NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Chernove

Chernove (en ucraniano: Чернове) es un pueblo ucraniano perteneciente al óblast de Odesa. Situado en el suroeste del país, es parte del raión de Berezivka y del municipio (hromada) homónimo. Toponimia Hasta 2024, el nombre oficial del lugar fue Andríievo-Ivánivka (en ucraniano: Андрієво-Іванівка; en ruso: Андреево-Ивановка; en búlgaro: Першотравневое), y en otros idiomas se conocía como Hasan-Aspaga (en rumano: Hasan-Aspaga). Geografía Chernove se encuentra a orillas del río Tilijul, 48 km noroeste de Berezivka y a unos 114 kilómetros al norte de Odesa. Historia El lugar surgió en el siglo XVIII con el nombre de Chervone, fundado por campesinos fugitivos y cosacos. Se llamó Martosobe (en ucraniano: Мартосове) a partir de 1910, cuando los nobles de la casa Martosy se convirtieron en los nuevos propietarios de la aldea. Fue renombrado como Andre-Ivánivka (en ucraniano: Андре-Іванівка) desde 1929 hasta el 1 de febrero de 1945, cuando el nombre cambió a Andríevo-Ivánivka.​ Ambos nombres eran en honor al revolucionario soviético Andrí Ivánov. En 2023, el grupo de trabajo de la Comisión Nacional de Estándares Lingüísticos Estatales incluyó a Andríievo-Ivánivka en la lista de asentamientos en Ucrania que pueden renombrarse como parte de las campañas de descomunización y la derusificación en Ucrania.​ El nombre elegido fue el nombre antiguo de Chernove, aprobado en la Rada Suprema el 19 de septiembre de 2024.​ Demografía La evolución de la población de Chernove entre 1859 y 2021 fue la siguiente:Según el censo de 2001, la lengua materna de la mayoría de los habitantes, el 95,74%, es el ucraniano; del 1,95% es el ruso; y del 1,77%, el rumano.​ Referencias
Czernowe (obwód odeski)

Czernowe (ukr. Чернове, do 2024 Andrijewo-Iwaniwka, ukr. Андрієво-Іванівка) – wieś na Ukrainie, w obwodzie odeskim, w rejonie berezowskim, siedziba hromady. W 2001 liczyła 1692 mieszkańców. Przypisy
Cernove, Berezivka

Cernove (în ucraineană Чернове) este localitatea de reședință a comunei Andrievo-Ivanivka din raionul Berezivka, regiunea Odesa, Ucraina. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației localității Andrievo-Ivanivka era vorbitoare de ucraineană (95,74%), existând în minoritate și vorbitori de rusă (1,95%) și română (1,77%). Note
Черновое

Черновое (укр. Чернове; до 1927 — Черново, в 1927—1945 — Андрее-Ивановка, в 1945—2024 — Андреево-Ивановка) — село в Березовском районе Одесской области Украины. Административный центр Черновской сельской общины. Население по переписи 2020 года составляло 1430 человека. Почтовый индекс — 67021. Телефонный код — 4857. Занимает площадь 1,81 км². Код КОАТУУ — 5123581001. Село было основано во второй половине XVIII века беглыми крестьянами и казаками-запорожцами под названием Черново. Согласно Всероссийской переписи 1897 года село на тот момент называлось Куликово поле, по названию исторической местности на водоразделах Окско-Донского междуречья, на участке которого находится предполагаемое место битвы 8 сентября 1380 года. На самом деле название Куликово поле произошло от фамилии владельца бывшего села Черново, полковника Черноморского казаческого войска Куликовского. Позже, когда новыми владельцами села стали дворяне Мартосы, село было переименовано ими на Мартосово, но название не прижилось. Накануне десятилетия Октябрьской социалистической революции село получило новое название Андрее-Ивановка, в честь А. И. Иванова (1889—1927) — одного из участников становления большевистской власти на Украине, который с 1922 по 1925 гг. был главой Одесского губисполкома. В 1945 г. Указом ПВС УССР село Андрее-Ивановка переименовано в Андреево-Ивановку. В 1925—1959 годах — административный центр Андреево-Ивановского района. До 2020 года входило в Николаевский район. В 2024 году решение Верховной рады Украины село переименовано в Черновое. Примечания Ссылки Андреево-Ивановка на сайте Верховной рады Украины (укр.)
Andrechivsche, Putila

