NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Вишня (Самбірський район)

Ви́шня (колись Бенькова Вишня) — село в Рудківській міській об'єднаній територіальній громаді, Самбірського району, Львівської області (Україна). Розташоване за 3 км від адмінцентру ОТГ , міста Рудок, над річкою Вишнею. Населення — 1819 осіб, за даними Всеукраїнського перепису населення 2001 року. Орган місцевого самоврядування — Рудківська міська рада. В селі є дерев'яна церква Св. Кузьми і Дем'яна, що була зведена 1805 року на місці попередньої церкви 1570 року. Освячена імовірно 1813 року. У 2000-х роках в рамках зовнішнього ремонту усі стіни церкви оббили білим пластиком. На захід від церкви розташована дерев'яна двоярусна дзвіниця стовпової конструкції. Церква перебуває у користуванні громади УГКЦ. Є пам'яткою архітектури національного значення. Село відоме палацом Фредрів-Шептицьких — садибою родини Фредрів-Шептицьких. Це пам'ятка історії та садибної архітектури початку XIX ст. Вона пов'язана з біографією класика польської літератури Александра Фредра. Довкола палацу розташований Парк XVIII століття. Населення Мова Розподіл населення за рідною мовою за даними перепису 2001 року: Відомі люди Андрієвський Василь — дяк, писар, вчитель, посол Галицького сейму 3-го скликання Жеребний Володимир Миколайович — Герой України, захисник Майдану. Посилання Василь Худицький. Садиба Фредрів — не театр, не музей, а місце контакту // Дзеркало тижня, № 26 (806), 10.07.2010 Наталка Космолінська. З життя галицьких палаців: Фредрові уродини // zbruc.eu, 25.06.2013 [Архівовано 18 жовтня 2016 у Wayback Machine.] Примітки
Wysznewe (rejon roweńkowski)

Wysznewe (ukr. Вишневе) – wieś na Ukrainie, w obwodzie ługańskim, w faktycznie niefunkcjonującym rejonie roweńkowskim, od 2014 pod kontrolą marionetkowej, uzależnionej od Rosji Ługańskiej Republiki Ludowej. W 2001 liczyła 256 mieszkańców, spośród których 203 wskazało jako ojczysty język ukraiński, a 53 rosyjski. Przypisy
Vîșneve, Antrațît

Vîșneve (în ucraineană Вишневе) este un sat în comuna Bobrîkove din raionul Antrațît, regiunea Luhansk, Ucraina. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației localității Vîșneve era vorbitoare de ucraineană (79,3%), existând în minoritate și vorbitori de rusă (20,7%). Note
Вишнёвое (Антрацитовский район)

Вишнёвое (укр. Вишневе) — село, относится к Антрацитовскому району Луганской области Украины. Под контролем самопровозглашённой Луганской Народной Республики. География Село находится в месте впадения реки Вишневецкой в реку Юськину. Соседние населённые пункты: посёлки Горняк и Тацино на севере; сёла Орехово на северо-западе, Егоровка (ниже по течению Юськиной) и Бобриково на юге, Грибоваха на востоке; посёлок Михайловка, а также город Ровеньки, на северо-востоке. Население Население по переписи 2001 года составляло 256 человек. Общие сведения Почтовый индекс — 94696. Телефонный код — 6431. Занимает площадь 1,712 км². Код КОАТУУ — 4420381102. Местный совет 94694, Луганская обл., Антрацитовский р-н, с. Бобриково, ул. Колхозная, 11 Примечания Ссылки Вишнёвое на сайте Верховной рады Украины (укр.)
Вишневе (Ровеньківський район)

Вишне́ве (до 1961 — Вишньо-Грекове) — село в Україні, у Ровеньківській міській громаді Ровеньківського району Луганської області. Населення становить 256 осіб. Орган місцевого самоврядування — Бобриківська сільська рада. Історія Станом на 1873 рік у селищі Вишневецьке-Грекове Бобриківської волості Міуського округу Області Війська Донського мешкало 491 особа, налічувалось 77 дворових господарств, 30 плугів, 74 коней, 98 пар волів, 360 овець. За переписом 1897 року кількість мешканців зросла до 685 осіб (333 чоловічої статі та 352 — жіночої), з яких всі — православної віри. Населення За даними перепису 2001 року населення села становило 256 осіб, з них 79,3% зазначили рідною українську мову, а 20,7% — російську. Примітки Посилання Облікова картка на сайті ВРУ Погода в селі Вишневе [Архівовано 2 травня 2014 у Wayback Machine.]
Vîșneve, Velîka Oleksandrivka

