NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Pyshkivtsi

Pyshkivtsi (Ukrainian: Пишківці) is a village in Chortkiv Raion (district) of Ternopil Oblast (province) in western Ukraine. It belongs to Trybukhivtsi rural hromada, one of the hromadas of Ukraine. History First written mention comes from the 15th century. Then Pyshkivtsi belonged to the Kingdom of Poland, from 1569 to the Polish–Lithuanian Commonwealth, from 1772 until 1918 to the Kingdom of Galicia and Lodomeria (part of Austrian empires, f. e. Austrian-Hungarian empire), in 1918-1919 to West Ukrainian People's Republic. Until 18 July 2020, Pyshkivtsi belonged to Buchach Raion. The raion was abolished in July 2020 as part of the administrative reform of Ukraine, which reduced the number of raions of Ternopil Oblast to three. The area of Buchach Raion was merged into Chortkiv Raion. References Sources (in Ukrainian) В. Курцеба, В. Уніят, Пишківці // Ternopil Encyclopedic Dictionary: in 4 v. / editorial board: H. Yavorskyi and other, Ternopil: "Zbruch", 2008, V. 3: П—Я, S. 69. — ISBN 978-966-528-279-2. External links (in Ukrainian) Pyshkivtsi, Buchach Raion Pyshkivtsi, google maps
Pyszkowce

Pyszkowce (ukr. Пишківці, Pyszkiwci) – wieś na Ukrainie, w obwodzie tarnopolskim, w rejonie czortkowskim. Przez wieś biegnie rzeka Olchowiec, lewy dopływ Strypy. W 2023 roku liczyła 1227 mieszkańców. Historia Właścicielem wsi w 1810 był hrabia Ignacy Adam Krasicki z Siecina herbu Rogala (1767–1844), numizmatyk, który stale zamieszkiwał w Stratyniu. W latach 1858, 1859, 1860 wieś wchodziła w skład powiatu Jazłowiec w cyrkule czortkowskim, właścicielem dóbr ziemskich Pyszkowce był Zachariasz Krzysztofowicz. Przez pewien czas właścicielem dóbr Pyszkowce był Stanisław Bogdanowicz, który w 1898 po śmierci Kornela Horodyskiego starał się o mandat poselski do Rady Państwa w Wiedniu z kurii małej własności w okręgu wyborczym Buczacz – Czortków (IX kadencji). W II Rzeczypospolitej miejscowość stanowiła początkowo samodzielną gminę jednostkową. 1 sierpnia 1934 roku w ramach reformy na podstawie ustawy scaleniowej została włączona do zbiorowej gminy wiejskiej Trybuchowce w powiecie buczackim, w województwie tarnopolskim. W 1945 r. nacjonaliści ukraińscy z OUN-UPA zamordowali tu 6 Polaków. Od 10 sierpnia 1991 do 2016 wieś była siedzibą rady wiejskiej. Od 2016 wchodzi w skład wiejskiego społeczeństwa z siedzibą w Trybuchowcach. W okolicy wsi znajduje się stacja kolejowa Pyszkowce, obecnie towarowa, dawniej pasażersko-towarowa, która podlega Tarnopolskiemu zarządowi transportu kolejowego Kolei Lwowskiej. Ludzie Ilarion Łuszpynski (ur. 28 września 1884, zm. po 1958 – ksiądz greckokatolicki, expozyt parafii Trybuchowce we wsi. Przypisy Bibliografia Akta grodzkie i ziemskie z archiwum t. zw. bernardyńskiego… T. XII. Lwów, 1887, s. 248, 305, 329, 448. (łac.) Akta grodzkie i ziemskie z archiwum t. zw. bernardyńskiego… T. XII. Lwów, 1887, s. 248, 305, 329, 448. (łac.) Marcin Biernat: Kościół parafialny p.w. Matki Boskiej Nieustającej Pomocy w Trybuchowcach. W: Materiały do dziejów sztuki sakralnej na ziemiach wschodnich dawnej Rzeczypospolitej. Cz. I: Kościoły i klasztory rzymskokatolickie dawnego województwa ruskiego. T. 18. Kraków: Antykwa, 2010, 368 s.; 508 il., s. 283-293. ISBN 978-83-89273-79-6. Jan Bigo: Pyszkowce. W: Skorowidz wszystkich miejscowości z przysiółkami w Królestwie Galicyi, Wielkiem Księstwie Krakowskiem i Księstwie Bukowińskiem z uwzględnieniem wszystkich dotąd zaszłych zmian terytoryalnych kraju. Wyd. 4. Lwów : nakł. aut., J. Chęciński, 1909, s. 146. [dostęp 2016-12-09]. Władysław Łoziński: Prawem i lewem. Obyczaje na Czerwonej Rusi w pierwszej połowie XVII wieku. T. 2. Lwów : nakładem księgarni H. Altenberga, 1904. Pyszkowce, wś, pow. buczacki. W: Słownik geograficzny Królestwa Polskiego. T. IX: Pożajście – Ruksze. Warszawa, 1888, s. 330. Linki zewnętrzne Pyszkowce, wś, pow. buczacki, [w:] Słownik geograficzny Królestwa Polskiego, t. IX: Pożajście – Ruksze, Warszawa 1888, s. 330 . Ignacy Adam hr. Krasicki z Siecina h. Rogala (ID: 12.270.429) na str. Sejm wielki. Róża hr. Krasicka z Siecina h. Rogala (ID: 12.270.461) na str. Sejm wielki. Adam Stefan Orłowski z Orłowa h. Lubicz (ID: 12.270.462) na str. Sejm wielki. Пишківці, Облікова картка, Тернопільська область, Бучацький район. (ukr.)
Pîșkivți, Buceaci

