NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Cmentarz żydowski w Buczaczu

Cmentarz żydowski w Buczaczu – najstarsza zabytkowa nekropolia Buczacza, położona we wschodniej części miasta (wcześniej poza murami miejskimi) na malowniczym zboczu Góry Targowicy. Obecnie nieczynna. Historia Dokładny czas powstania nie jest znany, uważa się, że powstał w XVI wieku. Znajduje się w jednej ze starych dzielnic miasta, na zboczu Góry Targowicy, na prawym brzegu rzeki Strypy, w pobliżu obecnego dworca autobusowego, w centrum handlowym. Zgodnie z tradycją był poza murami miasta. Ostatni znany pochówek odbył się przed rokiem 1940. Zabytki zniszczone, pozostało niewiele nagrobków. Teren cmentarza jest częściowo ogrodzony. W czasach radzieckich część macew została wykorzystana jako materiał budowlany. Z uwagi na znaczny rozwój transportu towarowego po rozpoczęciu działalności rafinerii w Buczaczu od roku 1957, kilka lat później przez cmentarz poprowadzono drogę. Najdawniejszy nagrobek pochodzi z 1587. Na cmentarzu znajdują się grobowiec oraz liczne nagrobki, m.in. ojca laureata Nagrody Nobla Samuela Agnona. Zimą i wiosną 2017 na większej części nekropolii wycięto drzewa. Przypisy Bibliografia Anna Sylwia Czyż, Bartłomiej Gutowski: Cmentarz miejski w Buczaczu. Seria C, zeszyt 3. Warszawa: drukarnia „Franczak” (Bydgoszcz) 2009, 254 s., 118 il., seria: Zabytki kultury polskiej poza granicami kraju. ISBN 978-83-60976-45-6. Mykoła Kozak (autor tekstu), Petro Bubnij (litredaktor). Buczacz. Fotoputiwnyk. Tarnopol: OSA «Збруч», 2010, 64 s. (ukr.)
Еврейское кладбище в Бучаче

Еврейское кладбище (также окопыско, киркут) в Бучаче — бывший городской некрополь иудейской общины города площадью более 4 га. Сведения Точное время основания неизвестно, считается основанным в XVI веке. Расположено на одной из бывших окраин города, на отрогах «горы» Торговицы, на правом берегу Стрипы, неподалеку от нынешних автостанции и универмага. Согласно традиции, находилось вне городских стен. Последнее известное захоронение в 1940 г. Памятники разрушены, осталось много надгробий — мацев. Территория частично ограждена. Общее состояние некрополя неудовлетворительное. Фотографии См. также Киркут Примечания Источники Півторак С., Уніят В., Хаварівський Б. Євреї на Тернопільщині. — Т. : Терно-граф, 2012. — 120 с., іл. — С. 108. — ISBN 978-966-457-087-6. Ссылки Еврейское кладбище в Бучаче / Бучацкие новости. Buczacz Origins (англ.) Еврейские кладбища Кладбище на спутниковой фотографии.
Єврейський цвинтар (Бучач)

