NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Hrud, Novohrad-Volînskîi

Hrud (în ucraineană Груд) este un sat în comuna Velîkîi Molodkiv din raionul Novohrad-Volînskîi, regiunea Jîtomîr, Ucraina. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației localității Hrud era vorbitoare de ucraineană (99,31%), existând în minoritate și vorbitori de alte limbi. Note
Груд

Груд (укр. Груд) — село в Звягельской городской общине Звягельского района Житомирской области Украины. Основано в 1868 году. Население по переписи 2001 года составляет 579 человек. Почтовый индекс — 11761. Телефонный код — 4141. Занимает площадь 1,731 км². Ссылки Груд на сайте Верховной рады Украины (укр.)
Груд (Звягельський район)

Груд — село в Україні, у Звягельській територіальній громаді Звягельського району Житомирської області. Чисельність населення становить 579 осіб (2001). У 1926—54 роках — адміністративний центр колишньої однойменної сільської ради. Населення Відповідно до результатів перепису населення Російської імперії 1897 року, загальна кількість мешканців становила 509 осіб, з них: православних — 485, чоловіків — 257, жінок — 252. Наприкінці 19 століття в поселенні налічувалося 456 мешканців, дворів — 89, у 1906 році — 557 осіб, дворів — 99, у 1923 році — 678 мешканців, дворів — 119. Відповідно до результатів перепису населення СРСР, кількість населення станом на 12 січня 1989 року становила 636 осіб. Станом на 5 грудня 2001 року, відповідно до перепису населення України, кількість мешканців села становила 579 осіб. Історія Колишня власність князів Сангушків. Наприкінці 19 століття — село Піщівської волості Новоград-Волинського повіту Волинської губернії, за 16 верст (17 км) від Новограда-Волинського. Входило до православної парафії у Тожирі, за 1 версту. Селянам належало 333 десятини земель. З 1860 року діяла церковно-парафіяльна школа в громадській будівлі на селянському утриманні. У 1906 році — сільце Піщівської волості (1-го стану) Новоград-Волинського повіту Волинської губернії. Відстань до повітового центру м. Новоград-Волинський становила 16 верст, до волосного центру с. Піщів — 15 верст. Поштове відділення — с. Дідовичі. У 1923 році включене до складу новоствореної Тожирської сільської ради, яка 7 березня 1923 року увійшла до складу новоутвореного Пищівського (згодом — Ярунський) району Житомирської (згодом — Волинська) округи. Розміщувалося за 6 верст від районного центру с. Піщів та за 2 версти від центру сільської ради с. Тожир. 27 жовтня 1926 року в селі створено Грудську сільську раду Ярунського району. 11 серпня 1954 року, внаслідок об'єднання сільських рад, село підпорядковане Великомолодьківській сільській раді Ярунського району Житомирської області. 4 червня 1958 року, в складі сільської ради, передане до Новоград-Волинського району. 12 червня 2020 року, відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України № 711-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Житомирської області», територію та населені пункти Великомолодьківської сільської ради включено до складу Новоград-Волинської (згодом — Звягельська) міської територіальної громади Новоград-Волинського (згодом — Звягельський) району Житомирської області. Примітки Посилання Погода в селі Груд [Архівовано 5 березня 2016 у Wayback Machine.]
Hrusewyzja

Hrusewyzja (ukrainisch Грузевиця; russisch Грузевица Grusewiza) ist ein Dorf im Zentrum der ukrainischen Oblast Chmelnyzkyj mit etwa 2000 Einwohnern. Das erstmals 1784 schriftlich erwähnte Dorf liegt in der historischen Landschaft Podolien im Nordwesten des Rajon Chmelnyzkyj auf einer Höhe von 287 m am Ufer des Südlichen Bugs. Hrusewyzja befindet sich an der Territorialstraße T–23–11, über die das Gemeindezentrum Tschornyj Ostriw nach 8 km in nordwestliche Richtung und das Rajon- und Oblastzentrum Chmelnyzkyj nach 14 km in südöstliche Richtung zu erreichen ist. Das Dorf besitzt eine Bahnstation an der Bahnstrecke Krasne–Odessa. Am 13. August 2015 wurde das Dorf ein Teil der neugegründeten Siedlungsgemeinde Tschornyj Ostriw, bis dahin bildete es die gleichnamige Landratsgemeinde Hrusewyzja (Грузевицька сільська рада/Hrusewyzka silska rada) im Nordwesten des Rajons Chmelnyzkyj. Weblinks Seite zum Dorf auf ok.ru (ukrainisch) Einzelnachweise
Hruzevîțea, Hmelnîțkîi

