik Kryotechnik Kernphysik Elektrotechnik Antriebstechnik, speziell Dieselmotoren Nobelpreisträger Lew Landau (1908–1968), seit 1932 Leiter des Instituts für theoretische Physik der Universität, erhielt 1962 den Nobelpreis für Physik für seine Arbeiten zur Theorie der kondensierten Materie. Weblinks Offizielle Website (englisch, russisch, ukrainisch) Fußnoten
Istituto Politecnico di Charkiv

L'Istituto Politecnico di Charkiv (in ucraino Харьковский политехнический институт?) è un'università tecnica di Charkiv. È la più grande ed antica università tecnica dell'Ucraina orientale. Storia L'università venne fondata nel 1885 nell'ambito dei programmi di educazione tecnica dell'Impero russo redatti da Dmitrij Mendeleev. Inizialmente aveva due dipartimenti, meccanico e chimico, a cui erano iscritti 125 studenti. il primo rettore fu Viktor Kirpičëv, un professore emerito specializzato in meccanica e tecnologia dei materiali. Nel 1898 fu rinominata "Istituto Tecnologico Imperatore Alessandro III". Dopo la rivoluzione bolscevica del 1917, nel 1923 fu rinominata in onore di Vladimir Lenin con il nome "Istituto Tecnologico V.I. Lenin". Nel 1929 fu rinominato "Istituto Politecnico di Kharkiv V.I. Lenin", nome che mantenne fino alla dissoluzione dell'Unione Sovietica. Dopo l'indipendenza dell'Ucraina, nel 1994 il governo ucraino attribuì lo status di università all'istituto, che prese il nome "Università Tecnica Statale di Charkiv". Nel 2000 un decreto del presidente dell'Ucraina le diede lo status di Università tecnica Nazionale. Campus e dipartimenti L'università è suddivisa in due campus principali, U-1 e U-2, con un totale di circa 20 edifici. Vi è anche un campus esterno situato a Černivci. Principali dipartimenti: Dipartimento di ingegneria meccanica Dipartimento di ingegneria dei trasporti Dipartimento di ingegneria chimica Dipartimento di ingegneria elettrica Dipartimento di ingegneria della strumentazione Dipartimento di fisica e tecnologia Dipartimento di chimica inorganica Dipartimento di chimica organica Dipartimento di economia Dipartimento di amministrazione aziendale Dipartimento di informatica Dipartimento di legge Dipartimento di educazione militare Tra le personalità e scienziati che hanno studiato al politecnico di Charkiv si possono citare: Leonid Borisovič Krasin, politico e diplomatico russo e sovietico Lev Davidovič Landau, fisico sovietico, Premio Nobel per la fisica nel 1962 Michail Iosifovič Gurevič, ingegnere aeronautico sovietico Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Istituto Politecnico di Charkiv Collegamenti esterni (UK, EN, FR, TR) Sito ufficiale, su kpi.kharkov.ua. Opere di Istituto Politecnico di Charkiv, su MLOL, Horizons Unlimited.
Narodowy Techniczny Uniwersytet Politechnika Charkowska

Narodowy Techniczny Uniwersytet Politechnika Charkowska (ukr. Національний технічний університет «Харківський політехнічний інститут», НТУ ХПІ) – ukraińska techniczna szkoła wyższa w Charkowie, największe centrum edukacyjne Wschodniej Ukrainy, drugi instytut o profilu technologicznym w Imperium Rosyjskim po Petersburskim oraz drugi na Ukrainie po Lwowskiej Akademii Technicznej (1844). Kształcenie prowadzone jest w 96 specjalnościach na 24 fakultetach podstawowych. Historia Instytut został uroczyście otwarty 14 (27) września 1885 jako Instytut Technologii Praktycznych (ukr. практичний технологічний інститут) z dwoma oddziałami – mechanicznym i chemicznym, na które zostało przyjęto tylko 125 osób. W 1898 uczelnia w związku z pogłębieniem edukacji teoretycznej została przemianowana na Instytut Technologiczny cesarza Aleksandra III (ukr. технологічний інститут імператора Олександра III). W 1923 roku nadano mu imię Lenina, w 1929 roku Instytut Technologiczny im. Lenina przekształcono w Politechnikę Charkowską im. Lenina (Харківський політехнічний інститут імені Леніна). W 1930 roku na podstawie poszczególnych wydziałów Instytutu powstało pięć niezależnych instytutów. W 1949 roku cztery instytuty: mechaniczno-maszynoinżynierski, chemiczno-technologiczny, elektrotechniczny i przemysłu cementowego połączono w odrodzoną Politechnikę Charkowską im. Lenina. W kwietniu 1994 uczelnia została reorganizowana w Państwową Politechnikę Charkowską (ukr. Харківський державний політехнічний інститут). Dopiero w 2000 otrzymała obecną nazwę. Bibliografia Oficjalna strona uczelni
Staatliche Ingenieur-Hochschule Saporischschja

