NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Трофимовка (Херсонская область)

Трофимовка (укр. Трохимівка) — село в Ивановской поселковой общине Генического района Херсонской области Украины. Население по переписи 2001 года составляло 671 человек. Почтовый индекс — 75420. Телефонный код — 5531. Код КОАТУУ — 6522985901. Местный совет 75 420, Херсонская обл., Ивановский р-н, с. Трофимовка Ссылки Трофимовка на сайте Верховной рады Украины
Trubki

Trubki (ukr. Трубки) – wieś na Ukrainie w rejonie włodzimierskim obwodu wołyńskiego. Historia Trubki były gniazdem rodowym książąt Trubeckich. Do 2020 w rejonie iwanickim. Przypisy Linki zewnętrzne dr Mieczysław Orłowicz, Ilustrowany przewodnik po Wołyniu, Kowel - Włodzimierz – Poryck, cz. 5. wolyn.ovh.org. [zarchiwizowane z tego adresu (2007-12-10)]. Trubki, powiat łucki, [w:] Słownik geograficzny Królestwa Polskiego, t. XII: Szlurpkiszki – Warłynka, Warszawa 1892, s. 515 . Trubki, gm. Poryck, [w:] Słownik geograficzny Królestwa Polskiego, t. XV, cz. 2: Januszpol – Wola Justowska, Warszawa 1902, s. 663 .
Trubkî, Ivanîci

Trubkî (în ucraineană Трубки) este un sat în comuna Pereslavîci din raionul Ivanîci, regiunea Volînia, Ucraina. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației localității Trubkî era vorbitoare de ucraineană (99,8%), existând în minoritate și vorbitori de alte limbi. Note
Трубки (село)

Трубки (укр. Трубки) — село в Павловской сельской общине Владимирского района Волынской области Украины. До 2020 года входило в Иваничевский район. Код КОАТУУ — 0721184202. Население по переписи 2001 года составляет 488 человек. Почтовый индекс — 45345. Телефонный код — 3372. Занимает площадь 4,7 км². Ссылки Трубки на сайте Верховной рады Украины (укр.)
Трубки

Тру́бки — село в Україні, у Павлівській сільській громаді Володимирського району Волинської області. Населення становить 488 осіб. Географія На західній стороні від села знаходиться Павлівський заказник. Історія У 1906 році село Порицьької волості Володимир-Волинського повіту Волинської губернії. Відстань від повітового міста 35 верст, від волості 6. Дворів 52, мешканців 314. До 15 серпня 2016 року село належало до Переславичівської сільської ради. 12 червня 2020 року, відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України № 708-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Волинської області», увійшло до складу Павлівської сільської територіальної громади. 19 липня 2020 року, в результаті адміністративно-територіальної реформи та ліквідації Іваничівського району, село увійшло до новоутвореного Володимир-Волинського району (від 18 липня 2022 Володимирського). Населення Згідно з переписом УРСР 1989 року чисельність наявного населення села становила 495 осіб, з яких 234 чоловіки та 261 жінка. За переписом населення України 2001 року в селі мешкало 485 осіб. Мова Розподіл населення за рідною мовою за даними перепису 2001 року: Примітки Посилання Погода в селі Трубки
Трудовик (Херсонская область)

Трудовик (укр. Трудовик) — село в Верхнерогачикской поселковой общине Каховского района Херсонской области Украины. Находится на левом берегу реки Рогачик. Население по переписи 2001 года составляло 30 человек. Почтовый индекс — 74404. Телефонный код — 5545. Код КОАТУУ — 6521555104. Местный совет 74400, Херсонская обл., Верхнерогачикский р-н, пгт Верхний Рогачик, ул. Юбилейная, 52 Ссылки Трудовик на сайте Верховной рады Украины
Трудовик (Каховський район)

