NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Nationale Universität Odessa

Die Nationale Universität Odessa „I. I. Metschnikow“ (ukrainisch Одеський національний університет імені І.І. Мечникова; russisch Одесский национальный университет имени И. И. Мечникова) ist eine Universität in der südukrainischen Stadt Odessa. Sie ist seit 1945 nach dem russischen Zoologen, Anatomen und Nobelpreisträger Ilja Metschnikow benannt. Die Universität ist eine der ältesten und wichtigsten Hochschulen der Ukraine. Sie besteht aus 10 Fakultäten und vier Instituten und besitzt neben mehreren Standorten in Odessa selbst auch Einrichtungen im Odessaer Vorort Tschornomorsk und in der Stadt Mykolajiw. Zur Universität gehören auch die Sternwarte Odessa und eine der größten wissenschaftlichen Bibliotheken der Ukraine. Die Universität wurde 1865 durch ein Edikt von Zar Alexander II. gegründet und trug zunächst den Namen Imperatorskij Noworossijskij Universitet (Kaiserliche Universität Neurusslands). Sie entstand aus dem ehemaligen Lycée Richelieu in Odessa. Bekannte Dozenten und Studenten Najden Gerow (1823–1900), Linguist und Pädagoge Nikolai Andrussow (1861–1924), Geologe und Paläontologe Michail Nesturch (1895–1979), Anthropologe, Primatenforscher und Autor Oleksandr Bejderman (* 1949), Philologe und Schriftsteller Valtazar Bogišić (1834–1908), Jurist und Pionier der Soziologie Alexander Brückner (1834–1896), Historiker Stanisław Car (1882–1938), Jurist und Politiker Gregor Fichtenholz (1888–1959), Mathematiker Georgi Florowski (1893–1979), orthodoxer Theologe Anne Friedrich (* im 20. Jahrhundert), Altphilologin Oleksandr Hruschewskyj (1877–1943), Historiker Weniamin Kagan (1869–1953), Mathematiker Walerian Ligin (1846–1900), Mathematiker Igor Lopatin (1923–2012), Biologe und Zoologe Oksana Mas (* 1969), Künstlerin und Philosophin Mark Krein (1907–1989), Mathematiker Juri Olescha (1899–1960), Schriftsteller Alexander Orlow (1880–1954), Astronom Nariman Narimanow (1870–1925), Politiker Juwenalij Sajzew (1924–2020), Hydrobiologe Ernst von Stern (1859–1924), Althistoriker Iwan Timoschenko (1863–1939), Mathematiker und Mathematikhistoriker Natasha Yarovenko (* 1979), Schauspielerin Gleb Pawlowski (1951–2023), Politikwissenschaftler Moses Schönfinkel (1888–1942), Mathematiker und Logiker Witold Schmuljan (1914–1944), Mathematiker Theodor Seliwanoff (1859–1938), Chemiker Nikolai Selinski (1861–1953), Chemiker Wilen Strutinski (1929–1993), Kernphysiker Sergei Witte (1849–1915), Unternehmer und Staatsmann Mariusz Zaruski (1867–1941), General Weblinks Offizielle Website (russisch, ukrainisch, englisch)
Université d'Odessa

L’université nationale I. I. Metchnikov d'Odessa (ukrainien : Одеський національний університет імені І. І. Мечникова, russe : Одесский национальный университет имени И.И. Мечникова), fondée en 1865 par décision du tsar Alexandre II. De 1865 à 1917 - Université impériale de Nouvelle-Russie; de 1917 à 1920 - Université de Nouvelle-Russie; de 1933 à 2000 - Université d'État d'Odessa; Depuis 1945, elle porte le nom du lauréat du prix Nobel Ilya Ilitch Metchnikov, une ancienne université du sud de l'Ukraine. C'est l'une des plus anciennes universités d'Ukraine et, avec les universités de Kyiv, Kharkiv et Lviv, elle découvre, détermine l'état et les perspectives de développement de l'éducation, de la science et de la culture dans le réseau éducatif ukrainien. La meilleure université du Sud de l'Ukraine. L'une des meilleures universités d'Ukraine. Facultés Elle est organisée en 10 facultés : Faculté de Biologie Faculté de Géologie et de Géographie Faculté de Sciences politiques et de Sociologie Faculté de Droit et Sciences économiques Faculté d'Histoire et de Philosophie École de Journalisme et des Sciences de la Communication Faculté de Mathématiques, Sciences Physiques et Technologies de l'Information Faculté de Psychologie et de médecine sociale Faculté de Langues et Philologie romane et germanique Institut de Chimie Bâtiments Un certain nombre de ces bâtiments sont classés au Registre national des monuments immeubles d'Ukraine. Anciens étudiants Irina Ratouchinskaïa, dissidente russe. Iryna Shchetnik, sportive ukrainienne. David Milman, mathématicien israélien. Notes et références Bibliographie Roger Portal, Histoire de la Russie, Paris, Hatier, 1971 (OCLC 17454745) Voir aussi Articles connexes Musée zoologique de l'université d'Odessa. Ilya Ilitch Metchnikov. Observatoire astronomique d'Odessa. Liens externes Site officiel de l'université d'Odessa (uk + en) Site officiel Portail de l’Ukraine Portail des universités
Università di Odessa

