Kolegiátní kostel Nejsvětější Trojice (Olyka)

Kolegiátní kostel Nejsvětější Trojice (ukrajinsky Колегіальний костел Святої Трійці) je kolegiátní kostel ve městě Olyka, v Luckém rajónu ve Volyňské oblasti na Ukrajině. Jedná se o římskokatolický farní kostel, významnou barokní památku sakrální architektury na Ukrajině, z první poloviny 17. století. Chrám je uznáván jako nejkrásnější římskokatolický kostel ve Volyňské oblasti. Historie První dřevěný kostel na tomto místě byl postaven v roce 1588 zásluhou knížete Stanislava Radziwilla. Nový kamenný kostel byl postaven v letech 1635–1640. V té době byl považován za nejkrásnější kostel na Volyni. Návrh kostela patří Italům Benedettu Mollimu a Giovannim Malivernovi. Na stavbě se podíleli také sochaři Melchior Erlenberg a Michal Germanus. Kostel byl vysvěcen v roce 1640 luckým biskupem Andrzejem Gembytským a o rok později byl povýšen na kolegiátní kostel. V roce 1638 založil zakladatel kostela při kostele kolej (collegium) – pobočku akademie v Zamośći a teologický seminář. Kapitula koleje v Olyce existovala až do roku 1945. Sovětské úřady ji uzavřely a velkolepá památka začala postupně chátrat. Na začátku devadesátých let 20. století byl kostel předán věřícím římskokatolické církve. V roce 2013 začaly v kostele restaurátorské práce, které se staly největším restaurátorským projektem realizovaným na polské náklady v zahraničí. Popis Kostel Exteriér Barokní kostel je trojlodní bazilika s narthexem, chóry a půlkruhovým presbytářem (apsidou). Hlavní průčelí je členěno svislými korintskými pilastry, nad nimiž je umístěn latinský nápis „DEUS DE TUIS DONIS TIBI OFFERIMUS“, což v překladu znamená „Tobě, Bože, z Tvých darů obětujeme“. Mezi pilastry jsou postavy svatých Vojtěcha, Stanislava, Petra a Pavla od Melchiora Erlenberga. Průčelí je korunováno štítem, doplněným tympanonem a dvěma bočními věžemi k němu přiléhajícími. Velké obdélníkové pole štítu vyplňuje basreliéf „Korunování Panny Marie“ s obrazem Panny Marie v plném růstu, stojící na půlměsíci mezi mraky a hlavami cherubínů. V půlkruhovém štítu je basreliéf „Bůh Otec“. Interiér Interiér kostela byl zdoben četnými sochami a dřevořezbami, mezi pilastry byly umístěny velké obrazy. Nad pilastry se nacházely postavy dvanácti apoštolů (některé se dochovaly). Oltáře v raně barokním slohu, vytesané z mramoru a alabastru, a také lavice pro kanovníky v oltářní části od Melchiora Erlenberga, žáka Johanna Pfistera, se nedochovaly. Uvnitř kostela se nacházely četné hrobky a epitafy rodiny Radziwillů, vyrobené převážně z barevného mramoru a alabastru. Většina z nich se do dnešní doby nedochovala. V kostele se také nacházelo mnoho obrazů s náboženskými tématy a portrétů, z nichž šest je nyní uloženo v Lvovské galerii umění. Zvonice Nachází se za kostelem – je cihelná, skládá se z pěti křížových pylonů vysokých 15,8 m, spojených půlkruhovými oblouky. Pylony jsou zdobeny úzkými plochými výklenky, tři střední pylony jsou zdobeny štukovou maskaronovou a květinovou ornamentikou. Střecha je pokryta taškami. Zdi s věžemi Kostel obklopovaly zdi s věžemi. V 60. letech 20. století byla rozebrána severozápadní věž, významná část východní a západní zdi a také severní zeď s bránou. Zdi jsou z cihel. V půdorysu tvořily protáhlý obdélník s nárožními věžemi-kaplemi, kulaté, dvoupatrové. První patro bylo zaklenuto válcovou klenbou, druhé eliptickou kopulí, zakončenou signaturou. Zdivo plotu z vnitřní strany usnadnily výklenky s klenutými překlady. Na severní straně se nacházel hlavní vchod, zdobený barokními vázami, na jižní straně zvonice, na západní straně se nacházely obslužné budovy se suterény. Dochovala pouze severovýchodní věž a část zdi přiléhající k ní. Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Колегіальний костел Святої Трійці (Олика) na ukrajinské Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kolegiátní kostel Nejsvětější Trojice na Wikimedia Commons