Трудови́к — село в Україні, у Верхньорогачицькій селищній громаді Каховського району Херсонської області. Населення становить 30 осіб. Розташоване на правому березі р. Рогачик. Історія 24 лютого 2022 року село тимчасово окуповане російськими військами під час російсько-української війни. 22 червня 2023 року рішенням Національної комісії зі стандартів державної мови віднесено до списку населених пунктів, які «можуть не відповідати лексичним нормам української мови», зокрема стосуватися «російської імперської чи колоніальної політики». Громаді рекомендовано обґрунтувати доцільність збереження поточної назви або запропонувати нову назву в установленому законодавством порядку. Населення Згідно з переписом УРСР 1989 року чисельність наявного населення села становила 125 осіб, з яких 58 чоловіків та 67 жінок. За переписом населення України 2001 року в селі мешкало 30 осіб. 100 % населення вказало своєю рідною мовою українську мову. Примітки Посилання Погода в селі Трудовик Джерела Верхньорогачицька селищна ОТГ
Stadion Trudowi Rezerwy w Białej Cerkwi

Stadion "Trudowi Rezerwy" (ukr. Стадіон «Трудові резерви») – wielofunkcyjny stadion w Białej Cerkwi na Ukrainie. Stadion w Białej Cerkwi został zbudowany w XX wieku. Po rekonstrukcji stadion dostosowano do wymóg standardów UEFA i FIFA, wymieniono część starych siedzeń na siedzenia z tworzywa sztucznego. Rekonstruowany stadion może pomieścić 13 500 widzów. Domowa arena klubów Arsenał Biała Cerkiew i Roś Biała Cerkiew. Linki zewnętrzne Informacja o stadionie na pfl.ua. pfl.ua. [zarchiwizowane z tego adresu (2013-07-13)]. (ukr.). Informacja o stadionie na worldstadiums.com (ang.)
Трудовые резервы (стадион, Белая Церковь)

«Трудовы́е резе́рвы» (укр. Трудові резерви) — футбольный стадион, расположенный в украинском городе Белая Церковь. Вместимость 13 500 человек. Домашняя арена клуба «Арсенал-Киевщина». Расположение Расположен в историческом районе Грузия, в котором было много еврейских землянок, напоминавших грузинские дома по форме. Построен на месте еврейского кладбища. Адрес 09100, Белая Церковь, ул. Ярмакова, дом 4. Ссылки Стадіон команди: «Арсенал» Біла Церква (укр.) Фотографии и интерактивные панорамы стадиона Примечания
Трудові резерви (стадіон, Біла Церква)

Центральна навчально-спортивна дитячо-юнацька база «Трудові резерви» — філія Комітету фізичного виховання і спорту Міністерства освіти і науки України. Розташований у місті Біла Церква Київської області. Вміщує 13,5 тис. глядачів. Був домашньою ареною футбольних команд «Арсенал-Київщина» та «Рось». Стадіон розміщений в історичній місцевості Білої Церкви так званій Грузії — районі, який мав багато єврейських землянок схожих на грузинські будиночки. На місці самого стадіону було єврейське кладовище. Історія створення У 1930-х роках на місці майбутнього стадіону знаходилося футбольне поле, бігова доріжка, тенісні корти, місце для стрибків у висоту і довжину, парашутна вежа та головна будівля з невеликою трибуною на другому поверсі . Глядацьких трибун поки не було заплановано. Пізніше футбольне поле та бігову доріжку огороджував дерев’яний бар’єр, висотою понад метр, а спортивний майданчик вже мав прості трибуни і після був обгороджений шлакобетоном і цегельними стовпами. Останнім у будівництві старого стадіону був центральний вхід з колонами, що зберігся і до наших днів. У 1947 році таким чином утворився стадіон «Спартак». У теплий період там проводились змагання з футболу, легкої атлетики, а також городки. У зимовий – футбольне поле заливалося водою і проводились змагання з хокею. У 1989 році закінчилось будівництво нового стадіону «Трудові резерви». З опису тогочасних жителів виглядав він тоді як «замкнута будівля у вигляді чаші із сучасними трибунами на даху, різними спортивними приміщеннями всередині, футбольним полем і біговою доріжкою». Примітки Джерела Мушинский Сергей. Перша фаза реконструкції стадіону Трудові Резерви, що в Білій Церкві — завершена. www.04563.com.ua. 27 грудня 2019 р. Лада ЗАВІРУХА. На стадіоні «Трудові резерви» завершили два етапи капітального ремонту. www.krokus.tv. 15.01.2020. Наталія Біла. Стадіон “Трудові резерви” в Білій Церкві отримав нового директора. www.poglyad.tv. 14.12.2018.
Trudoliubivka, Beryslav Raion, Kherson Oblast