L'Università nazionale I. I. Mečnikov di Odessa (in ucraino: Одеський національний університет імені І. І. Мечникова) è un'università pubblica con sede a Odessa, in Ucraina. Storia Fondata nel 1865 con un editto dell'imperatore Alessandro II Romanov, che trasformò il liceo Richelieu "nell'Università imperiale di Novorossija". Dal 1917 al 1920 assunse il nome di "Università di Novorossija". Nel 1933 divenne "l'Università statale di Odessa". Infine, nel 1945 assunse la denominazione attuale in onore dello scienziato Il'ja Il'ič Mečnikov. Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file sull'Università di Odessa Collegamenti esterni (UK, EN) Sito ufficiale, su onu.edu.ua. (EN) Odessa State University, su Enciclopedia Britannica, Encyclopædia Britannica, Inc.
Odeski Uniwersytet Narodowy im. Ilji Miecznikowa

Odeski Uniwersytet Narodowy im. Ilji Miecznikowa (ukr. Одеський національний університет імені І. І. Мечникова) – uczelnia założona w 1865 roku przez cara Aleksandra II w Odessie na bazie tzw. Liceum Richelieu. Początek uczelni dała szkoła średnia im. Richelieu, która w II połowie XIX wieku została przekształcona w Cesarski Uniwersytet Noworosyjski. W czasach radzieckiej Ukrainy uniwersytet nosił nazwę Odeski Uniwersytet Państwowy im. I. Miecznikowa. Absolwenci i studenci Wykładowcy Organizacja Wydział Biologii Wydział Chemii Wydział Cybernetyki Wydział Geologii i Geografii Wydział Prawa i Ekonomii Wydział Historii Wydział Filozofii Wydział Fizyki Wydział Filologii Wydział Filologii Germańsko-Romańskiej Instytut Matematyki, Ekonomii i Mechaniki Instytut Nauk Społecznych Instytut Innowacji i Edukacji Pouczelnianej. Linki zewnętrzne Oficjalna strona Uniwersytetu
Universidade Nacional de Odessa

A Universidade Nacional de Odessa, também conhecida por Universidade Nacional de Odessa I.I. Mechnikov (ucraniano: Одеський національний університет імені І.І. Мечникова; russo: Одесский национальный университет имени И.И. Мечникова), localizada em Odessa, Ucrânia é uma das maiores universidades daquele país, fundada em 1865, por um édito do czar Alexandre II da Rússia, a partir do Liceu Richelieu de Odessa. Inicialmente denominada Universidade Imperial Novorossiya, após a criação da União Soviética passou a designar-se Universidade Nacional de Odessa I.I. Mechnikov, designação que mantém, tomando a instituição por patrono Ilya Ilyich Mechnikov, um microbiologista e imunologista, Nobel de Fisiologia ou Medicina de 1908, que nela ensinou. Ligações externas «Página oficial da Universidade Nacional de Odessa» (em inglês)
Národní technická univerzita Ukrajiny

