NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Ясені (заповідне урочище)

Я́сені — заповідне урочище місцевого значення в Україні. Об'єкт природно-заповідного фонду Івано-Франківської області. Розташоване в межах Івано-Франківської області, на території Яремчанської міської громади, на захід від міста Яремче. Площа 53 га. Статус надано згідно з рішенням облвиконкому від 16.09.1980 року № 335. Перебуває у віданні ДП «Делятинський лісгосп» (Дорівське л-во, кв. 35, вид. 1—3). Статус присвоєно для збереження частини лісового масиву на північних схилах гори Повгур (масив Ґорґани). Зростають високопродуктивні змішані насадження смереки і бука з домішкою ясена, модрини, в'яза. Див. також Ясені (пам'ятка природи) Джерела Державний кадастр територій та об'єктів природно-заповідного фонду України станом на 01.01.2013; (Ясені) Ясені
Стінка (заказник)

Стінка — ботанічний заказник місцевого значення. Оголошений відповідно до рішення 11 сесії Вінницької обласної ради 23 скликання від 17.12.1999 р. Розташований на території Томашпільського району Вінницької області в околицях с. Русава. Охороняється ділянка лісу у долині річки Русава, в трав'яному покриві якого зростає степова і лучно-степова рослинність. Галерея Джерела Заповідні об'єкти Вінниччини. — Вінниця: Велес, 2005. — 104 с.+ 28 с. іл.
Ділянка букового лісу (заповідне урочище, Рівненська область)

Діля́нка бу́кового лі́су — заповідне урочище (лісове) в Україні. Розташоване в межах Здолбунівського району Рівненської області, неподалік від села Спасів. Площа 7,7 га. Статус надано згідно з рішенням обласної ради від 27.05.2005 року № 584. Перебуває у віданні ДП «Рівненський лісгосп» (Здолбунівське л-во, кв. 50, вид. 1). Статус надано з метою збереження частини лісового масиву з насадженнями бука. Джерела Перелік територій та об'єктів ПЗФ (Рівненська область)
Немирівське городище (пам'ятка природи)

Немирівське городище — комплексна пам'ятка природи місцевого значення. Розташована на території Великобушинської, Рачківської, Зарудинецької сільських рад Немирівського району між селами Сажки, Селевинці, Березівка та Озеро. Оголошена відповідно до рішення 27 сесії Вінницької обласної ради 5 скликання від 10.12.2009 р. № 903. За фізико-географічним районуванням України (1968), територія комплексної пам'ятки природи належить до Центрального району Північної лісостепової області Придніпровсько-Приазовської височини. За геоботанічним районуванням України (1968) територія належить до Вінницько-Немирівського підрайону геоботанічного округу дубово-соснових лісів Північної підпровінції Правобережної провінції Європейської широколистяної області. Для цієї території характерні хвилясті лесові рівнини з фрагментами дубово-грабовими лісами на переважно світло-сірих опідзолених ґрунтах, тобто з геоморфологічної точки зору описувана територія являє собою Вінницьку хвилясту рівнину. Геологічно територія належить до фундаменту Українського кристалічного щита, що представлений ранньопротерозойською складчастістю: гранітів та гнейсів та областю архейської складчастості. Осадові відклади, що перекривають кристалічний фундамент, приурочені до неогенової системи і складені сіро-зеленими місцями жовтими глинами. У трав'яному покриві дубово-соснових лісів, зустрічаються кущі шипшини — цінної лікарської рослини. Квітує територія і своїм різнотрав'ям: мишій сизий, стоколос, житняк гребінчастий, вівсюг звичайний, деревій дрібноквітковий, суданська трава та ін. Місце потребує охорони і збереження, різноманітності видів рослинних угруповань. Тут росте мати-й-мачуха — лікарська рослина, сизий полин, волошка польова, ромашка біла. На схилах розрісся барвінок малий, зустрічається зозулинець плямистий, який занесений до Червоної книги України. За критерієм збереженості рослинного покриву, рівнем флористичного різноманіття, типовістю для регіону, дана територія має велике наукове значення, високий рекреаційний та історико-культурний потенціал. На цій території також знаходиться археологічна пам'ятка Немирівське городище. Галерея Джерела Физико-географическое районирование Украинской ССР. — Киев: Изд-во Киевского ун-та, 1968. — 683 с.: рис., табл. — Библиогр.: с. 670—680.(рос.) Барбарич А. І. (відп.ред.) Геоботанічне районування Української РСР. Київ: Наукова думка, 1977. — 304 с. рішення 27 сесії Вінницької обласної ради 5 скликання від 10.12.2009 р. № 903.
Полянські стави

