NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Monastère franciscain de Vynohradiv

Le monastère des Franciscains de Vynohradiv est un monastère de franciscains du XVIe siècle, associé à l'église Saint-John à Vynohradiv en Ukraine. Le monastère Bâti sur l'invitation du baron de Pereni qui tenait cette terre dés 1500. Les franciscains y translatèrent les cendres de Jean de Capistran. L'église st-Jean a brûlé en 1717 après l'invasion turque puis fut relevée en style baroque, la seule partie d'origine est situé dans les cellules monacales. Le monastère est déclaré d'intérêt national n°174. Notes et références Voir aussi Liens externes Portail de l’architecture chrétienne Portail du catholicisme Portail du monachisme Portail de l’Ukraine Portail de l'Ordre cistercien
Хвощ великий (пам'ятка природи, Вишгородський район)

Хвощ вели́кий — ботанічна пам'ятка природи місцевого значення в Україні. Розташована на території Вишгородського району Київської області, поблизу міста Вишгород. Площа 2 га. Статус надано рішенням Київської обласної ради 6 сесії 23 скликання від 2 лютого 1999 року. Перебуває у віданні Вишгородської міської ради. Тут зростає одна з небагатьох на Київщині великих популяцій хвоща великого, що занесений до Червоної книги України. Див. також Хвощ великий (пам'ятка природи, Рівненський район) Примітки Джерела Перелік територій та об'єктів природно-заповідного фонду загальнодержавного та місцевого значення Природно-заповідний фонд Київської області. Архів оригіналу за 30 жовтня 2014. Василюк О., Костюшин В., Норенко К., Плига А., Прекрасна Є., Коломицев Г., Фатікова М. Природно-заповідний фонд Київської області. — К.: НЕЦУ, 2012. — 338 с., з дод. Ботанічна пам’ятка природи місцевого значення “Хвощ великий” [Архівовано 21 червня 2013 у WebCite]
Херсонський обласний ліцей

Херсонський обласний ліцей, або Херсонський науковий ліцей Херсонської обласної ради, створено у 1992 році за розпорядженням представника Президента України в Херсонський області для навчання здібних та обдарованих учнів сільської місцевості. Розташований за адресою: м. Херсон, вул. Полтавська, 89. Розташування ліцею оптимальне для учнів, які проживають і в місті, і за його межами. Поблизу — зручна транспортна розв'язка. Навчання У ліцеї функціонують чотири 8-х класи підготовки до профільного навчання та 15 класів старшої школи за профілями навчання: фізико-математичним хіміко-біологічним історико-філологічним іноземної філології інформаційних технологій економічним Ліцей вирізняється змістом і формами організації навчання, переліком предметів варіативної складової навчального плану, авторських спецкурсів, факультативів та гуртків. Крім цього, ліцеїстам надаються додаткові освітні послуги з курсів за вибором учнів (за батьківські кошти). З 2002 року у структурі ліцею функціонує Центр дистанційного навчання для учнів сільської місцевості, в межах якого вони отримують якісну освіту поза межами державних стандартів. У 2000 році в ліцеї започатковано Всеукраїнську учнівську науково-дослідну екологічну експедицію «Дніпро XXI століття», яка проводиться дотепер. З 2001 року ліцей є експериментальним майданчиком Інституту педагогіки Національної академії педагогічних наук України. Ліцей — лауреат Всеукраїнського конкурсу «Сто найкращих шкіл України — 2006» у номінації «Школа педагогічного пошуку». За вагомий внесок у справу творення позитивного іміджу незалежної України у 2006 році ліцей нагороджений дипломом Учасника іміджевого альманаху «Ділова Україна. Шляхи до успіху та визнання». У 2008 році ліцей виборов перемогу в громадській акції «Флагман сучасної освіти України». У 2012 році за вагомий внесок у розвиток освіти і науки України ліцей нагороджено відзнакою Загальнонаціонального проекту «Флагман освіти і науки України» Див. також Парк Херсонського обласного ліцею Джерела Офіційний сайт Херсонського ліцею обласної ради
Хомутівщина