Trudoliubivka (Ukrainian: Трудолюбівка; Russian: Трудолюбовка) is a village in Beryslav Raion, Kherson Oblast, southern Ukraine, about 125.6 kilometres (78.0 mi) northeast from the centre of Kherson city. It has an area of 81.6 km2, which makes the city relatively big. History The village was established in 1928. During the Great Patriotic War, the village was occupied by German troops from 20 August 1941 to 27 February 1944, before Soviet troops recaptured the village. The village came under attack by Russian forces in 2022, during the Russian invasion of Ukraine. It was recaptured by Ukrainian forces from the Russians on 6 April 2022, which allowed for Ukrainian advancement into the settlement of Osokorivka and gain a foothold on the borders of the Kherson region. According to Suspilne in interviews with residents, during the occupation by the Russians only four residents remained in the village, while the rest of the village fled. After it was retaken by the Ukrainians, half a hundred people returned to the village, which was half of the village's residents prior to the occupation. However, mining and the damage of properties by shelling have disrupted farming in the village, and many shops have not opened up again, but it has started to rebuild with the help of neighboring villages. Demographics The settlement had 282 inhabitants in 2001. The native language distribution as of the Ukrainian Census of 2001 was: Ukrainian: 97.45% Russian: 2.19% Belarusian: 0.36% References
Troudolioubivka (oblast de Kherson)

Troudolioubivka (en ukrainien Трудолюбівка) est une commune rurale de l'oblast Kherson, du raïon de Beryslav et de la communauté territoriale de la commune de Novovorontsovka, en Ukraine méridionale. Sa population s'élevait à 274 habitants en 2001. Géographie La commune de Troudolioubivka se trouve à mi-chemin entre la rive droite du fleuve Dniepr et son affluent la rivière Inhoulets, à 83 mètres d'altitude. Elle se situe à 17,6 km au sud-sud-est de la commune de Novovorontsovka, à 71,2 km au nord-est de la ville de Beryslav et à 121,3 km au nord-est de la ville de Kherson. Références Portail de l’Ukraine
Trudoliubivka, Novovoronțovka

Trudoliubivka (în ucraineană Трудолюбівка) este un sat în comuna Mîroliubivka din raionul Novovoronțovka, regiunea Herson, Ucraina. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației localității Trudoliubivka era vorbitoare de ucraineană (97,45%), existând în minoritate și vorbitori de rusă (2,19%). Note
Трудолюбовка (Херсонская область)

Трудолюбовка (укр. Трудолюбівка) — село в Нововоронцовской поселковой общине Бериславского района Херсонской области Украины. Население Население по переписи 2001 года составляло 274 человека. Языковой состав Родной язык населения по данным переписи 2001 года: Примечания
Трудолюбівка (Бериславський район)

Трудолю́бівка — село в Україні, у Нововоронцовській селищній громаді Бериславського району Херсонської області. Населення становить 282 особи. Населення Згідно з переписом УРСР 1989 року чисельність наявного населення села становила 227 осіб, з яких 107 чоловіків та 120 жінок. За переписом населення України 2001 року в селі мешкали 274 особи. Мовний склад Рідна мова населення за даними перепису 2001 року: Примітки Посилання Погода в селі Трудолюбівка
Église Sainte-Anastasia de Hloukhiv

