NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Altsjevsk

Altsjevsk (Oekraïens: Алчевськ, Russisch: Алчевск) is een stad in de oblast Loehansk in het oosten van Oekraïne. De stad ligt 45 km van de provinciehoofdstad Loehansk. In 2021 had de stad 106.550 inwoners. Altsjevsk is een van de grotere industriële centra van de Donetsbekken en werd pas in 1895 gesticht. De stad heette van 1931 tot 1961 Vorosjilovsk (Russisch: Ворошиловск) en tot 1991 Kommunarsk (Russisch: Коммунарск). Op 22 januari 2006 bezweek bijna het hele warmtedistributiesysteem van de stad door een geknapte hittepijp. Daardoor werden 60.000 mensen uitgesloten van centrale verwarming en werden aangewezen op individuele elektrische verwarmingen. Bovendien bevroor het riool ook na enkele dagen. De voetbalclub Stal Altsjevsk komt uit deze stad. Geboren in Altsjevsk Igors Rausis (1961-2024), Lets schaker
Ałczewsk

Ałczewsk (ukr. Алчевськ) – miasto na południowo-wschodniej Ukrainie, w obwodzie ługańskim, w Donieckim Zagłębiu Węglowym, oddalone 45 km od Ługańska. Stacja kolejowa. Od 1961 miasto trzy razy zmieniało nazwy. Od 1931 do 1961 nazywało się Woroszyłowśk (Ворошиловск), później do 1991 Kommunarśk (Коммунарск), od 1991 nazywa się Ałczewsk. Historia Miasto zostało założone w 1895 jako miejscowość mieszkalna dla pracowników tutejszej huty żelaza, przy węźle kolejowym Juriewka na kolei Jekatierińskiej. W 1930 roku zaczęto wydawać gazetę. Największa ekspansja mieszkańców miała miejsce w latach 50. i 60. XX wieku, kiedy miasto stało się jednym z największych centrów przemysłowych okręgu donieckiego. Obecnie w hucie żelaza wytapia się jedną czwartą surówki w obwodzie. Od 1991 w granicach Ukrainy. Do 1997 r. istniały tutaj dwie wyższe uczelnie (№ 40 i № 81) oraz technikum przemysłowe – metalurgiczne. W maju 1997 r. wyższe uczelnie № 81 zostało zlikwidowano. Obecny Ałczewsk to duży ośrodek kulturalny i naukowy. Główne gałęzie przemysłu: metalurgia (huta żelaza), koksownia, materiałów budowlanych, elektromechaniczny, lekki i spożywczy. W Ałczewsku ma siedzibę klub piłkarski Stal, grający w sezonie 2005/2006 w Wyszczej Lidze. Od 2014 roku znajduje się pod kontrolą Ługańskiej Republiki Ludowej. Demografia 1972 – 125 000 1989 – 125 502 2003 – 112 200 2013 – 111 360 2014 – 110 474 Miasta partnerskie Dąbrowa Górnicza (od 2006 roku) Dunaújváros Zobacz też Trolejbusy w Ałczewsku Przypisy
Alcevsk

Alcevsk este un oraș în estul Ucrainei, în Regiunea Luhansk. Industria siderurgică și chimică. Între 1931 și 1961 localitatea s-a numit Voroșilovsk, iar până în 1991 Komunarsk. Acest oraș în prezent este sub controlul Rusiei din cauza Războiul Ruso-Ucrainean (2014–prezent). Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației orașului Alcevsk era vorbitoare de rusă (83,58%), existând în minoritate și vorbitori de ucraineană (15,26%). Vezi și Lista orașelor din Ucraina Note
Алчевск