Хомуті́вщина — ландшафтний заказник місцевого значення. Розташований поблизу села Машеве Семенівського району Чернігівської області. Загальні відомості Ландшафтний заказник місцевого значення «Хомутівщина» створений рішенням Чернігівського облвиконкому від 28 серпня 1989 року № 164. Заказник «Хомутівщина» загальною площею 18,8 га розташовано в Семенівському держлісгоспі, Машевське лісництво, кв. 21 уч. 6, 7, 11, 12. Завдання Основним завданням ландшафтного заказника місцевого значення «Хомутівщина» є збереження та підтримання в належному стані ділянки високопродуктивних хвойних насаджень віком 55-95 років. На місці, де в роки Другої світової війни був розташований партизанський загін, споруджено музей партизанської слави. Посилання Департамент екології та природних ресурсів Чернігівської обласної державної адміністрації [Архівовано 31 серпня 2011 у Wayback Machine.]
Храм Миколи Святоші (Київ)

Храм преподобного Миколи Святоші з нижнім храмом на честь мученика Іоанна Воїна — православний храм неподалік від станції метро «Лісова» в Деснянському районі міста Києва, збудований впродовж 2007—2012 років. Спроєктований архітектором Рогожиним Георгієм Миколайовичем і зведений під керівництвом глави адміністрації Державної спеціальної служби транспорту генерал-лейтенанта Малькова Миколи Івановича. Коротка історія храму У давні часи територія, де зараз знаходиться храм, належала Чернігівському князівству. Разом з цим, преподобний Микола Святоша був сином чернігівського князя. Тому і храм побудований на честь цього святого. Освячення місця під храм було здійснено архієпископом Вишгородським Павлом 13 червня 2007 року. Будівництво розпочалось в 2007 році після дня пам'яті преподобного Миколи Святоші (27 жовтня). 15 квітня 2009 року єпископ Васильківський Пантелеймон освятив хрести для куполів храму. 4 листопада 2010 Митрополит Володимир освятив храм. З жовтня 2011 по квітень 2012 року проводилися розпис стін і стелі храму. 7 травня 2012 єпископ Васильківський Пантелеймон освятив нижній храм на честь мученика Іоанна Воїна. У вересні 2024 року парафія храму долучилась до Православної церкви України. Примітки Джерела Монастыри и храмы Киева — Храм преподобного Николы Святоши с нижним храмом мученика Иоанна Воина (на Лесной). Архів оригіналу за 15 лютого 2015. Процитовано 15 лютого 2015. (рос.) Монастыри и храмы Украинской Православной Церкви — Храм преподобного Николы Святоши. Архів оригіналу за 15 лютого 2015. Процитовано 15 лютого 2015. (рос.) Фотографії храму прп. Миколи Святоші. Архів оригіналу за 27 вересня 2016. Процитовано 26 вересня 2016.
Храм Рождества Христова на Оболони

Храм Рождества Христова — православный приходской храм в Киеве на Оболони, построенный на благотворительные средства. Храм приписан Северному киевскому викариатству Киевской епархии Украинской православной церкви. Краткая история храма Место закладки храма в честь Рождества Христова на правом берегу Днепра вблизи Северного моста было освящено в декабре 2003 года; проектирование начала в 2004 году творческая мастерская народного архитектора Украины Валентина Исака. Строительство велось на протяжении 2006—2007 годов одновременно со строительством вокруг церкви нового жилого микрорайона. Процесс финансировался Валентином Исаком, о чём напоминает памятная табличка на южном фасаде. Торжественное освящение состоялось 5 января 2008 года. В феврале того же года начал действовать также нижний храм в честь Мученика Валентина. У здания пять куполов, колокольня, оформленная в эффектных осовремененных барочных формах (архитекторы Валентин Исак, Олег Калиновский). Применены, в частности, прозрачные стеклянные купола с внутренней подсветкой. В колокольне устроен карильон с электронным управлением. Иконостас храма в неовизантийской стилистике изготовлен в Индии из белого мрамора. Живопись в интерьере выполнил художник Иван Балдуха; автор иконы-панно на западном фасаде «Рождество Христово» площадью 38 квадратных метров — художница Людмила Мешкова. При храме действует воскресная школа. Святыни В храме сохраняются частицы мощей Преподобных Печерских, хранящихся в специальном мощевике. Галерея Примечания Источники Храм Рождества Христова на Оболони. — К.: Издательский отдел УПЦ, 2010. — 64 с. Монастыри и храмы Киева: Справочник-путеводитель / Сост. священник Александр Кандий. — 8-е изд. — К., 2011. — С.46-47 (рус.). Кальницький М. Храми Києва. — 2-е вид. — К., 2013. — С.207. Ссылки Официальный сайт храма Рождества Христова на Оболони (рус.).
Храм Різдва Христового (Київ, Оболонь)

