NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Камчик (село)

Камчик (укр. Камчик; в 1945—2024 — Заря) — село в Саратской поселковой общине Белгород-Днестровского района Одесской области Украины. География Расположено в долине левого берега реки Сараты на автодороге Одесса — Рени в 3 км от железнодорожной станции Сарата. На севере граничит с посёлком Сарата, на юге — с селом Михайловка, на востоке — с Кулевчей, на западе — с Новосёловкой. История Основано в 1831 году переселенцами из Болгарии, с берегов реки Камчик, в память о которой они назвали своё селение Камчик (это наименование существовало до 1949 года). Советская власть установлена в январе 1918 года. Во время оккупации края Румынией 16 сентября 1924 года между сёлами Камчиком и Михайловкой произошёл бой участников Татарбунарского восстания, пытавшихся прорваться к Сарате, с отрядами жандармов и немецких колонистов. Слабовооружённые повстанцы вынуждены были отойти. Советская власть вновь установлена в июне 1940 года. В годы Великой Отечественной войны 27 жителей села сражались с врагом на фронтах, 17 из них награждены советскими орденами и медалями. 6 человек погибли в борьбе с фашизмом. В селе установлен памятник воинам-освободителям и односельчанам, погибшим в борьбе с фашизмом. До 2020 года входило в Саратский район. Хозяйство Производственное направление хозяйства — животноводство (специализация — откорм свиней); развито было также виноградарство. Имелись также ремонтные мастерские, черепичная и столярная мастерские, своя пекарня и колбасный цех. Спорт В селе базировался футбольный клуб «Балканы», выступавший в Первой лиге Украины. Команда проводила матче на местном стадионе им. Бориса Тропанца. Население Население по переписи 2001 года составляло 5528 человек. Примечания
Zorea, Verhnii Rohaciîk

Zorea (în ucraineană Зоря) este un sat în așezarea urbană Verhnii Rohaciîk din regiunea Herson, Ucraina. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației localității Zorea era vorbitoare de ucraineană (97,7%), existând în minoritate și vorbitori de rusă (2,3%). Note
Заря (Херсонская область)

Заря (укр. Зоря) — село в Верхнерогачикской поселковой общине Каховского района Херсонской области Украины. Находится на правом берегу реки Рогачик. Население по переписи 2001 года составляло 87 человек. Почтовый индекс — 74404. Телефонный код — 5545. Код КОАТУУ — 6521555102. Местный совет 74400, Херсонская обл., Верхнерогачикский р-н, пгт Верхний Рогачик, ул. Юбилейная, 52 Ссылки Заря на сайте Верховной рады Украины
Зоря (Каховський район)

Зоря́ — село в Україні, у Верхньорогачицькій селищній громаді Каховського району Херсонської області. Населення становить 87 осіб. Розташоване на лівому березі р. Рогачик. 24 лютого 2022 року село тимчасово окуповане російськими військами під час російсько-української війни. Населення Згідно з переписом УРСР 1989 року чисельність наявного населення села становила 43 особи, з яких 18 чоловіків та 25 жінок. За переписом населення України 2001 року в селі мешкало 88 осіб. Мова Розподіл населення за рідною мовою за даними перепису 2001 року: Примітки Посилання Погода в селі Зоря [Архівовано 19 грудня 2011 у Wayback Machine.] Джерела Верхньорогачицька селищна ОТГ [Архівовано 9 жовтня 2021 у Wayback Machine.]
Zastawne (obwód wołyński)

Zastawne (ukr. Заставне) – wieś na Ukrainie, w obwodzie wołyńskim, w rejonie włodzimierskim, w hromadzie Litowiż. W 2001 roku liczyła 850 mieszkańców. Do 1946 roku miejscowość nosiła nazwę Żdżary (ukr. Жджари). Historia Pod koniec XIX w. wieś w gminie Grzybowica (Hrybowica), w powiecie włodzimierskim. W okresie międzywojennym w granicach Polski, w województwie wołyńskim. W latach 1940-2020 w rejonie iwanickim. Przypisy Linki zewnętrzne Żarki a. Dżarki Wielkie i Małe, 2.) wś, powiat włodzimierski, [w:] Słownik geograficzny Królestwa Polskiego, t. XIV: Worowo – Żyżyn, Warszawa 1895, s. 738 . Żdżary, [w:] Słownik geograficzny Królestwa Polskiego, t. XV, cz. 2: Januszpol – Wola Justowska, Warszawa 1902, s. 724 . Zastawne na stronie Rady Najwyższej Ukrainy
Zastavne, Ivanîci