Vîșneve (în ucraineană Вишневе) este un sat în comuna Cikalove din raionul Velîka Oleksandrivka, regiunea Herson, Ucraina. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației localității Vîșneve era vorbitoare de ucraineană (98,73%), existând în minoritate și vorbitori de rusă (1,27%). Note
Вишнёвое (Бериславский район)

Вишнёвое (укр. Вишневе) — село в Великоалександровской поселковой общине Бериславского района Херсонской области Украины. Почтовый индекс — 74141. Телефонный код — 5532. Код КОАТУУ — 6520985002. Население Население по переписи 2001 года составляло 79 человек. Языковой состав Родной язык населения по данным переписи 2001 года: История Основано в 1926 году выходцами из Большой Сейдеменухи в качестве еврейской земледельческой колонии под названием Ротфельд. Входило в Калининдорфский еврейский национальный район. В 1939 в колонии проживало 212 человек. В сентябре 1941 евреи были расстреляны близ села Брускинское. В 1945 году переименовано в Вишнёвое. Местный совет 74141, Херсонская обл., Великоалександровский р-н, с. Чкалово, ул. Чкалова, 44 Примечания Ссылки Вишнёвое на сайте Верховной рады Украины
Вишневе (Бериславський район)

Вишне́ве — село в Україні, у Великоолександрівській селищній громаді Бериславського району Херсонської області. Населення становить 79 осіб. Населення Мовний склад Рідна мова населення за даними перепису 2001 року: Історія 12 червня 2020 року, відповідно до Розпорядження Кабінету Міністрів України від № 726-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Херсонської області», увійшло до складу Великоолександрівської селищної громади. 19 липня 2020 року, в результаті адміністративно-територіальної реформи та ліквідації Великоолександрівського району увійшло до складу Бериславського району. Село тимчасово окуповане російськими військами наприкінці лютого 2022 року. Визволене Збройними силами України 10 листопада 2022 року в ході контрнаступу в Херсонській області. Див. також Перелік населених пунктів, що постраждали від Голодомору 1932—1933 (Херсонська область) Примітки Посилання Погода в селі Вишневе [Архівовано 5 березня 2016 у Wayback Machine.] Джерела Сайт територіальної громади [Архівовано 23 серпня 2021 у Wayback Machine.]
Vyshneve, Kakhovka Raion

Vyshneve (Ukrainian: Вишневе) is a village in Kakhovka Raion, Kherson Oblast, Ukraine. As of 2001, the population of Vyshneve was 140 people. On February 24, 2022, Russian forces captured Vyshneve during the Russian invasion of Ukraine. Demographics In 1989, Vyshneve had 201 people, 86 men and 115 women. By 2001, the population had dwindled to 140 people. That same year, 93.98% of the population spoke Ukrainian, 5.26% spoke Russian, and .75% spoke Moldovan. The zip code of Vyshneve is 74405. References
Vîșneve, Verhnii Rohaciîk

Vîșneve (în ucraineană Вишневе) este un sat în așezarea urbană Verhnii Rohaciîk din regiunea Herson, Ucraina. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației localității Vîșneve era vorbitoare de ucraineană (93,98%), existând în minoritate și vorbitori de rusă (5,26%). Note
Вишнёвое (Каховский район)

Вишнёвое (укр. Вишневе) — село в Верхнерогачикской поселковой общине Каховского района Херсонской области Украины. Население по переписи 2001 года составляло 133 человека. Почтовый индекс — 74405. Телефонный код — 5545. Код КОАТУУ — 6521555101. Местный совет 74400, Херсонская обл., Верхнерогачикский р-н, пгт Верхний Рогачик, ул. Юбилейная, 52 Ссылки Вишнёвое на сайте Верховной рады Украины
Вишневе (Каховський район)

