NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Голубе (озеро, Київ)

Голубе — озеро, розташоване на території Подільського району Києва. Площа – 0,006 км² (0,6 га). Тип загальної мінералізації - прісне . Походження - льодовикове. Група гідрологічного режиму - безстічний . Серед місцевих жителів поширена назва Крапелька. Географія Довжина - 0,17 км. Ширина найбільша – 0,05 км. Озеро не використовується у господарській діяльності людини. Розташоване на правому березі Дніпра на території 1-го мікрорайону Виноградаря : між проспектами Георгія Гонгадзе (№ 4, 6, 10, 12, 14) та Правди (№ 100, 98, 96Б, 96А, 88А, 88Б). Західніше розташоване озеро Синє . Озерна улоговина не правильної округлої форми, витягнута із заходу на схід, яка звужується на схід. Береги закріплені, при падінні рівня води утворюється природна берегова лінія. Немає прибережно-водної рослинності через антропогенний вплив, є водна рослинність. Спочатку водоймище було більшої площі. Територія навколо озера упорядкована. У період 14.09.2015 – 14.05.2016 були проведені роботи з благоустрою (очищення водойми та ремонт пішохідних зон навколо нього), на замовлення Комунального підприємства Плесо .
Млиновище (озеро, Чернигов)

Млиновище (укр. Млиновище) — озеро, расположенное на территории Новозаводского района Черниговского горсовета (Черниговская область). Местное название Земснаряд. Тип общей минерализации — пресное. Происхождение — антропогенное. Группа гидрологического режима — сточное. Название связано с водяными мельницами Елецкого монастыря, располагавшимися ранее на берегу реки Стрижень. География Озеро расположено в правобережной пойме Десны на юго-востоке Новозаводского района Черниговского горсовета, между Лесковицей и дачами, западнее проспекта Мира. Озерная котловина вытянутой формы, с северо-востока на юго-запад с расширенными оконечностями. Озеро разделено улицей Лесковицкая. На юге сообщается потоками с другими водоёмами. Современное озеро Млиновище в XVIII веке было приустьевым участком русла реки Стрижень, которая впадала в Десну возле села Жавинка. При открытии тракта Санкт-Петербург—Киев в 1863 году, русло Стрижня перенаправили в другое место, в результате чего образовалось озеро. Южная часть была вновь подвергнуты антропогенному влиянию в период 1981—1989 года: расширена (в основном юго-западная часть) и углублена котловина — из-за работы земснаряда, который намывал участок для будущего микрорайона. Микрорайон не был построен, сейчас здесь индивидуальная застройка (южная часть Лесковицы), что непосредственно севернее озера. Берега пологие. Берега зарастает прибрежной растительностью (тростник обыкновенный), а водное зеркало — водной (роголистник погружённый, кубышка жёлтая, виды рода рдест). Края котловины переходят в водно-болотные участки. Питание: дождевое и грунтовое. Зимой замерзает. Озеро используется для рекреации, рыболовства. На юго-восточном берегу в урочище Святое расположен комплекс археологических памятников Млиновище-1, на северо-западном берегу (в районе перекрёстка улиц Успенской и Лесковицкой) — комплекс объектов археологического наследия «Млиновище-2». Примечания Источники Географическая энциклопедия Украины. Издательство Украинская советская энциклопедия. 1989. Лист карты M-36-15 Чернигов. Масштаб: 1 : 100 000. Указать дату выпуска/состояния местности. Никифоров О. Г. Деснянські озера: Путівник. К., 1967 Ссылки Как чистили черниговский Стрижень за последние 100 лет (рус.). www.0462.ua. Дата обращения: 16 января 2020.
Млиновище (озеро)

