NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Wassermuseum Kiew

Das Wassermuseum Kiew, auch Wasser-Informations-Zentrum (ukrainisch Водно-інформаційний центр) genannt, ist ein Museum im Chreschtschatyj-Park in der ukrainischen Hauptstadt Kiew. Es wird vom Stadtrat von Kiew betrieben und verwaltet. Geschichte Das Museum wurde in einem nicht mehr genutzten Wasserturm angelegt, der 1876 gebaut wurde. Das Verwaltungszentrum befindet sich in einem zweiten, 1872 erbauten Wasserturm in der Nähe. Beide Wassertürme wurden 2003 nach den ursprünglichen Plänen rekonstruiert. Nach dem russischen Überfall auf die Ukraine war das Museum für Restaurierungsarbeiten kurzzeitig geschlossen, ab Mai 2022 jedoch wieder geöffnet (Stand Mitte März 2023). Nachdem im ganzen Land infolge von russischen Raketenangriffen erhebliche Schäden bezüglich der Wasser- und Energieversorgung entstanden waren, gewannen die im Museum verfügbaren Informationen über Anlagen zur Wasserversorgung an Bedeutung. Gebäude Das Design des Museums wurde von dem dänischen Architekten Karsten Møller entworfen. Das Wassermuseum kombiniert Geschichte und Gegenwart. Eine historische Abteilung widmet sich der Entwicklung der Wasserversorgung von Kiew. Eines der wertvollsten Exponate sind vier Holzrohre des 18. Jahrhunderts, die Wasser durch die Stadt führten. Die Hauptausstellungsbereiche befinden sich in einem unterirdischen Wassertank, in den die Besucher bis zu einer Tiefe von fünf Metern herabsteigen können. In diesem Tank ist die Ausstellung in Form eines Labyrinths angelegt. Die Addition der einzelnen Tankbereiche entspricht einem Füllungsgrad von ca. 1050 Kubikmetern Wasser. Es werden im Museum viele ungewöhnliche Elemente gezeigt, beispielsweise eine riesige Toilette, eine Nachahmung einer Überschwemmung in einer Wohnung sowie ein transparentes Abwasserrohr, in dem Abfallstoffe sichtbar sind. Im Informationszentrum des Museums sind Elemente der Wasserversorgung und Abwasseraufbereitung aus verschiedenen Epochen und Ländern ausgestellt. Im Museum befindet sich auch ein kleines Schauaquarium, in dem u. a. Kois gehalten werden. Einzelnachweise Weblinks Offizielle Homepage (englisch)
Kyiv Water Museum

The Kyiv Water Museum (official name the Water-Information Centre) is an educational centre that occupies one of the buildings from the early centralised water-supply system in the city, which was built at the middle of the 19th century. It is located in Khreshchatyi Park. The Water-Information Centre gives information about water resources and their rational consumption. The exhibition demonstrates the history of Kyiv's water supply system, water treatment and waste water treatment in contemporary Kyiv, while also showing water's role in people's activities using interesting and interactive examples. The Water-Information Centre is one of the most attended cultural institutions in Kyiv. In April 2014, the 1.5 millionth visitor got a ceremonial welcome. History The Water-Information Centre was established on 24 May 2003 by Kyiv's city government with the support of the Ministry of Environment of Denmark during the Fifth Ministerial Conference, "Environment for Europe". The entrance of the centre is in a water tower built in 1876, and the administration center is located in a water tower nearby built in 1872. Both water-towers were reconstructed in 2003, in accordance with original plans. The main exhibition is located in an underground water tank built in 1909, and was designed by Karsten Møller, from Denmark. Exhibition The exhibition is informative and interactive. There are technical exhibitions, aqua parks and theatres. Visitors can learn about water resources and their value in people's life. The journey through the museum represents a trip through Kyiv's water-supply system, demonstrating both water and wastewater treatment. There is also a playground with a sandbox, a pump and soap bubbles. A large aquarium with koi represent water's great importance for all forms of life. Information for visitors Tours are conducted by guides speaking Ukrainian or Russian. Excursions for foreign tourists are available with a guide speaking English or French on request. References External links Water Museum (Information Center of Water) Water Museum // TripAdvisor Water Museum (Water Information Center)
Museo del Agua de Kiev