Die Staatliche Ingenieur-Hochschule Saporischschja (ukrainisch: Запорізька державна інженерна академія; englisch: Zaporizhia State Engineering Academy, ZDIA) ist eine technische Hochschule am Sobornyj-Prospekt Nr. 226 in Saporischschja. Die Ausbildungsstätte für Ingenieure wurde 1959 gegründet und unterrichtet heute rund 14.000 Studenten. Weblinks Homepage
Staatliche Akademie für Kommunalwirtschaft Charkiw

Die Staatliche Akademie für Kommunalwirtschaft Charkiw (ukrainisch: Харківська національна академія міського господарства; englisch: Kharkiv State Academic of Municipal Economy) ist eine Hochschule in der ostukrainischen Stadt Charkiw. Sie bietet Ausbildungsgänge in den Bereichen kommunale Verwaltung, Bau, Verkehr, Elektrizität, Stadtökologie, Hotellerie und Tourismus an. An der 1922 gegründete Hochschule sind rund 20.000 Studenten eingeschrieben. Weblinks Offizielle Homepage (ukrainisch) Fachbereich Automatisierung und computerintegrierte Technologien (ukrainisch)
Technische Universität Saporischschja

Die Technische Universität Saporischschja (ukrainisch Запорізький національний технічний університет) ist eine technische Hochschule in der ukrainischen Stadt Saporischschja. Der Vorläufer der Hochschule wurde 1900 eröffnet, das Hauptgebäude 1924 eingeweiht. Sie verfügt über fünf Wohnheime, in denen 2.300 Studenten (teilweise mit ihren Familien) leben. Die Universität besteht aus 5 Instituten und 11 Fakultäten, an denen insgesamt 10.200 Studenten studieren und 1.345 Dozenten tätig sind (Stand: 2020). Von diesen tragen 153 den Professoren- oder Doktortitel. Institute Institut für Maschinenbau Institut für Technische Physik und Elektrotechnik Institut für Informationswissenschaft und Funktechnik Institut für Wirtschaft und Humanities Institut für berufliche Weiterbildung Weblinks Offizielle Homepage (ukrainisch) Einzelnachweise
Zaporoski Narodowy Uniwersytet Techniczny

Zaporoski Narodowy Uniwersytet Techniczny (ukr. Запорізький національний технічний університет, ЗНТУ) – ukraińska techniczna szkoła wyższa w Zaporożu. Kształcenie prowadzone jest w 33 kierunkach i 51 specjalnościach na 11 fakultetach i 5 instytutach. W 1900 została założona 7-klasowa Ołeksandriwska Szkoła Techniczna (ukr. Олександрівське семикласне технічне училище). W 1920 została przekształcona w Ołeksandriwski Technikum Industrialny (ukr. Олександрівський індустріальний технікум), który rok później zmienił nazwę na Zaporoski Technikum Industrialny (ukr. Запорізький індустріальний технікум). W 1930 został reorganizowany w Zaporoski Instytut Inżynierii Rolniczej (ukr. Запорізький інститут сільськогосподарського машинобудування). Po wyzwoleniu Zaporoża od hitlerowskich faszystów w 1944 został zorganizowany Zaporoski Instytut Mechaniki Samochodowej (ukr. Запорізький автомеханічний інститут), który trzy lata później przywrócił nazwę Zaporoski Instytut Inżynierii Rolniczej, a w 1955 roku przemianowany na Zaporoski Instytut Inżynierii Maszyn (ukr. Запорізький машинобудівний інститут). 20 kwietnia 1994 roku został reorganizowany w Zaporoski Państwowy Uniwersytet Techniczny (ukr. Запорізький державний технічний університет). Dopiero 7 sierpnia 2001 otrzymał obecną nazwę. Bibliografia Oficjalna strona uczelni
Transfigurationskathedralen (Tjernihiv)