Hruzevîțea (în ucraineană Грузевиця) este o comună în raionul Hmelnîțkîi, regiunea Hmelnîțkîi, Ucraina, formată numai din satul de reședință. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației comunei Hruzevîțea era vorbitoare de ucraineană (97,05%), existând în minoritate și vorbitori de rusă (2,16%). Note
Грузевица

Грузевица (укр. Грузевиця) — село в Чёрноостровской поселковой общине Хмельницкого района Хмельницкой области Украины. Население по переписи 2001 года составляло 2036 человек. Почтовый индекс — 31317. Телефонный код — 382. Занимает площадь 10 км². Код КОАТУУ — 6825082201. Ссылки Грузевица на сайте Верховной рады Украины (укр.) Административно-территориальное устройство Хмельницкой области (укр.)
Грузевиця

Грузе́виця — село в Україні, у Чорноострівській селищній територіальній громаді Хмельницького району Хмельницької області. Історія Грузевиця була заснована близько 1650 року. Сама назва села Грузевиця походить від слова «грузько», тобто «топко», так як місцевість дуже низовинна. В селі, наприкінці XIX ст., нараховувалося 219 селянських дворів, понад 1100 чоловік населення. Більш ніж 90 % населення було неписьменним. Частково навчання дітей здійснювалося через церковно-приходську школу, у якій грамоти навчали піп і дяк. В селі на той час активно діяла православна християнська церква. Селяни Грузевиця тоді працювали за трипільною сівозміною, орали кінними плугами. Після більшовицької окупації будинок священика було перетворено на сільський клуб з бібліотекою. За радянської влади першим головою села був Гранатович Федір (1921—1925 рр.) До 1932 року політичне керівництво селом здійснювалося через Чорноострівський РК партії більшовиків та Осташковецьким партійним осередком, тому що членів партії в Грузевиці на той час не було. У серпні 1929 року, під час примусової колективізації, у селі було створено колгосп. У 1934 році відбувся перший випуск в Грузевицькій семирічній школі. У післявоєнні роки починається велика розбудова села: побудовано тракторний стан, з новою майстернею, кузнею, збудовано дитячий садок і сільську бібліотеку, торговий центр з трьома магазинами і кафе. 12 червня 2020 року, відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України № 727-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Хмельницької області», село увійшло до складу Чорноострівської селищної територіальної громади. 19 липня 2020 року, в результаті адміністративно-територіальної реформи та ліквідації Хмельницького району (1923—2020), село увійшло до складу новоутвореного Хмельницького району. 13 травня 2023 року село постраждало від російської атаки на авіаційне сховище ракетного озброєння та боєприпасів. У житлових будинках ударною хвилею вибито вікна, також пошкоджено колійний пост, через що до Хмельницького було призупинено рух поїздів. Населення Мова Розподіл населення за рідною мовою за даними перепису 2001 року: Економіка ТОВ «Грузевиця-Агро» Церква церква святих апостолів Петра і Павла. Належить до ПЦУ. Настоятель митрофорний протоієрей Богдан Петрів. Природня пам'ятка Грузевицький заказник — гідрологічний заказник місцевого значення Галерея Див. також Грузевиця (колійний пост) Грузевицька сільська рада Примітки Посилання Погода в селі Грузевиця [Архівовано 20 грудня 2011 у Wayback Machine.]
Грузская балка

Грузская балка — ботанический заказник местного значения. Находится в Покровском районе Донецкой области у села Золотой Колодец. Статус заказника присвоен решением областного совета н.д. от 25 марта 1995 года. Площадь — 18 га. Флористический состав заказника насчитывает 250 видов, из которых 5 видов занесены в Красную книгу Украины — пион тонколистый, ковыль волосистый, ковыль Лессинга, ковыль Иоанна, ковыль Граффа. Литература Заказники місцевого значення : Азовська дача; Артемівські садово-дендрологічні насадження; Балка Водяна; Балка Грузька; Балка Орлинська; Балка Північна; Бесташ; Болото Мартиненкове; Верхньосамарський; Гектова балка; Заплава — 1; Знаменська балка [ та ін. ] // Донбасс заповідний : Наук.-інформац. довідник-атлас . 2003 . 159 с. : іл. — С.65-105.
Грузька балка

