NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Borozenske

Borozenske (Ukrainian: Борозенське; Russian: Борозенское) is a village in Beryslav Raion (district) in Kherson Oblast of southern eastern Ukraine, at about 54.4 kilometres (33.8 mi) northeast of Kherson. It hosts the administration of the Borozenske rural hromada, one of the hromadas of Ukraine. History The village was first founded as a monastic hamlet during the year 1862, and continued to have an influx of settlers until 1885. It got its name from the village of Borozne in the Vysokopillia settlement hromada (which is now known as Arkhanhelske). During the Great Patriotic War, the village was occupied by German troops from 22 August 1941 to 11 March 1944, and 57 of the residents of the village fought in the war. During late Soviet times it was the home of the central estate of the Lenin Order collective farm "Bilshevyk Offensive", which managed 16,800 hectares of farmland, and mainly produced grain and meat-dairy products. The farm was later awarded the Red Banner of the USSR Ministry of Agriculture. The settlement came under attack by Russian forces during the Russian invasion of Ukraine in 2022 and was regained by Ukrainian forces in the beginning of October the same year. Demographics The settlement had 2,021 inhabitants in 2001, native language distribution as of the Ukrainian Census of the same year: Ukrainian: 93.87% Russian: 5.34% Belarusian: 0.30% Moldovan (Romanian): 0.25% Bulgarian: 0.10% German: 0.10% Monuments Multiple monuments stand in the city. There is a monument to the soldiers who died during World War II and a memorial plaque to the former president of the public organization "Community of Kherson Oblast", A.P. Snegach, at the House of Culture. There is also a church dedicated to Saint Elijah of the eparchy of Kakhovka-Beryslav of the Ukrainian Orthodox Church (Moscow Patriarchate). There was also a statue dedicated to Vladimir Lenin, but it was taken down due to decommunization. References
Borózenske

Borózenske (en ucraniano: Борозенське) es un pueblo ucraniano perteneciente al óblast de Jersón. Situado en el sur del país, forma parte del raión de Berislav y centro del municipio (hromada) homónimo. Toponimia El nombre del lugar en ruso es Borózenskoye (en ruso: Борозенское). Geografía Borózenske se encuentra a unos 86 km al noreste de Jersón. Historia El pueblo fue fundado en la segunda mitad del siglo XIX como pueblo monástico. Borózenske estuvo ocupado por Rusia desde marzo de 2022 en el marco de la invasión rusa de Ucrania hasta el 10 de noviembre de 2022.​ Demografía Según el censo de 2001, la lengua materna de la mayoría de los habitantes, el 93,87%, es el ucraniano; del 5,34% es el ruso.​ Referencias
Borozenske

Borozenske (en ukrainien Борозенське) est une commune rurale de l'oblast Kherson et du raïon de Beryslav, en Ukraine méridionale. Sa population s'élevait à 2024 habitants en 2001. Géographie La commune de Borozenske se trouve à mi-chemin entre le fleuve Dniepr et son affluent de rive droite, la rivière Inhoulets, à 70 mètres d'altitude. Elle se situe à 37,6 km au nord de la ville de Beryslav et à 85,3 km au nord-est de la ville de Kherson. Communauté territoriale Depuis la réforme administrative de 2020, la commune de Borozenske est le siège d'une communauté territoriale homonyme (uk) regroupant les localités suivantes : Dmytrenka, Kostomarove, Krasnossilske, Nova Kouban, Piatykhatky, Sadok, Starytsia et Tcharivne. Références Portail de l’Ukraine
Borozenśke

Borozenśke (ukr. Борозенське) – wieś na Ukrainie, w obwodzie chersońskim, w rejonie berysławskim, siedziba hromady. W 2001 liczyła 2024 mieszkańców, spośród których 1900 posługiwało się językiem ukraińskim, 108 rosyjskim, 5 mołdawskim, 2 bułgarskim, 6 białoruskim, 2 niemieckim, a 1 innym. Przypisy
Borozenske, Velîka Oleksandrivka

Borozenske (în ucraineană Борозенське) este localitatea de reședință a comunei Borozenske din raionul Velîka Oleksandrivka, regiunea Herson, Ucraina. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației localității Borozenske era vorbitoare de ucraineană (93,87%), existând în minoritate și vorbitori de rusă (5,34%). Note
Борозенське