Поля́нські стави́ — гідрологічний заказник місцевого значення в Україні. Розташований у межах Млинівського району Рівненської області, на захід від села Поляни. Площа 555 га (з них 90 га вкрито лісом). Статус присвоєно згідно з рішенням Рівненської облради № 98 від 18.06.1991 року. Землекористувач: рибне господарство СВК «Поляни». Статус присвоєно з метою збереження каскаду ставків, які є місцем гніздування журавлів, чаплі білої та сірої чаплі, інших водоплавних птахів. Територія має багату фауну птахів, зокрема тут трапляються занесені до Червоної книги України лелека чорний та змієїд. Тут можна зустріти також таких водно-болотних птахів, як сіра чапля, крижень, лебідь-шипун, декілька видів куликів і крячків. Флора цієї території в цілому типова для лісів і боліт Полісся. Серед видів, занесених до Червоної книги України, виявлені види родини зозулинцевих (орхідних) — любки дволиста та зеленоквіткова, пальчатокорінник плямистий. Галерея Примітки
Мале (озеро)

Озеро «Мале» — ботанічна пам'ятка природи місцевого значення в Україні. Розташована на території Дібрівської сільської ради Вараського району Рівненської області, на північний захід від села Дібрівськ. Площа 2,8 га. Створена рішенням Рівненського облвиконкому № 213 від 13.10.1993 року. Землекористувач — Дібрівське лісництво ДП «Зарічненський лісгосп» (квартал 13, виділ 30). Пам'ятка створена з метою збереження та охорони мальовничого озера серед лісового масиву. Джерела
Топець (заповідне урочище)

Топець — лісове заповідне урочище в Україні. Розташоване на території Річицької сільської ради (Зарічненський район Рівненська область). Площа 8,1 га. Створене рішенням Рівненського облвиконкому № 343 від 22.11.1983 року. Землекористувач — ДП «Зарічненський лісгосп» (Річицьке лісництво, квартал 26, виділи 7, 10, 13, 23, 27-28). Заповідне урочище створене з метою збереження вікових дубових насаджень. Джерела
Корсунь-Шевченківська ГЕС

Корсунь-Шевченківська ГЕС — мала ГЕС гребельного типу на р. Рось (басейн Дніпра). Побудована в 1934 році, реконструйована власником (ЗЕА Новосвіт) у 2001 році. Потужність 1600 кВт (2 гідрогенератори по 800 кВт, випущені в 1945 р.). Вироблення електроенергії по роках (млн кВт·год): Корсунь-Шевченківська ГЕС стала основою для першої в Україні сільської енергосистеми, яка почала функціонувати в 1953 році. Крім неї туди увійшли Стеблівська і Дибінецька ГЕС, а також Юрковська паротурбінна станція. Гребля ГЕС має довжину 193 м (по гребеню), максимальну висоту 16 м. Водозбірна площа басейна р. Рось вище греблі — 10 700 кв. км. Гребля формує максимальний напір на турбіни 6 м. Пропускна здатність гідровузла 1295 м³ за 1 с, в тому числі через гідротурбіни — 25 куб. м за 1 с. Підпірні споруди ГЕС утворюють Корсунь-Шевченківське водосховище добового регулювання, площею 1,7 км² та об'ємом 3,75 млн м³ при нормальному підпірному рівні 99,81 м. У 2007 році проведено реконструкцію греблі ГЕС, та споруджено додаткову міні-ГЕС сифонного типу (Корсунь-Шевченківська міні-ГЕС), потужністю 110 кВт. Ця міні-ГЕС вже у 2007 р. виробила 35 тис. кВт·год, у 2008-му — 109 тис. кВт·год. Гребля ГЕС розташована в межах міста Корсунь-Шевченківський Черкаської області, перед садибою князів Лопухіних-Демидових із ландшафтним парком на порогах Росі. Навесні, у високу воду, коли з греблі скидають надлишки води, княжий палац у східному стилі ефектно виглядає на тлі потоку, що вирує. Галерея Примітки
Отиневицьке водосховище