El Museo del Agua es un centro informativo localizado en Kiev, que fue fundado por administración municipal de la ciudad e apoyo del Ministerio de Protección de la Naturaleza de Dinamarca el día 24 de mayo del año 2004. Está situado en la calle Grushevskogo, 1 B. Exposición La exposición que allí toma lugar presenta y explica el ciclo del agua en la naturaleza, permite conocer los métodos económicos de usar el agua en la vida diaria, y deja hacer un viaje por la canalización de la ciudad. Paseando por las salas del museo se puede conocer muchos procesos, como, por ejemplo, el deslizamiento de los glaciares, lluvia y la actividad de los géiseres. Enlaces externos «Página oficial del museo» [http://translate.google.com/translate?js=n&prev=_t&hl=es&ie=UTF-8&u=http%3A%2F%2Fwww.aqua-kiev.info%2F&sl=auto&tl=es&history_state0=] (en ucraniano). Consultado el 9 de abril de 2009.
Musée de l'eau de Kiev

Le musée de l'eau de Kiev est un centre d'information qui propose des visites réalisées de manière ludique et pédagogique. L'exposition est installée dans un réservoir souterrain qui a servi d'ancien système d'alimentation en eau de Kiev. Le musée propose aux visiteurs de découvrir l'eau comme une ressource rare et précieuse et d'apprendre l'alimentation en eau de Kiev. Historique L'inauguration du centre d'information en eau a eu lieu le 24 mai 2003 pendant la Cinquième Conférence ministérielle de l'Environnement pour l'Europe. L'entrée du centre est dans un château d'eau qui a été construit en 1876. L'exposition principale se trouve dans un réservoir souterrain qui a été construit en 1909. La fondation du centre a été soutenue par le Ministère de l'Environnement du Danemark. Description Pendant la visite guidée, les visiteurs peuvent apprendre les ressources en eau de l'Ukraine (le Dniepr, l'eau artésienne), l'alimentation en eau de Kiev (le traitement de l'eau, le réseau d’égouts, l'épuration de l'eau usée), la consommation d'eau dans la vie quotidienne. La première partie de la visite est un tour de la ville avec l'eau. De plus, dans l'exposition, il y a une cour de récréation où les visiteurs peuvent jouer avec l'eau. Un grand aquarium avec des carpes koï représente l'importance de l'eau pour toutes les formes de la vie. Notes et références Voir aussi Musée de l'eau Liens externes Le Musée de l'Eau à Kiev Site web de centre d'information en eau de Kiev 3D-tour du Musée de l'eau de Kiev sur le site web Virtual.ua Portail de l’Ukraine Portail de l’eau Portail des musées
Museo dell'acqua

Il Museo dell'acqua (in ucraino Музей води?) è un museo di Kiev dedicato alle risorse idriche e al consumo razionale dell'acqua. Si trova all'interno di uno degli edifici del primo sistema di approvvigionamento idrico centralizzato della capitale ucraina, costruito a metà del XIX secolo, posto nel parco Chreščatyk. L'esposizione spiega la storia del sistema idrico di Kiev, il trattamento dell'acqua e dei rifiuti nella Kiev contemporanea e illustra anche il ruolo dell'acqua nelle attività umane. Storia Il Museo dell'acqua fu istituito il 24 maggio 2003 dal governo cittadino di Kiev con il supporto del Ministero dell'ambiente danese durante la quinta conferenza ministeriale "Ambiente per l'Europa". L'ingresso del museo è in una torre dell'acqua costruita nel 1876, mentre il centro amministrativo è situato in una seconda torre dell'acqua del 1872. Entrambi gli edifici furono ricostruiti nel 2003 rispettando i progetti originali. La parte principale dell'esposizione si trova in una cisterna sotterranea costruita nel 1909 su progetto del danese Karsten Møller. Mostra permanente La mostra è informativa e interattiva. Il percorso museale rappresenta un viaggio attraverso il sistema di approvvigionamento idrico di Kiev e mostra il trattamento dell'acqua potabile e delle acque reflue. È anche presente un grande acquario con carpe koi che rappresenta l'importanza dell'acqua per tutte le forme di vita sul pianeta. Le visite guidate sono organizzate in russo e ucraino, ma a richiesta sono disponibili anche guide di lingua inglese e francese. Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Museo dell'acqua Collegamenti esterni (UK) Sito ufficiale, su aqua-kiev.info. (EN) Sito ufficiale, su aqua-kiev.info.
Muzeum Wody w Kijowie