Národní technická univerzita Ukrajiny „Kyjevský polytechnický institut Igora Sikorského“ (ukrajinsky 'Національний технічний університет України «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського», НТУУ «КПІ ім. І.Сікорського», rusky Национальный технический университет Украины «Киевский политехнический институт имени Игоря Сикорского», НТУУ «КПИ им. И.Сикорского») je vysokoškolská instituce založená v Kyjevě ruským carem Alexandrem II jako Polytechnická univerzita cara Alexandra II roku 1898. Historie Založení Rozhodnutí o založení univerzity bylo přijato 25. listopadu roku 1896 ruským carem Alexandrem II. Podle přijatého protokolu mělo být vzdělávací zařízení polytechnického typu a skládat se z několika částí, přičemž každá měla svoji specializaci. Jako inspirace posloužila Polytechnická vysoká škola v Curychu. Univerzita měla během svého založení čtyři katedry: mechanickou, chemickou, zemědělskou a katedru civilního strojírenství. Přední ruští akademici a vědci jako Dimitrij Mendělejev, Nikolaj Žukovskij, Kliment Timirjazev ve mnohém vypomáhali během založení této nové ruské univerzity a vzdělávali budoucí akademiky. Pro stavbu byl vybrán projekt I. S. Kitnera, ale jelikož sám Kitner žil v Petrohradě, stavbu řídil O. Kobelev. Na výstavbu finančně přispěly různé instituce i jednotlivci, mj. i kyjevská městská duma anebo Lazar Brodskij, podnikatel židovského původu. Prvním ředitelem univerzity byl profesor Viktor Kirpičov. S ním začali na univerzitě pracovat ruští vědci, např. inženýr-technolog Konstantin Zvorykin, chemik Sergej Reformatskij, fyzik Georgij de Metc, matematik Nikolaj Delone a mnozí další. V červnu 1898 byl oznámen nábor prvních studentů. Na 330 míst bylo podáno 1100 přihlášek a univerzita přijala celkem 360 lidí. Devadesát tři prvních absolventů obdrželo diplom v roce 1903. Univerzita fungovala a nadále se zvětšovala až do roku 1941, kdy byla evakuována do středoasijského Taškentu. Polovina 20. století Při osvobození Kyjeva v roce 1943 se na univerzitě začalo znovu pracovat a už v lednu 1944 byli přijati první studenti. Úsilí pracovníků univerzity směřovalo v této době k obnovení budovy, která utrpěla značné škody při bojích o Kyjev. Díky zařazení univerzity do seznamu nejdůležitějších průmyslových univerzit v zemi nemuseli studenti jít do armády a měli vyšší stipendium. Hlavním aspektem univerzity bylo vzdělávání studentů prostřednictvím praktických vědeckých prací. Současnost Dnes je univerzita největší vysokou školou na Ukrajině a jednou z nejstarších[zdroj?] a největších univerzit na světě. Univerzita se vyvíjí a funguje na ploše 160 hektarů, na kterých se snoubí podmínky pro vzdělání, sport a uměleckou činnost. Cílem školy je příprava vysoce kvalifikovaných pracovníků a vědecký výzkum. Odkazy Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kyjevská vysoká škola polytechnická na Wikimedia Commons http://kpi.ua/almamater
Institut polytechnique de Kiev

L'université nationale technique d'Ukraine Institut polytechnique Igor-Sikorski de Kiev (ukrainien : Національний технічний університет України “Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського”) est une des universités les plus grandes et plus réputées d’Europe de l’Est. Elle se situe au no 37 avenue de la Victoire. Histoire L’université a été fondée en 1898, avec quatre départements : génie mécanique, génie chimique, agronomie et génie civil. Sa première promotion comptait 360 étudiants, et son premier directeur fut Victor Kyrpychov. Plusieurs savants russes de renom se sont impliqués dans sa création : Dmitri Mendeleïev, Nikolaï Joukovski et Kliment Timiriazev. Stephen Timoshenko y enseigna de 1907 à 1911. Son bâtiment principal est au classée sous le numéro : 80-389-9004. En 1930, l’Université nationale de Kiev de construction et d'architecture (KNUCA), née de la fusion du département de constructions civiles et industrielles et de l'École des beaux-arts, fut détachée de l'Institut pour devenir une faculté autonome. Le 9 octobre 1948, l'établissement reçoit l'ordre de Lénine pour célébrer les cinquante ans de sa fondation. Au cours de la longue période d'existence, le nom de l'institut a changé plusieurs fois: - 1898-1918 - "Institut polytechnique de Kiev de l'empereur Alexandre II" - 1918-1934 - "Institut polytechnique de Kiev" - 1934-1948 - "Institut industriel de Kiev" - 1948-1968 - "Institut polytechnique de Kiev de l'ordre de Lénine" - 1968-1992 - "Institut polytechnique de Kiev de l'ordre de Lénine - 50e anniversaire de la grande révolution socialiste d'octobre" - 1992-1995 - "Institut polytechnique de Kiev" - 1995-2016 - "Université technique nationale d'Ukraine "Institut polytechnique de Kiev". (Décret du Président de l'Ukraine sous le n ° 289/95 du 8 avril 1995 "Sur l'Institut polytechnique de Kiev") - 2016 - présent - "Université technique nationale d'Ukraine «Institut polytechnique de Kiev nommé d'après Igor Sikorsky» (Arrêté du ministère de l'Éducation et des Sciences de l'Ukraine du 17.08.2016 № 992 «Sur la nomination de l'Université technique nationale d'Ukraine« Institut polytechnique de Kiev»)." Domaines d'étude L'université propose un large choix de cursus. La liste des domaines : Mathématiques appliquées Informatique Physique et mathématiques Électronique Technologies de soudage Génie physique Génie des procédés Génie chimique Construction d'appareils de précision Génie médical Radioélectricité Énergie Génie aéronautique et aérospatiale Biotechnologie Langues Management et marketing Droit Sociologie Sports L'Institut polytechnique de Kiev regroupe également 34 centres de recherche appliquée et fondamentale et 1 bureau d'études. Personnalités liées à l'Institut Claudia Dathe (1971-), traductrice de l'ukrainien et du russe vers l'allemand Notes et références (uk + en) Site officiel Ressources relatives à la recherche : Classement académique des universités mondiales Horizon 2020 U-Multirank Portail de l’Ukraine Portail des universités
Istituto Politecnico di Kiev