Храм Різдва Христового — православний парафіяльний храм у Києві на Оболоні, збудований благодійним коштом, належить РПЦвУ. Коротка історія церкви Місце закладення церкви на честь Різдва Христового на правому березі Дніпра поблизу Північного мосту було освячене у грудні 2003 року; проєктування розпочала у 2004 році творча майстерня народного архітектора України Валентина Ісака. Зведення велося упродовж 2006–2007 років одночасно з будівництвом навколо церкви нового житлового мікрорайону. Спорудження здійснювалося власним коштом В. Ісака, про що нагадує пам'ятна табличка на південному фасаді. Урочисте освячення відбулося 5 січня 2008 року. У лютому того ж року почав діяти також нижній храм на честь Мученика Валентина. Будівля п'ятибанна з дзвіницею, оформлена в ефектних осучаснених барокових формах (архітектори Валентин Ісак, Олег Калиновський). Застосовано, зокрема, прозорі скляні куполи з внутрішнім підсвітлюванням. У дзвіниці влаштовано карільйон з електронним управлінням. Іконостас храму у неовізантійській стилістиці виготовлено в Індії з білого мармуру. Живопис в інтер'єрі виконав художник Іван Балдуха; автор ікони-панно на західному фасаді «Різдво Христове» площею 38 квадратних метрів — художниця Людмила Мєшкова. При храмі діє недільна школа. Святині Святиню церкви складають частки мощей Преподобних Печерських, що зберігаються у спеціальному мощевику. Галерея Примітки Джерела Храм Рождества Христова на Оболони. — К.: Издательский отдел УПЦ МП, 2010. — 64 с. Монастыри и храмы Киева: Справочник-путеводитель / Сост. священник Александр Кандий. — 8-е изд. — К., 2011. — С.46-47 (рос.). Кальницький М. Храми Києва. — 2-е вид. — К., 2013. — С.207. Посилання Церква Різдва Христового на Оболоні [Архівовано 5 січня 2017 у Wayback Machine.]
Християнський гуманітарно-економічний відкритий університет

Християнський гуманітарно-економічний відкритий університет (ХГЕУ) — перший в Україні університет, який працює за програмами духовно-світської вищої освіти на основах християнського світогляду. Університет засновано у м. Одесі в 1997 році. Засновники — вчені та священнослужителі. У ХГЕУ навчають за різними спеціальностями: теологічними, економічними, психологічними, журналістськими, туристичними, лінгвістики та іншим. Форми навчання — очна, заочна, дистанційна. Навчальні програми здійснюють підготовку бакалаврів, магістрів та докторантів. Загальні відомості Університет входить до складу співтовариства європейських університетів «Magna Charta Universitatum»і є одним із засновників та членом Євро-Азіатської акредитаційної асоціації (ЕААА) , яка входить до складу Всесвітньої акредитаційної асоціації ICETE , а також є членом інших міжнародних організацій, взаємодіє з низкою українських, європейських світських і християнських університетів. ХГЕУ є духовно-світським навчальним закладом, де професорсько-викладацький склад і студенти належать до більшості християнських конфесій та деномінацій: православним, католикам, греко-католикам, баптистам, п'ятидесятникам, адвентистам, методистам, пресвітеріанам та іншими. Сповідання чи символ віри – загальні для всіх. В університеті немає поділу за релігійною ознакою, всіх християн об'єднує віра в Бога і єдиний критерій істини — Біблія. Професорсько-викладацький склад і керівництво Серед викладачів ХГЕУ - доктори, кандидати наук і практики, також магістранти та докторанти ХГЕУ. Постійно в ХГЕУ працюють іноземні викладачі. Партнери ХГЕУ Університет уклав міжнародну партнерську угоду з Вищою гуманітарно-теологічною школою ім. М. Беліні-Чеховського у м. Підкова-Лісна, Республіка Польща з 2014р., що надає можливість працювати за програмами «подвійного диплома». Нагороди та визнання Університет нагороджений орденом Святої Софії, міжнародним орденом «MILLENNIUM AWARD» (Оксфорд, Англія), а також багатьма почесними грамотами . У 2007 році ХГЕУ увійшов у «сімку» університетів України з отриманням нагороди «Визнання року-2007». У 2008 році університет відзначений міжнародною нагородою «EUROPEAN QUALITY» («Європейська якість», Оксфорд, Англія). У 2009 році університет увійшов до десятки університетів України з отриманням нагороди «Визнання року-2009», в цьому ж році отримав міжнародну нагороду «Лаври Слави». У 2011 році в рейтингу Міжнародної Академії наук і вищої освіти (Лондон, Велика Британія) ХГЕУ зайняв 9 місце. У 2013 р. увійшов до найкращих 500 університетів світу в рейтингу Євросоюзу «U-MULTIRANK». Примітки Посилання офіційний сайт ХГЕУ
Покровська церква (Сари)