Muzeum Wody w Kijowie (ukr. Музей води), oficjalna nazwa to Centrum Informacji Wodnej (ukr. Водно-інформаційний центр) – centrum edukacyjno-informacyjne zlokalizowane w Kijowie w Parku Chreszczatyj. Historia Centrum Wodno-Informacyjne zostało założone 24 maja 2003 przez władze miasta Kijowa przy wsparciu duńskiego Ministerstwa Środowiska podczas Piątej Konferencji Ministerialnej „Środowisko dla Europy”. Wejście do centrum znajduje się w wieży ciśnień zbudowanej w 1876 według projektu architekta Ołeksandra Schiele. Natomiast część administracyjna mieści się w sąsiedniej wieży, którą wybudowano w latach w latach 1871–1872, a rozebrano w czasach sowieckich. Pod koniec XX wieku obiekt był zaniedbany, ale na początku lat 2000. został odrestaurowany i zaadaptowany na potrzeby Centrum Wodno-Informacyjnego. Obie wieże zrekonstruowano zgodnie z oryginalnymi planami architektonicznymi. Główna ekspozycja umieszczona jest w podziemnym zbiorniku wodnym zbudowanym w 1909, której projektantem był Karsten Møller z Danii. Ekspozycja Wystawa ma charakter informacyjno-interaktywny. Znajdują się na niej ekspozycje techniczne, mini aquaparki oraz sale pokazowe. Zwiedzający mogą dowiedzieć się więcej o zasobach wodnych i ich znaczeniu dla życia człowieka. Trasa zwiedzania przedstawia drogę wody przez kijowski system wodociągowy, ukazując procesy uzdatniania i oczyszczania wody oraz ścieków. W części ekspozycji znajduje się również plac zabaw z piaskownicą, pompą i bańkami mydlanymi. Przypisy Linki zewnętrzne Oficjalna strona muzeum (ukr. • ang.)
Водно-информационный центр

Водно-информационный центр (Музей воды) — информационный центр в Киеве, созданный Киевской Городской государственной администрацией при поддержке Министерства досуга Дании 24 мая 2003 года в восстановленных сооружениях первого киевского централизованного водоснабжения, построенных в 1872—1876 годах по проекту архитектора Александра Шиле. Башня, в которой находится вход в заведение, построена в 1876 году и реконструирована в 2003 году по исходным чертежам с восстановлением пожарной каланчи. Соседняя башня, разобранная в 1939—40 годах, была восстановлена также по старинным чертежам. Экспозиция Основная экспозиция размещается в помещении бывшего подземного резервуара чистой воды, построенном в 1909 году. Автором экспозиции является дизайнер из Дании Карстон Моллер. Осмотр экспозиции даёт возможность в нетрадиционной форме ознакомиться с водой, процессом водоподготовки, методами рационального водопользования в быту, попутешествовать по канализационному коллектору к очистным сооружениям Бортницкой станции аэрации. Рассказывается также об истории создания централизованного водопровода в городе, открытого 1 марта 1872 года, и об истории водопровода города в целом, который работал на Подоле, по крайней мере, с 1636 года. Представлены аутентичные экспонаты XVIII—XIX столетий. В музее можно понаблюдать за таянием ледников, зарождением дождей и извержением гейзеров. Можно изменить русло реки на макете, позабавиться с большими мыльными пузырями, проверить силу на водяном насосе, познакомиться с живыми рыбами — японскими карпами. Ссылки Сайт Водно-информационного центра Музей воды и другие самые интересные музеи Киева (недоступная ссылка) Музей воды в Киеве — интересные факты и фото Архивная копия от 13 января 2012 на Wayback Machine Музей води: історія про скарб, яким нехтуємо
Jüdischer Friedhof (Kiew)