L'Istituto Politecnico di Kiev "Igor Sikorski" (Національний технічний університет України «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського» - Università tecnica nazionale dell'Ucraina «Istituto Politecnico di Kiev "Igor Sikorski"») è la principale università tecnica di Kiev, capitale dell'Ucraina. Fu fondata nel 1898. Organizzazione L'Università ha 16 facoltà e diversi istituti di ricerca e centri di ricerca. Istituti Istituto per l'analisi dei sistemi applicati - IASA Istituto didattico-scientifico dei sistemi di telecomunicazione - ITS Istituto di Tecnologie Aerospaziali - IAT Istituto di Risparmio Energetico e Gestione Energetica - IEE Istituto di Comunicazione Specialistica e Sicurezza dell'Informazione - ISZZI Istituto di Ingegneria Meccanica - MMI Istituto di stampa ed editoria - VPI Istituto di Fisica e Tecnologia - IPT Facoltà Facoltà di Ingegneria Chimica - IHF Facoltà di Ingegneria Biomedica - FBE Facoltà di Ingegneria della Strumentazione - PBF Facoltà di Ingegneria Radio - RTF Facoltà di Ingegneria del Calore e dell'Energia - TEF Facoltà di Biotecnologie e Biotecnica - FBT Facoltà di Ingegneria dell'Energia Elettrica e Automatica - FEA Facoltà di Elettronica - FEL Facoltà di scienze informatiche - FIOT Facoltà di Linguistica - FL Facoltà di Management e Marketing - FMM Facoltà di Sociologia e Giurisprudenza - FSP Facoltà di Matematica Applicata - FPM Facoltà di Fisica e Matematica - FMF Facoltà di Tecnologia Chimica - XTF Facoltà congiunta di ingegneria meccanica - JFME Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Istituto Politecnico di Kiev Collegamenti esterni (UK, EN) Sito ufficiale, su kpi.ua. Opere di Istituto Politecnico di Kiev, su MLOL, Horizons Unlimited.
Instituto Politécnico de Kiev Igor Sikorsky

A Universidade Técnica Nacional da Ucrânia "Instituto Politécnico de Kiev Igor Sikorsky" (NTUU KPI) é um instituto politécnico localizado em Kiev, capital da Ucrânia. Nomes 1898–1918: Instituto Politécnico de Kiev do Imperador Alexandre II 1918–1934: Instituto Politécnico de Kiev 1934–1948: Instituto Industrial de Kiev 1948–1968: Instituto Politécnico de Kiev Ordem de Lenin 1968–1992: Instituto Politécnico de Kiev Ordem de Lenin, em memória do 50º aniversário da Grande Revolução Socialista de Outubro 1992–1995: Instituto Politécnico de Kiev 1995–2016: Universidade Técnica Nacional da Ucrânia "Instituto Politécnico de Kiev" 2016–Atualidade: Universidade Técnica Nacional da Ucrânia "Instituto Politécnico de Kiev Igor Sikorsky" Organização Instalações A universidade possui dois campi, com o principal localizado em Kiev e o outro em funcionamento na cidade de Slavutych. O campus de Kiev está instalado perto do centro da cidade, num parque que recebeu o nome da universidade. Quase 9.000 estudantes de fora da capital estão acomodados em 21 dormitórios, com 3 deles sendo especificamente para estudantes casados. As condições de vida nesses dormitórios é motivo de numerosas reclamações dos seus moradores, com quatro pessoas dividindo um mesmo quarto medindo 18 metros quadrados. A instituição possui uma policlínica. A universidade também considera o lazer de forma organizada um fator importante em criar especialistas jovens. A "Praça do Conhecimento" é o centro do complexo do campus, medindo aproximadamente 105 x 100 metros (10.500 m²). A praça é conectada com uma das principais vias públicas da cidade, Prospecto Peremohy (Avenida Vitória). Reuniões, festivais e cerimônias de graduação são executadas nessa praça. A universidade também possui um auditório com 1.750 cadeiras. Esse auditório foi aberto em agosto de 1984. Várias instalações de esporte também existem no interior do complexo, como campos de treino, campos de futebol e quadras de basquete próprias para o uso dos estudantes. Vários atletas de nível nacional estão entre o corpo estudantil da universidade. Referências
Boržava (sídlo)