Покровська церква — дерев'яна церква знаходиться в кутку Крутьки (кол. с. Крутьки) села Сари Гадяцького району Полтавської області. Історичні відомості Споруджена у 1894—1895 роках поряд зі старою церквою. Точна дата спорудження першого храму на честь Покрова Пресвятої Богородиці в с. Крутьки (тепер входить до складу с. Сари) Гадяцького полку не встановлена. З джерел відомо, що в 1746 р. вона «уже перестроена за ветхостью». Опис Це була дерев'яна, на мурованому цоколі, дев'ятидільна, чотиристопна, однобанна споруда з прибудованою триярусною дзвіницею. До найбільшої, квадратної в плані дільниці прибудовані чотири квадратні в плані, дещо менші за розмірами дільниці. Східна — вівтарна прикрашена трикутним фронтоном. Північна й південна такого ж розміру мають бокові входи та трикутні фронтони, однак до них, щоб захистити внутрішній простір від негоди, прибудовані й тамбури. До західного притвору примикає квадратна в плані триярусна дзвіниця, західна стіна якої прикрашена двоколонним портиком з трикутні їм фронтоном і є головним входом до храму. Північна й південна стіни першого ярусу дзвіниці завершуються трикутними фронтонами. Другий ярус дзвіниці має вісім граней із чотирма заскленими вікнами. Третій ярус — дзвоновий, восьмигранний у плані. Має чотири віконні отвори, орієнтовані за сторонами світу, щоб звук розходився в усіх напрямках. Вікна першого ярусу церкви прикрашені фігурними сандриками. Над центральною дільницею храму за допомогою «парусів» встановлено восьмигранний світловий барабан «восьмерик на четверику», площини стін якого мають вісім вікон із кілеподібними завершеннями. Завершується барабан шоломоподібним куполом, над яким встановлено металевий хрест. Для збереження стінових конструкцій стіни церкви та дзвіниці обшиті горизонтальною шалівкою. Сучасність В 1993 році релігійна громада зареєстрована як громада Української Православної Церкви Московського Патріархату і для релігійних відправ використовує споруду старої церкви. Посилання Джерела Звід пам'яток історії та культури України: Полтавська область. Гадяцький район [Текст] = Register of Monuments of History and Culture of Ukraine: Poltava Region. Gadjach district / Полт. краєзн. муз.; B.A. Андрієць, С. І. Бочарова, О. О. Вільмовська та ін.; ред. кол.: Ю. В. Волошин, А. М. Киридон, В. В. Кривошея та ін.; [упорядн., наук. ред. В. О. Мо-кляк]. — Полтава: ТОВ «АСМІ», 2013. — 775 с.: іл. с.390-392 — ISBN 978-966-182-296-1
Церква Різдва Пресвятої Богородиці (Броди)