L’église sainte-Anastasia de Hloukhiv est une des plus grandes églises de la ville, elle est consacrée aux trois Anastasia : Anastasia Mikhaïlovna de Russie (1860-1922), grande-duchesse de Russie et grande-duchesse de Mecklembourg-Schwerin, Anastasia Nikolaïevna de Russie (1901-1918), fille de Nicolas II de Russie, Anastasia Romanovna Zakharine (1520-1560), tsarine de Russie, première femme d'Ivan IV le Terrible. Histoire Par son architecture, elle se rapproche de la Cathédrale Saint-Vladimir de Kiev. Elle continue l'église en bois dédicacé à Anastasia qui existait, brûla, et qui fut remplacée en 1717 par une église en pierre dont les fonds provenaient de l'hetman Anastasia Skoropadskaya. Endommagée par un incendie en 1784, elle fut entièrement reconstruite en 1816. Puis, en 1884, le gouvernement provincial approuvait une reconstruction, en partie financée par Nicola et Fedor Tereschenko sur les plans de Andrey Gun. Elle fut achevée en 1893[Passage contradictoire]. En 2007 elle fut nommée sixième des sept merveilles de Soumy. Intérieur Son iconostase est de marbre blanc, sa décoration est de Pavel et Pavel Svedomski. Notes et références Voir aussi Articles connexes Église orthodoxe d'Ukraine (Patriarcat de Moscou). Architecture néo-byzantine en Russie impériale. Liens externes Portail de l’architecture chrétienne Portail de l’Ukraine Portail du christianisme orthodoxe
Tudoriv

Tudoriv (Ukrainian: Тудорів) is a village in Kopychyntsi urban hromada, Chortkiv Raion, Ternopil Oblast, Ukraine. History The first written mention is from 1442. After the liquidation of the Husiatyn Raion on 19 July 2020, the village became part of the Chortkiv Raion. Religion two churches of St. Nicholas (1732, brick, restored in 1936, OCU; 1993, brick, UGCC) References Sources (in Ukrainian) Гончарик І., Злочовська, О., Тудорів // Ternopil Encyclopedic Dictionary: in 4 v. / editorial board: H. Yavorskyi and other, Ternopil: "Zbruch", 2008, V. 3: П—Я, S. 474–475. — ISBN 978-966-528-279-2. "Tudorów, wś, pow. husiatyński". Geographical Dictionary of the Kingdom of Poland (in Polish). 12. Warszawa: Kasa im. Józefa Mianowskiego. 1892. p. 608. "Tudorów, wś, pow. husiatyński". Geographical Dictionary of the Kingdom of Poland (in Polish). p. 666.
Tudorów (Ukraina)

Tudorów (ukr. Тудорів, Tudoriw; w latach 1946-2002 Fedoriwka) – wieś na Ukrainie, w obwodzie tarnopolskim, w rejonie czortkowskim. W 2025 roku liczyła 367 mieszkańców. Została założona w 1442 roku. W II Rzeczypospolitej wieś w powiecie kopyczynieckim województwa tarnopolskiego. W grudniu 1944 nacjonaliści ukraińscy z OUN-UPA spalili 40 Polaków, którzy schronili się w tutejszym drewnianym kościele. Podczas wojny polsko-tureckiej w Tudorowie przebywał sułtan Mehmed IV w 1672. We wsi znajduje się prawosławna cerkiew św. Mikołaja. Do 2020 w rejonie husiatyńskim. Przypisy Linki zewnętrzne Tudorów, [w:] Słownik geograficzny Królestwa Polskiego, t. XII: Szlurpkiszki – Warłynka, Warszawa 1892, s. 607 . Tudorów na stronie Rady Najwyższej Ukrainy
Tudoriv, Huseatîn

Tudoriv (în ucraineană Тудорів, în 1946-2002 - Fedorivka) este o comună în raionul Huseatîn, regiunea Ternopil, Ucraina, formată numai din satul de reședință. Demografie Conform recensământului din 2001, toată populația comunei Fedorivka era vorbitoare de ucraineană (100%). Note
Тудоров