Zastavne (în ucraineană Заставне) este o comună în raionul Ivanîci, regiunea Volînia, Ucraina, formată numai din satul de reședință. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației satului Zastavne era vorbitoare de ucraineană (98,82%), existând în minoritate și vorbitori de rusă (1,06%). Note
Заставное (Волынская область)

Заставно́е (укр. Заставне) — село в Литовежской сельской общине Владимирского района Волынской области Украины. Код КОАТУУ — 0721182201. Население по переписи 2020 года составляет 607 человек. Почтовый индекс — 45329. Телефонный код — 3372. Занимает площадь 20,3 км². История В 1946 году указом ПВС УССР село Жджары переименовано в Заставное. До 2020 года входило в Иваничевский район. Ссылки Заставное на сайте Верховной рады Украины (укр.). gska2.rada.gov.ua. Дата обращения: 14 мая 2020. Социальный паспорт 2020 Примечания Литература Цинкаловський О. Ждари Великі // Стара Волинь і Волинське Полісся (укр.). — Вінніпег, 1984. — Т. 1. — С. 390—391.
Заставне (Володимирський район)

Заставне́ — село в Україні, у Литовезькій сільській громаді Володимирського району Волинської області. До 1946 року - Жджари. Населення становить 607 осіб станом на 2020 рік. На захід від села розташований Заставненський заказник. Після ліквідації Іваничівського району 19 липня 2020 року село увійшло до Володимир-Волинського району. Населення Згідно з переписом УРСР 1989 року чисельність наявного населення села становила 932 особи, з яких 433 чоловіки та 499 жінок. За переписом населення України 2001 року в селі мешкало 845 осіб. Мова Розподіл населення за рідною мовою за даними перепису 2001 року: Історія До 29 липня 2016 року — адміністративний центр Заставненської сільської ради Іваничівського району Волинської області. Ярослав Гашек у Заставному Відомий чеський письменник Ярослав Гашек провів у Жджарах (сучасна назва: Заставне) майже чотири тижні - з 3 по 27 серпня 1915 року. 2 Серпня 1915 року 91-й Будейовицький піхотний полк 9-ї піхотної дивізії Австро-Угорщини, у якій Гашек служив вістовим, виведено у резерв та поповнення у село Жджари, після тижневого бою та важких втрат під Сокалем. 18 серпня 1915 року Гашека було нагороджено срібною медаллю 2-го ступеня "За хоробрість", виявлену під час боїв біля Поториці 25 липня. Як зазначалося в офіційному наказі про нагородження, Гашек "невтомно та, нехтуючи власним життям, передавав важливі накази та повідомлення про ситуацію на лінії фронту. Він також підбадьорював особовий склад жартами і вигуками, добровільно проводив розвідку та вів невеликі групи до потрібних позицій." Уродженці села Гіщинська Раїса Петрівна — український композитор, бандуристка, педагог. Примітки Посилання Погода в селі Заставне [Архівовано 19 грудня 2011 у Wayback Machine.]
Zastavtsi, Ternopil Oblast

Zastavtsi (Ukrainian: Заставці) is a village in Monastyryska urban hromada, Chortkiv Raion, Ternopil Oblast, Ukraine. History It was first mentioned in writings in 1470. After the liquidation of the Monastyryska Raion on 19 July 2020, the village became part of the Chortkiv Raion. Religion Church of the Cathedral of the Blessed Virgin Mary (1890, wooden). References Sources (in Ukrainian) Бігус М., Грещина Д., Лупак В., Заставці // Ternopil Encyclopedic Dictionary: in 4 v. / editorial board: H. Yavorskyi and other, Ternopil: "Zbruch", 2004, V. 1: А—Й, 696 s. — ISBN 966-528-197-6. "Zastawce, pow. podhajecki". Geographical Dictionary of the Kingdom of Poland (in Polish). 14. Warszawa: Kasa im. Józefa Mianowskiego. 1895. p. 451.
Zastawce