Єврейський цвинтар (також окописько, кіркут) у Бучачі — колишній міський некрополь юдейської громади міста площею понад 4 га. Має найбільше на Тернопільщині збережених мацев. Відомості Точний час заснування невідомий, вважається заснованим у XVI столітті. Розташований на одній з колишніх околиць міста, на відрогах «гори» Торговиці, на правому березі Стрипи, неподалік теперішніх автостанції, універмагу. Згідно з традицією, розміщувався поза міськими мурами. Останнє відоме поховання відбулося до 1940 р. Пам'ятники зруйновано, залишилось багато надгробних плит — мацев. Територію частково огороджено. Загальний стан некрополя незадовільний. За радянських часів мацеви використовувались як будівельний матеріал. За словами бучачан, початок теперішньої об'їзної дороги з боку автостанції проходить територією цвинтаря. «Випрямлення» дороги зробили в 1960-х роках після зростання обсягів перевезення сировини для Бучацького цукрозаводу, оскільки вона мала небезпечний закрут і пролягала поміж теперішніми будинками № 16 та 18. [джерело?] Світлини Див. також Кіркут Примітки Джерела і література Півторак С., Уніят В., Хаварівський Б. Євреї на Тернопільщині. — Т. : Терно-граф, 2012. — 120 с., іл. — С. 108. — ISBN 978-966-457-087-6. Єврейські некрополі України [Текст] / Ю. І. Ходорковський. - К. : [б.в.], 1998. - 80 с. - (Некрополі України). - ISBN 966-532-003-3 Посилання Єврейський цвинтар в Бучачі / Бучацькі новини. Buczacz Origins [Архівовано 8 липня 2015 у Wayback Machine.] (англ.) Єврейські кладовища [Архівовано 31 березня 2013 у Wayback Machine.] Цвинтар на супутниковій світлині.
Посольство Бельгії в Україні

Посольство Королівства Бельгії в Києві — офіційне дипломатичне представництво Королівства Бельгії в Україні, відповідає за розвиток та підтримання відносин між Бельгією та Україною. Історія посольства Після проголошення незалежності Україною 24 серпня 1991 року Бельгія визнала Україну 31 грудня 1991 року. 10 березня 1992 року між Україною та Бельгією було встановлено дипломатичні відносини. Посольство розміщувалося по вул. Леонтовича, 4. Згодом[коли?] переїхало в будівлю по вулиці Миколи Раєвського, 4Б. Посли Бельгії в Україні Крістофферсен Інгеборг (1992—1995) Вільфрід Нартус (1995—1998), П'єр Жан Марі Антуан Вазен (1998—2000) П'єр Клеман Дюбюіссон (2000—2003) П'єр Коло (2003—2006) Марк Вінк (2006—2011) Яна Зікмундова (2011—2014) Люк Якобс (2014- 2018) Алекс Ленартс (2018 —2022). Пітер Ван Де Вельде (2022-2024) Люк Якобс (з 2024) Див. також Посольство України в Бельгії Іноземні консульства в Україні до 1937 року Примітки Посилання Посольство Бельгії в Україні [Архівовано 3 червня 2013 у Wayback Machine.] Візовий центр Бельгії
Kyiv oblast

Kyiv oblast (ukrainsk: Київська область, tr. Kyjіvs'ka oblast) er en af Ukraines 24 oblaster beliggende mod nord i det midterste del af landet på grænsen til Belarus. Mod vest grænser oblasten op til Zjytomyr oblast, mod sydvest Vinnitsja oblast, mod syd Tjerkasy oblast, mod sydøst Poltava oblast, mod øst og nordøst grænser Tjernihiv oblast. Kyiv oblast har mod nord grænse til Gomel voblast i Belarus. Oblasten ligger på begge breder af Dneprfloden. Andre vigtige floder i oblasten er Dneprs bifloder: Pripjat, Desna, Teteriv, Irpin, Ros og Trubizj. Kyiv oblast blev grundlagt 27. februar 1932 og har et areal på 28.131 km². Oblasten har 1.795.079 (2022) indbyggere. Det administrative center for Kyiv oblast er placeret i Ukraines hovedstad Kyiv (2.888.710), selvom Kyiv ikke forfatningsmæssigt indgår i oblasten. Andre større byer i Kyiv oblast er Bila Tserkva (211.000), Brovary (99.600), Boryspil (60.672), Fastiv (47.937) og Irpin (41.533). Administrativ inddeling I Kyiv oblast er der er 1182 beboede områder, der tidligere var inddelt i 25 rajoner. De blev i 2020 sammenlagt til 7 rajoner. Referencer Eksterne henvisninger
Kijevska oblast