Тудоров (укр. Тудорів) — село в Копычинецкой городской общине Чортковского района Тернопольской области Украины. Код КОАТУУ — 6121688701. Географическое положение Село Тудоров находится на левом берегу реки Серет, выше по течению на расстоянии в 1,5 км расположено село Папирня, ниже по течению на расстоянии в 1,5 км расположено село Майдан. История 1442 год — дата основания. В 1946 году переименовано в село Фёдоровка (укр. Федорівка). В 2002 году селу вернули историческое название — Тудоров (укр. Тудорів). До 2020 года Тудоров входил в состав Гусятинского района. Население Население по переписи 2001 года составляло 543 человека. По состоянию на 2025 год в селе проживало 367 человек. Языковой состав Родной язык населения по данным переписи 2001 года: Объекты социальной сферы Школа I—II ст. Дом культуры. Фельдшерско-акушерский пункт. Примечания
Tulyn, Ukraine

Tulyn (Ukrainian: Тулин), a village in Ukraine, is located within Chortkiv Raion of Ternopil Oblast. It belongs to Borshchiv urban hromada, one of the hromadas of Ukraine. References Notes Sources (in Ukrainian) Ternopil Encyclopedic Dictionary: in 4 v. / editorial board: H. Yavorskyi and other, Ternopil: "Zbruch", 2004–2010. — ISBN 966-528-197-6.
Tulin

Tulin (ukr. Тулин, Tułyn) – wieś na Ukrainie, w obwodzie tarnopolskim, w rejonie czortkowskim, w hromadzie Borszczów. W 2001 roku liczyła 222 mieszkańców. W 2014 roku liczyła 193 mieszkańców. We wsi znajduje się murowana cerkiew Trójcy Przenajświętszej z lat 90. XX wieku. Przypisy Linki zewnętrzne Tulin, [w:] Słownik geograficzny Królestwa Polskiego, t. XII: Szlurpkiszki – Warłynka, Warszawa 1892, s. 615 .
Тулин (село)

Тулин (укр. Тулин) — село в Борщёвской городской общине Чортковского района Тернопольской области Украины. До 2020 года входило в Борщёвский район. Код КОАТУУ — 6120884505. Географическое положение Село Тулин находится между реками Ничлава и Цыганка (3-4 км), на расстоянии в 3 км от города Борщёв. Рядом проходит железная дорога, станция Тересин в 1-м км. Население Население по переписи 2001 года составляло 222 человека. По состоянию на 2014 год население составляло 193 человека. Языковой состав Родной язык населения по данным переписи 2001 года: Объекты социальной сферы Клуб. Фельдшерско-акушерский пункт. Примечания
Тулин (село)

Ту́лин — село в Україні, у Борщівській міській громаді Чортківського району Тернопільської області. Розташоване на півночі району. Було підпорядковане колишній Лановецькій сільській раді. Населення — 173 особи (2023)[джерело?]. Назва Михайло Крищук подає дві версії походження села. Перша — від особливого розташування — село наче «тулиться до села Ланівці». Друга — від тюркського тул, що означає колчан, сумка. Географія Село розташоване на відстані 368 км від Києва, 85 км — від обласного центру міста Тернополя та 4 км від міста Борщів. Історія До 19 липня 2020 р. належало до Борщівського району. З 20 листопада 2020 р. належить до Борщівської міської громади. Населення Населення Тулина за даними перепису 2001 року становило 222 особи. Мова Рідна мова населення за даними перепису 2001 року: Пам'ятки Є церква святого Духа (1990-ті, мурована, УГКЦ). Поблизу села створено ботанічну пам'ятку природу Тулин. Соціальна сфера Діють клуб, бібліотека, ФАП. Галерея Примітки Література Б. Хаварівський. Тулин // Тернопільський енциклопедичний словник : у 4 т. / редкол.: Г. Яворський та ін. — Тернопіль : Видавничо-поліграфічний комбінат «Збруч», 2008. — Т. 3 : П — Я. — 708 с. — ISBN 978-966-528-279-2. — С. 475.
Тумащ