Алчевск (укр. Алчевськ, рус. Алчевск) град је у Украјини, у Луганској области, дефакто под контролом Луганске Народне Републике. Према процени из 2012. у граду је живело 112.071 становника. Алчевск је један од највећих индустријских центара Донбаса и производи четвртину од укупне обласне производње. Градска привреда зависи од „Алчевски гвожђе и челик“ компаније. Град се од 1931. до 1961. звао Ворошиловск, а од тада па до 1991. Комунарск. Историја Алчевск је основан 1895. године уз оснивање гвожђаре и железничке станице Јуривка. 1903. године је преименован у Алчевск у сећање на Руског олигарха Украјинског порекла Алексеја Алчевског, који је умро непосредно пре тог преименовања. Био је познат по учествовању у финансијском и економском препороду источног дела Украјине и нарочито Донбаса. Касније, његова жена и деца су имале великог утицаја на развој Украјинске културе кроз музику и прозу. После успостављања Совјетског режима и у периоду Голодомора, град је преименован у Ворошиловск. У периоду између 1957. и 1961. град је више пута мењао имена и то из Алчевск у Воришиловск и обрнуто, и то највише због нестајања култа личности Климента Ворошилова. Коначно је одлучено да се град назове Комунарск у част на Париску комуну. После пада Совјетског Савеза, враћено је име Алчевск. Становништво Према процени, у граду је 2012. живело 112.071 становника. Градови побратими Домброва Горњича Дунаујварош Референце Спољашње везе Историја Алчевска (језик: украјински) (језик: руски)
Altjevsk

Altjevsk (ukrainska: Алчевськ , ryska: Алчевск, åren 1931–1961: Vorosjylovsk, åren 1961–1991: Komunarsk) är en stad i Luhansk oblast i östra Ukraina. Staden grundades år 1895 och ligger cirka 38 kilometer sydväst om Luhansk. Altjevsk beräknades ha 106 062 invånare i januari 2022. Under de proryska protesterna i Ukraina 2014 intogs staden av proryska separatister. Referenser Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Altsjevsk.﻿
Німецький цвинтар (Винники)

Винниківський німецький цви́нтар — один з цвинтарів біля Львова, на якому поховані винниківські німці — жителі колонії Вайнберґен (Винники). Цвинтар знаходиться у парку по вул. Сахарова (діяв з 1785 р. по 1944 р.). На початку 1950-х рр. цвинтар був зруйнований комуністичним режимом. Поруч знаходиться колишня військова частина. На цвинтарі знаходиться братська могила. Там поховані винниківчани, яких ростріляли головорізи з НКВС у Винниках 28 червня 1941 р. Тут знайшли свій останній спочинок вчитель, директор гімназії Василь Григорович Лученко (мав 70 років); лікар К. Становський (мав 72 роки), його теща (мала 80 років) і рідна сестра дружини (мала 67 років); Теодор Іванович Сеньків (мав 56 років); чоловік і жінка, що проживали на вулиці Галицькій (прізвища невідомі). Через два дні потайки, щоб не дізналися москалі, рідні та сусіди поховали усіх загиблих на найближчому цвинтарі — німецькому (адже їх було замордовано в околицях колишнього вокзалу, де вони проживали). Старожили розповідали, що коли ховали жертв сталінського терору, то цього жахіття не витримали і тварини. Коні на яких перевозили тіла замордованих, від запаху крові і відчуття смерті сполошилися; господар знайшов їх аж біля с. Підбірці. У 1941 р. на цвинтарі було поховано 14 солдатів Вермахту. За припущенням німецьких експертів — у 1944 р. тут був похований також німецький генерал. На початку 1990-х рр., з ініціативи греко-католицької громади м. Винники та з допомогою представників Німеччини, цвинтар було впорядковано (встановлено пам'ятну плиту, на братській могилі встановили хрест і пам'ятну табличку про те, що в ній поховано невинно закатованих москало-більшовиками семеро винниківчан). Посилання Джерела Байцар Андрій. Винники туристичні. Науково-краєзнавче видання / А. Л. Байцар. — Винники: Друксервіс, 2016. — 312 с. Байцар Андрій. Історія Винник в особах. Науково-краєзнавче видання / А. Л. Байцар. — Винники; Львів: ЗУКЦ, 2017. — 180 с. Байцар Андрій. Німецькі поселення у Винниках https://web.archive.org/web/20130928053253/http://vinnikiplus.in.ua/publ/21-1-0-576 Байцар Андрій. Історія винниківських німців // Винниківський вісник № 398-399, грудень 2011 р. Байцар Андрій. Географія німецьких поселень у Винниках (в контексті розвитку етнокультурного туризму) // Географія і туризм: національний та міжнародний досвід. Матеріали VI міжнародн. наук. конф., Львів, 2012, с.33-38. Байцар Андрій. Географія німецьких поселень у Винниках (в контексті розвитку етнокультурного туризму) // Вісник Львів. ун-ту серія географ. Вип. 43. Частина І. — Львів, 2013, с. 11-16. Див. також Вайнберґен (Винники) Винниківський цвинтар
Rozvojový program OSN