Млиновище — озеро, розташоване на території Новозаводського району Чернігівської міськради (Чернігівська область). Місцева назва Земснаряд. Тип загальної мінералізації — прісне. Походження — антропогенне. Група гідрологічного режиму — стічне. Назва пов'язана з водяними млинами Єлецького монастиря, які раніше розташовувалися на березі річки Стрижень. Географія Озеро розташоване у правобережній заплаві Десни на південному сході Новозаводського району Чернігівської міськради, між Лісковицею та дачами, на захід від проспекту Миру. Озерна улоговина витягнутої форми, з північного сходу на південний захід з розширеними краями. Озеро поділено вулицею Лісковицька. На півдні повідомляється потоками з іншими водоймищами. Сучасне озеро Млиновище у XVIII столітті було приустєвою ділянкою русла річки Стрижень, яка впадала в Десну біля села Жавинка. При відкритті тракту Санкт-Петербург — Київ у 1863 році русло Стрижня перенаправили в інше місце, внаслідок чого утворилося озеро. Південна частина була знову піддана антропогенному впливу в період 1981—1989 років: розширена (в основному південно-західна частина) і поглиблена улоговина — через роботу земснаряду, який намив ділянку для майбутнього мікрорайону. Мікрорайон не був збудований, зараз тут індивідуальна забудова (південна частина Лісковиці), що безпосередньо на північ від озера. Береги пологі. Береги заростають прибережною рослинністю (очерет звичайний), а водне дзеркало — водяне (роголістник занурений, кубичка жовта, види роду рдест). Краї улоговини переходять у водно-болотні ділянки. Харчування: дощове та ґрунтове. Взимку замерзає. Озеро використовується для рекреації, рибальства. На південно-східному березі в урочищі Святе розташований комплекс археологічних пам'яток Млиновище-1, на північно-західному березі (в районі перехрестя вулиць Успенської та Лісковицької) — комплекс об'єктів археологічної спадщини Млиновище-2. Примітки Джерела Географічна енциклопедія України. Українська радянська енциклопедія. 1989. Аркуш карти M-36-15 Чернигов. Масштаб: 1 : 100 000. Стан місцевості на 1985 р. Видання 1990 р. (рос.) Никифоров О. Г. Деснянські озера: Путівник. К., 1967 Посилання Как чистили черниговский Стрижень за последние 100 лет. www.0462.ua (рос.). Процитовано 16 січня 2020.: Обслуговування CS1: Сторінки з параметром url-status, але без параметра archive-url (посилання)
Marianivka (Narodichi)

Marianivka (ucraniano: Мар'янівка) es una aldea del Raión de Narodichi en el Óblast de Zhytomyr de Ucrania. Fue evacuada en 1990 como consecuencia del accidente de Chernóbil y ha permanecido abandonada desde entonces. Antes del accidente, Marianivka contaba con 100 habitantes y una parada de autobús. Los restos de la localidad están localizados fuera de la zona de alienación y son accesibles a través de la ruta P02. Galería Referencias Maryanivka (abandoned).
Мар'янівка (Народицький район)

Мар'янівка — колишнє село в УРСР (нині на території України), в Народицькому районі Житомирської області. Населення в 1991 році — 76 осіб. Село розташоване на березі річки Грезля. Через Мар'янівку проходить автошлях Р 02, відстань до Овруча — 16 км. Історія Населення села в 1981 році становило близько 100 осіб. Після Чорнобильської катастрофи село не було повністю відселене, однак у ньому спостерігався підвищений рівень радіаційного забруднення, і воно входило до зони гарантованого добровільного відселення (третя зона). Населення стало скорочуватися після аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році. Згідно з переписом УРСР 1989 року чисельність наявного населення села становила 82 особи, з яких 37 чоловіків та 45 жінок. До 21 червня 1991 року село входило до складу Норинцівської сільської ради Народицького району Житомирської області. Село було зняте з обліку 21 червня 1991 року Житомирською обласною радою через відсутність постійного населення. Галерея Примітки Посилання Мар'янівка на ресурсі Wikimapia [Архівовано 25 серпня 2011 у WebCite]
Église Saint-Stanislas de Balta

L'église Saint-Stanislas est une église catholique de la ville de Balta (Ukraine). Bâtie en 1765 par l'architecte Sébastien Fessinger sur la demande de Stanislas Lubomirski. Elle fut consacrée en 1826 par l'évêque de Kameniek François Mackienwics et a servi pour le rite latin et le rite arménien. Nationalisée vers 1930 elle sert d’entrepôt, de gare routière, de gymnase puis fut rendue au culte en 1993. Elle est classée. Elle dépend du diocèse d'Odessa-Simferopol, catholique romain. Notes et références Liens externes site paroissial. Balta sur le site du dictionnaire géographique de Pologne. Portail de l’architecture chrétienne Portail de l’Ukraine
Parafia św. Stanisława BM w Bałcie