Тумащ или Тумащь — древнерусская крепость на реке Стугне в Киевской земле. В настоящее время городище находится близ села Старые Безрадичи Обуховского района Киевской области. Исследовалось П. А. Раппопортом, Б. А. Рыбаковым, В. В. Хвойкой. Тумащ был важным опорным пунктом, защищавшим в XI—XIII веках вместе с соседними Трипольем и Васильковом Киев от половцев. Эти стугненские крепости образовывали Стугненскую оборонительную линию. Точных данных о том, кем он был основан, нет, однако не исключено, что его основал ещё Владимир Великий в конце X века. Впервые упоминается в Лаврентьевской летописи под 1150 годом в связи с междоусобной борьбой Изяслава Мстиславича Волынского и Юрия Владимировича Долгорукого за киевский престол. Под Тумащем состоялась битва между нанявшим берендеев Изяславом Мстиславичем и союзником Долгорукого, Владимирком Галицким, проигранная Изяславом. В 1168 году в Тумаще умер идущий на половцев брат киевского князя Мстислава Изяславича Ярополк Изяславич. В дальнейшем сведений о Тумаще в летописях нет, однако, находясь на подступах к Киеву, предположительно, крепость не раз осаждалась половцами. По всей вероятности, был разорён во время Батыева нашествия и прекратил своё существование. Треугольный детинец Тумаща площадью 1,6 га занимал высокий мыс левого берега Стугны, ниже Василькова. С напольной стороны он был защищён рвом и валом с внутревальными срубными конструкциями. Въезд в крепость осуществлялся с юго-запада. С этой стороны к детинцу примыкал обширный окольный город площадью 8 га, окружённый двумя линиями валов и рвов. Литература Куза А. В. Малые города Древней Руси. — М.: Наука, 1989. — С. 72. Кучера М. П. Давньоруські городища на Правобережжі Київщини // Дослідження з слов’яно-руської археології. — Київ: Наукова думка, 1976. Кучера М. П., Сухобоков О. В., Беляева С. А. и др. Древнерусские поселения Среднего Поднепровья. — Киев: Наукова думка, 1984. — С. 57—58. Лінка Н. В. Роботи експедиції «Великий Київ» за 1947 р. (укр.) // Археологічні пам’ятки УРСР. — Київ, 1952. — Т. III. — С. 50—51. Архивировано 27 апреля 2023 года. Раппопорт П. А. Оборонительные сооружения на городище в селе Старые Безрадичи // КСИИМК. — Вып. 41. — 1951. Рапопорт П. А. Обстеження городищ в районі Києва у 1950 р. (укр.) // Археологія. — Київ, 1952. — Т. VII. — С. 146. Архивировано 27 апреля 2023 года. Рыбаков Б. А. Владимировы крепости на Стугне // КСИА. — 1965. — Вып. 100. Тумащь // Славянская энциклопедия. Киевская Русь — Московия. В 2 тт. М.: ОЛМА-ПРЕСС, 2001. Ссылки Тумащь на сайте Ruina.ru
Turyltsche