Боро́зенське — село в Україні, адміністративний центр Борозенської сільської громади Бериславського району Херсонської області. Населення становить 2024 осіб. Населення Мовний склад Рідна мова населення за даними перепису 2001 року: Історія 12 червня 2020 року, відповідно до Розпорядження Кабінету Міністрів України від № 726-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Херсонської області», увійшло до складу Борозенської сільської громади. 19 липня 2020 року, в результаті адміністративно-територіальної реформи та ліквідації Великоолександрівського району увійшло до складу Бериславського району. Російське вторгнення в Україну (з 2022) В березні 2022 року село було захоплене російськими окупантами. 10 листопада, після 9 місяців окупації, Борозенське було визволене з-під окупації Збройними силами України в ході контрнаступу в Херсонській області. Уродженці Бодяк Андрій Олександрович (1974—2015) — солдат Збройних сил України, учасник російсько-української війни. Бодяк Максим Андрійович (2003—2023) — молодший сержант Збройних сил України. Учасник російсько-української війни. Васко Владислав Миколайович (1998-2023)-сержант Збройних сил України. Учасник російсько-української війни. Див. також Перелік населених пунктів, що постраждали від Голодомору 1932—1933 (Херсонська область) Примітки Посилання Погода в селі Борозенське [Архівовано 5 березня 2016 у Wayback Machine.] ВРУ [Архівовано 26 червня 2018 у Wayback Machine.] Джерела Сайт територіальної громади [Архівовано 22 серпня 2021 у Wayback Machine.]
Boroczyce

Boroczyce (ukr. Борочиче) – wieś na Ukrainie w rejonie łuckim obwodu wołyńskiego. Do 2020 w rejonie horochowskim. Historia Pod koniec XIX w. wieś w gminie Brany, w powiecie włodzimierskim. Latem 1943 podczas rzezi wołyńskiej członkowie UPA zamordowali tutaj co najmniej 10 Polaków i jednego Ukraińca. Przypisy Linki zewnętrzne Boroczyce, [w:] Słownik geograficzny Królestwa Polskiego, t. XV, cz. 1: Abablewo – Januszowo, Warszawa 1900, s. 206 . Борочиче (Boroczyce) na stronie Rady Najwyższej Ukrainy
Borociîce, Horohiv

Borociîce (în ucraineană Борочиче) este un sat în comuna Țehiv din raionul Horohiv, regiunea Volînia, Ucraina. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației localității Borociîce era vorbitoare de ucraineană (99,7%), existând în minoritate și vorbitori de alte limbi. Note
Борочиче

Боро́чиче (укр. Борочиче) — село на Украине, находится в Марьяновской поселковой общине Луцкого района Волынской области. История В 1900 году являлось селом Владимир-Волынского уезда Волынской губернии Российской империи с населением 874 человека, в котором насчитывалось 139 домов и две церкви. В июле 1995 года Кабинет министров Украины утвердил решение о приватизации находившегося здесь совхоза. Население по переписи 2001 года составляло 1 339 человек. Примечания Ссылки Борочиче на сайте Верховной рады Украины (укр.)
Борочиче

Борочиче — село в Луцькому районі Волинської області України. Входить до складу Мар'янівської селищної громади. Населення становить 1205 осіб. Борочиче межує з селищем Мар'янівка, селом Широке та із селом Борисковичі. Історія До 17 січня 2019 року село підпорядковувалось Цегівській сільській раді Горохівського району Волинської області. 19 липня 2020 року, в результаті адміністративно-територіальної реформи та ліквідації Горохівського району, село увійшло до складу новоутвореного Луцького району. Населення Згідно з переписом УРСР 1989 року чисельність наявного населення села становила 1348 осіб, з яких 632 чоловіки та 716 жінок. За переписом населення України 2001 року в селі мешкало 1335 осіб. Мова Розподіл населення за рідною мовою за даними перепису 2001 року: Примітки
Бортниченское кладбище

Бортниченское кладби́ще находится в Дарницком районе Киева, одно из старейших в городе. Возникло в XVII столетии как сельское кладбище для захоронения усопших жителей села Бортничи. Закрыто решением Исполкома КГГА № 34 от 16 января 2009 года. Площадь 8,822 га, количество похороненных 1 267. Адрес: Промышленная улица, 2. Ссылки Ритуальная служба специализированное КП «Специализированный комбинат предприятий коммунально-бытового обслуживания» (недоступная ссылка) Распоряжение КГГА N 923 от 07.05.2001 «О предоставлении помощи по благоустройству кладбищ города» Примечания
Бортничанське кладовище