Вишне́ве — село в Україні, у Каховському районі Херсонської області. Входить до складу Верхньорогачицької селищної громади. Населення становить 133 осіб. 24 лютого 2022 року село тимчасово окуповане російськими військами під час російсько-української війни. Населення Згідно з переписом УРСР 1989 року чисельність наявного населення села становила 201 особа, з яких 86 чоловіків та 115 жінок. За переписом населення України 2001 року в селі мешкало 140 осіб. Мова Розподіл населення за рідною мовою за даними перепису 2001 року: Примітки Посилання Погода в селі Вишневе [Архівовано 19 грудня 2011 у Wayback Machine.]
Володимирски исторически музей

Историческият музей на Володимир-Волински (на украински: Володимирський історичний музей) е основан през 1887 г. във Володимир, Волинска област, Украйна. История Историческият музей на Володимир-Волински съхранява една от най-старите колекции от волински антики. Музеят е основан през 1887 г. от местаната общественост във Володимир с основни цели запазване на историята на региона и развитие на научните изследвания. В началото на XX век колекцията на музея включва множество ценни експонати, включително като старопечатни книги, ръкописи (в това число Евангелие от XVI век), икони и монети. В първите години от съществуването си музеят се ръководи от местния аристократ и етнограф ентусиаст О. Дверницки (1838 – 1906). По време на Първата световна война много от предметите са преместени в музеи в Харков. В периода между Първата и Втората световна война музеят се премества в сградите на Доминиканския манастир – паметник на архитектурата, действал в периода XV – XVIII век. Колекция Музейната колекция се състои от над 18 000 експоната, включително археологически находки, нумизматични и етнографски предмети, предмети на изкуствата и занаятите, икони, писмени документи, старопечатни книги и фотоматериали. Настояще Научните изследователи, работещи към музея, посещават етнографски конференции, археологически и етнографски експедиции, изследват историята на Волиния и обучават местни студенти. В музея са изложени творби на местни художници. Музеят участва в международния проект Via Regia. Сътрудничи си с други местни музеи във Волинска и Ровненска област, с Лвовска научна библиотека В. Стефаник и с музея към замъка Козловка (Полша). От 2011 г. директор на музея е Володимир Стемковски. Източници Външни препратки Официален сайт
Historisches Museum Wolodymyr-Wolynsky

Das Historische Museum Wolodymyr-Wolynskyj (ukrainisch Володимир-Волинський історичний музей Wolodymyr-Wolynskyj istorytschnyj musej, wiss. Transliteration Volodymyr-Volynsʹkyj istoryčnyj muzej) ist ein Geschichtsmuseum der Stadt Wolodhymyr in der Oblast Wolhynien in der Ukraine. Geschichte Das Historische Museum Wolodymyr-Wolynsky besitzt eine der ältesten Sammlungen von wolhynischen Antiquitäten. Es wurde im Jahr 1887 gegründet. Die Gemeinde Wolodymyr-Wolynsky gründete diese Sammlung, um die Geschichte zu bewahren und die wissenschaftliche Forschung zu fördern. Zu Beginn des zwanzigsten Jahrhunderts umfasste die Sammlung unter anderem Bücher mit gebrochener Schrift, Manuskripte (darunter ein Neues Testament aus dem sechzehnten Jahrhundert), Ikonen und Münzen. Das Museum wurde von einem begeisterten regionalen Ethnographen geleitet, dem Adligen O. M. Dwernyzkyj (1838–1906), dem Leiter der St.-Wolodymyr-Gemeinde. Während des Ersten Weltkriegs wurden viele Gegenstände in die Museen von Charkiw gebracht. In der Zeit zwischen dem Ersten und dem Zweiten Weltkrieg zog das Museum in die Gebäude eines Dominikanerklosters um, ein architektonisches Denkmal, das zwischen dem 15. und 18. Jahrhundert genutzt wurde. Fundus Die Museumssammlung besteht aus mehr als 18.000 Objekten, darunter archäologische Funde, numismatische und ethnografische Gegenstände, Kunsthandwerk, Ikonen, Dokumente, Bücher in gebrochener Schrift und Fotomaterialien. Moderne Nutzung Die Forscher des Museums nehmen an ethnografischen Konferenzen und archäologischen und ethnografischen Expeditionen teil, erforschen die Geschichte des Landes Wolhynien und unterrichten einheimische Schüler. Das Museum stellt auch die Werke einheimischer Künstler aus. Das am internationalen Projekt „Via Regia“ beteiligte Museum kooperiert mit dem Wolhynischen Museum für Heimatkunde und dem Regionalen Museum für lokale Überlieferungen in Riwne, der Nationalen wissenschaftlichen Stefanyk-Bibliothek der Ukraine in Lwiw und dem Muzeum Zamoyskich (Polen). Seit 2011 ist Wolodymyr Wolodymyrowytsch Stemkowskyj Direktor. Weblinks Володимир-Волинський історичний музей- головна. In: volodymyrmuseum.com. Abgerufen am 16. März 2023 (ukrainisch, offizielle Website). Einzelnachweise
Volodymyr Historical Museum