Der Jüdische Friedhof Lukjaniwskyj (ukrainisch Лук'янівський єврейський цвинтар Lukjaniwskyj jewrejskyj zwyntar) war ein jüdischer Friedhof in der ukrainischen Hauptstadt Kiew. Er befindet sich nördlich des Lukjaniwska-Soldatenfriedhofs nahe der Metro-Station Dorohoschytschi. Geschichte Der 1894 bei Babyn Jar eingerichtete Friedhof war über 20 Hektar groß. Die architektonische Gestaltung des Friedhofs wurde vom Kiewer Stadtarchitekten Wladimir Nikolajew vorgenommen. Ein großer Teil des jüdischen Friedhofs war von einer Mauer umgeben, die von einem stilvollen Eingangstorbogen durchbrochen war. 1937 wurde der Friedhof für Beerdigungen geschlossen. Beim Massaker von Babyn Jar wurden durch Einsatzgruppen der deutschen Sicherheitspolizei und des SD am 29. und 30. September 1941 innerhalb von 48 Stunden mehr als 33.000 jüdische Männer, Frauen und Kinder ermordet. Nach Zeugenaussagen wurde im Jahr 1943 als Baumaterial für die Scheiterhaufen, die zur Verbrennung der in Babyn Jar getöteten Menschen dienten, Grabsteine und Metallzäune des jüdischen Friedhof verwendet. Dementsprechend schlecht war nach dem Zweiten Weltkrieg der Zustand des Friedhofs. Schließlich beschloss der Kiewer Stadtrat am 26. Juni 1962 (№ 988) die 26,9 Hektar große Nekropole zu beseitigen. Die sakralen Gebäude wurden abgerissen, der Großteil der Gräber und Grabsteine zerstört oder geplündert. Heute ist ein großer Teil des Friedhofs von einem Fernsehsender und dem Fernsehturm Kiew überbaut, vom Friedhof selbst sind lediglich Fragmente erhalten. Siehe auch Liste jüdischer Friedhöfe in der Ukraine Geschichte der Juden in Kiew Weblinks Beschreibung und Bilder des Friedhofs (russisch) Einzelnachweise
Cmentarz Żydowski w Kijowie (Łukianowski)

Łukianowski Cmentarz Żydowski (ukr. Лук'янівський єврейський цвинтар, Łuk'janiwśkyj jewrejśkyj cwyntar) – cmentarz żydowski znajdujący się na Łukianówce w Kijowie. Obecnie całkowicie zniszczony. Został otwarty dla pochówków w 1894. Zajmował obszar nieco większy niż 25 ha. Wystrój architektoniczny cmentarza zaprojektował Władimir Nikołajew – otaczał go mur z arkadami, na terenie kirkutu znajdowały się pomieszczenia rytualne oraz dom pogrzebowy. Na cmentarzu pochowano m.in. rodzinę kijowskich fabrykantów cukrowych Brodzkich, działacza syjonistycznego Maksa Mandelsztama oraz kilku znanych ukraińskich cadyków i głównego rabina Kijowa Nukhima Waisblata. W 1937 kirkut został zamknięty dla pochówków. Był sukcesywnie dewastowany podczas okupacji niemieckiej i powojennych rządów sowieckich. Po 1945 część nagrobków przeniesiono na Cmentarz Berkowicki – w roku podjęto oficjalną decyzję o likwidacji cmentarza. Grób założyciela Poalej Syjonu Bera Borochowa został przeniesiony do Izraela. Obecnie na miejscu cmentarza znajduje się centrum telewizyjne. Zobacz też Cmentarz Żydowski w Mińsku
Лук'янівське єврейське кладовище

Лук'я́нівське євре́йське кладови́ще — єврейське кладовище (кіркут) у Києві, на Лук'янівці, нині практично втрачене. Опис На початку існування цей великий некрополь займав площу понад 25 га. Його оточувала капітальна стіна з арковими брамами, на терені кладовища містилася контора, відспівувальня, інші ритуальні споруди (архітектор — Володимир Ніколаєв). Тут були поховані десятки тисяч євреїв. Серед різноманітних поховань виділявся фамільний склеп знаменитих цукрозаводчиків Бродських; тут же покоїлися лідери київських сіоністів доктор Макс Мандельштам, Бер Борохов,класик історії медицини Савелій Григорович Ковнер, философ М.І. Перлин кілька єврейських праведників — цадиків, головний рабин Києва Вайсблат Нухим. До єврейського кладовища з заходу прилучалося караїмське кладовище. З 1983 року на території Лук'янівського єврейського кладовища споруджено новий телевізійний центр, на місці караїмського кладовища діє спортивний комплекс. Від величезної кількості поховань залишилося кілька могил неподалік від пам'ятника «Менора». Єврейська громада міста Сан-Франциско (США) надала кошти[коли?] для обнесення їх символічною огорожею. У колишньому приміщенні кладовищенської контори (нині вул. Юрія Іллєнка, 44) діяла база хокеїстів. Зараз згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України «Про затвердження плану заходів у зв'язку з 75-ю річницею трагедії Бабиного Яру» приміщення на вул. Ю.Іллєнка, 44 передано Національному історико-меморіальному заповіднику «Бабин Яр» для створення Меморіального музею пам'яті жертв трагедії Бабиного Яру. Історія Єврейське кладовище на тодішній околиці Києва — Лук'янівці — було відкрите в 1894 році на просторі між сучасною вулицею Юрія Іллєнка та Реп'яховим яром у зв'язку з тим, що на старому кладовищі для поховання юдеїв, яке містилося на Звіринці, вже не було вільного місця для поховань. У 1937 році кладовище було закрите для поховань. За нацистської окупації багато могил були зруйновані й опоганені. У серпні-вересні 1943 року сотні кам'яних надгробків використовували для спорудження багать, на яких спалювалися тіла убитих у Бабиному Ярі. Ще більш варварському руйнуванню кладовище піддали наприкінці 1950-х років. З 1958 року чимало могил з кладовища, яке було заплановано офіційно ліквідувати, перенесені на нове Міське кладовище, яке розміщувалося на північно-західній околиці міста, у місцевості Берковець. У 1962 році міськвиконком офіційно ухвалив ліквідувати некрополь. Стіну розібрали (лишився тільки фрагмент), ритуальні приміщення знесли, переважну частину поховань розорили, а надгробки знищили чи розграбували. У поодиноких випадках здійснювалося переміщення праху за кордон (так було з могилою засновника партії Поалей-Ціон Бера Борохова, яка з 1963 року міститься в Ізраїлі). Зображення Див. також Лук'янівське кладовище Примітки Джерела Київ. Історична енциклопедія. 1917—2000 рр. Проектно-изыскательская работа по установлению исторических границ Бабьего Яра и Кирилловского, Еврейского, Мусульманского, Караимского кладбищ в г. Киеве [Архівовано 1 квітня 2017 у Wayback Machine.] // Комитет «Бабий Яр». (рос.)
Cimetière de Zverynets