Transfigurationskathedralen eller Saviour-Transfigurationskathedralen (ukrainsk: Спасо-Преображенський собор) er den ældste bygning i Tjernihiv i Ukraine, og en af de få overlevende bygninger i før-mongolsk Rusland. Den ligger i Dytynets Park. Historie Byggeriet af katedralen blev startet af prins Mstislav af Chernigov, og legenden siger, at da Mstislav døde i 1035 eller 1036, var højden af murene lig med højden af en rytter. Det er uklart, hvornår byggeriet stod færdigt. Mstitlav blev begravet i katedralen. Transfigurationskatedralen blev beskadiget i 1239 under den mongolske invasion, renoveret i midten af det 17. århundrede, brændt ned i det 18. århundrede og blev igen renoveret senere. Det nuværende ydre stammer fra slutningen af det 19. århundrede. Arkitekturen er usædvanlig, da den kombinerer elementer fra en romersk basilika med en typisk byzantinsk kirke. Det har tre skibe med tre apsis og fem kupler. Der er to tårne på de to sider af hovedfacaden. Katedralen har været på den foreløbige verdensarvsliste siden 1989. Kilder og henvisninger Officiel hjemmeside
Transfiguration Cathedral, Chernihiv

The Transfiguration Cathedral or Saviour-Transfiguration Cathedral (Ukrainian: Спасо-Преображенський собор) is the oldest building in Chernihiv, Ukraine, and one of the few surviving buildings of pre-Mongol Rus. It is located in Dytynets Park. History Construction of the cathedral was started by Prince Mstislav of Chernigov, and legend states that when Mstislav died in 1035 or 1036, the height of the walls were equal to the height of a horseman. It is unclear when the construction was completed. Mstislav was buried in the cathedral. The Transfiguration Cathedral was damaged in 1239, during the Mongol invasion, renovated in the mid-17th century, burned down in the 18th century and was again renovated later. The current exterior stems from the end of the 19th century. The architecture is unusual as it combines elements of a Roman basilica with a typical Byzantine church. It has three naves with three apses and five domes. There are two towers at the two sides of the main facade. The cathedral has been on the UNESCO World Heritage Site tentative list since 1989. See also List of Churches and Monasteries in Chernihiv Ancient Chernihiv References External links Media related to Transfiguration Cathedral, Chernihiv at Wikimedia Commons Official website
Église de la Transfiguration de Tchernihiv

L'église collégiale de la Transfiguration-du-Sauveur (Спасо-Преображенский собор) est une église orthodoxe de l'époque de la Rus' de Kiev et de la principauté de Tchernihiv qui date du XIe siècle. C'est le monument le plus ancien conservé de l'Ukraine de la rive gauche, puisqu'elle a été construite en 1033. Il reste des fragments de fresques de cette époque. Historique L'église a été commandée par le prince Mstislav de Tchernihiv en 1033-1034, mais elle a été terminée après sa mort, une vingtaine d'années plus tard. C'était l'église principale de la principauté de Tchernihiv. Le prince Ihor Sviatoslavitch (1151-1202) y est inhumé, ainsi que d'autres princes de cette époque. L'édifice est resté presque intact jusqu'à nos jours : on note quelques transformations après un incendie en 1756 ; en revanche, le décor intérieur a disparu, ainsi que le baptistère et l'angle sud-ouest. Une tour ronde est alors construite, symétrique à la tour de gauche et l'on ajoute une flèche au sommet de celles-ci, ainsi qu'une entrée en tambour devant le portail. L'église mesure 18,25 × 27 m. Elle possède trois nefs à six colonnes et trois absides. Des fouilles ont démontré qu'il y avait des petites chapelles à l'orient qui ont disparu. Les historiens s'accordent pour souligner que l'église a été construite par les mêmes artisans byzantins que Sainte-Sophie de Kiev. Références Annexes Articles connexes Église de la Dîme Source (ru) Cet article est partiellement ou en totalité issu de l’article de Wikipédia en russe intitulé « Спасо-Преображенский собор (Чернигов) » (voir la liste des auteurs). Portail de la culture russe Portail de l’Ukraine Portail du Moyen Âge Portail de l’architecture chrétienne Portail du christianisme orthodoxe
Cattedrale del Santissimo Salvatore (Černihiv)