The Volodymyr Historical Museum was founded in 1887 in Volodymyr, Volyn Oblast, Ukraine. History The Volodymyr Historical Museum owns one of the oldest collections of Volynian antiquities. The community of Volodymyr (formerly Volodymyr-Volynskyi) established the museum collection in order to preserve the history of the region and to promote scientific research. At the beginning of the 20th century, the museum collection included a diverse range of cultural items, including blackletter books, manuscripts (including a 16th century New Testament), icons, and coins. The museum was headed by the local nobleman and ethnographer enthusiast, O. Dvernytsky (1838–1906), the Head of the St. Volodymyr Fellowship. During World War I many items were moved to museums of Kharkiv. In the period between World War I and World War II the museum moved to the buildings of a Dominican monastery, an architectural monument active during the 15th-18th century period. Collection The museum collection consists of more than 18,000 items, including archeological finds, numismatic and ethnographic items, objects of arts and crafts, icons, documents, blackletter books, and photographic materials. Current status Museum researchers attend ethnographic conferences, archeological and ethnographic expeditions, investigate the history of Volhynian land and educate local students. The museum also exhibits the works of local artists. The museum joined the international project "Via Regia". The museum cooperates with other museums in Volyn Oblast and Rivne Oblast, Stefanyk Library of Lviv, and the museum of Kozłówka Palace (Poland). As of 2011, the Museum Director was Vladimir Stemkovsky References External links Official website
Museo storico di Volodymyr

Il Museo storico di Volodymyr (in ucraino Володимирський історичний музей? è stato fondato nel 1897 a Volodymyr, nell'Oblast' di Volinia, in Ucraina. Storia Il Museo storico di Volodymyr possiede una delle più antiche collezioni di antichità voliniane. È stata fondata nel 1887. La comunità di Volodymyr ha istituito questa Collezione per preservare la storia e promuovere la ricerca scientifica. All'inizio del ventesimo secolo la Collezione comprendeva libri in stile gotico, manoscritti (un Nuovo Testamento del XVI secolo), icone e monete. Il museo era diretto dal nobile O. Dvernyc'kyj (1838–1906). Durante la prima guerra mondiale molti oggetti furono portati nei musei di Charkiv. Nel periodo tra la prima e la seconda guerra mondiale il museo si trasferì negli edifici di un monastero domenicano. Collezione La collezione museale è costituita da più di 18.000 pezzi, tra reperti archeologici, numismatici ed etnografici, oggetti di arti e mestieri, icone e vari documenti. Il museo oggi I ricercatori del museo partecipano a conferenze etnografiche, spedizioni archeologiche ed etnografiche, indagano sulla storia della terra voliniana e istruiscono gli studenti locali. Il museo espone principalmente opere locali. Il museo ha aderito al progetto internazionale "Via Regia". A partire dal 2011, il direttore è stato Volodymyr Stemkovs'kj Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Museo storico Volodymyr-Volynsky Collegamenti esterni Sito ufficiale, su volodymyrmuseum.com.
Владимир-Волынский исторический музей