Бортнича́нське кладови́ще — некрополь у Дарницькому районі міста Києва, один з найстаріших у Києві. Виник у XVII столітті як сільське кладовище для поховання мешканців села Бортничі. Закрите для масових поховань з 2009 року, дозволено підпоховання у родинну могилу. Примітки Джерела Ритуальна служба спеціалізоване комунальне підприємство «Спеціалізований комбінат підприємств комунально-побутового обслуговування». [Архівовано 26 лютого 2018 у Wayback Machine.] Розпорядження КМДА N 923 від 07.05.2001 «Про надання допомоги з благоустрою кладовищ міста» Бортничанське кладовище. Відомості щодо місць поховань // Фейсбук-сторінка Департаменту житлово-комунальної інфраструктури Києва. — 2014. — 14 лютого.
Bortnów

Bortnów (ukr. Бортнів) – wieś na Ukrainie w rejonie włodzimierskim należącym do obwodu wołyńskiego. Do 2020 w rejonie iwanickim. Położenie Na podstawie Słownika geograficznego Królestwa Polskiego i innych krajów słowiańskich: Bortnów to wieś w powiecie włodzimierskim, w gminie Chotiaczów, 19 wiorst od Włodzimierza. Przypisy Linki zewnętrzne Bortnów, [w:] Słownik geograficzny Królestwa Polskiego, t. XV, cz. 1: Abablewo – Januszowo, Warszawa 1900, s. 217 . Bortnów na stronie Rady Najwyższej Ukrainy
Bortniv, Ivanîci

Bortniv (în ucraineană Бортнів) este un sat în comuna Bujanka din raionul Ivanîci, regiunea Volînia, Ucraina. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației localității Bortniv era vorbitoare de ucraineană (97,56%), existând în minoritate și vorbitori de rusă (1,11%). Note
Бортнов (село)

Бортнов (укр. Бортнів) — село в Поромовской сельской общине Владимирского района Волынской области Украины. До 2020 года входило в Иваничевский район. Код КОАТУУ — 0721180402. Население по переписи 2001 года составляет 450 человек. Почтовый индекс — 45310. Телефонный код — 3372. Занимает площадь 1,015 км². Ссылки Бортнов на сайте Верховной рады Украины (укр.)
Бортнів

Бо́ртнів — село в Україні, у Поромівській громаді Володимирського району Волинської області. Населення становить понад 400 осіб. Історія У 1906 році село Хотячівської волості Володимир-Волинського повіту Волинської губернії. Відстань від повітового міста 19 верст, від волості 9. Дворів 67, мешканців 383. До 9 серпня 2016 року село підпорядковувалось Бужанківській сільській раді Іваничівського району Волинської області. 12 червня 2020 року, відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України № 708-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Волинської області», увійшло до складу Поромівської сільської територіальної громади. 19 липня 2020 року, в результаті адміністративно-територіальної реформи та ліквідації Іваничівського району, село увійшло до новоутвореного Володимир-Волинського району (від 18 липня 2022 Володимирського). Населення Згідно з переписом УРСР 1989 року чисельність наявного населення села становила 417 осіб, з яких 186 чоловіків та 231 жінка. За переписом населення України 2001 року в селі мешкало 450 осіб. Мова Розподіл населення за рідною мовою за даними перепису 2001 року: Видатні люди Потурай Олег Гнатович (1954, Бортнів — 2015) — український письменник і журналіст. Примітки Посилання Цинкаловський О. Стара Волинь і Волинське Полісся. Краєзнавчий словник — від найдавніших часів до 1914 року. — Вінніпег : Накладом Товариства «Волинь», 1984—1986. Погода в селі Бортнів [Архівовано 5 березня 2016 у Wayback Machine.]
Jardín Botánico del Instituto Forestal de Leópolis