Це́рква Рі́здва Пре́святої Бо́городиці (традиційна народна Велика церква) — чинна парафіяльна церква ПЦУ в місті Броди, пам'ятка архітектури місцевого значення під охоронним № 1744-М. Разом із церквою святого Юра — найстаріші будівлі міста. Розташування Розташовується на північ від площі Ринок, на сучасній вулиці Івана Франка. Головна українська церква Бродів. Історія Певний час деякі польські дослідники — делегати збору «консерваторів Східної Галичини» вважали її перебудованим костелом, спорудженим у другій половині XVII століття, який віддали в користування брідським русинам у другій половині XVIII століття «pro usu» Часом побудови вважають 1600 рік. У XVIII столітті проведено реконструкцію церкви. Старий польський путівник згадує, що її пізньобарокові додатки роблять споруду схожою на церкву святого Миколая (XVIII ст.) у Львові. Перша документальна згадка про церкву походить з 1630 року і пов'язана з укладенням її священиком о. Стефаном контракту купівлі-продажу. В актах візитації церкви від 18 вересня 1783 року подано перший опис споруди, з якого видно, що церква вже тоді мала сучасний вигляд. У першій половині XVII століття при церкві був шпиталь. Від 1823 року парох при церкві став керувати всіма міськими греко-католицькими парафіями, а від 1844 року — при церкві мав штатного помічника — сотрудника. 1811 року парафіян інших міських церков — Воздвиження Чесного Хреста та святого Юра — були прилучені до парафії церкви Різдва Богородиці. 1839 року до північної сторони вівтаря було прибудовано захристію. У ХІХ столітті на дзвіниці церкви встановлено годинник. У 1902—1904 роках проведено реставрацію церкви за проектом С. Сперо. У першій половині ХХ століття святиню розмальовували маляри Анатоль Яблонський, Михайло Осінчук та Микола Федюк. У 1937—1938 роках притвор продовжено прибудовою. Значних пошкоджень під час другої світової війни церква не зазнала. Був діючим за радянських часів і завдяки цьому добре зберігся до наших днів. На подвір'ї, ліворуч від церкви, є пам'ятний знак, присвячений 1025-літтю Хрещення Русі-України, встановлений у 2013 році, а по правий — інший пам'ятний знак, присвячений 2000-літтю від Різдва Христового та 400-літтю з часу побудови церкви Різдва Пресвятої Богородиці, встановлений у 2000 році. До грудня 2018 року Українська православна церква Київського патріархату. Від 15 грудня 2018 року Православна церква України. Парохи о. Яків Вірозуб (1660). о. Василь Шира (із 1989 р.) Світлини Див. також Храми Бродів Примітки Джерела Созанський І. Церкви, шпиталї, школи, місцеве духовенство // «З минувшини міста Бродів». — Львів, 1911. — С. 50—62. Посилання Церква Різдва Пресвятої Богородиці [Архівовано 26 лютого 2015 у Wayback Machine.] Макет міста, Бродівський краєзнавчий музей [Архівовано 17 квітня 2015 у Wayback Machine.]
Циркульний корпус НаУКМА

Циркульний (Ковнірівський) корпус — корпус Національного університету «Києво-Могилянська академія», який споруджений на Контрактовій площі. Історія В основі сучасної середньої частини будівлі (головний вхід з колонами) — перший ярус дзвіниці Братського монастиря, збудованої архітектором С. Д. Ковніром у 1756-59 роках (не збереглась). Перший поверх будівлі зведено у 1899 році, спершу то були одноповерхові торгові ряди. За п'ять років добудовано другий поверх, а у 1953 — третій. Перебудовано в радянські роки військово-політичним училищем. Сучасність Влітку 2013 року зроблено ремонт. Зараз там розташовуються: Факультет природничих наук; Загальноуніверситетська кафедра англійської мови; Українсько-канадська школа англійської мови; Кафедра української мови; Кафедра загального та слов'янського мовознавства; Загальноуніверситетська кафедра фізичного виховання; Спортивна зала; Господарські служби. Див. також Архітектурні пам'ятки Києво-Могилянської академії Джерела Пелікан, Я. (2008). Ідея Університету (українська) (вид. К. : Дух і літера). с. 360.
Червоногреблянський заказник