Rozvojový program OSN (UNDP – z anglického United Nations Development Programme, fr: Programme des Nations unies pour le développement) je speciální instituce Organizace spojených národů vytvořená v roce 1965. Odpovídá za řízení a koordinaci rozvojových projektů a poskytování technické pomoci. Pomáhá při průzkumu nerostných zdrojů, při vyhodnocování průmyslového, obchodního a vývozního potenciálu, v transferu technologií, při profesním vzdělávání a při programech ekonomického a sociálního plánování. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Rozvojový program OSN na Wikimedia Commons (anglicky) (španělsky) (francouzsky) Oficiální stránky (česky) oficiální stránka
Programma delle Nazioni Unite per lo sviluppo

Il Programma delle Nazioni Unite per lo sviluppo (in inglese United Nations Development Programme, UNDP; in francese Programme des Nations unies pour le développement) è un'organizzazione internazionale sorta il 1º gennaio 1966, in seguito alla risoluzione dell'Assemblea generale delle Nazioni Unite (ONU) del 22 novembre 1965, dalla fusione del Programma ampliato di assistenza tecnica e del fondo speciale delle Nazioni Unite. Istituzione del programma Il primo (sigla corrente EPTA, dal titolo inglese) era stato istituito dall'Assemblea generale delle Nazioni Unite con risoluzione del 16 novembre 1949 per promuovere il progresso economico dei Paesi sottosviluppati. Il fondo speciale era stato istituito il 1º gennaio 1959 su decisione dell'Assemblea generale delle Nazioni Unite del 14 ottobre 1958 come Fondo speciale separato dell'ONU, formato dai contributi volontari degli Stati membri della stessa, degli istituti specializzati e dell'Agenzia internazionale per l'energia atomica, ed era destinato a finanziare studi preliminari (sulle possibilità economiche di un Paese o di un settore economico e sulle risorse naturali e l'attrezzatura tecnica) in vista della valutazione delle domande di finanziamento presentate dagli Stati membri. Il nuovo programma delle Nazioni Unite per lo sviluppo, risultante dalla fusione dei due enti precedenti, ne continua e combina le finalità e i metodi, operando sotto il controllo del Consiglio economico e sociale dell'Assemblea generale dell'ONU. I progetti di sviluppo e i programmi per la loro preparazione, nonché la destinazione dei fondi relativi sono esaminati e approvati (a maggioranza) dal consiglio d'amministrazione (riunito annualmente), che è formato dai rappresentanti di 48 Stati membri, di cui 27 vengono scelti fra Paesi in via di sviluppo e 21 tra quelli a economia avanzata. La direzione dell'organizzazione è affidata a un amministratore, che è nominato dal segretario generale dell'ONU ed è assistito da un ufficio consultivo formato dal segretario generale dell'ONU, dai segretari generali degli istituti specializzati e presieduto dall'amministratore. La sede centrale è presso l'ONU a New York, con ramificazioni in vari Paesi. Voci correlate Organizzazione delle Nazioni Unite Indice di sviluppo umano Centro internazionale di politiche per la crescita inclusiva Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Programma delle Nazioni Unite per lo Sviluppo Collegamenti esterni (EN, ES, FR) Sito ufficiale, su undp.org. United Nations Development Programme (UNDP) (canale), su YouTube. Programma delle Nazioni Unite per lo sviluppo / UNDP, su Treccani.it – Enciclopedie on line, Istituto dell'Enciclopedia Italiana. UNDP, su sapere.it, De Agostini. (EN) Karen Mingst, United Nations Development Programme, su Enciclopedia Britannica, Encyclopædia Britannica, Inc. (EN) United Nations Development Programme / UNDP, su Goodreads.
VN-Ontwikkelingsprogramma