El Jardín Botánico del Instituto Forestal de Leópolis es un arboreto y jardín botánico de unas 10,8 hectáreas de extensión, de importancia nacional, que es propiedad del Instituto Forestal de Leópolis (nombre actual, Universidad Nacional Forestal de Ucrania). Situado en Leópolis Ucrania. Es miembro del BGCI y presenta trabajos para la Agenda Internacional para la Conservación en los Jardines Botánicos. Su código de identificación internacional como institución botánica, así como las siglas de su herbario es LVOP. Localización Se encuentra entre las calles Chuprinka (antes Pushkin) y natural. National Forestry University of Ukraine Botanic Garden, Gen. Tchuprynka str. 105a, Leópolis 79057 Ukraine-Ucrania. Historia El Arboretum fue fundado en 1954, poco después de la fundación del nuevo Instituto Forestal, por las autoridades del Soviet. Colecciones En el territorio del parque se encuentran Arboreto con más de 200 especies de árboles y arbustos. Jardín de flores, Jardín de plantas de recolección, Área de entrenamiento, También es un pequeño foco de investigación, y en el territorio del parque se encuentran edificios académicos y tres administrativos, biblioteca, sala del museo de la madera en los deportes, centro médico, cafetería, comedor, dormitorios y otros edificios. Actividades Además del proceso educativo, el parque también sirve para la preservación, aclimatación e introducción al cultivo de plantas raras, valiosas o en peligro de extinción. Arboretum forma parte de la Unión Internacional de los jardines botánicos BGCI. El 22 de febrero de 1991, el Consejo de Ministros del Estado de Ucrania declaró al arboreto como Jardín Botánico del Estado. Enlaces externos Львовский лесотехнический институт (укр.) Archivado el 8 de junio de 2008 en Wayback Machine. -Lviv Instituto Forestal (Ucrania) Página del jardín botánico en el BGCI.
Ogród botaniczny Narodowego Uniwersytetu Leśnictwa Ukrainy

Ogród botaniczny Narodowego Uniwersytetu Leśnictwa Ukrainy – ogród botaniczny i arboretum we Lwowie, przy ulicy Generała Czuprynki 103, w dzielnicy Nowy Świat, w rejonie frankowskim. Otoczenie Narodowego Uniwersytetu Leśnictwa Ukrainy zajmuje obszar 22,7 ha, ogród botaniczny to teren o powierzchni 10,8 ha. Został założony w 1954 po przeznaczeniu dawnej siedziby klasztoru bazylianów na Instytut Technologii Leśnej, który wówczas został połączony z Instytutem Agronomicznym. Na terenie ogrodu znajdują się kwietniki, zasiewy naukowo-badawcze oraz niewielka szkółka leśna. Pełni on poza znaczeniem przyrodniczym funkcję dydaktyczno-naukową, pozwala studentom obserwować i przeprowadzać zabiegi konserwacji zieleni i drzewostanu, prowadzić ćwiczenia z zakresu aklimatyzacji i wprowadzania do kultury zasiewów rzadkich, cennych lub zagrożonych gatunków roślin. Ocenia się, że na terenie arboretum wprowadzono ok. 200 gatunków drzew i krzewów. Ponieważ ogród botaniczny bezpośrednio przylega do terenu uczelni i tworzonego przez nią miasteczka uniwersyteckiego toteż znajdują się tu budynki kampusu m.in. trzy budynki akademickie, muzeum drzewne, biblioteka, ambulatorium, sala sportowa, stołówka, kawiarenka oraz bursa. W skład ogrodu wschodzi również arboretum założone w 1874 w otoczeniu Katedry Ekologii, ma ono powierzchnię 0,81 ha i znajduje się przy ulicy Olgi Kobylańskiej 1. Narodowy Uniwersytet Leśny Ukrainy posiada również arboretum o powierzchni 5,7 ha, które znajduje się na północny zachód od wsi Stradcz. 22 lutego 1991 lwowskie arboretum zostało uznane dekretem Rady Ministrów Ukrainy za obszar chroniony o znaczeniu krajowym, jest ono również wpisane na listę Międzynarodowego Towarzystwa Ogrodów Botanicznych. Bibliografia Historia uczelni i powstania ogrodu botanicznego. biblos.com.ua. [zarchiwizowane z tego adresu (2008-06-08)]. (ukr.). Grzegorz Rąkowski: Lwów. Przewodnik krajoznawczo-historyczny po Ukrainie Zachodniej. Część IV. Pruszków: Oficyna Wydawnicza „Rewasz”, 2008, s. 312-313. ISBN 978-83-89188-70-8. Linki zewnętrzne Strona o arboretum Narodowego Uniwersytetu Leśnictwa Ukrainy. botsad.nltu.edu.ua. [zarchiwizowane z tego adresu (2017-10-09)].
Ботанический сад Львовского лесотехнического института