Отиневицьке водосховище — водосховище, що розташоване у селі Отиневичі Жидачівського району Львівської області. Водосховище побудоване у 1960—1961 роках. Відомча приналежність — ВАТ «Львівоблрибокомбінат». Джерелами наповнення водосховища є річки Луг — ліва притока Дністра і Боберка — притока річки Луг та талі, дощові води. Тип водосховища — заплавне. Вид регулювання стоку — сезонне. Площа озера — 1,97 км², повна ємність — 1,46 млн м³. Використовується для організації любительського та спортивного рибальства. Режим роботи Отиневицького водосховища передбачає: порядок безпечного пропуску повені та паводків з метою недопущення шкідливої дії вод на навколишнє природне середовище та прилеглу територію; найбільш доцільний порядок заповнення водою водосховища для потреб риборозведення; забезпечення безаварійної роботи гребель, водозабірних та водоскидних споруд при експлуатації водосховища. Греблею водосховища проходить автошлях О140504 Нові Стрілища — Ходорів. Посилання Водосховища Львівської області на сайті Управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства у Львівській області Отиневицьке водосховище [Архівовано 26 лютого 2022 у Wayback Machine.] на сайті Департаменту екології та природних ресурсів Львівської обласної державної адміністрації С. Ващик, П. Колодій Оцінка стану та перспектив використання водних ресурсів Львівщини [Архівовано 13 січня 2018 у Wayback Machine.] // Стан реформування та перспективи розвитку земельних відносин в Україні. — С. 203—209.
Maiaky rural hromada

Maiaky rural hromada (Ukrainian: Маяківська сільська громада) is a hromada of Ukraine, located in Odesa Raion, Odesa Oblast. Its administrative center is the village Maiaky. It was created on 28 October 2017, and its territory was expanded to its current size on 17 July 2020. The hromada has a population of 5,597 people, and it contains five villages: Libental Maiaky (seat of administration) Nadlymanske Udobne Yosypivka References
Маяковская сельская община

Маяковская сельская община (укр. Маяківська сільська громада) — территориальная община в Одесском районе Одесской области Украины. Административный центр — село Маяки. Население по состоянию на 1 января 2022 года составляет 12433 человека. Площадь — 154,1 км². В соответствии с распоряжением Кабинета Министров Украины от 12 июня 2020 года, в состав общины вошла территория Маяковского сельского совета упразднённого Беляевского района, Йосиповского и Надлиманского сельских советов упразднённого Овидиопольского района, а также Удобненского сельского совета Белгород-Днестровского района. Населённые пункты В состав общины входит 5 сёл: Маяки Йосиповский старостинский округ: Йосиповка Либенталь Надлиманский старостинский округ: Надлиманское Удобненский старостинский округ: Удобное Примечания Ссылки Официальный сайт Маяковской общины (укр.). Павло Остапенко, Роман Перхалюк, Олександр Бончковський, Станіслав Остапенко. Атлас адміністративно-територіального устрою України / За загальною редакцією Остапенка П.. — видання друге, доповнене. — Київ, 2021. — С. 233. — 441 с. (укр.)
Маяківська сільська громада