Kijevska oblast (ukrajinski: Київська область, Kyivs’ka oblast’, Kyivshchyna) administrativna je oblast koja se nalazi se u središnjoj Ukrajini. Upravno središte oblasti je grad Kijev koji je ujedno i glavni grad Ukrajine. Zemljopis Kijevska oblast ima ukupnu površinu 28.131 km2 te je osma oblast po veličini, u njoj prema popisu stanovništva iz 2001. godine živi 1.827.900, te je prema broju stanovnika deseta oblast po veličini u Ukrajini. 1.053.500 (57,6 %) stanovnika živi u urbanim područjima, dok 774.400 (42,4 %) stanovnika živi u ruralnim područjima. Kijevska oblast graniči na zapadu sa Žitomirskom oblasti, na jugozapadu s Viničkom oblasti, na jugu s Černovačkom oblasti, na jugoistoku s Poltavskom oblasti te na sjeveru i sjeveroistoku s Čerkaškom oblasti u Ukrajini i Gomeljskom oblasti u Bjelorusiji. Stanovništvo Ukrajinci su najbrojniji narod u oblasti i ima ih 1.684.800 što je 92,5 % ukupnoga stanovništva oblasti. Ukrajinci: 92,5 % Rusi: 6 % Bjelorusi: 0,5 % Poljaci: 0,2 % Moldavci, Židovi i Armenci svaki po 0,1 % Ukrajinskim jezikom kao materinjim govori 92,3 % stanovništva što je za 4 % više nego prema popisu iz 1989. godine, dok ruskim jezikom kao materinjim govori 7,2 % stanovništva. Administrativna podjela Kijevska oblast dijeli se na 25 rajona i 26 gradova od kojih njih 12 ima viši administrativni stupanj, također oblast ima i 30 malih gradova i 1127 naselja. Izvori Vanjske poveznice Službena stranica oblasti Arhivirana inačica izvorne stranice od 16. svibnja 2008. (Wayback Machine) Ostali projekti
Oblast Kiev

De oblast Kiev of oblast Kyiv (Oekraïens: Київська область, Kyjivs’ka oblast) is een oblast in het noorden van Oekraïne. Het bestuurlijke centrum is de Oekraïense hoofdstad Kiev, echter deze stad is zelf geen onderdeel van de oblast, maar vormt een zelfstandige bestuurlijke eenheid. De grootste stad is Bila Tserkva en de oblast heeft 1.827.894 inwoners (2001). Geografie De oblast omspant beide oevers van de rivier de Dnjepr. De rivier wordt in het noorden echter over zo'n 75 km onderbroken door het Stuwmeer van Kiev, waar ook de rivier de Pripjat in uitstroomt en stroomopwaarts in het zuiden wordt de Dnjepr onderbroken door het kleinere Stuwmeer van Kaniv. Ten oosten van Kiev stroomt de rivier de Desna in de Dnjepr. Het noorden van de oblast wordt gekenmerkt door een relatief laaggelegen gebied met enkele vooral drooggelegde moerassen. In het uiterste noordwesten, voorbij Tsjernobyl en nabij de grens met Wit-Rusland, beginnen de Pripjatmoerassen. Het zuiden van de oblast Kiev, ten zuiden van Bila Tserkva, wordt echter gekenmerkt door hogere delen, die deel uitmaken van het Dnjeprhoogland. Als gevolg van de kernramp van Tsjernobyl in 1986 zijn er in het uiterste noorden nog steeds gebieden die officieel gesloten zijn in verband met het gevaar voor radioactieve besmetting. Na deze kernramp werd de stad Pripjat geëvacueerd en werd voor de inwoners een nieuwe stad gebouwd: Slavoetytsj. Slavoetytsj wordt geheel door de oblast Tsjernihiv omringd en is dus een exclave van de oblast Kiev.
Obwód kijowski