Ботанический сад Львовского лесотехнического института (укр. Ботанічний сад Львівського лісотехнічного інституту) — дендропарк и ботанический сад общегосударственного значения, который принадлежит Львовскому лесотехническому институту (нынешнее название — Национальный лесотехнический университет Украины). Находится во Львове (Украина) между улицами Чупринки (бывшая Пушкина) и Природной. Дендропарк занимает 10,8 га. Адрес: генерала Чупринки, 103. Дендропарк был основан в 1954 году, вскоре после основания самого лесотехнического института советской властью. На территории дендропарка находятся цветники, коллекционно-учебный участок, небольшой исследовательский рассадник. Кроме того на территории дендропарка построены административный и три учебные корпуса, библиотека, музей древесины, спортивный зал, медпункт, кафе и столовая, общежитие, теплицы и другие здания. Сад занимает общую площадь 26 га. Географическое расположение территории дендрария и дендропарка 49º48'50 "северной широты и 24º01'20" восточной долготы. Высота над уровнем моря около 340 м. Среднегодовая температура воздуха составляет +7,6 ° С; Январь -4,4 ° С; Июль +17,5 ºС; минимальная -35,8ºС; максимальная + 37,0ºС. Продолжительность периода с температурой выше 5 ° С составляет 210 дней. Среднегодовое количество осадков - 688 мм. Здесь растут представители 348 таксонов древесно-кустарниковых растений. Из них видов - 258, разновидностей - 6, декоративных отличий - 84. Коллекция представлена 119 родами, которые, в свою очередь, относятся к 53 семействам. Все растения привезены из стран: Америки, Азии, Австралии, Европы и Северной Африки. На территории парка растут такие редкие и экзотические виды как ликвидамбар смолоносный, лещина древовидная, гребенщик ветвистый, хурма кавказская, ясень пенсильванский, сирень обыкновенная, сирень венгерская, тис ягодный, магнолия Кобус, катальпа, конский каштан красный, платан кленолистный, гинкго, магнолия Суланжа, орех черный, багрянник японский, туя гигантская, дуб болотный, дугласия Мензиса, смородина кроваво-красная, вейгела цветущая, золотой дождь обычный, туя западная и другие. На территории дендропарка размещен коллекционный фонд травянистой флоры открытого грунта, который насчитывает более 600 таксонов. Значительное внимание при формировании коллекций уделено природной флоре региона, которая составляет 200 видов. Кроме того, на территории дендропарка построены административный и три учебных корпуса, библиотека, музей древесины, спортивный зал, медпункт, кафе и столовая, общежитие и другие здания. Примечания Ссылки Львовский лесотехнический институт Архивная копия от 8 июня 2008 на Wayback Machine (укр.)
Jardín Botánico de la Universidad de Medicina de Leópolis

El Jardín Botánico de la Universidad de Medicina de Leópolis (en ucraniano: Ботані́чний сад Льві́вського меди́чного університе́ту, Botaníchny sad Lvívskoho medýchnoho universytetu) es un jardín botánico compuesto por dos parcelas con una superficie total de 1,5 hectáreas. Siendo un santuario de la naturaleza y al mismo tiempo una institución educativa de investigación en la Universidad de Medicina de Leópolis en Ucrania. Situado a lo largo de la calle de la panadería, 73. Historia Fue fundado por el profesor Tadeusz Wilczynski, que vivió y trabajó en el jardín botánico desde 1931 a 1964. Gracias a su iniciativa, se organizó entre 1929 y 1930 un jardín de plantas medicinales. En 1964 los sitios de recolección de plantas medicinales y el arboreto son declarados monumentos de la naturaleza y se les atribuyó la categoría de fondo de reserva de naturaleza . Colecciones El Jardín Botánico cuenta con colecciones y exposiciones: Invernaderos de plantas tropicales y exóticas, con árboles, arbustos, y plantas herbáceas que se cultivan en su interior. Colección de plantas medicinales. Colección de plantas de nativas de la región. En el jardín botánico hay construcciones escolares, dependencias administrativas. Actividades Es una base para la práctica educativa para los estudiantes de la Facultad de Farmacia, la red de seguridad Natura y base de investigación, se utiliza para estudiar, preservar y enriquecer los recursos de la región. Enlaces externos
Ogród botaniczny Lwowskiego Narodowego Uniwersytetu Medycznego im. Daniela Halickiego