Le cimetière Zverynets (ukrainien : Звіринецьке кладовище) est un cimetière de la ville de Kiev, en Ukraine. Il est situé dans le raïon de Petchersk. Histoire Le cimetière est créé au XVIIIe siècle. Notes et références Liens externes Portail de la mort Portail de l’Ukraine
Cmentarz Zwierzyniecki w Kijowie

Cmentarz Zwierzyniecki lub na Zwierzyńcu (ukr. Звіринецьке кладовище, Zwirynećke kładowyszcze) – jedna z najstarszych nekropolii Kijowa położona na Zwierzyńcu między Niewodnickim Jarem a Bulwarem Przyjaźni. Na początku XVIII wieku znajdował się tu niewielki cmentarzyk parafialnej cerkwi Narodzenia Św. Jana Chrzciciela (Різдва Іоанна Предтечі) – sama świątynia działała od 1729 do 1930 roku. Przez długi czas chowani tu byli wyłącznie mieszkańcy Zwierzyńca, dopiero w latach trzydziestych XX wieku cmentarz nabrał charakteru ogólnomiejskiego. Przeniesiono tu nagrobki z Askoldowej Mogiły (m.in. rodziny Podolińskich i kijowskiego mecenasa Tarnowskiego), pochowano profesora zoologii Mykołę Szarlemana, historyka Wołodymyra Szczerbynę i śpiewaczkę operową Marię Doniec-Tesseir. Po zamknięciu Cmentarza Łukianowskiego dla pochówków, byli tu chowani duchowni prawosławni. Przed 1917 rokiem na Zwierzyńcu znajdowały się również cmentarze innych wyznań: żydowski (zał. 1796), karaimski i muzułmański, na którym chowano jeńców tureckich wojny 1877–78, oraz cmentarz szpitalny. W czasie I wojny światowej na Zwierzyńcu składano szczątki żołnierzy poległych w walkach (Bratśke kładowyszcze) – pozostałością militarnej nekropolii jest cerkiew z 1916 roku.
Зверинецкое кладбище