Pîșkivți (în ucraineană Пишківці) este o comună în raionul Buceaci, regiunea Ternopil, Ucraina, formată numai din satul de reședință. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației comunei Pîșkivți era vorbitoare de ucraineană (99,77%), existând în minoritate și vorbitori de alte limbi. Note
Пышковцы

Пышковцы (укр. Пишківці) — село в Трибуховской сельской общине Чортковского района Тернопольской области Украины. Первое упоминание о селе датируется 1651 годом. До 2020 года входило в Бучачский район. Код КОАТУУ — 6121285701. Географическое положение Село Пышковцы находится на правом берегу реки Ольховец, выше по течению примыкает село Медведевцы, ниже по течению примыкает село Трибуховцы. Через село проходят автомобильная дорога Т-2001 и железная дорога, станция Пышковцы. Население Население по переписи 2001 года составляло 1279 человек. По состоянию на 2023 год в селе проживало 1227 человек. Языковой состав Родной язык населения по данным переписи 2001 года: Объекты социальной сферы Школа I—II ст. Детский сад. Клуб. Фельдшерско-акушерский пункт. Отделение Бучачского аграрного колледжа. Примечания
Pianowice

Pianowice (ukr. П'яновичі) – wieś na Ukrainie w rejonie samborskim należącym do obwodu lwowskiego. Przypisy Linki zewnętrzne Pianowice, [w:] Słownik geograficzny Królestwa Polskiego, t. VIII: Perepiatycha – Pożajście, Warszawa 1887, s. 42 . Nieprawidłowe/puste pola: 3. Pianowice, [w:] Słownik geograficzny Królestwa Polskiego, t. XV, cz. 2: Januszpol – Wola Justowska, Warszawa 1902, s. 442 . Nieprawidłowe/puste pola: 3. Pianowice na stronie Rady Najwyższej Ukrainy
Peanovîci, Sambir

Peanovîci (în ucraineană П'яновичі) este localitatea de reședință a comunei Peanovîci din raionul Sambir, regiunea Liov, Ucraina. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației localității Peanovîci era vorbitoare de ucraineană (99,53%), existând în minoritate și vorbitori de alte limbi. Note
Пьяновичи

Пьяновичи (укр. П'яновичі) — село в Бисковичской сельской общине Самборского района Львовской области Украины. По состоянию на 01.01.2025 года в селе зарегистрировано 533 человека. Население по переписи 2001 года составляло 644 человека. Занимает площадь 8,61 км². Почтовый индекс — 81450. Телефонный код — 3236. Примечания Ссылки Пьяновичи на сайте Верховной рады Украины
П'яновичі

