Тисаашвань

Тисаашвань (до 1991 року — Мінеральне; угор. Tiszaásvány, словац. Ašvaň) — село в Україні, в Ужгородському районі Закарпатської області, центр сільської ради. Населення становить 852 особи (станом на 2001 рік). Село розташоване на півдні Ужгородського району, за 16,8 кілометра від районного центру. Назва Колишня назва населеного пункту — село «Мінеральне». Географія Село Тисаашвань лежить за 16,8 км на південь від районного центру, фізична відстань до Києва — 620,8 км. Через село проходить автомобільний шлях міжнародного значення М25.[джерело?] Герб У щиті, розтятому і перетятому червоним і лазуровим, вузька срібна хвилеподібна балка. У першій частині срібна перекинута риба у стовп. У другій частині дві зелені яблуневі гілки з таким самим листям і червоними плодами. У третій частині на зеленій землі золотий пень з вирваним корінням і двома пророслими зеленими дубовими гілками з таким же листям і золотими жолудями. У четвертій частині золотий сніп пшениці. Історія Існує також легенда про походження села: Нібито угорський король одного разу подорожував тут і кричав на візника: Csapj közé, fiam, Salamon, mert ittragadunk ebbe az ásványba!" Ну і ця королівська приказка дала назву трьом селам. Це села Чоп, Соломоново і Ашвань. До 1282 р. члени сім'ї Гуткелед були власниками місцевості, коли маєток нащадка потрапив у руки родини Bacskay. У 1286 році Андраш Бацький передав село Тамасу Бочкай. У 1329 році він перейшов у власність родини Есені. У 15 столітті він належав до території комітату Саболч. У 1413 р. село мало назву Aswan, у 1446 р. Azzonau. У 16 столітті він належав родині Сюрте. У 1555 р. тут був дворянський маєток, але згорів, тому в 1567 році його немає серед приміщень для оподаткування. Пізніше її знищили імперські війська, а потім татари. Він складався з 4 будинків у 1599 році, коли він був власністю Іштвана Бочкаї, після чиєї невірності він перейшов до королівської скарбниці. У 1675 році імператор Леопольд I подарував його Шандору Вечею та його братові. У 1992 році громада села встановила пам’ятник місцевим жертвам сталінізму та Другої світової війни. Політика Парламентські вибори, 2019 На позачергових парламентських виборах 2019 року у селі функціонувала окрема виборча дільниця № 210596, розташована у приміщенні будинку культури. Результати зареєстровано 622 виборці, явка 39,87%, найбільше голосів віддано за «Слугу народу» — 39,74%, за «Опозиційний блок» — 10,48%, за «Опозиційну платформу — За життя» — 9,61%. В одномандатному окрузі найбільше голосів отримав Йосип Борто (самовисування) — 61,57%, за Михайла Фединця (Єдиний центр) — 17,77%, за Андрія Андріїва (самовисування) — 8,26%. Населення Станом на 1989 рік у селі проживали 864 особи, серед них — 423 чоловіки і 441 жінка. За даними перепису населення 2001 року у селі проживало 852 особи. Рідною мовою назвали: Релігія 1720 р. жителі перейшли у реформаторство разом із власником бароном Болшаком. Дерев’яну церкву та дзвіницю, збудовану в 1796 році, перевезли до Кошиць 1927 року як пам’ятку. Нинішня реформатська будівля була побудована між 1937-1943 роками. Туристичні місця - реформатська будівля була побудована між 1937-1943 роками - канали - озера Примітки Посилання Облікова картка на сайті ВРУ Погода в селі Тисаашвань [Архівовано 17 липня 2014 у Wayback Machine.]