Маяківська сільська територіальна громада — територіальна громада в Україні, у Одеському районі Одеської області, створена рішенням Одеської обласної ради від 10 липня 2017 року в рамках адміністративно-територіальної реформи 2015–2020 років. Адміністративний центр — село Маяки. Населення громади складає 9690 осіб. Територією громади протікає річка Дністер. Перші вибори відбулися 29 жовтня 2017 року. Громада утворена в результаті об'єднання Маяківської сільської ради Біляївського району із Надлиманською сільською радою Овідіопольського району і Удобненської сільською радою Білгород-Дністровського району. 17 липня 2020 року Постановою Верховної Ради, згідно з Розпорядження КМУ від 12 червня 2020 року до склади громади було долучено Йосипівську сільську раду. Склад громади До складу громади входять 5 сіл: Йосипівка Лібенталь Маяки Надлиманське Удобне Посилання Джерела Маяківська сільська громада // Облікова картка на офіційному вебсайті Верховної Ради України. Маяківська сільська ОТГ [Архівовано 9 липня 2021 у Wayback Machine.] // Облікова картка на офіційному вебсайті Верховної Ради України. картка Постанови ВР [Архівовано 9 липня 2021 у Wayback Machine.] Децентралізація влади: Маяківська сільська громада [Архівовано 19 січня 2018 у Wayback Machine.] gromada.info: Маяківська об’єднана територіальна громада [Архівовано 26 січня 2018 у Wayback Machine.] http://atu.minregion.gov.ua/ua/ustriy_page/1663173751644096511 [Архівовано 12 березня 2018 у Wayback Machine.]
Большой Агайманский под

Большой Агайманский под (устар. Долина Агайманъ, устар. Великий Агаймавскій падъ; укр. Великий агайманський під) — впадина возле села Агайманы, Херсонская область Украины. Находится в котловине левобережной части Днепра на Причерноморской низменности. Под вытянут с севера на юг на 16 км; шириной до 10 км; котловина глубиной до 20 м. Дно пода имеет высоту 27-30 м над уровнем моря. Площадь около 120 квадратных километров (один из крупнейших на юге Украины). Склоны террасированные, дно ровное, с трещинами усыхания, покрытое разреженной травянистой растительностью. Образовался на месте древнего долинного снижения вследствие проседания лёссовых пород. На дне пода попадаются торфяные слои. Во время таяния снега и в дождливые годы заполняется водой, летом пересыхает. Используется как пастбище. В Большой Агайманский под впадает речка из балки Большие Серогозы. В последнее время балка обмелела и обезвожена, поэтому вода из неё почти не доходит до пода. В пределах центральной части Агайманского пода в 1983 году создана природоохранная территория «Агайманское урочище» площадью 25 га (решение Херсонского облисполкома от 19.08.1983 № 441/16). В нижней части водоём искусственно углублен. Растительность — болотно-луговая, преобладает тростник южный и рогоз узколистный. В водно-болотных угодьях гнездятся и находятся на миграционном перелёте птицы многих видов, в том числе и редких. Ценные водооборотные угодья — место гнездования диких уток, аистов, куликов, чаек. Легенды и предположения Вместе с другими степными подами, Большой Агайманский под играл важную роль в хозяйственной жизни кочевников. Периодически в нём скапливались талые весенние воды, образуя временные обширные мелководья, привлекавшие множество разнообразного зверья и пернатой дичи. «Записки Одесского общества истории и древностей» (1894) сообщают о том, что до включения Крымского ханства в состав Российской империи в Агайманском поду кочевал со своим аулом вождь Едичкульской орды ногайцев Каплан-Мурза. Ногайцы выпасали здесь табуны своих лошадей вплоть до 60-х годов XIX века. Именно в этом поду в 1876 году был убит один из последних тарпанов — дикая лошадь европейских степей. Название Агайманского пода, или Гайман-долины, можно объяснить из турецкого haymana «пастбище для лошадей» (ср. название равнины Гаймана в Центральной Анатолии). В бою с турками близ Большого Агайманского пода погиб Григо́рий Ива́нович Грабя́нка (ок. 1666 года — июль 1738 года) — летописец истории Войска Запорожского, составитель хроники «Краткое лѣтоизобразительное описаніе Грабянки». Гадяцкий полковой судья (1717-28), обозный (1728-29) и полковник (1729-38). Сподвижник наказного гетмана Павла Полуботка. Участник Северной и Русско-турецкой войн на стороне России. Примечания Источники Климат и рельеф Херсонской области (рус.). ukrssr.com. Дата обращения: 24 августа 2020.
Palanka rural hromada

Palanka rural hromada is a hromada in the Uman Raion of Cherkasy Oblast of Ukraine. Its administrative centre is the village of Palanka. Composition The hromada includes 18 villages: Antonivka Berestivets Cherpovody Horodetske Hromy Ivanivka Kocherzhyntsi Kochubiivka Krasnopilka Maksymivka Palanka (administrative centre) Pikivets Posukhivka Rodnykivka Synytsia Tomashivka Yarovatka Yurkivka References
Comunità territoriale di Palanka