Зверинецкое кладбище — небольшой некрополь в Киеве, расположенный на Зверинце, на возвышенности между Неводницким (Наводницким) оврагом и бульваром Николая Михновского. Площадь кладбища — 5,6 га (из них 3,3 га свободны от захоронений). Сейчас кладбище полузакрытое (хоронят только на резервных местах). История Зверинецкое кладбище ведёт начало от кладбища церкви Рождества Иоанна Предтечи (основана между 1715 и 1729 годами, существовала до 1930-х годов) — приходского храма Зверинца. Долгое время здесь хоронили только жителей этого киевского пригорода. Кладбище получило общегородское значение в 1930-е годы, когда сюда были перенесены некоторые захоронения из разрушенного некрополя «Аскольдова могила» — писателя Андрея Подолинского, учёного и общественного деятеля Сергея Подолинского, мецената Василия Тарновского (младшего). Здесь были перезахоронены основатель Троицкого монастыря о. Иона и основательница Введенского монастыря Матрона Егорова (Димитра) (теперь их мощи возвращены в монастырские храмы). Мемориал погибшим во время Великой Отечественной войны До 1975 года (вероятно, в 1974) у входа создан мемориал погибшим во время Великой Отечественной войны. После войны отведён отдельный специальный участок для умерших рабочих завода «Арсенал», которые принимали участие в революционных событиях 1917—1918 годов. После закрытия Лукьяновского кладбища здесь в 1990-х годах хоронили священников и монахов. См. также Литература Київ. Історична енциклопедія. 1917—2000 рр. (укр.) Проценко П. Історія київського некрополя. — Киев, 1995. (укр.) Квитницкий-Рыжов Ю. Некрополи Киева. — Киев, 1993. Примечания Зверинецкое кладбище
Patriarchální katedrála Kristova vzkříšení (Kyjev)

Patriarchální katedrála Kristova vzkříšení (ukrajinsky Патріа́рший собо́р Воскресі́ння Христо́вого) v Kyjevě, v levobřežní části města, je hlavním chrámem Ukrajinské řeckokatolické církve. Katedrála byla vystavěna podle projektu Mykoly Levčuka v letech 2002–2013. Ještě nedokončená katedrála byla slavnostně otevřena u příležitosti intronizace většího arcibiskupa Svjatoslava Ševčuka v roce 2011. Plocha chrámu činí přes 3200 m² a pojme přes 1500 lidí. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Patriarchální katedrála Kristova vzkříšení na Wikimedia Commons (ukrajinsky) Oficiální stránky
Kyivs patriarkalske katedral af Kristi opstandelse

Kyivs patriarkalske katedral af Kristi opstandelse (ukrainsk: Патріарший Собор Воскресіння Христового) er den vigtigste katedral i den ukrainske græsk-katolske kirke, der ligger i Kyiv, hovedstaden i Ukraine. Kirken blev indviet den 27. marts 2011. Siden 2011 har Svjatoslav Sjevtsjuk været storærkebiskop af Kyiv-Halych og dermed overhoved for den ukrainske græsk-katolske kirke. Han afløste kardinalen Lubomyr Husar på posten. Katedralen ligger på øst for Dneprfloden, som en af de få kirker i Kyiv, der ikke ligger vest for floden. Eksterne henvisninger
Auferstehungskathedrale (Kiew)

Die Patriarchalkathedrale der Auferstehung Christi (ukrainisch Патріарший Собор Воскресіння Христового) ist die Hauptkathedrale der Ukrainischen Griechisch-katholischen Kirche und des Großerzbistums Kiew-Halytsch in Kiew, der Hauptstadt der Ukraine. Die im Stil des Neohistorismus errichtete Kirche wurde am 27. März 2011 geweiht, als der Sitz des Patriarchates von Lemberg hierher verlegt wurde. Die Kathedrale liegt auf dem linken Ufer des Dnepr im Rajon Dnipro nahe dem International Exhibition Centre. Sie ist damit eines der wenigen Kirchengebäude Kiews, das nicht auf dem rechten Flussufer liegt. Hiermit sollte symbolisch auch ausgedrückt werden, dass die griechisch-katholische Kirche ihren Einzugsbereich in der gesamten Ukraine sieht, also nicht nur im Westen, wo sie die meisten Mitglieder zählt. Mehrheitskirche in der Ukraine ist die Orthodoxie. Weblinks Patriarchal cathedral. In: Ukrainian Greek Catholic Church. Abgerufen am 12. Januar 2008 (ukrainisch). The Patriarchal Cathedral of the Resurrection of Jesus in Kyiv may become the main church. In: Ukrainian Greek Catholic Church. Abgerufen am 12. Januar 2008 (ukrainisch). Klara Gudzyk: The Cathedral of the Resurrection of Christ of the Ukrainian Greek Catholic Church is under construction in Kyiv. In: Den'. 11. November 2003, archiviert vom Original am 26. Mai 2012; abgerufen am 12. Januar 2008 (englisch). 200 hryvnias are collected by the Stryi community for the construction of the Cathedral of the Resurrection of Jesus of the UGCC in Kyiv In: zik.com.ua, 9. August 2006. Abgerufen am 12. Januar 2008 (ukrainisch).