Obwód kijowski (ukr. Київська область) – jeden z 24 obwodów Ukrainy. Leży w północnej części Ukrainy. Stolicą obwodu jest Kijów, który stanowi osobną jednostkę administracyjną. Na wschodzie graniczy z obwodami czernihowskim i połtawskim, na południowym wschodzie z czerkaskim, na zachodzie z żytomierskim, a na północy z obwodem homelskim Białorusi. Obwód leży na terenie historycznej Ukrainy oraz Podola (skrawek południowo-zachodni). Podział administracyjny Obwód dzieli się na 7 rejonów: białocerkiewski buczański boryspolski browarski fastowski obuchowski wyszogrodzki Do 19 lipca 2020 roku obwód dzielił się na 25 rejonów: baryszowski białocerkiewski bohusławski boryspolski borodziański browarski fastowski iwankowski jagodziński kaharłycki kijowsko-swiatoszyński makarowski mironowski obuchowski perejasławski poleski rokytniański skwyrski stawiszczeński taraszczanski tetyjowski wasylkowski wołodarski wyszogrodzki zhuriwski oraz 12 miast wydzielonych: Berezań, Biała Cerkiew, Boryspol, Browary, Bucza, Fastów, Irpień, Perejasław, Prypeć, Rzyszczów, Sławutycz oraz Wasylków. Miasta Największe miasta obwodu pod względem ludności według danych z 2016 roku: Zabytki Fundacje Branickich w Białej Cerkwi, m.in.: pałac zimowy, pałac letni w Aleksandrii, kościół św. Jana Chrzciciela, hale targowe, składy Branickich, sobór Przemienienia Pańskiego Pozostałości pałacu Branickich w Rudym Siole Dwór Chojeckich w Tomaszówce Kościół Podwyższenia Krzyża w Fastowie Monastery św. Mikołaja i Wniebowstąpienia Pańskiego w Perejasławiu Chmielnickim Kaplica Świeykowskich w Tetyjowie Uwagi Przypisy
Oblast de Kiev

Kiev ou Quieve (em ucraniano: Київ; romaniz.: Kyiv) é uma região (óblast) localizado no norte da Ucrânia. O seu centro administrativo é a cidade de Kiev. Possui 28 121 quilômetros quadrados e segundo censo de 2019, havia 1 767 940 habitantes. Cidades do Oblast de Kiev: Irpin Bucha Hostomel Borodyanka Makariv Chernobil Pripyat Ivankiv Referências
Regiunea Kiev

Kiev (în ucraineană Київська область, transliterat: Kîiivska oblast) este o regiune din Ucraina. Capitala sa este orașul Kiev, care însă nu face parte din regiune, având un statut administrativ special, de oraș cu rang de regiune. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației regiunii Kiev era vorbitoare de ucraineană (92,27%), existând în minoritate și vorbitori de rusă (7,17%). Note
Kijevska oblast

Kijevska oblast (ukrajinsko Київська область, latinizirano: Kyijvs'ka oblast'), pogovorno tudi »Kijevščina« (ukrajinsko Київщина, latinizirano: Kyjivščyna) je oblast v osrednjem in severnem delu Ukrajine. Obkroža mesto Kijev, ki pa ni njen del, temveč ima kot mesto s posebnim statusom lastno upravo. Na vzhodu meji s Černigovsko in Poltavsko oblastjo, na jugovzhodu in jugu s Čerkasijsko, na jugozahodu z Viniško, na zahodu z Žitomirsko oblastjo in na severu z Belorusijo. Oblast ima dve eksklavi: mesto Slavutič znotraj Černigovske oblasti in mesto Kocjubinske v mejah mesta Kijev. V severnem delu Kijevske oblasti je Černobilsko izključitveno območje. Površina oblasti je 28.131 km², kar predstavlja 4,66 % ukrajinskega ozemlja, leta 2021 je imela 1.788.530 prebivalcev. Upravne delitve Pred reformo julija 2020 se je oblast delila na 25 rajonov in 12 mest oblastnega pomena, podrejenih neposredno oblastni vladi. Od oktobra 2020 oblast vsebuje sedem rajonov: Sklici Zunanje povezave Uradno spletno mesto (ukrajinsko)
Кијевска област