Zastawce (hist. Zastawcze ad Hołhocze, ukr. Заставці) – wieś na Ukrainie w obwodzie tarnopolskim, w rejonie czortkowskim. W II Rzeczypospolitej wieś w powiecie podhajeckim województwa tarnopolskiego. W latach 1943–1944 nacjonaliści ukraińscy z OUN-UPA zamordowali tutaj 20 Polaków. Do 2020 w rejonie monasterzyskim. Zobacz też Zastawcze ad Zawałów Przypisy Bibliografia Zastawce, pow. podhajecki, [w:] Słownik geograficzny Królestwa Polskiego, t. XIV: Worowo – Żyżyn, Warszawa 1895, s. 451 .
Zastavți, Monastîrîska

Zastavți (în ucraineană Заставці) este o comună în raionul Monastîrîska, regiunea Ternopil, Ucraina, formată numai din satul de reședință. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației comunei Zastavți era vorbitoare de ucraineană (99,23%), existând în minoritate și vorbitori de alte limbi. Note
Заставцы (Тернопольская область)

Заставцы (укр. Заставці) — село в Монастырисской городской общине Чортковского района Тернопольской области Украины. До 2020 года входило в Монастырисский район. Почтовый индекс — 48314. Телефонный код — 3555. Население Население по переписи 2001 года составляло 391 человек. Языковой состав Родной язык населения по данным переписи 2001 года: Примечания Ссылки Заставцы на сайте Верховной рады Украины
Zatyshne, Ternopil Oblast

Zatyshne (Ukrainian: Затишне) is a village in Monastyryska urban hromada, Chortkiv Raion, Ternopil Oblast, Ukraine. History It was first mentioned in writings in 1861 (under the name Hrabok). After the liquidation of the Monastyryska Raion on 19 July 2020, the village became part of the Chortkiv Raion. Religion Church of the Nativity of the Blessed Virgin Mary (1990, brick, UGCC). References Sources (in Ukrainian) Грицина Д., Одут Т., Затишне // Ternopil Encyclopedic Dictionary: in 4 v. / editorial board: H. Yavorskyi and other, Ternopil: "Zbruch", 2004, V. 1: А—Й, S. 627. — ISBN 966-528-197-6.
Затишное (Тернопольская область)

Затишное (укр. Затишне) — село в Монастырисской городской общине Чортковского района Тернопольской области Украины. До 2020 года входило в Монастырисский район. Почтовый индекс — 48352. Телефонный код — 3555. Население Население по переписи 2001 года составляло 100 человек. Языковой состав Родной язык населения по данным переписи 2001 года: Примечания Ссылки Затишное на сайте Верховной рады Украины
Затишне (Чортківський район)

Зати́шне — село в Україні, у Монастириській міській громаді Чортківського району Тернопільської області. Розташоване на південному сході району. Підпорядковане Комарівській сільраді (до 2018). Населення — 100 осіб (2001). Певний час було зняте з обліку, відновлене 1991 року. Від 2018 року ввійшло в склад Монастириської міської громади. Історія Перша писемна згадка датується 1861 роком під назвою с. Грабок. Утворене з хуторів Вербка та Грабок. Протягом 1962–1966 село належало до Бучацького району. 12 червня 2020 року, відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України № 724-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Тернопільської області» увійшло до складу Монастириської міської громади. 19 липня 2020 року, в результаті адміністративно-територіальної реформи та ліквідації Монастириського району, село увійшло до складу Чортківського району. Населення Мова Розподіл населення за рідною мовою за даними перепису 2001 року: Релігія церква Різдва Пресвятої Богородиці (1990, мурована, УГКЦ). Примітки Література Грицина Д., Одут Т. Затишне // Тернопільський енциклопедичний словник : у 4 т. / редкол.: Г. Яворський та ін. — Тернопіль : Видавничо-поліграфічний комбінат «Збруч», 2004. — Т. 1 : А — Й. — С. 627. — ISBN 966-528-197-6. Мельничук Б., Федечко І. Затишне // Тернопільщина. Історія міст і сіл : у 3 т. — Тернопіль : ТзОВ «Терно-граф», 2014. — T. 3 : М — Ш. — С. 59. — ISBN 978-966-457-246-7.
Zatyshshia, Ternopil Oblast

Zatyshshia (Ukrainian: Затишшя) is a village in Ukraine, Ternopil Oblast, Kremenets Raion, Pochaiv urban hromada. After the liquidation of the Kremenets Raion (1940–2020) on 19 July 2020, the village became part of the Kremenets Raion. References
Затишье (Тернопольская область)