Грузька́ ба́лка — ботанічний заказник місцевого значення. Розташований у Добропільському районі Донецької області в селі Золотий Колодязь. Площа — 18 га. Статус заповідника запроваджено рішенням обласної ради народних депутатів від 25 березня 1995 року. Флористичний склад заповідника налічує 250 видів, з яких 5 видів занесено до Червоної книги України, — півонія тонколиста, ковила волосиста, ковила Лессінга, ковила пірчаста, ковила найкрасивіша. Див. також Грузька (притока Казенного Торця) Література Заказники місцевого значення : Азовська дача; Артемівські садово-дендрологічні насадження; Балка Водяна; Балка Грузька; Балка Орлинська; Балка Північна; Бесташ; Болото Мартиненкове; Верхньосамарський; Гектова балка; Заплава — 1; Знаменська балка [ та ін. ] // Донбасс заповідний : Наук.-інформац. довідник-атлас . 2003 . 159 с. : іл. — С.65-105. Заповедная природа Донбасса: Путеводитель / Сост. А.З. Дидова. - 2 изд., доп. - Донецк: Донбасс, 1987 - 168 с.
Hruzke, Haisîn

Hruzke (în ucraineană Грузьке) este o comună în raionul Haisîn, regiunea Vinnița, Ucraina, formată numai din satul de reședință. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației satului Hruzke era vorbitoare de ucraineană (97,33%), existând în minoritate și vorbitori de rusă (2,4%). Note Format:Hruzke, Haisîn
Грузское (Винницкая область)

Грузско́е (укр. Грузьке́) — село в Краснопольской сельской общине Гайсинского района Винницкой области Украины. Код КОАТУУ — 0520881003. Население по переписи 2001 года составляет 749 человек. Почтовый индекс — 23756. Телефонный код — 4334. Занимает площадь 2,926 км². Ссылки Грузское на сайте Верховной рады Украины (укр.)
Грузьке (Гайсинський район)

Гру́зьке — село в Україні, у Краснопільській сільській громаді Гайсинського району Вінницької області. Розташоване за 27 км на південний схід від міста Гайсин. Населення становить 601 особу (станом на 1 січня 2015 р.). Історія 7 (20) листопада 1917 року, відповідно до Третього Універсалу Української Центральної Ради, увійшло до складу Української Народної Республіки. Галерея Примітки Література Грузьке́ // Історія міст і сіл Української РСР : у 26 т. / П.Т. Тронько (голова Головної редколегії). — К. : Головна редакція УРЕ АН УРСР, 1967 - 1974 — том Вінницька область / А.Ф. Олійник (голова редколегії тому), 1972 : 788с. — С.211
Gruszów (rejon włodzimierski)

Gruszów (ukr. Грушів) – wieś na Ukrainie w rejonie włodzimierskim obwodu wołyńskiego. Do 2020 w rejonie iwanickim. W 1943 r. (rzeź wołyńska) nacjonaliści ukraińscy zamordowali tutaj ośmiu Polaków i jednego Ukraińca. Przypisy Linki zewnętrzne Грушів (Gruszów) na stronie Rady Najwyższej Ukrainy
Hrușiv, Ivanîci

Hrușiv (în ucraineană Грушів) este un sat în comuna Mîleatîn din raionul Ivanîci, regiunea Volînia, Ucraina. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației localității Hrușiv era vorbitoare de ucraineană (99,73%), existând în minoritate și vorbitori de alte limbi. Note
Грушев (Волынская область)

Грушев (укр. Грушів) — село в Павловской сельской общине Владимирского района Волынской области Украины. До 2020 года входило в Иваничевский район. Код КОАТУУ — 0721183002. Население по переписи 2001 года составляет 372 человека. Почтовый индекс — 45347. Телефонный код — 3372. Занимает площадь 13,5 км². Ссылки Грушев на сайте Верховной рады Украины (укр.)
Грушів (Володимирський район)