Кијевска област (укр. Київська область), позната и као Кијевшчина (укр. Київщина), област је која се налази у централном делу Украјине. Административни центар области је град Кијев. Град Кијев, поред тога што је центар Кијевске области, град је са специјалним статусом и није под надлежношћу обласне власти. Географија Кијевска област заузима површину од 28,100 km², што је око 35 пута већа површине града Кијева. Област се налази у северном делу централне Украјине. Граничи се са следећим областима: на западу са Житомирском, на југозападу са Виничком, на југу са Черкашком, на југоистоку са Полтавском, на истоку и североистоку са Черниговском и на северу са Гомељском облашћу Белорусије. Област је подељена на приближно једнаке делове реком Дњепар. Друге веће реке су притоке Дњепра и то: Припјат и Десна. Клима Клима Кијевске области је умерено континентална, са релативно благим зимама и топлим летима. Просечна температура се креће од јануарских −6.1 °C, до јулских 19.2 °C. Вегетација На десној обали Дњепра се протежу ниже планине и падине. Цела површина је окружена зеленим шумским појасом, који се састоји од око 250 врста дрвећа и жбуња. Историја Кијевска област је званично образована као део Украјинске Совјетске Социјалистичке Републике 27. фебруара 1932. године. Данашње границе су задњи под одређене после Чернобиљске катастрофе 1986. године. Област града Славутича, која је требало да постане део Чернихивске области, је пребачена у Кијевску. Кроз историју је бележено да је ова област била део Велике кнежевине Литваније, Државне заједнице Пољске и Литваније и Кијевског војводства. Демографија Највећа национална група у Кијевској области су Украјинци (92,5%), а мањине чине Руси, Јевреји, Белоруси и Пољаци. По испитивањима из 2001. године, 1.053.500 (57.6%) људи живи у граду, а 774.400 (42.4%) на селу. Однос између мушкараца и жена је 46,3% (845.900) / 53,7% (982.000). Економија Индустрија Кијевске области се највећој мери заснива на производњи струје, хране, високо развијеној хемијској и петрохемијској индустрији, као и развијен сектор механичког инжењерства и металске индустрије. Фабрика аутобуса у граду Пролиски произведе годишње 1.700 различитих врста аутобуса, док се у области налази још низ фабрика аутомобилске индустрије. Осим тешке индустрије, у Кијевској области је развијана и пољопривреда. 1999. године је било регистровано 1.130 фарми. Саобраћај и транспорт Кијевска област има веома развијену железничку саобраћајну мрежу, коју чини 88 km дуга пруга (податак из 1985. године). Путеви у области су укупне дужине 7.760 km, од којих је 7.489 km асфалтирано. У области се налазе и два важна аеродрома. Кроз област пролази и стратешки гасовод. Образовање У Кијевској области се налази 795 државних школа, од који се 219 налази у градовима, а 576 у руралним пределима. У њима се образује 232.260 ученика, од којих 141.416 иде у школе у градовима, а 98.944 иде у школе у руралним пределима. У области се налази и 22 високе школе, где се образује 34.900 студената. Референце Спољашње везе
Kiev oblast

Kiev oblast (ukrainskaː Київська область) är ett oblast (län) i Ukraina. Huvudorten är Kiev, som däremot inte är del av oblastet utan administreras särskilt ("stad med speciellt status"). Kiev oblast upprättades den 27 februari 1932., men ursprungliga områden i söder överlämnades till Tjerkasy oblast då det upprättades 7 januari 1954. Länets städer efter folkmängd Bila Tserkva Brovary Boryspil Fastiv Irpin Vysjneve Vasylkiv Bojarka Obuchiv Perejaslav Butja Vysjhorod Slavutytj Jahotyn Bohuslav Skvyra Berezanj Ukrajinka Kotsubinske Hostomel Prypjat Referenser Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Kiev oblast.
Припят (град)