Затишье (укр. Затишшя) — село в Почаевской городской общине Кременецкого района Тернопольской области Украины. Основано в 1450 году. Код КОАТУУ — 6123410501. Географическое положение Село Затишье находится на расстоянии в 2,5 км от города Почаев. Через село проходит автомобильная дорога Р-26. Население Население по переписи 2001 года составляло 295 человек. Языковой состав Родной язык населения по данным переписи 2001 года: Примечания
Затишшя (Кременецький район)

Зати́шшя — село в Україні, у Почаївській міській громаді Кременецького району Тернопільської області. Розташоване на заході району. До 2015 підпорядковане Почаївській міськраді. Населення — 295 осіб (2001). Історія 12 червня 2020 року, відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України № 724-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Тернопільської області», увійшло до складу Почаївської міської громади. 19 липня 2020 року, в результаті адміністративно-територіальної реформи та ліквідації Кременецького (1940-2020) району, село увійшло до складу новоутвореного Кременецького району. Населення Мова Розподіл населення за рідною мовою за даними перепису 2001 року: Галерея Примітки Література Тернопільський енциклопедичний словник : у 4 т. / редкол.: Г. Яворський та ін. — Тернопіль : Видавничо-поліграфічний комбінат «Збруч», 2004. — Т. 1 : А — Й. — 696 с. — ISBN 966-528-197-6.
Zaturyn

Zaturyn (Ukrainian: Затурин) is a village in Pidhaitsi urban hromada, Ternopil Raion, Ternopil Oblast, Ukraine. History The first written mention of the village was in 1661. After the liquidation of the Pidhaitsi Raion on 19 July 2020, the village became part of the Ternopil Raion. Religion Church of the Nativity of the Blessed Virgin Mary (1992; brick, OCU), Chapel of the Nativity of the Blessed Virgin Mary (2000; brick, UGCC). References Sources "Zaturzyn". Geographical Dictionary of the Kingdom of Poland (in Polish). 14. Warszawa: Kasa im. Józefa Mianowskiego. 1895. p. 466.
Zaturzyn

Zaturzyn (ukr. Затурин) – wieś na Ukrainie, w obwodzie tarnopolskim, w rejonie tarnopolskim. W II Rzeczypospolitej wieś w powiecie podhajeckim województwa tarnopolskiego. W 1944 r. nacjonaliści ukraińscy z OUN-UPA zamordowali tutaj 22 Polaków. Do 2020 w rejonie podhajeckim. Przypisy Bibliografia Zaturzyn, [w:] Słownik geograficzny Królestwa Polskiego, t. XIV: Worowo – Żyżyn, Warszawa 1895, s. 466 .
Затурин

Затурин (укр. Затурин) — село в Подгаецкой городской общине Тернопольского района Тернопольской области Украины. До 2020 года входило в Подгаецкий район. Население по переписи 2001 года составляло 182 человека. Занимает площадь 13,929 км². Почтовый индекс — 48023. Телефонный код — 3542. Ссылки Затурин на сайте Верховной рады Украины
Захаржевская башня