La Comunità territoriale rurale di Palanka (in ucraino Паланська сільська громада?) è una hromada ucraina, situata nel distretto di Uman' e nell'oblast' di Čerkasy. Il suo centro amministrativo è il villaggio di Palanka. L'area della comunità è di 482,6 km², e la popolazione è di 14 789 abitanti (dato del 2020). Suddivisioni Villaggi Antonivka Berestivec' Černovody Horodec'ke Hromy Ivanivka Jarovatka Jurkivka Kočeržynci Kočubïïvka Krasnopilka Maksymivka Palanka Pikivec' Posuchivka Rodnykivka Sylycja Tomašivka Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Comunità territoriale di Palanka
Паланська сільська громада

Пала́нська сільська об'єднана територіальна громада — об'єднана територіальна громада в Україні, в Уманському районі Черкаської області. Адміністративний центр — село Паланка. Площа громади — 234,66 км², населення — 14507 мешканців (2022). Утворена 22 травня 2017 року шляхом об'єднання Берестівецької, Городецької, Громівської, Кочержинської, Кочубіївської, Максимівської, Паланської та Томашівської сільських рад Уманського району. Пізніше приєдналась Юрківська сільська рада. 2020 року до громади приєднались Антонівська, Іванівська, Краснопільська, Піківецька, Посухівська, Родниківська, Черповодівська сільські ради Уманського району та Синицька сільська рада Христинівського району. Склад До складу громади входять: Примітки
Vylkove urban hromada

Vylkove urban hromada (Ukrainian: Вилківська міська громада) is a hromada (municipality) in Ukraine, in Izmail Raion of Odesa Oblast. The administrative center is the city of Vylkove. Population: 11,452 (2022 estimate) Until 18 July 2020, the hromada belonged to Kiliia Raion. The raion was abolished in July 2020 as part of the administrative reform of Ukraine, which reduced the number of raions of Odesa Oblast to seven. The area of Kiliia Raion was merged into Izmail Raion. Settlements The hromada consists of 1 city (Vylkove), one rural settlement (Bile) and 4 villages: Desantne, Myrne, Novomykolaivka and Prymorske. References
Вилковская городская община

Вилковская городская община (укр. Вилківська міська громада) — территориальная община в Измаильском районе Одесской области Украины. Административный центр — город Вилково. Население по состоянию на 1 января 2022 года составляет 12612 человек. Площадь — 553 км². В соответствии с распоряжением Кабинета Министров Украины от 12 июня 2020 года, в состав общины вошла территория Вилковского городского совета, а также Десантненского, Мирновского и Приморского сельских советов упразднённого Килийского района. История В ходе российского вторжения в Украину, в феврале 2022 года часть территории общины (остров Змеиный) была оккупирована войсками РФ. В результате боёв в июне того же года община была полностью освобождена подразделениями ВСУ. Населённые пункты В состав общины входят 1 город, 1 посёлок и 4 села: Город Вилково Посёлок Белое Десантненский старостинский округ: Десантное Новониколаевка Мирновский старостинский округ: Мирное Приморский старостинский округ: Приморское Примечания Ссылки Вилковская городская община // Облікова картка на офіційному веб-сайті Верховної Ради України (укр.). Официальный сайт Вилковской общины (укр.). Павло Остапенко, Роман Перхалюк, Олександр Бончковський, Станіслав Остапенко. Атлас адміністративно-територіального устрою України / За загальною редакцією Остапенка П.. — видання друге, доповнене. — Київ, 2021. — С. 231. — 441 с. (укр.)
Вилківська міська громада