Boržava (ukrajinsky Боржава, maďarsky Nagyborzsova, česky Velká Boržova nebo Boržava) je obec na Ukrajině v Zakarpatské oblasti v okrese Berehovo v Berehovské městské územní hromadě. V roce 2001 zde žilo 1 502 obyvatel, z toho 95,07 % obyvatel bylo maďarské národnosti. Historie Do uzavření Trianonské smlouvy byla obec součástí Uherska, poté byla součástí první československé republiky, nejdříve pod názvem Velká Boržova poté pod názvem Boržava. V letech 1938 až 1945 byla Boržava na základě první vídeňské arbitráže součástí Maďarského království. Od roku 1945 byla obec součástí Ukrajinské sovětské socialistické republiky, která byla součástí SSSR. Od roku 1991 je obec součástí nezávislé Ukrajiny. Odkazy Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Боржава (село) na ukrajinské Wikipedii. Související články Boržavská hospodářská dráha Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Boržava na Wikimedia Commons
Borschawa

Borschawa (ukrainisch Боржава, ungarisch Nagyborzsova, slowakisch Boržava oder Veľká Boršava) ist ein Dorf im Rajon Berehowe in der westukrainischen Oblast Transkarpatien. Borschawa liegt rund sieben Kilometer Luftlinie südöstlich vom Rajonzentrum Berehowe und sechzig Kilometer südsüdöstlich vom Oblastzentrum Uschhorod entfernt. Unmittelbar südöstlich vom Ort verläuft die Borschawa, ein Nebenfluss der Theiß. Am 12. Juni 2020 wurde das Dorf ein Teil neu gegründeten Stadtgemeinde Berehowe im Rajon Berehowe, bis dahin bildete es die Landratsgemeinde Borschawa (Боржавська сільська рада/Borschawska silska rada). Einzelnachweise
Боржава (село)

Боржава (укр. Боржава, венг. Nagyborzsova Надьборжова) — село в Береговской городской общине Береговского района Закарпатской области Украины. Расположено на правом берегу одноимённой реки, в юго-восточнее города Берегово. Через село также протекает река Верке. Население по переписи 2001 года составляло 1502 человека. Почтовый индекс — 90256. Телефонный код — 03141. Занимает площадь 2,53 км². Код КОАТУУ — 2120481701. Ссылки Боржава на сайте Верховной рады Украины (укр.) Административно-территориальное устройство Закарпатской области (укр.)
Hrušovo (Ukrajina)

Hrušovo (cyrilicí: Грушово, maďarsky Szentmihálykörtvélyes, rumunsky Peri) je obec v Zakarpatské oblasti na západní Ukrajině v okrese Ťačiv v Teresvanské městyské územní hromadě. Obec leží na pravém břehu řeky Tisy, na hranici s Rumunskem, naproti obci Câmpulung la Tisa. V roce 2025 zde žilo 6 500 obyvatel. Dějiny V části zvané „Monastýr“ býval od 14. století velký řecko-katolický klášter, který byl podřízen cařihradskému patriarchátu. Klášter zanikl na rozhraní 16.a 17. století. Za Rakousko-Uherska byla obec součástí Marmarošské župy, v letech 1918–1938 patřila k ČSR. Roku 1945 bylo Hrušovo s celou Podkarpatskou Rusí připojeno k Sovětskému svazu jako součást Ukrajinské SSR. Rodáci Chaim Klein (1919–2004), učitel a chazan v Teplicích Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Hrušovo na Wikimedia Commons
Hruschowo