Parafia św. Stanisława BM w Bałcie – rzymskokatolicka parafia znajdująca się w diecezji odesko-symferopolskiej w dekanacie Bałta. Murowany kościół ormiańskokatolicki pw. św. Stanisława wzniósł strażnik wielki koronny książę Stanisław Lubomirski w 1765, gdy jeszcze miasto należało do Rzeczypospolitej. Konsekrowany w 1826 przez biskupa kamienieckiego Franciszka Mackiewicza. Służył zarówno Ormianom jak i łacinnikom. W latach 30. XX wieku kościół znacjonalizowali bolszewicy. Służył później kolejno jako skład zboża, sala gimnastyczna i dworzec autobusowy. W 1993 został on zwrócony wiernym. Bibliografia Informacje o parafii na portalu diecezji odesko-symferopolskiej Gość Tarnowski 11/2014 Historia par. w Bałcie Bałta, [w:] Słownik geograficzny Królestwa Polskiego, t. I: Aa – Dereneczna, Warszawa 1880, s. 96 . misjeukraina.info. misjeukraina.info. [zarchiwizowane z tego adresu (2017-07-21)].
Coca-Cola Beverages Ukraine

Кока Кола Беверіджиз Україна (ІП «Кока Кола Беверіджиз Україна Лімітед») — українська філія грецької компанії Coca-Cola Hellenic, що займається виробництвом напоїв під брендами, що належать The Coca-Cola Company. Філію відкрито 1992 року. Перший завод відкрився у Львові 1994 року. У 1998 році запрацював завод поблизу селища Велика Димерка у Броварському районі Київської області. Продукція Продукція включає як вироби брендів The Coca-Cola Company (Coca-Cola, Fanta, Sprite), так і бренди на українському ринку (Botaniq, Добрий), а також бренди інших іноземних компаній (Nestea). Примітки
Дендропарк Конотопського лісгоспу

Дендропа́рк Коното́пського лісго́спу — дендрологічний парк місцевого значення в Україні. Розташований у межах Конотопського району Сумської області, у східній частині міста Конотоп (вул. Конотопських партизанів, 97, територія Конотопського лісгоспу). Площа 1 га. Статус надано згідно з рішенням Сумської обласної ради від 18.11.2011 року. Перебуває у віданні ДП «Конотопське лісове господарство». Статус надано для збереження дендропарку, у складі якого 61 вид деревних і чагарникових порід, з них 53 види екзотичних порід. Дерева і кущі висаджені біогрупами з урахуванням їхньої ярусності. Дендропарк має природоохоронну, наукову, естетичну, рекреаційну, історико-культурну, пізнавальну та освітньо-виховну цінність. Джерела «Про зміни в мережі територій та об’єктів природно-заповідного фонду області» (Сумська область). Дендрологічний парк «Дендропарк Конотопського лісгоспу».
Шершнянська скеля

Шершня́нська ске́ля — ботанічна пам'ятка природи місцевого значення в Україні. Об'єкт природно-заповідного фонду Вінницької області. Розташована в межах Тиврівського району Вінницької області, біля села Шершні. Площа 0,8 га. Оголошений відповідно до Рішення 11 сесії Вінницької облради 23 скликання від 17.12.1999 року. Перебуває у віданні Шершнівської сільської ради. Скеля розташована на правому березі річки Південний Буг і являє собою одиноку мальовничу вертикальну стінку заввишки до 15 м. Вона тріщинувата, заростання відбувається по вертикальних і горизонтальних глибоких тріщинах і полицях. У тріщинах формуються угруповання, де зростають аспленій північний, занесений до списку рідкісних та зникаючих рослин Вінницької області, багатоніжка звичайна, міхурниця ламка. У полицях зростають авринія скельна, костриця овеча, тонконіг стиснутий, перлівка трансільванська, костриця валійська з участю таких рослин: полин Дніпровський, полин австрійський, анізанта покрівельна, очиток Рупрехта, дзвоники персиколисті, цибуля овеча, перстач сріблястий, щавель горобиний, багатоніжка звичайна, папороть чоловіча. З чагарників трапляється кизильник чорноплідний. 2012 року Шершнівська скеля отримала у районному конкурсі туристичних принад статус «Перлина Тиврівщини». Галерея Джерела Заповідні об'єкти Вінниччини. — Вінниця: Велес, 2005. — 104 с.+ 28 с. іл. Наукове обґрунтування. Автор: Завідувач відділу екології фітосистем інституту ботаніки НАН України ім. Холодного, доктор біологічних наук Я. П. Дідух
Лісопарк «Кутківці»