При́пят (на украински: Прип'ять) е изоставен град в Киевска област, Северна Украйна, изселен след Чернобилската авария през 1986 г. География Наименуван е на река Припят, на чийто бряг е разположен. Намира се близо до границата с Беларус, недалеч и от границата с Русия, на 15 km от Чернобил и на 95 km от столицата Киев. Припят е най-близкият град (на 3 км) до АЕЦ Чернобил. Малко по-близо до централата е селището Янов (на украински: Янiв) с население, някога достигало 100 души. Край реката, близо до града и Чернобилската атомна електроцентрала, има неголямо водохранилище за аварийно охлаждане на централата, завършено през октомври 1976 г. История Градът е построен в началото на 1970-те години, за да обслужва Чернобилската АЕЦ. През 1979 г. придобива статут на град. Населението му към януари 1986 г. е 49 400 души. Бил е проектиран да приютява около 75 – 78 хиляди души. На 26 април 1986 г. избухва четвърти реактор на АЕЦ Чернобил. Това е най-тежкият инцидент с атомен реактор в историята. На следващия ден по високоговорителите на град Припят звучи съобщение, известяващо хората за аварията и че ще бъде извършена временна евакуация на жителите. След аварията, на 45 km от Припят е построен град Славутич, който подслонява по-голямата част от евакуираните жители на Припят. Град-призрак Днес градът е своеобразен музей на последните години на Съветската епоха. С напълно изоставени жилищни блокове (от които 4 блока никога не са използвани), плувни басейни и болници, в които всичко е непокътнато, от вестници до детски играчки и дрехи. Припят и околните райони няма да бъдат пригодни за обитаване от хора през следващите няколко века. Градът е достъпен и относително безопасен по пътищата, макар и при придвижване с дозиметър. Вратите на всички сгради са отворени, за да се намали риска за посетителите, но много от тях са акумулирали твърде много радиоактивни материали, за да могат да се посещават безопасно. Танкове, хеликоптери и транспортни машини на Съветската армия, използвани по време на изграждането на саркофага на избухналия реактор, са изоставени поради високите нива на радиация в тях. В днешно време хиляди работници обитават града и околностите му кратковременно (до 14 дни максимум), докато текат строителните работи по новия саркофаг на реактора. Съществуват украински туристически компании, предлагащи екскурзии до града и забранената зона. Галерия Вижте също Чернобилска авария Външни препратки ((ru)) Снимки от изоставения град Припят Архив на оригинала от 2015-10-24 в Wayback Machine. Източници
Prípiat

Prípiat (ucraïnès: При́п'ять, transliterat amb el sistema internacional: Pryp”jat', transliterat al català: Prýpiat o Prýp'iat; en rus: При́пять, transcrit al català: Prípiat) és una ciutat fantasma al nord d'Ucraïna a l'óblast o província de Kíev, a la vora de la frontera amb Belarús i prop de la ciutat fantasma de Txernòbil. Deu el seu nom al riu que travessa la ciutat, el riu Prípiat. Fets Aquesta ciutat és coneguda perquè va sofrir el pitjor accident de la història de l'energia nuclear, el 26 d'abril de 1986, quan es produí el sobreescalfament i l'explosió del reactor 4 de la Central nuclear de Txernòbil, el qual va emetre 400 vegades més radiació que la bomba atòmica que caigué sobre Hiroshima el 1945, pel que la ciutat es va veure afectada per la radiació i va haver de ser evacuada. L'evacuació només fou portada a terme al cap de 3 dies per l'exèrcit soviètic. La majoria dels habitants foren desallotjats de les seves cases contra la seva voluntat, mentre que els animals domèstics i els de les granges foren sacrificats. Història Fou fundada el 1970 com a colònia industrial per als treballadors de la central nuclear de Txernòbil i les seves famílies. A causa de la seva posició geogràfica, amb un clima temperat i un sòl fèrtil, la ciutat començà a desenvolupar-se, fins a convertir-se en una de les zones més agradables per viure-hi de la Unió Soviètica. Per això, la població cresqué en tan sols 16 anys fins a arribar als 47.000 habitants. Ara Actualment no té cap habitant, més que investigadors, científics i forces de seguretat, que custodien la zona d'exclusió. La ciutat ara s'assembla a un museu de l'era soviètica. Té molts edificis d'apartaments on es troben encara objectes abandonats: fotografies, joguines de nens, roba, objectes personals, etc. També hi ha l'antic Hotel Polissia, restaurants, places de joc, hospitals, escoles i gimnasos en el seu estat d'abandó. A causa de la falta de manteniment de les construccions, a dintre hi creixen molsa, fongs i inclús plantes gràcies a la humitat produïda durant el desgel a la fi de l'hivern. Vegeu també Txernòbil Accident de Txernòbil Liquidador Referències Enllaços externs Museu nacional de Txornòbyl (Національний музей «Чорнобиль») a Kíev, pàgina oficial, en ucraïnès, rus i anglès.
Pripjat