Грушів — село в Україні, у Павлівській сільській громаді Володимирського району Волинської області. Населення становить 372 осіб. Історія У 1906 році село Порицької волості Володимир-Волинського повіту Волинської губернії. Відстань від повітового міста 38 верст, від волості 7. Дворів 63, мешканців 363. До 11 серпня 2017 року село підпорядковувалось Милятинській сільській раді Іваничівського району Волинської області. 12 червня 2020 року, відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України № 708-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Волинської області», увійшло до складу Павлівської сільської територіальної громади. 19 липня 2020 року, в результаті адміністративно-територіальної реформи та ліквідації Іваничівського району, село увійшло до новоутвореного Володимир-Волинського району (від 18 липня 2022 Володимирського). Населення Згідно з переписом УРСР 1989 року чисельність наявного населення села становила 433 особи, з яких 204 чоловіки та 229 жінок. За переписом населення України 2001 року в селі мешкала 371 особа. Мова Розподіл населення за рідною мовою за даними перепису 2001 року: Примітки Посилання Погода в селі Грушів [Архівовано 5 березня 2016 у Wayback Machine.]
Kałusów

Kałusów (ukr. Гряди, Hriady) – wieś na Ukrainie w rejonie włodzimierskim obwodu wołyńskiego. Historia Pod koniec XIX w. wieś w gminie Grzybowica (Hrybowica), w powiecie włodzimierskim. Do 2020 w rejonie iwanickim. Zbrodnia w Stasinie 11 lipca 1943 roku partyzanci Ukraińskiej Powstańczej Armii dokonali zbrodni na 105 polskich mieszkańcach kolonii Stasin (Kałusów) podczas rzezi wołyńskiej. 14 lipca na rozkaz upowców ciała ofiar zostały pochowane przez Ukraińców – Świadków Jehowy, którzy odmawiali udziału w zbrodniach. Przypisy Linki zewnętrzne Kałusów, [w:] Słownik geograficzny Królestwa Polskiego, t. XV, cz. 2: Januszpol – Wola Justowska, Warszawa 1902, s. 46 . Гряди (Kałusów) na stronie Rady Najwyższej Ukrainy
Hreadî, Ivanîci

Hreadî (în ucraineană Гряди) este localitatea de reședință a comunei Hreadî din raionul Ivanîci, regiunea Volînia, Ucraina. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației localității Hreadî era vorbitoare de ucraineană (98,72%), existând în minoritate și vorbitori de rusă (1,03%). Note
Гряды (Волынская область)

Гря́ды (укр. Гряди) — село в Нововолынской городской общине Владимирского района Волынской области Украины. Код КОАТУУ — 0721181201. Население по переписи 2001 года составляет 780 человек. Почтовый индекс — 45320. Телефонный код — 3372. Занимает площадь 11,8 км². История В 1946 году указом ПВС УССР село Калусов переименовано в Гряды. До 2020 года входило в Иваничевский район. Ссылки Гряды на сайте Верховной рады Украины (укр.). gska2.rada.gov.ua. Дата обращения: 14 мая 2020. Примечания
Губернаторский дворец (Харьков)