Захаржевская башня (укр. Захаржевська башта; другое название Башня на броде, укр. Башта на броді) — находится в «Старом городе» Каменца-Подольского. Расположена на крутом склоне правого берега Смотрича между Городскими и Польскими воротами. Захаржевской башня названа на плане города 1773 года, в описании города 1700 года — Турецкой. Не зафиксированное документами название — Башня на броде — появилось в справке Евгении Пламеницкой в 1977 году, однако именно это название стало популярным. По мнению Николая Петрова башню, скорее всего, возвели из камня в XVI—XVII веках, в XVIII веке реконструировали. Евгения Пламеницкая датирует возведение башни XV веком. История Башня является частью северо-западных городских укреплений. Она находится на скальном уступе каньона на высоте 13 м от уровня берега. Отстоит от Польских ворот на расстояние 300 м. Башня была дозорной и охраняла дорогу под скалой и брод через реку. Первое письменное упоминание башни относится к 1613 году. Самое раннее изображение башни можно увидеть на плане Киприана Томашевича, созданном в 1672—1673 гг. Башня достраивалась в XVI веке. В конце XVII века крыша и верхняя часть стен башни были разрушены. В XVIII веке второй ярус башни потерял своё военное значение, поэтому его бойницы заложили, сделали ремонт верха стен, а вместо крыши сделали плоское перекрытие, которое засыпали землёй. В начале XIX века башню засыпали и построили над ней беседку. В 1962 году провели консервацию башни. В 1966 году, грунтовые воды подмыли скальное основание башни, в результате чего обвалилась часть скалы и фрагмент стены. Проект восстановления башни начали разрабатывать в 1970-х годах, в 1977 году проект был утверждён. В 1983—1987 годах по проекту Евгении Пламеницкой башню восстановили в её первоначальном виде. Во время празднования дня Каменца в 2003 году сгорела крыша башни, её восстановили в течение месяца-двух. Особенности архитектуры Башня сложена из камня, имеет два яруса, в плане имеет форму круга диаметром 9-10 м. Толщина стен — 1,3 м внизу и 0,7 м на уровне второго яруса со стороны склона. Первый ярус башни примыкает к скале. Вход в башню находится на уровне второго яруса в восточной стене. Сохранённые бойницы имеют арочные перемычки. Полом башни служит скала. Ярусы соединены приставными лестницами. Литература Памятники градостроительства и архитектуры Украинской ССР / Н. Л. Жариков. — Киев: Будівельник, 1983—1986. — [Архивировано 2 апреля 2008 года.] Історична топографія Кам'янця-Подільського кінця XVII – XVIII ст. — Кам'янець-Подільський: Абетка-НОВА, 2002. — С. 125, 126. Кам'янець-Подільський: Туристичний путівник. — Львів, 2003. — С. 114—115, 125. Примечания Ссылки Захаржевская башня укреплений города Каменца-Подольского (рус.). zamki-kreposti.com.ua. Дата обращения: 5 июня 2013. Архивировано 5 июня 2013 года. Башти на броді (укр.). Дата обращения: 23 мая 2011. Архивировано из оригинала 29 мая 2008 года.
Захаржевська башта

Захаржевська башта — знаходиться в Старому місті Кам'янця-Подільського. Розташована на крутому схилі правого берега Смотрича між Міською та Польською брамами. Опис Захаржевською названо на плані міста 1773, в описі міста 1700 — Турецькою. Не зафіксована документами назва — башта на броді — з'явилася в довідці Євгенії Пламеницької за 1977, однак саме ця назва стала найпопулярнішою. На думку Миколи Петрова, найвірогідніше, башту звели з каменю в 16-17 століттях, у 18 столітті реконструювали. Євгенія Пламеницька датує зведення башти 15 століттям. Перша письмова згадка башти відноситься до 1613 року. Найраніше зображення башти можна побачити на плані Кипріана Томашевича, створеного в 1672–1673 рр. Кам'яна, двоярусна, майже кругла, діаметром 9-10 м. Стіни товщиною 1,3 м із напільного боку і 0,7 м на рівні другого ярусу з боку схилу. На висоту першого ярусу вежа примикає до скелі. Вхід розташований з боку схилу в східній стіні на рівні другого ярусу. Збережені бійниці мають арочні перемички. Підлогою вежі служить скеля. Яруси з'єднані приставними сходами. Належить до північно-західних міських укріплень. Розташована на скельному уступу каньйону на висоті 13 м від берегової смуги. Віднесена від Нижньої Польської брами на 300 м, була дозорною, охороняючи ділянку дороги під скелею і місце переїзду через річку бродом. Добудовувалась в XVI ст. В кінці XVII ст. дах і верх стін були зруйновані. У XVIII ст. верхній ярус втратив оборонне значення, його бійниці були закладені, верх стін відремонтований, замість даху зроблено плоске перекриття. На початку XIX ст. башта була засипана і над нею влаштована альтанка. У 1962 р. на башті проведені консерваційні роботи. У 1966 р. унаслідок підмиву її скельної основи ґрунтовими водами обвалилася частина скелі разом із фрагментом стіни. Проєкт відновлення башти почали розробляти в 1970-х роках, в 1977 році проєкт був затверджений. У 1983-87 р. проведено відновлення вежі у первісному вигляді за проєктом Євгенії Пламеницької. Під час святкування дня Кам'янця в 2003 році згорів дах башти, його відновили за місяць-два. Фотографії tovtry.km.ua Джерела Памятники градостроительства и архитектуры Украинской ССР. — Т. 4. — К., 1986. — С. 144; Петров М. Б. Захажевська башта на www.zamki-kreposti.com.ua [Архівовано 27 жовтня 2016 у Wayback Machine.] (рос.) Історична топографія Кам'янця-Подільського кінця XVII–XVIII ст. (Історіографія. Джерела). — Кам'янець-Подільський: Абетка-НОВА, 2002. — С. 125, 126; Кам'янець-Подільський: Туристичний путівник. — Львів, 2003. — С. 114–115, 125. Кам'янець і Камянеччина від А до Я. Матеріали для регіонального енциклопедичного словника. [Архівовано 1 березня 2009 у Wayback Machine.] Зібрав та уклав Олег Будзей.
Zaharivka, Ivanivka