Pripjat (ukr. Прип'ять) napušteni je grad u sjevernoj Ukrajini, u Kijevskoj oblasti. Zemljopis Pripjat se nalazi na krajnjem sjeveru Ukrajine, u blizini granice s Bjelorusijom. Udaljen je od glavnoga grada Kijeva 100 km, a nalazi se na istoimenoj rijeci Pripjat. Povijest Prije nesreće Bio je to grad u kome su živjeli zaposleni u černobilskoj nuklearnoj elektrani. Grad je nakon nesreće 1986. godine napušten u krugu od 30 km. Broj stanovnika prije nesreće je bio oko 50.000, a sada je to potpuno prazan grad. Ovaj grad, iako je bio od vojne važnosti, bio je dostupan svima. Smatralo se da su tadašnji nuklearni reaktori bili ponos inženjeringa i napretka Sovjetskog Saveza. Iako je elektrana trebala biti izgrađena samo 25 km od Kijeva, glavnog grada Ukrajine, Ukrajinska akademija znanosti inzistirala da se izgradi dalje od grada, točnije 100 km od Kijeva, u gradu Pripjatu. Poslije nesreće Pripjat je do skoro predstavljao praktički muzej, koji je dokumentirao posljednje godine Sovjetskog Saveza. Stanovi, bazeni, bolnice i ostale ustanove su bile potpuno napuštene, sve unutar tih ustanova ostavljeno je da trune. Stanovnici su nakon nesreće mogli ponijeti samo kofer s dokumentima, knjigama i odjećom koja nije bila kontaminirana. Međutim, početkom 21. stoljeća, zgrade i stanovi su potpuno opljačkani. Ništa vrijedno nije ostalo u tom gradu. Kuće i stanovi ispunili su se vodom, pa nije neobično vidjeti kako drvo raste na krovu kuće ili u samoj kući. Već nekoliko desetaka godina, grad leži u ruševinama. Pripjat i njegova okolica neće još nekoliko stoljeća biti sigurni za ljudsko stanovanje. Prilikom nesreće oslobođena je velika količina opasnog radioaktivnog izotopa cezija 137, i trebat će oko 300 godina da se tisućiti dio količine, koja se oslobodila, raspadne. Stroncija 90 će također trebati nekoliko stotina godina. Iako je pristup ljudima zabranjen, životinje slobodno ulaze u područje grada, pa se promjene koje nastaju u njihovim organizmima prate redovito. Određuje se kolika je količina radioaktivnog materijala dospjela u njihove organizme i prije svega kakve posljedice nosi sa sobom. Stanovništvo Pripjat je 1985. godine imao 47.500 stanovnika, 25 različitih nacionalnosti, trenutno u gradu ne živi ni jedan stanovnik. Poznate osobe Elena Filatova ukrajinska motociklistinja i fotografkinja. Vidi još Černobil Černobilska nesreća Ljubov Sirota Izvor Vanjske poveznice Službena stranica grada Arhivirana inačica izvorne stranice od 23. rujna 2005. (Wayback Machine) Ostali projekti