Губернаторский дворец (в настоящее время главный корпус Украинской инженерно-педагогической академии) — памятник архитектуры XVIII века в городе Харькове (Украина). На протяжении своей истории служил также главным корпусом Харьковского Императорского университета. История Губернаторский дом в Харькове построен в 1770—1777 годах. Первоначальный проект московского архитектора М. Тихменева воплощал на практике городской архитектор И. М. Вильянов, а позже прибывший из Москвы П. А. Ярославский (впоследствии авторство безосновательно приписывалось Варфоломею Растрелли). Построен по приказу Екатерины II специально к её приезду, как путевой дворец. Прототипом считается проект царского дворца в Смоленске (разрушен в 1812 г.) и Путевой дворец в Великом Новгороде (сохранился). Дворец удостоился принять императрицу лишь однажды, на пути из Крыма в Санкт-Петербург в 1787 году. К её приезду во дворе был построен большой деревянный «торжественный зал», в 1791 году перестроенный Ярославским с помощью губернского механика Захаржевского под первый в Харькове постоянный театр (театр давал представления до 1796 года, а год спустя здание снесли). Позже в здании дворца разместилась резиденция губернатора, а императорский трон, хранившийся здесь еще со времен Екатерины, был отправлен в Петербург согласно приказу императора Павла I. В 1804 году, после частичной реконструкции, проведённой архитектором Е. А. Васильевым, здание передали открывшемуся Харьковскому университету. В дальнейшем в этом здании находился главный корпус Харьковского Императорского университета, Украинского заочного политехнического института. Сейчас это главный корпус Украинской инженерно-педагогической академии. Архитектура Стиль здания представляет собой переходную форму от барокко к классицизму. Обрамляющие центральную часть здания частично рустованные простые флигели (вначале одно-, а позднее двухэтажные) подчёркивают его нарядность. Фасад центральной части прежде украшал трёхарочный портик, над которым располагался большой балкон (эту часть композиции можно рассмотреть на изображениях начала XX века). Фасад украшают каннелированные ионические пилястры. По обе стороны здания симметрично расположены арочные въезды, выполненные в виде триумфальных арок. Центральный объём здания выше, чем флигели, и более богато оформлен; в числе декоративных элементов композиции ниши с вазами. На здании установлены мемориальные доски в память об учившемся в нём И. И. Мечникове и об участии революционного студенчества Харькова в баррикадных боях в октябре 1905 года. Примечания Ссылки Александр Лейбфрейд, Владимир Реусов, Алексей Тиц. Центр // Харьков: Архитектура, памятника, новостройка. Путеводитель. — Харьков: Прапор, 1987.
Hubîn, Lokaci

Hubîn (în ucraineană Губин) este un sat în comuna Viinîțea din raionul Lokaci, regiunea Volînia, Ucraina. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației localității Hubîn era vorbitoare de ucraineană (99,28%), existând în minoritate și vorbitori de alte limbi. Note
Губин (Волынская область)

Губин (укр. Губин) — село в Затурцевской сельской общине Владимирского района Волынской области Украины. До 2020 года входило в Локачинский район. Код КОАТУУ — 0722481202. Население по переписи 2001 года составляет 694 человека. Почтовый индекс — 45513. Телефонный код — 3374. Занимает площадь 0,7 км². Ссылки Губин на сайте Верховной рады Украины (укр.)
Губин (Володимирський район)

Гу́бин — село в Україні, у Затурцівській сільській територіальній громаді Володимирського району Волинської області. Населення становить 694 особи. Географія Неподалік від села розташовані: ботанічний заказник загальнодержавного значення «Губин», загальнозоологічний заказник місцевого значення «Губинський резерват», ботанічна пам'ятка природи Модриновий ліс та ботанічна пам'ятка природи «Дуб звичайний Велетень – 3». Село розташоване на правому березі річки Війниці. Історія У 1906 році село Киселинської волості Володимир-Волинського повіту Волинської губернії. Відстань від повітового міста 24 верст, від волості 17. Дворів 53, мешканців 399. До 20 червня 2018 року село підпорядковувалось Війницькій сільській раді Локачинського району Волинської області. З 20 червня 2018 року у складі Війницької сільської об'єднаної територіальної громади. 12 червня 2020 року, відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України № 708-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Волинської області», увійшло до складу Затурцівської сільської територіальної громади. 19 липня 2020 року, в результаті адміністративно-територіальної реформи та ліквідації Локачинського району, село увійшло до новоутвореного Володимир-Волинського району (від 18 липня 2022 Володимирського). Населення Згідно з переписом УРСР 1989 року чисельність наявного населення села становила 676 осіб, з яких 327 чоловіків та 349 жінок. За переписом населення України 2001 року в селі мешкали 684 особи. Мова Розподіл населення за рідною мовою за даними перепису 2001 року: Відомі люди Пугач Олександр Іванович — солдат Збройних сил України, учасник російсько-української війни. Пасичнюк Максим Вікторович (1978—2018) — молодший сержант Збройних сил України, учасник російсько-української війни. Юзеф Ігнацій Крашевський (1812–1887) – польський письменник і публіцист. У 1848 році Крашевський продав Городок, переїхав до села Губин і жив тут до 1853 року. Примітки Посилання Погода в селі Губин [Архівовано 19 грудня 2011 у Wayback Machine.]
Hubyn Perszyj