Владимир-Волынский исторический музей — музей во Владимире (Украина), одно из старейших собраний коллекций древностей Волынского края. История История музея восходит к 1887 году, когда представители интеллигенции и любители старины организовали в городе «Древнехранилище» — прообраз современного музея. В начале XX века эта коллекция уже насчитывала сотни ценных экспонатов: рукописи, старопечатные книги (в том числе Евангелия XVI в.), иконы, монеты. Возглавлял музей краевед-энтузиаст, дворянин Е. Н. Дверницкий (1838—1906), председатель Братства Св. Владимира. Немало экспонатов «Древнехранилища» во время Первой мировой войны было передано в харьковские музеи. В междувоенный период исторический музей находился в помещениях бывшего доминиканского монастыря — памятника архитектуры XV—XVIII веков. Фонды В музее хранится свыше 18000 экспонатов основного фонда: археология, нумизматика, иконопись, декоративно-прикладное искусство, этнография; письменные документы, старопечатные книги, фотоматериалы. Экспозиция Постоянно проводятся экскурсии по музейной экспозиции, охватывающей период истории Владимирщины от древнейших времен до XX века, а также экскурсии по архитектурным и археологическим достопримечательностям г. Владимира и района. Музей сегодня Научные сотрудники музея изучают историю Волынского края, участвуют во многих научно-краеведческих конференциях, археологических и этнографических экспедициях, ведут просветительскую работу с учащимися местных школ и студентами. В стенах музея регулярно проходят тематические выставки, а также персональные выставки художников. Участие в проектах Владимир-Волынский исторический музей — участник международного проекта Via Regia («Королевскими дорогами Европы»). Музей сотрудничает с Волынским и Ривненским краеведческими музеями, Львовской библиотекой НАН им. Стефаника, Музеем Замойских (Польша). Сейчас Владимир-Волынский исторический музей размещен в одном из лучших зданий города — памятнике архитектуры начала XX века. Адрес Ул. И. Франко, 6, тел. (03342) 2-19-11 Директор музея: Владимир Владимирович Стемковский Музейная экспозиция открыта для осмотра ежедневно с 9.30 до 17.00, кроме субботы и понедельника. Электронная почта: volodymyrmuseum@gmail.com Примечания Ссылки Официальный сайт музея
Володимирський історичний музей

Володимирський історичний музей — одна з найдавніших збірок старожитностей Волинського краю заснована 1887 року: тоді в місті задля збереження та вивчення пам'яток старовини володимирська громадськість організувала Давньосховище. На початку XX століття в колекції Давньосховища, що стала прообразом теперішнього музею, зберігалися сотні цінних експонатів: стародруки, рукописи (у тому числі Євангеліє XVI ст.), ікони, монети. Очолював музей краєзнавець-ентузіаст, дворянин О. М. Дверницький (1838—1906), голова Братства Св. Володимира. Чимало експонатів Давньосховища під час Першої світової війни було передано до харківських музеїв. У міжвоєнний період історичний музей знаходився в приміщеннях Домініканського монастиря, пам'ятки архітектури XV—XVIII століть. Музейну експозицію можна оглянути з 11.00 до 17.00, крім суботи. Фонди В музеї зберігається понад 18000 експонатів основного фонду: археологія, нумізматика, іконопис, декоративно-прикладне мистецтво, етнографія; письмові документи, стародруки, фотоматеріали. У 2013 році нумізматична колекція музею поповнилась рідкісною монетою — срібляником київського великого князя Володимира. У 2023 році колекція документів поповнилась візитними картками 20-30 років XX століття. Експозиція Постійно проводяться екскурсії по музейній експозиції, що охоплює період історії Володимирщини від найдавніших часів і до XX століття, а також екскурсії по архітектурних та археологічних пам'ятках та району. Музей сьогодні Наукові працівники музею вивчають історію Волинського краю, беруть участь в багатьох науково-краєзнавчих конференціях, археологічних та етнографічних експедиціях, ведуть просвітницьку роботу з учнями місцевих шкіл та студентами. В стінах музею регулярно відбуваються тематичні виставки, а також персональні виставки художників. Участь у проєктах Музей — учасник міжнародного проєкту «Королівськими шляхами Європи». Музей співпрацює з Волинським і Рівненським краєзнавчими музеями, Львівською бібліотекою імені Василя Стефаника, а також Музеєм Замойських (Польща). Нині музей розміщений в одному з найкращих будинків міста — пам'ятці архітектури початку XIX століття. Примітки Посилання Офіційний вебсайт музею [Архівовано 21 січня 2021 у Wayback Machine.]
Tschumazkyj Schljach