Het Ontwikkelingsprogramma van de Verenigde Naties (United Nations Development Programme, UNDP; Programme des Nations unies pour le développement, PNUD) is een onderdeel van de Verenigde Naties en de grootste ontwikkelingshulporganisatie ter wereld. Het UNDP zetelt voornamelijk in New York en voorziet ontwikkelingslanden - met de name de minst ontwikkelde landen - van advies, training en materiaal om armoede te bestrijden en ontwikkeling te stimuleren. UNDP voert daarbij zelf geen projecten uit maar organiseert en financiert deze, waarbij de uitvoering aan andere VN-organisaties wordt uitbesteed. Om dit te bereiken heeft de VN de Millenniumdoelstellingen in het leven geroepen. Deze afspraken zijn door 189 VN-leden ondertekend. Het UNDP is lid van de Globale Milieu Faciliteit. Jaarlijks publiceert het UNDP de Human Development Index (HDI), een rapport met informatie over de levensstandaard van zo'n 180 landen. Human Development Report & Index Jaarlijks publiceert UNDP haar Human Development Report, als basis voor het wereldwijde debat over belangrijke ontwikkelingsvraagstukken. Het rapport verkent nieuwe meetinstrumenten, innovatieve analyses en doet vaak controversiële beleidsvoorstellen. De onderzoeksmethode van het rapport wordt vaak overgenomen in regionale, nationale en lokale rapporten over menselijke ontwikkeling, eveneens ondersteund door het UNDP. Het jaarrapport van het UNDP omvat ook de – vaak beter bekende – Index van de menselijke ontwikkeling (Human Development Index). In het rapport 2019 “Beyond Income, Beyond Averages and Beyond Today” legt de UNDP het verband tussen de golf van onrust en rellen in 2019, en de frustraties van jonge generaties over de hele wereld, die weliswaar de grootste armoede zijn overstegen, maar klagen over een totaal gebrek aan perspectief. Galerij Externe links (en) (es) (fr) Officiële website (en) Kritisch weblog over de VN en het UNDP (en) Kritisch weblog over het UNDP
FN:s utvecklingsprogram

Förenta nationernas utvecklingsprogram (förkortning: UNDP – av det engelska namnet United Nations Development Programme) är FN:s nätverk för global utveckling. UNDP finns i 170 länder för att, tillsammans med länderna själva, arbeta för att hitta lokala lösningar för att stärka demokratin, minska fattigdomen, förebygga och lösa konflikter samt arbeta mot miljöförstöring och spridning av hiv och aids. UNDP arbetar också för att främja kvinnors ställning och stärka respekten för mänskliga rättigheter. Arbetsområden UNDP:s utgångspunkt är att det tar tid att skapa varaktig och hållbar utveckling och därför finns alltid ett långsiktigt perspektiv för allt arbete. I arbetet med att främja global utveckling utgår UNDP från fyra fokusområden: Demokratisk samhällsstyrning Fattigdomsbekämpning Krisförebyggande och återuppbyggnad Energi och miljö Dessutom finns två genomgripanden teman som genomsyrar allt arbete: jämställdhet och kvinnors rättigheter mänskliga rättigheter UNDP har ett särskilt ansvar att koordinera insatser för att nå de globala hållbarhetsmålen i Agenda 2030. I detta arbete ingår bland annat att samla in kunskap om insatser som fungerar bra och sprida dem vidare. Arbetssätt Avhjälpande av fattigdom Enligt en intern rapport av UNDP:s utvärderingsavdelning var det svårt att mäta vilken effekt UNDP:s fattigdomsarbete haft, rapporterade SvD år 2013. Däremot hade UNDP enligt samma rapport lyckats bra med sitt policyarbete, och utvärderarna själva ansåg att det arbete var viktigare eftersom det stämde överens med UNDP:s mandat. Rapporten konstaterar att UNDP borde bli bättre på att utvärdera och rapportera sitt arbete. Utvärdering av effekter UNDP rankas av den oberoende granskaren IATI som världens mest transparenta multilaterala biståndsorganisation i deras "Publish What You Fund" index för 2013. SvD har i en artikel hävdat att oberoende utredare uppmanats att skapa rapporter i två exemplar, en för FN:s interna bruk som hemligstämplas och en officiell version utåt som framställer verksamhetens nytta i mer positiv dager, att visas för bidragsgivare. Detta har dock ej bekräftats. Referenser Externa länkar UNDP:s officiella webbplats (engelska)(franska) Human Development Report undp.se – UNDP:s svenskspråkiga webbplats
Програма розвитку ООН