Червогребля́нський зака́зник — ботанічний заказник місцевого значення, утворений відповідно до рішення Вінницького облвиконкому № 263 від 25 жовтня 1990 р. Разом із ботанічним заказником загальнодержавного значення «Бритавський», ботанічним заказником місцевого значення «Вербська Дача» та ботанічними пам'ятками природи загальнодержавного значення «Терещуків яр» та «Ромашково» увійшов до складу Національного природного парку «Кармелюкове Поділля».. Місцезнаходження Заказник розташований поблизу с. Попова Гребля Гайсинського району на Вінниччині у Червоногреблянському лісництві, квартали 22-36, 31-39, 46-52, 57-61, 65-69, 135. Площа природоохоронного об'єкту становить 1492 га. Опис Питання про охорону цих лісів піднімалось у 80-х рр. ХХ ст. академіком Ю. Р. Шеляг-Сосонком. Тут збереглись реліктові дубові ліси кизилові, що займають горби та балки глибиною до 60 м з темно-сірими та чорноземними опідзоленими ґрунтами. Геоморфологічна будова та рельєф обумовлюють наступний розподіл рослинних угруповань: на верхніх плескатих ділянках відносно високих підвищень, а також на їх північних та західних схилах розміщуються дубові ліси кизилово-конвалієві, які за характером будови деревостану та трав'яного покриву є типовими для цього регіону. На сухих південних схилах крутизною 15-20 градусів розміщуються дубові ліси кизилово-егоніхонові, а нижче за них у вогкому середовищі — дубові ліси зірочникові, які також зустрічаються й на східних схилах горбів. У флористичному складі переважають неморальні субсередземноморські види. Відмічені також такі рідкісні для регіону ділянки з дубовим лісом плющовим та дубиною барвінковою. До того ж у рослинному покриві виявлені грабово-дубові ліси парвськоосокові, в тальвегах балок — з домінуванням у травостої цибулі ведмежої, внесеної до Червоної книги України. У 2010 р. увійшов до складу Національного природного парку «Кармелюкове Поділля». Галерея Примітки Джерела Географія Вінницької області: Пробний навчальний посібник для середньої школи / За ред. Денисика Г. І., Жовнір Л. Ф. — Вінниця: Гіпаніс, 2004. — С. 125—126. Вінниччина туристична: краєзн. довід. [Архівовано 1 жовтня 2019 у Wayback Machine.] / упоряд. О. Кізян; ред. М. Спиця; дизайн Н. Спиця; відп. за вип. Н. Морозова; управління культури і туризму Вінниц. облдержадм.; Вінниц. ОУНБ ім. К. А. Тімірязєва. — Вінниця: ДП «Державна картографічна фабрика», 2009. — С. 249—250.
Parcul dendrologic din Cernăuți

Parcul dendrologic din Cernăuți (în ucraineană Чернівецький дендропарк) este un dendrariu de importanță națională din orașul Cernăuți (Ucraina), situat pe str. Koțiubinski, 2. Este administrat de Universitatea din Cernăuți. Suprafața ariei protejate constituie 6 hectare, fiind creată în anul 1983 prin decizia comitetului executiv regional. Cea mai mare parte a arboretumului este realizată în stil peisaj. Alături de speciile exotice de copaci există arțari, stejari, tei, carpeni; cresc și sălcii plângătoare, Magnolia soulangeana, Catalpa, etc. Galerie de imagini Referințe
Черновицкий дендропарк

Черновицкий дендрологический парк — дендрологический парк общегосударственного значения на Украине. Расположен в черте города Черновцы, по адресу улица Коцюбинского, 2. Площадь 5 га. Современный статус — с 1983 года. Находится в ведении Черновицкого национального университета имени Юрия Федьковича. Центральный корпус университета — бывшая резиденция православных митрополитов Буковины и Далмации, построенная чешским архитектором Йозефом Главкой на месте старого епископского дома в 1864—1882 гг. Дендропарк был спланирован в ландшафтном стиле одновременно с резиденцией. Огорожен каменной стеной высотой в три метра. Ухаживали за ним лучшие садоводы (обязательно с высшим образованием). Входом в парк является площадка с удивительными пирамидальными туями, в центре которой установлен бронзовый бюст Йозефу Главке. За ним девятиметровый колодец, пересохший в 1970-х годах, в котором когда-то была минеральная вода. Рядом растёт старая ель — ровесница парка. Около неё — два фонтана. Большая часть дендропарка в ландшафтном стиле. Рядом с экзотическими видами деревьев здесь есть клёны, дубы, липы, грабы; растут также плакучие ивы, магнолия Суланжа, катальпа. Они создают сплошную защитную полосу по периметру парка. Эта полоса обеспечивает полную изоляцию дендропарка, создает ощущение абсолютного покоя. Источники Черновицкий национальный университет имени Юрия Федьковича. Дендропарк Черновицкий (дендропарк) . Архивировано из оригинала 30 октября 2014 года.
Чернівецький дендропарк

Черніве́цький дендрологі́чний парк — дендрологічний парк загальнодержавного значення в Україні. Розташований у межах міста Чернівців, по вул. Коцюбинського, 2. Площа 5 га. Сучасний статус — з 1983 року. Перебуває у віданні ЧНУ ім. Ю. Федьковича. Більша частина дендропарку виконана у ландшафтному стилі. Поруч з екзотичними видами дерев тут є клени, дуби, липи, граби; зростають також плакучі верби, магнолія Суланжа, катальпа. Джерела Чернівецький національний університет імені Юрія Федьковича. Дендропарк [Архівовано 22 березня 2022 у Wayback Machine.] Чернівецький (дендропарк)