La cattedrale del Santissimo Salvatore (in ucraino Спасо-Преображенський собор?, Spaso-Preobražens'kyj sobor) è il più antico edificio di culto ortodosso della città ucraina di Černihiv. È la più antica chiesa della riva sinistra ucraina. Storia La costruzione della chiesa venne intrapresa per volontà del principe Mstislav Vladimirovič di Černihiv. Alla morte del sovrano, la leggenda vuole che le mura dell'edificio fossero ad altezza di un cavaliere. Lo stesso Mstislav venne sepolto nella cattedrale di Černihiv. Non è chiaro quando fu ultimata la costruzione della chiesa, si suppone durante il regno di Jaroslav il Saggio. Nel 1239 fu incendiata durante le invasioni mongole. Restaurata nel XVII secolo, finì bruciata nel secolo successivo. Nel XIX secolo furono rifatti gli esterni. La cattedrale combina elementi tipici dell'architettura romanica, come la pianta basilicale ripartita in tre navate con tre absidi, e l'architettura bizantina, come le cinque cupole. La facciata è compresa tra due torri campanarie. Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Cattedrale del Santissimo Salvatore Collegamenti esterni Sito ufficiale, su oldchernihiv.com.
Багатовіковий дуб (Чернігів, вул. Олега Міхнюка)

Багатовікови́й дуб — ботанічна пам'ятка природи місцевого значення в Україні. Розташована в місті Чернігів, на вул. Олега Міхнюка, 45. Площа 0,01 га. Статус присвоєно згідно з рішенням Чернігівського облвиконкому від 28.08.1989 року № 164. Перебуває у віданні: Чернігівське РБД «Зеленбуд». Статус присвоєно для збереження одного екземпляра дуба віком понад 300 років. Джерела Державний кадастр територій та об'єктів природно-заповідного фонду України станом на 01.01.2013; (533. Багатовіковий дуб) Департамент агропромислового розвитку, екології та природних ресурсів Чернігівської обласної державної адміністрації. Перелік територій та об'єктів природно-заповідного фонду (Чернігів, 2018).— «Багатовіковий дуб». Стор. 127
Бирине (заповідне урочище)

Би́рине — заповідне урочище в Україні. Розташоване в межах Новгород-Сіверського району Чернігівської області, на південний захід від села Бирине. Площа 486 га. Статус присвоєно згідно з рішенням Чернігівського облвиконкому від 28.03.1964 року № 121; рішення від 10.06.1972 року № 303; рішення від 29.07.1975 року № 319; рішення від 27.12.1984 року № 454; рішення від 28.08.1989 року № 164. Перебуває у віданні ДП «Новгород-Сіверське лісове господарство» (Задеснянське лісництво, кв. 11-13, 19, 20, 26, 27, 32, 33). Статус присвоєно для збереження частини лісового масиву з цінними насадженнями сосни. Заповідне урочище розташоване на лівобережній боровій терасі річки Десна. Галерея Джерела Державний кадастр територій та об'єктів природно-заповідного фонду України станом на 01.01.2013; (610. Бирине) Задеснянське лісництво (карта) [Архівовано 28 червня 2020 у Wayback Machine.]
Церква Святого Апостола Филипа (Хишевичі)

Церква святого апостола Филипа в Хишевичах — парафія і храм греко-католицької громади Української греко-католицької церкви в Хишевичах Великолюбінської громади Львівського району Львівської области. Відомості Дерев'яна церква 1709 року була визначена як каплиця до 1847 року поки вона не стала парафіяльною. У 1918 році вимуровано кам'яний храм. Після Першої світової війни парафія і храм входили до Комам'янського та Рудецького деканатів. Кількість парафіян: 1840 — 672, 1859 — 696, 1879 — 854, 1899 — 1.035, 1926 — 1.432, 1938 — 1362. Парохи вакантна посада ([1828], адміністратор) о. Гавриїл Граб'янка ([1830]—1835+, адміністратор) о. Родіон Яросевич (1835—1836, адміністратор) о. Антін Топольницький (1836—1839, адміністратор) о. Єронім Зелексовський (1839—1846, адміністратор) о. Теодор Левицький (1846—1847, адміністратор) о. Теодор Левицький (1847—1877) о. Олексій Кунців (1877—1878, адміністратор) о. Петро Луцький (1878—1893+) о. Іван Федєв (1892—1893, асистент священника) о. Іван Федєв (1893—1894, адміністратор) о. Стефан Онискевич (1894—1913) о. Ілля Гаврискевич (1913—[1939]) о. Олег Барбуляк о. Іван Громик о. Віталій Горин (від 2020) Примітки Посилання Церква Святого Апостола Филипа у соцмережі «Facebook» УГКЦ Парафія Святого Апостола Филипа у с. Хишевичі в ЄДР. Хишевичі. Церква св. Филипа (1910-ті рр.) // Прадідівська слава.
Митченківське (заказник)