Програма розвитку ООН, ПРООН (англ. United Nations Development Programme) — агентство в структурі ООН, створене на підставі резолюції Генеральної Асамблеї від 22 листопада 1965 року шляхом об'єднання Розширеної програми технічної допомоги ООН і Спеціального фонду. Ціллю Програми є надання допомоги країнам, що розвиваються, у справі їхнього національного розвитку. У 1989 з метою звернення уваги до питань народонаселення ПРООН запропонувала відзначати Всесвітній день народонаселення. Починаючи з 1990 щорічно видає доповідь про людський розвиток. Група незалежних міжнародних експертів є його авторами, і крім аналітичних розробок використовує також в своїй роботі статистичні дані отримані від різних міжнародних міжурядових організацій та міжнародних агентств. ПРООН в Україні Програма розвитку ООН сприяє підтримці України на шляху сталого людського розвитку, спрямованого на досягнення заможної, демократичної та сильної держави, в якій ніхто не залишається осторонь і враховується думка кожного і кожної. ПРООН керується Цілями сталого розвитку та Конвенціями ООН, до яких приєдналася Україна. Діяльність програми спрямована на боротьбу із бідністю у сільських районах шляхом впровадження ефективних моделей соціального і економічного розвитку та розвитку довкілля, а також шляхом підтримки демократичних процесів, установ та мереж. Програма розвитку ООН допомагає та посилює партнерів на національному та місцевому рівні, які розробляють сталі рішення для забезпечення всеосяжного національного, регіонального та місцевого розвитку. ПРООН досягає своїх цілей у партнерстві з Кабінетом Міністрів України, іншими агентствами ООН, установами з розвитку, громадянським суспільством та місцевими громадами. Програма сприяє знайти українські рішення для всесвітніх та національних викликів у сфері розвитку за рахунок проведення низки ініціатив, заснованих на досвіді та порівняльних перевагах ПРООН. Постійні представники ПРООН в Україні Стівен Френсіс Браун (1992—1996), Педро Пабло Вільянуева (1996—2000); Даглас Гарднер (2000—2004) Френсіс О'Доннелл (2004—2009) Олів'є Адам (2009—2014) Ніл Вокер (2014—2018) Оснат Лубрані (липень 2018 — березень 2019) Дафіна Ґерчева (з квітня 2019 р. – жовтень 2022) Яко Сільє (з 9 листопада 2022 р.) Ауке Лотсма (з 15 липня 2025 р.) Див. також Всесвітній день інформації про розвиток Програма ООН із відновлення та розбудови миру Література В. М. Матвієнко, О. Ю. Ковтун. Програма розвитку Організації Об'єднаних Націй // Українська дипломатична енциклопедія: У 2-х т./Редкол.:Л. В. Губерський (голова) та ін. — К.:Знання України, 2004 — Т.2 — 812с. ISBN 966-316-045-4 Примітки Посилання www.undp.org — офіційний сайт ПРООН ПРООН в Україні (архів) Співпраця з ПРООН Програма розвитку ООН // Юридична енциклопедія : [у 6 т.] / ред. кол.: Ю. С. Шемшученко (відп. ред.) [та ін.]. — К. : Українська енциклопедія ім. М. П. Бажана, 2003. — Т. 5 : П — С. — 736 с. — ISBN 966-7492-05-2. Україна | United Nations Development Programme Формула відбору: як тендери ПРООН для українських міністерств перетворюються на закриту систему — Galka.if.ua, грудень 2025
Pamír