Лісопа́рк «Ку́тківці» — лісопарк в Україні, в межах міста Тернопіль. Розташований на території, підпорядкованій Тернопільській міській раді, між мікрорайонами Дружба і Кутківці. Площа 40,79 га. Перебуває у віданні ДП «Тернопільське лісове господарство» (лісовий квартал 3). Є частиною регіонального ландшафтного парку «Загребелля». Статус надано для збереження лісового масиву, розташованого на правобережжі річки Серет, при південно-західному березі Тернопільського ставу. Довжина масиву 1,1 км, максимальна ширина — бл. 500 м. У деревостані лісопарку переважають дубово-грабові та буково-грабові насадження. Місцями трапляються ялина звичайна, сосна звичайна, акація біла тощо. У трав'яному покриві переважають костриця лучна, грястиця звичайна, мітлиця тонка, тонконіг вузьколистий та інші. Через близькість до щільно забудованих міських районів лісопарк страждає від значного антропогенного впливу. Примітки Посилання Лісопарк Кутківці [Архівовано 1 березня 2017 у Wayback Machine.].
Заповідні модрини

Запові́дні модри́ни — лісовий заказник місцевого значення. Розташований на території Матейківської сільської ради Барського району Вінницької області (Барське лісництво кв. 74 діл. 5). Оголошений відповідно до Рішення Вінницького облвиконкому від 18.08.1983 р. № 384. За фізико-географічним районуванням України ця територія належить до Жмеринського району Подільського Побужжя Дністровсько-Дніпровської лісостепової провінції Лісостепової зони. З геоморфологічної точки зору описувана територія є розчленованою глибокими долинами лесовою височиною з сірими опідзоленими ґрунтами. Клімат території помірно континентальний. Для нього характерне тривале, нежарке літо, і порівняно недовга, м'яка зима. Середня температура січня становить -6,0°… -5,5°С, липня + 18,5°…+19,0°С. Річна кількість опадів складає 500—525 мм. За геоботанічним районуванням України ця територія належить до Європейської широколистяної області, Подільсько-Бессарабської провінції, Вінницького (Центральноподільського) округу. Територія заказника є ділянкою цінних соснових культур віком 70-80 років. Сосни досягають висоти в середньому 27 м, діаметра — 36 см, І бонітет. У склад деревостану введена модрина європейська, яка також добре росте на цій території. Особливу цінність становлять два плюсові дерева модрини європейської, виділених в описаних деревостанах. Травостій цих угруповань — неморально-різнотравний, клімаксове угруповання не сформоване. Зростають у ньому такі види, як зірочник лісовий, копитняк європейський, суниця лісова, вероніка дібровна, тонконіг лучний, дзвоники персиколисті, віскарія, фіалка лісова і собача, мітлиця собача, гніздівка звичайна та ін. Джерела Физико-географическое районирование Украинской ССР. — Киев: Изд-во Киевского ун-та, 1968. — 683 с.: рис., табл. — Библиогр.: с. 670—680. Барбарич А. І. (відп.ред.) Геоботанічне районування Української РСР. Київ: Наукова думка, 1977. — 304 с. Заповідні об'єкти Вінниччини. — Вінниця: Велес, 2005. — 104 с.+ 28 с. іл.
Маленька біданка

Мале́нька біда́нка — ботанічна пам'ятка природи місцевого значення. Розташована на території Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області (Вінницьке лісництво, кв. 27, вид. 8) поблизу смт Стрижавка. Оголошена відповідно до Рішення Вінницького облвиконкому від 29.08.1984 р. № 371. Охороняється цінна ділянка лісу з участю порід: псевдотсуги, сосни чорної, оксамитової та амурської ялини, ялівця. Галерея Джерела Заповідні об'єкти Вінниччини. — Вінниця: Велес, 2005. — 104 с.+ 28 с. іл.
Гора Кузяріна

Гора́ Кузя́ріна — комплексна пам'ятка природи місцевого значення в Україні. Об'єкт природно-заповідного фонду Львівської області. Розташована в межах Золочівського району Львівської області, біля села Підлипці. Площа 4 га. Статус надано згідно з рішенням облради від 21.03.2017 року. Перебуває у віданні Підлипецької сільської ради. Статус надано для збереження місць зростання шістьох видів рослин, занесених до Червоної книги України та п'ятьох видів регіонально-рідкісних, які потребують охорони у межах Львівської області. Також зростає 59 видів рідкісних судинних рослин. Джерела На Львівщині створили пам'ятку природи місцевого значення «Гора Кузяріна» [Архівовано 21 березня 2017 у Wayback Machine.] Гора на Золочівщині буде пам'яткою природи [Архівовано 12 березня 2017 у Wayback Machine.]
Коробівський заказник