Hruschowo (ukrainisch Грушово; russisch Грушево Gruschewo, slowakisch Hrušovo, ungarisch Szentmihálykörtvélyes) ist ein Dorf im Süden der ukrainischen Oblast Transkarpatien an der rumänischen Grenze mit etwa 5900 Einwohnern (2004). Das 1390 erstmals schriftlich erwähnte Dorf liegt in der historischen Region Maramureș. Bis zum 6. April 1995 trug der Ort den Namen Hruschewe (Грушеве). Am 12. Juni 2020 wurde das Dorf ein Teil neu gegründeten Siedlungsgemeinde Tereswa im Süden des Rajons Tjatschiw; bis dahin bildete es die Landratsgemeinde Hruschowo (Грушівська сільська рада/Hruschiwska silska rada). Hruschowo liegt an der Mündung der Apschyzja in die Theiß und an der Fernstraße N 09 unweit des Dorfes Nyschnja Apscha. Das Rajonzentrum Tjatschiw liegt 17 km westlich und das Oblastzentrum Uschhorod 155 km nordwestlich von Hruschowo. Hruschowo besitzt eine Bahnstation an der Bahnstrecke Tereswa–Welykyj Bytschkiw. Weblinks Eintrag zum Ort in der Enzyklopädie der Geschichte der Städte und Dörfer der Ukrainischen SSR (ukrainisch) Einzelnachweise
Szentmihálykörtvélyes

Szentmihálykörtvélyes (1899-ig Körtvélyes, ukránul: Грушеве [Hruseve], oroszul: Грушевo [Grusevo], szlovákul: Hrušov, románul: Peri) falu Ukrajnában, Kárpátalján, a Técsői járásban. Fekvése Técsőtől 15 km-re keletre, a Tisza jobb partján, csodás szépségű völgyben fekszik. Határában torkollik a Tiszába az Apsica. Nevének eredete Nevének előtagját egykori Mihály arkangyal monostoráról, utótagját vadkörtefában gazdag területéről kapta. Története A település híres gyümölcstermő hely volt. Az 1800-as évek elejétől a községben kincstári telepítésű aranymosók dolgoztak a Tisza partjain. Határában Károly Róbert király idejében, a 14. század elején az ide telepített románok görög szertartású monostort alapítottak Szent Mihály arkangyal tiszteletére. Nagy Lajos király a Moldvából elüldözött Szász vajda fiát Drágot, a Drágfi család ősét nevezte ki máramarosi vajdává és a kolostor is az ő fennhatósága alá került. 1390-ben a konstantinápolyi pátriárka saját joghatósága alá rendelte. 1558 körül oszlott fel a kolostor, a hozzá tartozó papok pedig a munkácsi püspökséghez kerültek. 1664-ben pusztult el a kolostor. Ma csak egy kis halom és kereszt jelöli helyét. Mások szerint már a bolgár-szlávok idején működött. Volt görögkatolikus temploma 1788-ban épült. 1910-ben 1705, többségben ruszin lakosa volt, jelentős német kisebbséggel. A trianoni békeszerződésig Máramaros vármegye Szigeti járásához tartozott. Népesség 1991-ben 5200 lakosa volt. Közlekedés A települést érinti a Bátyú–Királyháza–Taracköz–Aknaszlatina-vasútvonal. Az Ungvár-Rahó főútvonal mellett fekszik. Nevezetességek Néprajzi múzeum Források A történelmi Magyarország atlasza és adattára 1914. Pécs, 2001 ISBN 963-85683-3-X
Peri, Teceu

Peri (în ucraineană Грушово, Hrușovo) este o comună în raionul Teceu, regiunea Transcarpatia, Ucraina, formată numai din satul de reședință. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației comunei Peri era vorbitoare de ucraineană (97,24%), existând în minoritate și vorbitori de română (1,41%) și rusă (1,15%). Note
Грушево (Закарпатская область)

Гру́шево (укр. Грушово) — село в Тересвянской поселковой общине Тячевского района Закарпатской области Украины. Население по переписи 2001 года составляло 5897 человек. Почтовый индекс — 90570. Телефонный код — 03134. Занимает площадь 4,028 км². Код КОАТУУ — 2124482001. Неподалёку от села расположен православный женский монастырь Свято-Сергиева пустынь. Ссылки Грушево на сайте Верховной рады Украины (укр.) Административно-территориальное устройство Закарпатской области (укр.)