Pamír (tádžicky Помир, Pōmīr, kyrgyzsky Памир, Pamir, persky پامیر, Pāmīr, čínsky 帕米爾高原, pinyin Pàmǐěr gāoyuán, český přepis Pcha-mi-er kao-jüan, ujgursky پامىر ئېگىزلىكى, Pamir eghizliki) je rozsáhlý horský masív v Tádžikistánu, Afghánistánu, Číně a drobně i v Kyrgyzstánu. Leží mezi pohořími Hindúkuš, Karákoram, Kchun-lun a Ťan-šan. Celková rozloha činí asi 120 000 km², délka 500 km, šířka okolo 400 km. Je čtvrtým nejvyšším pohořím na světě. Nejvyšší horou Pamíru je Kongur (Kung-ke-er-šan) v Kašgarském hřbetu, vysoký 7 649 m. Tento hřbet se však někdy zařazuje k pohoří Kchun-lun a jako nejvyšší vrchol Pamíru se pak uvádí Štít Ismaila Samaniho (7 495 m). Geologický vývoj Oblast Pamíru ovlivnilo již kaledonské a především hercynské vrásnění. V době alpsko-himálajského vrásnění docházelo ke zdvihům a poklesům rozlehlých oblastí a staré vrásné struktury tak byly značně zmlazeny. Staré paroviny byly zdviženy o 4 000 m, u horských okrajů až 6 000 – 8 000 m. Dodnes se zde vyskytují četná zemětřesení. Geografické členění Západní Pamír Západní Pamír má alpský charakter, leží především v Tádžikistánu, jen Zaalajský hřbet zasahuje do Kyrgyzstánu. Vrcholy jsou většinou strmé a ostré, jednotlivé masívy jsou odděleny hlubokými dolinami. Tři vrcholy přesahují nadmořskou výšku 7 000 m, řada dalších je vyšších než 6 000 m. Ledovce pokrývají plochu asi 8 000 km². Podnebí je vlhké, v nižších polohách se vyskytuje pestrá flóra i fauna. Nejdůležitější horské hřbety jsou zde: Hřbet akademie věd Zaalajský hřbet Jazgulemský hřbet Hřbet Petra I. Zulumart Šachdarský hřbet Východní Pamír Východní Pamír leží v Tádžikistánu a částečně v Čínské lidové republice. Od západního Pamíru se výrazně liší: vrcholy jsou nižší (jen málokteré přesahují 6 000 m) a zalednění je řidší. Východní Pamír je rozsáhlá nehostinná náhorní plošina; jeho podnebí je suché a chladné, vegetace i živočišstvo velmi řídké. Nejdůležitější horské hřbety jsou: Sarykolský hřbet Muzkol Severoaličurský hřbet Jihoaličurský hřbet Afghánský (Vachánský) Pamír Vachánský Pamír sousedí s jižní částí východního Pamíru, leží na území Afghánistánu a nachází se zde Vachánský koridor. Dále s ním sousedí pohoří Hindúkuš. Nejvyšší vrchol je Kóh-i Vachán (6 330 m). Čínský Pamír K čínskému Pamíru patří Kašgarský hřbet. Někdy bývá nesprávně řazen k pohoří Kchun-lun. Tři vrcholy Kašgarského hřbetu přesahují 7 500 m: Kongur (Kung-ke-er-šan), vysoký 7 719 m; Kongur Tjube Tagh, vysoký 7 595 m a Muztagh-ata, vysoký 7 546 m. Vrcholy Níže uvedená tabulka obsahuje nejdůležitější vrcholy Pamíru – jednak jeho nejvyšší vrcholy, a pak také nejvyšší vrcholy jednotlivých horských hřbetů. Nejde tedy jednoduše o seznam nejvyšších vrcholů, mnohé vyšší, ale méně důležité vrcholy uvedeny nejsou. Významné vrcholy Pamíru Odkazy Reference Související články pohoří Ťan-šan, hory Džengiš Čokusu (Pik Pobeda, 7 439 m) a Chan Tengri (6 995 m) pohoří Karakoram Externí odkazy Galerie Pamír na Wikimedia Commons Obrázky, zvuky či videa k tématu Pamír na Wikimedia Commons Slovníkové heslo Pamír ve Wikislovníku Encyklopedické heslo Pamír v Ottově slovníku naučném ve Wikizdrojích
Pamir