Вилківська міська територіальна громада — територіальна громада в Україні, у Ізмаїльському районі Одеської області. Адміністративний центр — місто Вилкове. Утворена рішенням Одеської облради від 18 липня 2017 року в рамках адміністративно-територіальної реформи 2015–2020 років в результаті добровільного об'єднання Вилківської міської ради із Десантненською і Мирнівською сільськими радами. У той час носила назву «Вилківська міська об'єднана територіальна громада». Розпорядженням КМУ від 12 червня 2020 р. до складу громади долучено Приморську сільську раду.. До 18 липня 2020 року територія громади входила до складу Кілійського району, а після укрупнення районів стала частиною Ізмаїльського району. Площа — 479.71 км², населення — 12 883 мешканців (2020). Перші вибори відбулися 29 жовтня 2017 року. 15 липня 2025 року, відповідно до наказу №1151 Міністерства розвитку громад та територій України, територія громади входить до оновленого переліку територій бойових дій. Адміністративно-територіальний устрій До складу громади входять місто Вилкове, чотири села — Десантне, Мирне, Новомиколаївка й Приморське, та селище Біле: Вилківська міська рада (місто Вилкове та селище Біле) Десантненський старостинський округ (села Десантне та Новомиколаївка) Мирненський старостинський округ (село Мирне) Приморський старостинський округ (село Приморське) Географічне розташування Громада розташована в південно-західній частині України, на південному сході Одеської області. На заході межує з Кілійською міською громадою Ізмаїльського району, на півночі — з Татарбунарською міською громадою Білгород-Дністровського району. З півдня громада обмежена державним кордоном з Румунією по річці Дунай. Зі сходу омивається Чорним морем. Гідрографія Гідрографічна мережа представлена озерами, лиманами, штучними водоймами, каналами і водоводами: великі річки: Дунай, зокрема гирла Анкудинове, Білгородське, Відніжне, Гнеушеве, Кілійське, Лебединківське, Лімба, Мусунське, Новостамбульське (Бистре), Очаківське, Піщане, Полуденне, Полуночне, Прорва, Старостамбульське, Східне, Циганське та рукави Прямий та Соломонів Річкові острови в дельті Дунаю: Анкудинів, Білгородський, Гнеушів, Кілімбейка, Курильські (Курильські мілини, Лебединка), Лімба, Кубанський, Кубану, Нова Земля, Очаківський, Північний, Піщаний, Полуденний, Прорвін, Пташина коса, Стамбульський, Циганки, Шабаш та Таранова коса. Острів у Чорному морі: Зміїний Заповідники: частково Дунайський біосферний заповідник. Поштові індекси та телефонні коди Галерея Посилання Джерела Вилківська міська громада // Облікова картка на офіційному вебсайті Верховної Ради України. Вилківська міська ОТГ [Архівовано 9 липня 2021 у Wayback Machine.] // Облікова картка на офіційному вебсайті Верховної Ради України. gromada.info: Вилківська об'єднана територіальна громада [Архівовано 25 січня 2018 у Wayback Machine.] Децентралізація влади: Вилківська міська громада [Архівовано 19 січня 2018 у Wayback Machine.]
Лебединське (озеро)

Лебединське (рос. Оз. Лебедин; оз. Лебединское) — озеро на південно-західній околиці міста Лебедин Сумської області. Його площа разом з навколишніми луками — 50 га. Озеро використовується для відпочинку жителів міста (тут дозволено купатися) та любительської риболовлі. Галерея Примітки Посилання Офіційний сайт Лебедина. Туризм [Архівовано 27 квітня 2020 у Wayback Machine.]
Олиевская сельская община

Олиевская сельская община (укр. Оліївська сільська громада) — территориальная община в Житомирском районе Житомирской области Украины. Административный центр — село Олиевка. Население составляет 10641 человек. Площадь — 311,8 км². В соответствии с распоряжением Кабинета Министров Украины от 12 июня 2020 года, в состав общины вошла территория Каменского и Олиевского сельских советов Житомирского района, а также Вильского, Зороковского, Ксаверовского, Новопольского и Троковичского сельских советов упразднённого Черняховского района. Населённые пункты В состав общины входит 21 село: Примечания Ссылки Официальный сайт Олиевской общины (укр.). Павло Остапенко, Роман Перхалюк, Олександр Бончковський, Станіслав Остапенко. Атлас адміністративно-територіального устрою України / За загальною редакцією Остапенка П.. — видання друге, доповнене. — Київ, 2021. — С. 82. — 441 с. (укр.)