Ogród botaniczny Lwowskiego Narodowego Uniwersytetu Medycznego im. Daniela Halickiego – ogród botaniczny we Lwowie, przy ulicy Piekarskiej 52 i 73, w dzielnicy Łyczaków, w rejonie łyczakowskim. Do użytku publicznego ogród jest udostępniany po wcześniejszym zgłoszeniu. Historia Ogród powstał z inicjatywy i pod kierunkiem profesora Tadeusza Wilczyńskiego, który w latach 1929-1930 stworzył na terenie należącym do Wydziału Lekarskiego Uniwersytetu Lwowskiego ogród ziół leczniczych. Zaangażowanie założyciela było tak duże, że od 1931 do 1964 mieszkał w pobliżu ogrodu, dbał i stale ulepszał oraz uzupełniał o nowe gatunki. Poza kolekcją ziół stworzył na sąsiednim terenie arboretum, cały obszar w 1964 został uznany za pomnik przyrody i jest objęty przepisami o ochronie środowiska. Funkcja edukacyjna Ogród botaniczny zajmuje powierzchnię 1,5 ha, która znajduje się po obu stronach ulicy Piekarskiej. Główna część jest położona po nieparzystej stronie ulicy (nr. 73), mniejsza otacza starszy kampus (nr. 52). Rośnie w nim ok. 900 rodzajów roślin, 220 gatunków należących do 70 rodzin. Na terenie ogrodu studenci wydziału farmaceutycznego odbywają zajęcia praktyczne, zapoznają się z ochroną środowiska oraz prowadzą badania dotyczące warunków naturalnych wzrostu ziół z uwzględnieniem miejsc występowania, ich wegetacji, zbiorów i sposobów pozyskiwania substancji wykorzystywanych w lecznictwie. Ponadto rośnie tu kolekcja drzew, krzewów, roślin zielnych oraz znajduje się oranżeria w której rosną rośliny egzotyczne i tropikalne. W skład ogrodu wchodzą budynki gospodarcze, szklarnia, budynek edukacyjny z laboratorium, obszar obejmujący nasadzenia ziół leczniczych rodzimych i występujących w podobnej strefie geograficznej oraz teren z kolekcją drzew i krzewów posiadających właściwości lecznicze. Bibliografia Strona o ogrodzie botanicznym na portalu LNUM /j.ukr./ Ботанічний сад Львівського національного медичного університету імені Данила Галицького, Ботсад 2014 /j.ukr./. botansad.com.ua. [zarchiwizowane z tego adresu (2014-08-14)]. Przemysław Włodek, Adam Kulewski: Lwów. Przewodnik. Pruszków: Oficyna Wydawnicza "Rewasz", 2006. s. 218-219 ISBN 83-89188-53-8;
Ботанический сад Львовского медицинского университета

Ботани́ческий сад Льво́вского медици́нского университе́та — учебное и научно-исследовательское учреждение при Львовском медицинском университете (Украина), памятник природы. Находится по улице Пекарской, 73. Территориально ботанический сад состоит из двух земельных участков, общей площадью 1,5 га. Был основан профессором Тадеушем Вильчинским, который жил и работал при ботаническом саде в 1931—1964 годах. По его инициативе сад и был организован в 1929—1930 годах сад лекарственных растений. В 1964 году коллекционные участки врачебных растений и дендропарк объявлены памятниками природы и отнесены к природо-заповедному фонду. Является базой учебной практики студентов фармацевтического факультета, природо-охранной и научно-исследовательской базой, используется с целью изучения, сохранения и обогащения ресурсов региона. Ботанический сад располагает коллекциями и экспозициями древесных, кустарниковых, травянистых растений, в оранжерее выращиваются тропические и экзотические растения. На территории ботанического сада находятся учебный корпус, оранжерея, хозяйственные постройки, коллекции лекарственных растений, дендроколлекция. Ссылки Ботанический сад Львовского медицинского университета (укр.)