Planine Pamir nalaze se na sjecištu planinskih lanaca Tian Shan, Karakorum, Kunlun i Hindu Kush. Većina planina nalazi se u Tadžikistanu. Dijelovi Pamira prositiru se i u državama: Kirgistan, Afganistan i Pakistan. Wakhan koridor prolazi kroz Pamir. Geografija Tri najviša vrha su Ismoil Somoni (od 1932.g. - 1962.g. poznat kao Staljinov vrh, te od 1962.g. - 1998.g. kao Vrh komunizma 7,495 m (24,590 ft); Vrh nezavisnosti 7,165 m (23,508 ft) ; Pik Korzhenevskoi 7,105 m (23,310 ft). U gorju se nalazi i mnogo ledenjaka, uključujući i 72 km dugi ledenjak Fedchenko, najveći u bivšem SSSRu, najveći izvan polarne regije. Klima Pamir je tijekom čitave godine prekriven snijegom. Duge i oštre zime, i kratka i hladna ljeta. Ekonomija Ugljen se kopa na zapadnom dijelu, dok u ostatku regije vezane uz planine, glavni izvor zarade je uzgajanje ovaca. Prijevoz Na jugoistočnom dijelu regije Pamir u Kini autocesta Karakorum spaja Pakistan i Kinu. Autocesta Pamir, je druga po najvišoj nadmroskoj visini (odmah iza autoceste Karakorum) i povezuje Dušanbe u Tadžikistanu i Oš u Kirgistanu kroz autonomnu regiju Gorno-Badahšan i glavna je linija opskrbe ove izolirane regije. Poveznice Nacionalni park Tadžik, UNESCO-ova svjetska baština, pokriva većinu Tadžikistanskog Pamira Vanjske poveznice Informacije i fotografije (engl.) The Pamirs. 1:500.000 - Turistička karta Gorno-Badahšan-Tadžikistana i informacije o regiji. Verlag „Gecko-Maps“, Switzerland 2004 (ISBN 3-906593-35-5) (engl.) Turistički ured u Horogu (Tadžikistan) Pamirs Tourism Association Arhivirana inačica izvorne stranice od 26. lipnja 2007. (Wayback Machine) (engl.)
Pamír

A Pamír (tádzsikul: Кӯҳҳои Помир) hegység Közép-Ázsiában, a Himalája, Tien-san, Karakorum, Kunlun és Hindukus hegységek találkozásánál. Az Eurázsiai-hegységrendszer tagja. Legmagasabb hegyei a 7495 méter magas Iszmoilí Szomoní-csúcs (1998-ig: Kommunizmus-csúcs), a 7134 méter magas Ibn Szína-csúcs (vagy Lenin-csúcs) és a 7105 méteres Korzsenyevszkaja-csúcs. Sok gleccser található a hegység területén, köztük a Fedcsenko-gleccser, amely 77 km-es hosszával a leghosszabb a sarki régión kívül. Leírása A Pamír az Eurázsiai-hegységrendszer fiatal gyűrt övezetének egyik nagy csomózódási pontja. Nevét a hatalmas, erősen eljegesedett csúcsai között fekvő magas fennsíkok helyi nevéről kapta. Lejtőin mély, meredek falú folyóvölgyek alakultak ki. Keleti nyúlványa, a Tarim-medence fölött fekvő gerince különösen magas (Musztag-Ata, 7456 m; Kongur, 7719 m). Térképek Jegyzetek Források ↑ Ázsiaföldr: Horváth Gergely, Probáld Ferenc, Szabó Pál (szerk): Ázsia regionális földrajza. Budapest: ELTE Eötvös Kiadó. 1998. ISBN 9789632840215 Erdélyi István: Régészek a világ tetején. Expedíció a Pamír hegységben; Aranyszarvas, Nyíregyháza, 2008