П'я́новичі — село в Україні, у Бісковицькій сільській територіальній громаді Самбірського району Львівської області. Розташоване за 9 км на північ від районного центру. В селі є озеро Яма, та протікає річка Стрв'яж. У селі є Загальноосвітня школа I—III ст. та Початкова школа, спортзал, будинок культури, бібліотека, сільська рада, фельдшерський пункт, магазин, бар, відділення нової пошти та укр пошти, телефонна станція, Церква св. Архистратига Михаїла та приватне підприємство "Лан".Населення становить 533 особи (зареєстровано станом на 01.01.2025р.). Перші згадки та походження назви Перша письмова згадка про село відноситься до 1370 року. Одна з версій назви села походить від того, що ріка Стрв'яж, яка протікає територією села, пінилася (польське «п'яна»). Історія 12 червня 2020 року, відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України № 718-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Львівської області», село увійшло до складу Бісковицької сільської територіальної громади. 19 липня 2020 року, в результаті адміністративно-територіальної реформи та ліквідації Самбірського району (1940—2020), село увійшло до складу новоствореного Самбірського району. Населення Кількість населення на 02.01.2007 року становило 638 чоловік, в селі налічується 234 двори. На фронтах ІІ світової війни і за незалежність України загинуло 44 жителі села. Мова Розподіл населення за рідною мовою за даними перепису 2001 року: Опис Площа села становить — 207,3 га, загальна площа — 1013,2 га, в тому числі: рілля — 670,5 га, сінокоси — 70,5 га, пасовища — 110 га. Будинок культури на 200 місць побудований в 1986 році за кошти державного бюджету де також є бібліотека; Телефонна станція знаходиться в приміщенні будинку культури.Потужність станції становить 100 телефонних номерів; Поштове відділення укр пошти побудоване в 1986 за кошти державного бюджету і обслуговує села П'яновичі, Максимовичі, Лановичі; Фельдшерський пункт був побудований в 1975 році за кошти колгоспу ім. Мічуріна, обслуговує населення с. П'яновичі; Загально-середня школа побудована в 1932 році за державні і громадські кошти, а в 1968 році було здійснено добудову школи за кошти державного бюджету. В школі працюють 32 вчителі і навчається 210 учнів. В 2006 році школа була газифікована. Приватне підприємство «Лан» засновано в 2003 році і обробляє 180 гектарів землі. Спеціалізується на вирощуванні овочів, зернових культур, льону, свиней. Храми Церква св. Архистратига Михаїла побудована в 1911 році за кошти і силами селян. За часи Радянської влади була частково зруйнована і в 1988—1990 роках повністю відновлена за кошти громадян села. У 1996 році після попадання блискавки було зруйновано купол церкви, який упродовж пів року було відновлено за кошти і силами жителів села. Церква належить до ПЦУ. Примітки Посилання Погода в селі П'яновичі Історія села
Zelenîi Hai, Volodarsk-Volînskîi

Zelenîi Hai (în ucraineană Зелений Гай) este un sat în așezarea urbană Volodarsk-Volînskîi din raionul Volodarsk-Volînskîi, regiunea Jîtomîr, Ucraina. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației localității Zelenîi Hai era vorbitoare de ucraineană (99,48%), existând în minoritate și vorbitori de alte limbi. Note
Зелёный Гай (Житомирский район)

Зелёный Гай (укр. Зелений Гай, до 2016 — Пятиричка) — село в Хорошевской поселковой общине Житомирского района Житомирской области Украины. До 2020 года входило в Хорошевский район. Население по переписи 2001 года составляет 194 человека. Почтовый индекс — 12104. Телефонный код — 4145. Занимает площадь 7,37 км². Ссылки Зелёный Гай на сайте Верховной рады Украины (укр.) Примечания
Зелений Гай (Житомирський район)

Зелений Гай (до 2016 — П'ятирічка) — село в Україні, у Хорошівській селищній територіальній громаді Житомирського району Житомирської області. Населення становить 194 особи (2001). Населення За даними перепису 2001 року населення села становило 194 особи, з них 99,48 % зазначили рідною українську мову, а 0,52 % — російську. Історія 12 травня 2016 року село П'ятирічка перейменоване у Зелений Гай До 3 серпня 2016 року село входило до складу Хорошівської селищної ради Хорошівського району Житомирської області. Примітки Посилання Погода в селі Зелений Гай
Peatîhatkî, Velîka Oleksandrivka

Peatîhatkî (în ucraineană П'ятихатки) este un sat în comuna Borozenske din raionul Velîka Oleksandrivka, regiunea Herson, Ucraina. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației localității Peatîhatkî era vorbitoare de ucraineană (99,36%), existând în minoritate și vorbitori de alte limbi. Note
Пятихатки (Херсонская область)

Пятихатки (укр. П'ятихатки) — село в Борозенской сельской общине Бериславского района Херсонской области Украины. Почтовый индекс — 74153. Телефонный код — 5532. Код КОАТУУ — 6520981003. Население Население по переписи 2001 года составляло 313 человек. Языковой состав Родной язык населения по данным переписи 2001 года: Местный совет 74152, Херсонская обл., Великоалександровский р-н, с. Борозенское, ул. Мичурина, 12 Примечания Ссылки Пятихатки на сайте Верховной рады Украины
П'ятихатки (Бериславський район)