Hubyn Perszyj, hist. Hubin (ukr. Губин Перший) – wieś na Ukrainie w rejonie łuckim obwodu wołyńskiego. Historia Pod koniec XIX w. wieś w byłym hrabstwie horochowskim w powiecie łuckim. Do 2020 w rejonie horochowskim. Postacie związane z Hubinem Józef Ignacy Kraszewski (1812–1887) – polski pisarz i publicysta, W 1848 r. Kraszewski sprzedał Gródek, przeniósł się do wsi Hubin i zamieszkał w tej miejscowości do roku 1853, kiedy sprzedał wieś. Przypisy Linki zewnętrzne Hubin, [w:] Słownik geograficzny Królestwa Polskiego, t. III: Haag – Kępy, Warszawa 1882, s. 197 . Губин Перший (Hubin) na stronie Rady Najwyższej Ukrainy
Hubîn Perșîi, Horohiv

Hubîn Perșîi (în ucraineană Губин Перший) este localitatea de reședință a comunei Hubîn Perșîi din raionul Horohiv, regiunea Volînia, Ucraina. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației localității Hubîn Perșîi era vorbitoare de ucraineană (99,78%), existând în minoritate și vorbitori de alte limbi. Note
Губин Первый

Губин Первый (укр. Губин Перший) — село в Городищенской сельской общине Луцкого района Волынской области Украины. Код КОАТУУ — 0720881501. Население по переписи 2001 года составляет 449 человек. Почтовый индекс — 45726. Телефонный код — 8-03379. Занимает площадь 15,33 км². Ссылки Губин Первый на сайте Верховной рады Украины (укр.)
Губин Перший

Гу́бин Перший — село в Україні, у Луцькому районі Волинської області. Входить до складу Городищенської сільської територіальної громади. Населення становить 449 осіб. Історія У 1570 році село належало луцьким владикам Кордеям (православним), відносилось до Луцького повіту, Чаруківської волості, на границі Володимирського повіту; 32 км від Луцька. В 19 столітті відомий польський письменник Ігнатій Крашевський купив Губин за 165 000 злотих. На той час в селі нараховувалось 85 будинків і 551 житель, дерев'яна церква, школа, селянської землі 1 200 десятин. За переписом 1911 року, в Губині було 1435 жителів, дві крамниці, церква, школа, млин, мануфактура, скупка збіжжя. У 1932 році відбулась «комісація» — розселення селян на хутори у зв'язку з чисельністю села. Польська влада виділила селянам по 4-5 га землі для розвитку рільництва та під будівництво. Наприкінці 1947 — на початку 1948 року почав створюватись колгосп. Першим головою колгоспу був обраний житель села Губин Бондар Олексій. Пізніше колгосп був приєднаний до угринівського господарства, та став носити назву ім. Т. Г. Шевченка. В 1986 році господарство знову розділили та утворили колгосп ім. І. Я. Франка. 21 листопада 2003 року голові колгоспу Тарараю Василю Васильовичу присвоєно звання заслуженого працівника сільського господарства. 9 жовтня 1996 році була відкрита новопобудована православна церква Київського Патріархату св. Іоанна Богослова, настоятелем церкви став отець Андрій Шак. В центрі села, на місці згорілої старої церкви в 1975 році відкрито монумент воїнам-визволителям. 12 червня 2020 року, відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України № 708-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Волинської області», увійшло до складу Городищенської сільської територіальної громади. 19 липня 2020 року в результаті адміністративно-територіальної реформи та ліквідації Горохівського району село увійшло до складу новоутвореного Луцького району. Населення Згідно з переписом УРСР 1989 року чисельність наявного населення села становила 409 осіб, з яких 171 чоловік та 238 жінок. За переписом населення України 2001 року в селі мешкало 449 осіб. Мова Розподіл населення за рідною мовою за даними перепису 2001 року: Примітки Джерела Олександр Цинкаловський. Літопис Волині. Т.1. «Стара Волинь і Волинське Полісся». Вінніпег, Канада. 1984 р. Ст. 324—325. Посилання Погода в селі Губин Перший [Архівовано 3 серпня 2020 у Wayback Machine.]
Gudziwka

Gudziwka (ukr. Ґудзівка) – wieś na Ukrainie, w obwodzie czerkaskim, w rejonie zwinogródzkim, w hromadzie Zwinogródka. W 2001 roku liczyła 788 mieszkańców, spośród których 785 wskazało jako ojczysty język ukraiński, a 3 rosyjski. Przypisy