Turyltsche (ukrainisch Турильче; russisch Турильче/Turiltsche, polnisch Turylcze) ist ein Dorf im Rajon Tschortkiw der Oblast Ternopil im Westen der Ukraine. Der Ort liegt etwa 97 Kilometer südöstlich der Oblasthauptstadt Ternopil und 12 Kilometer östlich der ehemaligen Rajonshauptstadt Borschtschiw westlich des Flusses Sbrutsch. Am 17. Juli 2015 wurde das Dorf ein Teil der neugegründeten Siedlungsgemeinde Skala-Podilska (Скала-Подільська селищна громада/Skala-Podilska selyschtschna hromada), bis dahin bildete der Ort zusammen mit den Dörfern Pidpylypja (Підпилип'я) und Werbiwka (Вербівка) die gleichnamige Landratsgemeinde Turyltsche im Rajon Borschtschiw. Seit dem 17. Juli 2020 ist sie ein Teil des Rajons Tschortkiw. Der Ort wurde 1482 zum ersten Mal schriftlich erwähnt, lag zunächst in der Adelsrepublik Polen-Litauen, Woiwodschaft Podolien und kam 1772 als Turylcze zum damaligen österreichischen Kronland Galizien. Zwischen 1810 und 1815 war er kurzzeitig innerhalb des Tarnopoler Kreises ein Teil des Russischen Kaiserreiches und kam dann wieder in österreichische Hand, ab 1867 war er im Bezirk Borszczów eingegliedert. Ende 1898 erfolgte durch den Bau einer Eisenbahnstation an der heutigen Bahnstrecke Horischnja Wyhnanka–Iwane-Puste der Anschluss an das Eisenbahnnetz. Nach dem Ende des Ersten Weltkrieges kam der Ort zur Polnischen Republik (in die Woiwodschaft Tarnopol, Powiat Borszczów, Gmina Turylcze), wurde im Zweiten Weltkrieg 1939 bis 1941 von der Sowjetunion und dann bis 1944 von Deutschland besetzt und hier in den Distrikt Galizien eingegliedert. Nach dem Ende des Krieges wurde der Ort der Sowjetunion zugeschlagen, dort kam das Dorf zur Ukrainischen SSR und ist seit dem Zerfall der Sowjetunion 1991 ein Teil der unabhängigen Ukraine. Der bis dahin selbstständige Ort Słobódka Turylecka mit dem Ortsteil Puklaki wurde eingemeindet. Weblinks Eintrag zum Ort in der Enzyklopädie der Geschichte der Städte und Dörfer der Ukrainischen SSR (ukrainisch) Turylcze. In: Filip Sulimierski, Władysław Walewski (Hrsg.): Słownik geograficzny Królestwa Polskiego i innych krajów słowiańskich. Band 12: Szlurpkiszki–Warłynka. Walewskiego, Warschau 1892, S. 659 (polnisch, edu.pl). Einzelnachweise
Turylche

Turylche (Ukrainian: Турильче) is a village in Skala-Podilska settlement hromada, Chortkiv Raion, Ternopil Oblast, Ukraine. History The first written mention is from 1462. After the liquidation of the Borshchiv Raion on 19 July 2020, the village became part of the Chortkiv Raion. Religion two churches of the Nativity of the Blessed Virgin Mary (1871, brick, OCU; UGCC); Roman Catholic Church (1871). References Sources (in Ukrainian) Новосядла Н., Уніят, В., Турильче // Ternopil Encyclopedic Dictionary: in 4 v. / editorial board: H. Yavorskyi and other, Ternopil: "Zbruch", 2008, V. 3: П—Я, S. 477. — ISBN 978-966-528-279-2. "Turylcze". Geographical Dictionary of the Kingdom of Poland (in Polish). 12. Warszawa: Kasa im. Józefa Mianowskiego. 1892. p. 659.
Turylcze

Turylcze – wieś w rejonie czortkowskim obwodu tarnopolskiego. W II Rzeczypospolitej miejscowość była siedzibą gminy wiejskiej Turylcze w powiecie borszczowskim województwa tarnopolskiego. Wieś liczy 806 mieszkańców. Historia W okresie międzywojennym w miejscowości stacjonowała kompania graniczna KOP „Turylcze”. Przed 1939 stosowano też nazwę Słobódka-Turyl. Częścią wsi są Słobódka Turylecka i Puklaki, dawniej odrębna wsie i gminy. W latach 1944–1945 nacjonaliści ukraińscy z OUN-UPA zamordowali w Turylczu i Słobódce Turyleckiej łącznie 47 Polaków i 4 Ukraińców. Przypisy Bibliografia Dmytro Poluchowycz. Turylcze – zajrzeć w oczy Chrystusa. „Kurier Galicyjski”. 22 (362), 1–14 grudnia 2020. Linki zewnętrzne Turylcze, [w:] Słownik geograficzny Królestwa Polskiego, t. XII: Szlurpkiszki – Warłynka, Warszawa 1892, s. 659 .