Митче́нківське — гідрологічний заказник місцевого значення в Україні. Розташований у межах Батуринської громади Ніжинського району Чернігівської області, біля села Митченки. Площа 60 га. Статус присвоєно згідно з рішеннями Чернігівського облвиконкому від 27.12.1984 року № 454. Перебуває у віданні Митченківської сільської ради. Охороняється осокове низинне болото, що має важливе значення як джерело живлення та регулятор режиму річки Доч. Галерея Джерела Державний кадастр територій та об'єктів природно-заповідного фонду України станом на 01.01.2013; Природно-заповідний фонд Чернігівської області. Департамент агропромислового розвитку, екології та природних ресурсів Чернігівської обласної державної адміністрації — Чернігів, 2018. — 130 стор. Публічна кадастрова карта України, шар природно-заповідний фонд [Архівовано 21 вересня 2021 у Wayback Machine.]
Жукляно-Кістерська Дача (заказник)

Жу́кляно-Кі́стерська Да́ча — гідрологічний заказник місцевого значення в Україні. Розташований у межах Корюківського району Чернігівської області, між селами Жукля і Козилівка. Площа 3554 га. Статус присвоєно згідно з рішенням Чернігівської обласної ради від 11.04.2000 року. Перебуває у віданні ДП «Холминське лісове господарство» (Холминське л-во, кв. 20, 23-38, 44-47, 50-71). Статус присвоєно для збереження лісового масиву на межиріччі Убіді та її лівої притоки — Кистер (Кістер). У деревостані переважає сосна; у домішку — береза, дуб. У східній частині заказника є заболочені ділянки та невеликі лісові озерця. Джерела Державний кадастр територій та об'єктів природно-заповідного фонду України станом на 01.01.2013; (298. Жукляно-Кістерська дача) Холминське лісництво (карта) [Архівовано 4 жовтня 2021 у Wayback Machine.] Гідрологічний заказник місцевого значення «Жукляно-Кістерська дача» [Архівовано 22 грудня 2021 у Wayback Machine.]
Криве (гідрологічний заказник)

Криве́ — гідрологічний заказник місцевого значення в Україні. Розташований у межах Корюківського району Чернігівської області, на захід від села Лоска. Площа 20 га. Статус присвоєно згідно з рішенням Чернігівського облвиконкому від 27.12.1984 року № 454; від 28.08.1989 року № 164; від 31.07.1991 року № 159. Перебуває у віданні ДП «Холминське лісове господарство» (Холминське л-во, кв. 69, 70). Статус присвоєно для збереження заболоченої ділянки серед лісового масиву у верхів'ях річки Лоска. Джерела Державний кадастр територій та об'єктів природно-заповідного фонду України станом на 01.01.2013; (302. Криве) Холминське лісництво (карта) [Архівовано 4 жовтня 2021 у Wayback Machine.] Гідрологічний заказник місцевого значення «Криве» [Архівовано 22 грудня 2021 у Wayback Machine.]
Дігтярі-Вирвин (заказник)

Дігтярі-Вирвин — гідрологічний заказник місцевого значення в Україні. Розташований у межах Городнянської громади Чернігівського району Чернігівської області, між селами Хотівля, Ваганичі та Хоробичі. Площа 653 га. Оголошений рішенням Чернігівського облвиконкому від 24.12.1979 року № 561. Охороняється низовий болотний масив у верхів'ях річки Чибриж (притока Смячу) осоково-різнотравними, злаковими ділянками та низкою болотних бореальних видів (вовче тіло болотне, образки болотні, цикута отруйна, омег водяний). Має велике значення для збереження водного режиму території. Місце гніздування багатьох видів навколоводних птахів. Джерела Перелік територій та об'єктів природно-заповідного фонду загальнодержавного та місцевого значення Природно-заповідний фонд Чернігівської області. Департамент агропромислового розвитку, екології та природних ресурсів Чернігівської обласної державної адміністрації — Чернігів, 2018. — 130 с. «Природно-заповідний фонд Чернігівської області» (Чернігівська обласна державна адміністрація, 2016 р.). Стор. 166