Коро́бівський зака́зник — ботанічний заказник місцевого значення в Україні. Об'єкт розташований на території Золотоніського району Черкаської області, на південь від села Коробівка, в акваторії Кременчуцького водосховища. Площа — 10 га. Статус отриманий згідно з рішенням ОВК від 14.04.1983 року № 205, рішенням ОВК від 21.11.1984 року № 354. Створено з метою відтворення та відновлення природного комплексу, що забезпечує підтримання екологічного балансу в регіоні та збереження рідкісної Червонокнижної рослини — водяного горіха. Галерея Примітки Джерела Перелік територій та об'єктів ПЗФ місцевого значення (Черкаська обл.)
Дівоча Скеля

Дівоча Скеля — геологічна пам'ятка природи місцевого значення. Об'єкт розташований на території Черкаського району Черкаської області, околиця міста Кам'янки на річці Тясмин у Тясминському каньйоні. Площа — 0,18 га, статус отриманий у 1972 році. До 2024 року об'єкт мав назву «Скеля О. С. Пушкіна». Скеля з рожевого граніту на річці Тясмин. Галерея Джерела Перелік територій та об'єктів природно-заповідного фонду загальнодержавного та місцевого значення
Бубнівські Сосни

Бубнівські Сосни — орнітологічний заказник місцевого значення. Об'єкт розташований на території Золотоніського району Черкаської області, село Бубнівська Слобідка. Площа — 138,1 га, статус отриманий у 1986 році. Джерела Перелік територій та об'єктів природно-заповідного фонду загальнодержавного та місцевого значення
Сквер декоративного садівництва

Сквер декорати́вного садівни́цтва — парк-пам'ятка садово-паркового мистецтва місцевого значення. Розташований на території міста Золотоноша Черкаської області, при вулиці Скрипника. Площа — 1,92 га, статус отриманий у 1998 році. Джерела Перелік територій та об'єктів природно-заповідного фонду загальнодержавного та місцевого значення
Шельпахівський парк

Шельпахівський парк — парк-пам'ятка садово-паркового мистецтва місцевого значення. Об'єкт розташований на території Христинівського району Черкаської області, село Шельпахівка. Площа — 20 га, статус отриманий у 2000 році. Охороняється парк, закладений у 1870-1875 роках при садибі пана Чорновського. Дендрологічну основу складають ялина, дуб, сосна. Також на його території знаходиться Палац Чарновських Джерела Перелік територій та об'єктів природно-заповідного фонду загальнодержавного та місцевого значення Природно-заповідний фонд Черкаської області / Укл. Коноваленко О. С., Карастан І. М. — Черкаси : Вертикаль, 2006. — 196 с. Рішення Черкаської обласної ради від 08.04.2000 №15-4 "Про оголошення територій та об'єктів природно-заповідного фонду та скасування статусу окремих об'єктів природно-заповідного фонду області" Природно-заповідний фонд Черкаської області в розрізі територіальних громад
Ряснянський заказник

Рясня́нський зака́зник — ботанічний заказник місцевого значення в Україні. Об'єкт розташований на території Краснопільського району Сумської області, балка між селами Земляне, Лісне та Майське Ряснянської сільської ради. Площа 108,1 га. Статус отриманий 2016 року. Перебуває у відінні Краснопільської районної державної адміністрації. Ділянка цінного ландшафту відрогів Середньоросійської височини з лучно-степовим різнотрав'ям та зростаючими тут рідкісними видами рослин: брандушка різнобарвна, горицвіт весняний, гіацинтик блідий. Джерела Перелік територій та об'єктів природно-заповідного фонду загальнодержавного та місцевого значення Рішення Сумської обласної ради від 22.12.2016 "Про зміни в мережі територій та об'єктів природно-заповіжного фонду області"
Парк Європейський

Парк Європейський — парк-пам'ятка садово-паркового мистецтва місцевого значення. Об'єкт розташований на території міста Черкаси Черкаської області, в районі вул. Гагаріна та Сержанта Жужоми. Площа — 6,3645 га, статус отриманий у 2016 році. На місці резерву намиву піску навесні 2014 року, висаджено саджанці дерев (липи звичайної, каштана рожевого), кущі калини та створено алею пам'яті Небесної сотні. Цей парк буде нагадувати про події, які відбулися на Майдані Незалежності взимку 2014 року. Джерела Перелік територій та об'єктів природно-заповідного фонду загальнодержавного та місцевого значення Рішення Черкаської обласної ради від 19.02.2016 № 3-24/VII «Про території та об'єкти природно-заповідного фонду області»
Нижній Болгач (заказник)