Tschumazkyj Schljach (ukrainisch Чумацький Шлях) ist ein Dorf in der ukrainischen Oblast Cherson mit etwa 850 Einwohnern (2001). Das 1921 gegründete Dorf hieß bis 2016 zu Ehren Wladimir Iljitsch Lenins Wolodymyro-Illinka (Володимиро-Іллінка, russisch Владимиро-Ильинка Wladimiro-Iljinka). Die Ortschaft liegt auf einer Höhe von 37 m, 43 km nordwestlich vom ehemaligen Rajonzentrum Nowotrojizke und 130 km östlich vom Oblastzentrum Cherson. Acht Kilometer südlich vom Dorf verläuft bei Sofijiwka der Nord-Krim-Kanal und die Regionalstraße P–47. Nach dem russischen Überfall auf die Ukraine am 24. Februar 2022 wurde der Ort von russischen Truppen besetzt und steht seitdem nicht mehr unter ukrainischer Kontrolle. Am 12. Juni 2020 wurde das Dorf ein Teil der neugegründeten Siedlungsgemeinde Nowotrojizke, bis dahin bildete es zusammen mit den Dörfern Kateryniwka (Катеринівка), Noworepiwka (Новорепівка), Nowoukrajinka (Новоукраїнка) und Sofijiwka (Софіївка) die gleichnamige Landratsgemeinde Wolodymyro-Illinka (Володимиро-Іллінська сільська рада/Wolodymyro-Illinska silska rada) im Norden des Rajons Nowotrojizke. Seit dem 17. Juli 2020 ist sie ein Teil des Rajons Henitschesk. Weblinks Einzelnachweise
Ciumațki Șleah, Novotroiițke

Ciumațki Șleah (în ucraineană Чумацький Шлях) este localitatea de reședință a comunei Volodîmîro-Illinka din raionul Novotroiițke, regiunea Herson, Ucraina. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației localității Ciumațki Șleah era vorbitoare de ucraineană (94,92%), existând în minoritate și vorbitori de rusă (4,97%). Note
Чумацкий Шлях (Херсонская область)

Чума́цкий Шлях (укр. Чумацький Шлях), до 2016 г. — Влади́миро-Ильи́нка — село в Новотроицкой поселковой общине Генического района Херсонской области Украины. Расположено в 45 км к северо-западу от районного центра и в 8 км от автодороги Р-47 Каховка — Новоалексеевка. Сельскому совету подчинены села Катериновка, Новореповка, Новоукраинка, Софиевка. На территории Владимиро-Ильинки находилась центральная усадьба колхоза им. Шевченко, до 1993 года, за которым закреплено 15 860 га сельскохозяйственных угодий, из них 13 200 га пахотной земли, в том числе 3414 га — орошаемой, 2539 га занимают пастбища. В колхозе имени Шевченко были развиты овцеводство и молочное животноводство. Выращивали зерновые и кормовые культуры, подсолнечник и овощи. Подсобные предприятия — мельница с маслобойней, цех по изготовлению гранул и травяной муки. 60 передовиков колхозного производства удостоены орденов и медалей Союза ССР, среди них ордена Ленина — председатель колхоза И. Е. Кальченко (почетный председатель колхоза), ордена Октябрьской революции — комбайнер В. П. Осипченко и доярка Е. С. Налитина. В селе есть средняя школа, дом культуры с залом на 400 мест, библиотека с книжным фондом 7 тыс. экземпляров; участковая больница, ясли-сад на 140 мест (нынче не работает), отделение связи, радиоузел, АТС на 100 номеров. Проложен водопровод протяженностью 9,5 км, заасфальтированы 6 км улиц. До 1991 года в партийной организации объединены 111 коммунистов, в 2 комсомольских — 269 членов ВЛКСМ. Партийная ячейка создана в 1924, первая комсомольская — в 1924 году. Село основано в 1921 г. Название получило в честь В. И. Ленина, в связи с 50-летием со дня его рождения. На фронтах Великой Отечественной войны против фашистских захватчиков сражались 123 местных жителя; 45 из них удостоены орденов и медалей СССР, 98 — погибли. Воинам-односельчанам, отдавшим жизнь в боях, установлен памятник. В братских могилах Владимиро-Ильинки и Новореповки похоронены советские воины, павшие при освобождении этих сел. В 1964 г. во Владимиро-Ильинке сооружен памятник В. И. Ленину. Вблизи села исследованы курганы с погребениями эпохи меди — бронзы (III—II тысячелетия до н. э.), скифов и сарматов (IV в. до н. э., — II в. н. э.). Примечания Ссылки Чумацкий Шлях на сайте Верховной рады Украины