Zaharivka (în ucraineană Захарівка) este un sat în comuna Trohîmivka din raionul Ivanivka, regiunea Herson, Ucraina. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației localității Zaharivka era vorbitoare de ucraineană (94,31%), existând în minoritate și vorbitori de rusă (3,25%). Note
Захаровка (Ивановская поселковая община)

Захаровка (укр. Захарівка) — село в Ивановской поселковой общине Генического района Херсонской области Украины. Население по переписи 2001 года составляло 123 человека. Занимает площадь 13,562 км². Почтовый индекс — 75420. Телефонный код — 5531. Местный совет 75 420, Херсонская обл., Ивановский р-н, с. Трофимовка Ссылки Захаровка на сайте Верховной рады Украины
Zaharivka, Novotroiițke

Zaharivka (în ucraineană Захарівка) este un sat în așezarea urbană Novotroiițke din regiunea Herson, Ucraina. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației localității Zaharivka era vorbitoare de ucraineană (75,42%), existând în minoritate și vorbitori de rusă (13,56%) și belarusă (1,69%). Note
Захаровка (Новотроицкая поселковая община)

Захаровка (укр. Захарівка) — село в Новотроицкой поселковой общине Генического района Херсонской области Украины. Население по переписи 2001 года составляло 118 человек. Почтовый индекс — 75303. Телефонный код — 5548. Код КОАТУУ — 6524455103. Ссылки Захаровка на сайте Верховной рады Украины
Захарівка (Новотроїцька селищна громада)

Заха́рівка — село в Україні, у Новотроїцькій селищній громаді Генічеського району Херсонської області. Населення становить 118 осіб. Історія 12 червня 2020 року, відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України № 713-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Запорізької області», увійшло до складу Новотроїцької селищної громади. 17 липня 2020 року, в результаті адміністративно-територіальної реформи та ліквідації Новотроїцького району, увійшло до складу Генічеського району. 24 лютого 2022 року село тимчасово окуповане російськими військами під час російсько-української війни. Див. також Перелік населених пунктів, що постраждали від Голодомору 1932—1933 (Херсонська область) Примітки Посилання Погода в селі Захарівка [Архівовано 5 березня 2016 у Wayback Machine.]
Zaszlachom

Zaszlachom (ukr. Зашляхом) – wieś na Ukrainie, w obwodzie tarnopolskim, w rejonie krzemienieckim. W 2001 roku liczyła 53 mieszkańców. Wieś powstała z wsi Balandowa, Kniażyn i Okopa. W II RP nazywała się Wola Wilsona. Według Władysława i Ewy Siemaszków Wola Wilsona była osadą wojskową powstałą z parcelacji majątku Kniażyna. Liczyła 65 gospodarstw, z czego 43 należały do osadników wojskowych, którzy w 1940 roku zostali deportowani w głąb ZSRR. W osadzie pozostali osadnicy cywilni, w latach 1943-1944 (rzeź wołyńska) poddani eksterminacji przez nacjonalistów ukraińskich. Siemaszkowie szacują, że zamordowano tutaj około 55 Polaków. Do 2020 w rejonie zbaraskim. Przypisy
Зашляхом

Зашляхом (укр. Зашляхом) — село в Вишневецкой поселковой общине Кременецкого района Тернопольской области Украины. Основано в 1964 году. До 2020 года входило в Збаражский район. Код КОАТУУ — 6122487402. Географическое положение Село Зашляхом находится на расстоянии до 1,5 км от сёл Диброва, Гнидава и Раковец. Рядом проходит автомобильная дорога М-19 (E 85). Население Население по переписи 2001 года составляло 53 человека. Языковой состав Родной язык населения по данным переписи 2001 года: Примечания