П'ятиха́тки — село в Україні, у Борозенській сільській громаді Бериславського району Херсонської області. Населення становить 27 осіб - (2024). Населення Мовний склад Рідна мова населення за даними перепису 2001 року: Історія 12 червня 2020 року, відповідно до Розпорядження Кабінету Міністрів України від № 726-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Херсонської області», увійшло до складу Борозенської сільської громади. 19 липня 2020 року, в результаті адміністративно-територіальної реформи та ліквідації Великоолександрівського району увійшло до складу Бериславського району. Російське вторгнення в Україну (з 2022) У березні 2022 року, після окупації Херсону, російські війська продовжили наступ з боку тимчасово окупованого Криму, село було захоплене того ж місяця. 25 липня Збройні сили України знищили у П'ятихатках російський склад боєприпасів. 9 жовтня в ході контрнаступу Збройних сил України в Херсонській області було звільнено Нову Кам'янку, що неподалік від П'ятихаток. 21 жовтня на село відбулась невдала атака з боку українських військових, відомо про трьох полонених[джерело?]. 10 листопада, у передостанній день херсонського контрнаступу, село П'ятихатки було остаточно визволено від російських окупантів. Див. також Перелік населених пунктів, що постраждали від Голодомору 1932—1933 (Херсонська область) Примітки Посилання Погода в селі П'ятихатки Джерела Сайт територіальної громади
Peatkivka, Berșad

Peatkivka (în ucraineană П`ятківка) este localitatea de reședință a comunei Peatkivka din raionul Berșad, regiunea Vinnița, Ucraina. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației localității Peatkivka era vorbitoare de ucraineană (98,42%), existând în minoritate și vorbitori de rusă (1,36%). Note
Пятковка

Пятко́вка (укр. П'ятківка) — село в Бершадской городской общине Гайсинского района Винницкой области Украины. До 2020 года входило в Бершадский район. Код КОАТУУ — 0520484203. Население по переписи 2022 года составляет 1123 человек. Почтовый индекс — 24415. Телефонный код — 4352. Занимает площадь 52 км². Возле села расположен остановочный пункт Пятковка узкоколейной железной дороги Рудница — Голованевск. Известные жители и уроженцы Дмитрий Аристархович Дрычкин — генерал-майор. Елена Васильевна Плахотникова (1924—2010) — Герой Социалистического Труда. Ссылки https://rada-bershad.gov.ua/card (укр.)
Radîvonivka, Berdeansk

Radîvonivka (în ucraineană Радивонівка) este un sat în comuna Mîkolaiivka din raionul Berdeansk, regiunea Zaporijjea, Ucraina. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației localității Radîvonivka era vorbitoare de ucraineană (92,56%), existând în minoritate și vorbitori de rusă (7,44%). Note
Радивоновка (Бердянский район)

Радивоновка (укр. Радивонівка) — село, Николаевский сельский совет, Бердянский район, Запорожская область, Украина. Код КОАТУУ — 2320683505. Население по переписи 2001 года составляло 121 человек. Географическое положение Село Радивоновка находится на правом берегу реки Берда, выше по течению на расстоянии в 3,5 км расположено село Николаевка, ниже по течению на расстоянии в 5 км расположено село Осипенко, на противоположном берегу — село Новоивановка. Рядом проходит автомобильная дорога Т-0819. История 1812 — дата основания. Примечания
Радивонівка (Бердянський район)

Радиво́нівка — село в Україні, в Бердянському районі Запорізької області. Населення становить 98 осіб. Орган місцевого самоврядування - Берестівська сільська громада. Назва Назва походить від українського імені Радиво́н грецького походження: давньогрецьк. Ῥοδιών. У цьому імені бачимо деякі цікаві звукові особливості нашої мови: історичну зміну давньоукраїнського [і] на [и] (пор. з укр. Тимко < давньогрецьк. Τιμόθεος), епентезу [в] між голосними [и] та [о] (пор. з укр. павук < прасл. *paǫkъ). Отже, російське або церковнослов'янське «Родіон» звучить у народній українській мові як Радивон. Географія Село Радивонівка знаходиться на правому березі річки Берда, вище за течією на відстані 3,5 км розташоване село Миколаївка, нижче за течією на відстані 5 км розташоване село Осипенко, на протилежному березі — село Новоіванівка. Поруч проходить автомобільна дорога Т 0819. Історія 1812 — дата заснування. Населення Мова Розподіл населення за рідною мовою за даними перепису 2001 року: Див. також Перелік населених пунктів, що постраждали від Голодомору 1932—1933 (Запорізька область) Примітки Посилання Погода в селі Радивонівка [Архівовано 20 грудня 2011 у Wayback Machine.]
Radowicze (rejon włodzimierski)