Ни́жній Бо́лгач — гідрологічний заказник місцевого значення в Україні. Об'єкт розташований на території Любецької селищної територіальній громадиі Чернігівського району Чернігівської області, на захід від села Довгуни. Площа 5,5 га. Статус присвоєно згідно з рішенням Чернігівської обласної ради від 29.09.2016 року № 8-6/VII. Перебуває у віданні Любецької селищної територіальної громадиі. Статус присвоєно для збереження мальовничого заплавного озера. Довжина озера — понад 1 км (від західної околиці села Довгуни до північно-східної околиці селища Любеч), максимальна ширина бл. 60 м. Джерела Перелік територій та об'єктів природно-заповідного фонду загальнодержавного та місцевого значення Рішення Чернігівської обласної ради від 29.09.2016 № 8-6/VII
Чортківська центральна міська лікарня

Чортківська центральна міська лікарня — лікувальний заклад у місті Чорткові (Тернопільська область, Україна). Відомості Після першого поділу Речі Посполитої в 1774 році було організовано першу в місті громадську лікарню, де працювало двоє лікарів. На межі XIX—XX століть у Чорткові практикували лікарі Зайончковський, Кеслер, Гувернічек, Брандман. Першу в сучасному розумінні цього слова лікарню (на 47 ліжок) збудовано за часів правління бургомістра Людвіга Носса — 1910 року. У 1939 році новозбудована чортківська лікарня мала вже 125 ліжок. Завідував нею доктор Кранц. До 21 січня 2021 року мала статус «районної» та підпорядковувалася Чортківській районній раді. 21 січня 2021 року перейшла у власність Чортківської міської ради. При лікарні діє народний аматорський хор «Галичина» (від 1959). Чортківська міська стоматологічна поліклініка Початки зуболікування у Чорткові знаходимо вже у ранню добу; з другої половини XVII століття це робили цирульники. Чортківська комунальна районна стоматологічна поліклініка заснована 29 листопада 1996 року. До 1 січня 2021 року мала статус «районної» та підпорядковувалася Чортківській районній раді. 1 січня 2021 року перейшла у власність Чортківської міської ради. Нині медичним закладом керує Веретик Іван Йосипович. Каплиця великомученика Пантелеймона Цілителя За сприяння о. Тараса Сеньківа та о. декана Григорія Канака з 1994 року при лікарні почала діяти Богослужебна каплиця Великомученика Пантелеймона Цілителя. Щодня в каплиці відбуваються богослужіння для пацієнтів, персоналу лікарні та багатьох інших вірян. Після її заснування богослужіння в каплиці проводили: о. Богдан Шкільницький (до 2002) о. Дмитро Гончарик (2002—2003) о. Сергій Ліщинський (2003—2014) о. Павло Вандяк (капелан каплички з 2014). Структура лікарні У лікарні функціонує 29 відділень: Персонал Очільники Захарій Довгалюк (1948—1968); Михайло Семків (1983—2012); Роман Чортківський (2012—2021); Людмила Добощук (в.о., 2021); Ростислав Шульський (від 2022; в.о. від 2021 до 2022). Лікарі Медсестри Анастасія Синишина зайняла третє місце в конкурсі на найкращу медичну сестру Тернопільської області «Ескулап-професіонал — 2017». Примітки Джерела Б. Фльорків, Чортківщина // Лікарі Тернопільщини (Хронологія імен та фактів) / за ред. О. Голяченка. — Тернопіль: Лілея, 2007. — С. 89—94. Посилання Офіційний вебсайт Чортківська центральна міська лікарня у соцмережі «Facebook» КНП «Чортківська ЦМЛ» [Архівовано 2 червня 2021 у Wayback Machine.] // Опендатабот. Мережа закладів охорони здоров'я Тернопільської області [Архівовано 6 серпня 2021 у Wayback Machine.] // Департамент охорони здоров'я Тернопільської ОДА. Степаненко, О. Чортківська медицина в минулому [Архівовано 3 липня 2017 у Wayback Machine.] // Золота Пектораль. — 2013. — 15 червня.