Radowicze (ukr. Радовичі) – wieś na Ukrainie w rejonie włodzimierskim obwodu wołyńskiego. Historia Pod koniec XIX w. wieś w gminie Poryck, w powiecie włodzimierskim. W czasie okupacji niemieckiej mieszkające tutaj ukraińskie małżeństwo Hajduków udzielało pomocy Żydom. W 2010 roku Instytut Jad Waszem uhonorował za to Stepana i Juzefę Hajduków tytułami Sprawiedliwych wśród Narodów Świata. W dniach 12-13 lipca 1943 roku (rzeź wołyńska) nacjonaliści ukraińscy zamordowali tutaj co najmniej 16 Polaków (sześcioro zginęło we wsi a co najmniej dziesięcioro w majątku ziemskim Radowicze). Do 2020 w rejonie iwanickim. Przypisy Linki zewnętrzne Radowicze 2.), powiat włodzimierski, na płd.-zach. od Porycka, [w:] Słownik geograficzny Królestwa Polskiego, t. IX: Pożajście – Ruksze, Warszawa 1888, s. 446 . Radowicze 2.) gm. Poryck, [w:] Słownik geograficzny Królestwa Polskiego, t. XV, cz. 2: Januszpol – Wola Justowska, Warszawa 1902, s. 535 . Радовичі (Radowicze) na stronie Rady Najwyższej Ukrainy
Radovîci, Ivanîci

Radovîci (în ucraineană Радовичі) este localitatea de reședință a comunei Radovîci din raionul Ivanîci, regiunea Volînia, Ucraina. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației localității Radovîci era vorbitoare de ucraineană (99,56%), existând în minoritate și vorbitori de alte limbi. Note
Радовичи (Владимирский район)

Ра́довичи (укр. Радовичі) — село в Павловской сельской общине Владимирского района Волынской области Украины. До 2020 года входило в Иваничевский район. Код КОАТУУ — 0721184601. Население по переписи 2001 года составляет 451 человек. Почтовый индекс — 45333. Телефонный код — 3372. Занимает площадь 9,2 км². Ссылки Радовичи на сайте Верховной Рады Украины (укр.)
Радовичі (Володимирський район)

Радо́вичі — село в Україні, у Павлівській сільській громаді Володимирського району Волинської області. Населення становить 451 особу. Історія З 1545 року власник Радовицький Денис. У 1906 році село Порицької волості Володимир-Волинського повіту Волинської губернії. Відстань від повітового міста 25 верст, від волості 5. Дворів 74, мешканців 400. 12 червня 2020 року, відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України № 708-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Волинської області», увійшло до складу Павлівської сільської територіальної громади. 19 липня 2020 року, в результаті адміністративно-територіальної реформи та ліквідації Іваничівського району, село увійшло до новоутвореного Володимир-Волинського району (від 18 липня 2022 Володимирського). Населення Згідно з переписом УРСР 1989 року чисельність наявного населення села становила 454 особи, з яких 215 чоловіків та 239 жінок. За переписом населення України 2001 року в селі мешкало 449 осіб. Мова Розподіл населення за рідною мовою за даними перепису 2001 року: Галерея Примітки Література Ра́довичі // Історія міст і сіл Української РСР : у 26 т. / П.Т. Тронько (голова Головної редколегії). — К. : Головна редакція УРЕ АН УРСР, 1967 - 1974. — том Волинська область / І.С. Клімаш (голова редколегії тому), 1970 : 747с. — С.244 Посилання 2.) Radowicze, ... // Słownik geograficzny Królestwa Polskiego. — Warszawa : Druk «Wieku», 1888. — Т. IX. — S. 446. (пол.) Погода в селі Радовичі [Архівовано 19 грудня 2011 у Wayback Machine.] Радовичі на сайті Верховної ради України[недоступне посилання з квітня 2019]
Radoszynka

Radoszynka (ukr. Радошинка) – wieś na Ukrainie w rejonie koszyrskim obwodu wołyńskiego. Historia Pod koniec XIX w. wieś w gminie Soszyczno, w powiecie kowelskim. Przypisy Linki zewnętrzne Radoszynka, [w:] Słownik geograficzny Królestwa Polskiego, t. XV, cz. 2: Januszpol – Wola Justowska, Warszawa 1902, s. 534 . Радошинка (Radoszynka) na stronie Rady Najwyższej Ukrainy
Radoșînka, Kamin-Kașîrskîi

Radoșînka (în ucraineană Радошинка) este un sat în comuna Stobîhivka din raionul Kamin-Kașîrskîi, regiunea Volînia, Ucraina. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației localității Radoșînka era vorbitoare de ucraineană (99,18%), existând în minoritate și vorbitori de alte limbi. Note
Радошинка (село)

Радошинка (укр. Радошинка) — село в Сошичненской сельской общине Камень-Каширского района Волынской области Украины. Население по переписи 2001 года составляет 245 человек. Почтовый индекс — 44573. Телефонный код — 3357. Занимает площадь 1,767 км². Ссылки Радошинка на сайте Верховной рады Украины (укр.)
Радошинка

Ра́дошинка — село в Україні, у Сошичненській громаді Камінь-Каширського району Волинської області. Населення становить 245 осіб. Біля села розташований гідрологічний заказник Озеро Скомирське. Історія У 1906 році село Сошичненської волості Ковельського повіту Волинської губернії. Відстань від повітового міста 31 верст, від волості 15. Дворів 48, мешканців 267. Населення Згідно з переписом УРСР 1989 року чисельність наявного населення села становила 286 осіб, з яких 138 чоловіків та 148 жінок. За переписом населення України 2001 року в селі мешкали 244 особи. Мова Розподіл населення за рідною мовою за даними перепису 2001 року: Примітки Посилання Погода в селі Радошинка
Radoshivka, Ternopil Oblast

Radoshivka (Ukrainian: Радошівка) is a village in Velyki Dederkaly rural hromada, Kremenets Raion, Ternopil Oblast, Ukraine. After the liquidation of the Shumsk Raion on 19 July 2020, the village became part of the Kremenets Raion. References Bibliography "Radoszówka, pow. krzemieniecki". Geographical Dictionary of the Kingdom of Poland (in Polish). 9. Warszawa: Kasa im. Józefa Mianowskiego. 1888. p. 440.
Radoszówka

Radoszówka (ukr. Радошівка) – wieś na Ukrainie w obwodzie tarnopolskim, w rejonie krzemienieckim. Liczba ludności 285 (2021). Do 2020 w rejonie szumskim. W okresie międzywojennym w miejscowości stacjonowała strażnica KOP „Radoszówka”. W latach 1943-1944 (rzeź wołyńska) nacjonaliści ukraińscy zamordowali większość polskich mieszkańców. Władysław i Ewa Siemaszkowie szacują, że zginęło około 50 osób. Przypisy Bibliografia Radoszówka, pow. krzemieniecki, [w:] Słownik geograficzny Królestwa Polskiego, t. IX: Pożajście – Ruksze, Warszawa 1888, s. 440 .
Radoșivka, Șumsk

Radoșivka (în ucraineană Радошівка) este o comună în raionul Șumsk, regiunea Ternopil, Ucraina, formată numai din satul de reședință. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației comunei Radoșivka era vorbitoare de ucraineană (98,83%), existând în minoritate și vorbitori de rusă (1,17%). Note
Радошовка

Радошовка (укр. Радошівка) — село в Великодедеркальской сельской общине Кременецкого района Тернопольской области Украины. До 2020 года входило в Шумский район. Почтовый индекс — 47155. Телефонный код — 3558. Население Население по переписи 2001 года составляло 428 человек. Языковой состав Родной язык населения по данным переписи 2001 года: Примечания Ссылки Радошовка на сайте Верховной рады Украины
Радужное озеро

Радужное озеро, Радунка, Радуга (укр. Райдужне, Радунка, Райдуга) — озеро в Днепровском районе города Киева. Длина около 3 км, ширина — до 600 м, площадь водной поверхности — 2 км². Находится на территории бывшей Воскресенской слободки, между Радужным массивом и дачным поселком «Русановские сады». С востока к озеру примыкает улица Радужная, с запада — пути Северного железнодорожного полукольца с остановочной платформой Троещина. Вокруг озера создана парковая зона отдыха, в северной части озера через него переброшен парковый мостик. В древности представляло собой одну из проток Десны и называлось в летописях Радунь или Радосынь. Ссылки Спутниковый снимок Google Maps . www.google.com. Дата обращения: 10 февраля 2022.