Andrechivsche (în ucraineană Андреківське, transliterat Andrekivske) este un sat în raionul Putila din regiunea Cernăuți (Ucraina), depinzând administrativ de comuna Șipotele Sucevei. Are 101 locuitori, în totalitate ucraineni (huțuli). Satul este situat la o altitudine de 962 metri, în partea de sud a raionului Putila. Istorie Localitatea Andrechivsche a făcut parte încă de la înființare din regiunea istorică Bucovina a Principatului Moldovei. În ianuarie 1775, ca urmare a atitudinii de neutralitate pe care a avut-o în timpul conflictului militar dintre Turcia și Rusia (1768-1774), Imperiul Habsburgic (Austria de astăzi) a primit o parte din teritoriul Moldovei, teritoriu cunoscut sub denumirea de Bucovina. După anexarea Bucovinei de către Imperiul Habsburgic în anul 1775, localitatea Andrechivsche a făcut parte din Ducatul Bucovinei, guvernat de către austrieci. După Unirea Bucovinei cu România la 28 noiembrie 1918, satul Andrechivsche a făcut parte din componența României, în Plasa Putilei a județului Rădăuți. Pe atunci, majoritatea populației era formată din ucraineni. Ca urmare a Pactului Ribbentrop-Molotov (1939), Bucovina de Nord a fost anexată de către URSS la 28 iunie 1940, reintrând în componența României în perioada 1941-1944. Apoi, Bucovina de Nord a fost reocupată de către URSS în anul 1944 și integrată în componența RSS Ucrainene. Începând din anul 1991, satul Andrechivsche face parte din raionul Putila al regiunii Cernăuți din cadrul Ucrainei independente. Conform recensământului din 1989, toți locuitorii din sat s-au declarat de etnie ucraineană . În prezent, satul are 101 locuitori, în totalitate ucraineni. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației localității Andrechivsche era vorbitoare de ucraineană (99,01%), existând în minoritate și vorbitori de alte limbi. 1989: 98 (recensământ) 2007: 101 (estimare) Note Legături externe Datele generale ale recensământului din 2001 Arhivat în 13 noiembrie 2007, la Wayback Machine. Date detaliate privitoare la numărul românilor Arhivat în 22 martie 2008, la Wayback Machine. Românii din Cernăuți
Андрековское

Андрековское (укр. Андреківське) — село в Селятинской сельской общине Вижницкого района Черновицкой области Украины. До 2020 года входило в Путильский район Население по переписи 2001 года составляло 101 человек. Почтовый индекс — 59133. Телефонный код — 3738. Код КОАТУУ — 7323586002. Ссылки Андрековское на сайте Верховной рады Украины (укр.) Административно-территориальное устройство Черновицкой области (укр.)
Андреківське

Андре́ківське — село у Селятинській сільській громаді Вижницького району Чернівецької області України. Географія Через село тече струмок Андриківський, лівий доплив Кобилари. Клімат Село знаходиться у зоні, котра характеризується вологим континентальним кліматом. Найтепліший місяць — серпень із середньою температурою 16 °C. Найхолодніший місяць — січень, із середньою температурою -5 °С. Примітки Посилання Погода в селі Андреківське [Архівовано 8 жовтня 2008 у Wayback Machine.]
Andruschiwka (Kremenez)

Andruschiwka (ukrainisch ; russisch Андрушовка Andruschowka, polnisch Andruszówka) ist ein Dorf im Norden der ukrainischen Oblast Ternopil mit etwa 400 Einwohnern (2001). Das erstmals 1654 schriftlich erwähnte Dorf (eine weitere Quelle nennt die zweite Hälfte des 16. Jahrhunderts als Zeitraum der Ersterwähnung) gehört seit Juli 2015 administrativ zur Stadtgemeinde Schumsk (Шумська міська громада Schumska miska hromada) im Norden des Rajon Schumsk, bis dahin bildete es zusammen mit den Dörfern Kutjanka (Кутянка), Peremoriwka (Переморівка) und Ruska Huta (Руська Гута) die Landratsgemeinde Andruschiwka (Андрушівська сільська рада/Andruschiwska silska rada) im Nordosten des Rajons Schumsk. Am 17. Juli 2020 wurde der Ort Teil des Rajons Kremenez. Im Zentrum vom Dorf befindet sich die 1899 erbaute, denkmalgeschützte St.-Nikolaus-Holzkirche. Die Ortschaft liegt auf einer Höhe von 245 m am Ufer der Kutjanka (Кутянка), einem 20 km langen, linken Nebenfluss der Wilija (Вілія), 16 km nördlich vom ehemaligen Rajonzentrum Schumsk und 105 km nordöstlich vom Oblastzentrum Ternopil. Die Stadt Ostroh im benachbarten Oblast Riwne liegt etwa 30 km nordöstlich von Andruschiwka. Weblinks Andruschiwka (Kremenez). In: Filip Sulimierski, Władysław Walewski (Hrsg.): Słownik geograficzny Królestwa Polskiego i innych krajów słowiańskich. Band 1–15, (1880–1902). Walewskiego, Warschau, S. Andruszówka 2.), gm. Szumsk (polnisch, 2.), gm. Szumsk edu.pl). Einzelnachweise
Andrushivka, Ternopil Oblast

Andrushivka (Ukrainian: Андрушівка) is a village in Ukraine, Ternopil Oblast, Kremenets Raion, Shumsk urban hromada. After the liquidation of the Shumsk Raion on 19 July 2020, the village became part of the Kremenets Raion. References Bibliography (in Ukrainian) Б. Хаварівський, В. Ханас., Андрушівка // Ternopil Encyclopedic Dictionary: in 4 v. / editorial board: H. Yavorskyi and other, Ternopil: "Zbruch", 2004, V. 1: А—Й, S. 41. — ISBN 966-528-197-6. "Andruszówka 2.), gm. Szumsk". Geographical Dictionary of the Kingdom of Poland (in Polish). p. 28.
Andruszówka (obwód tarnopolski)

Andruszówka (ukr. Андрушівка) – wieś na Ukrainie w obwodzie tarnopolskim, w rejonie krzemienieckim. W 1943 roku (rzeź wołyńska) nacjonaliści ukraińscy zamordowali tutaj 10 osób - sześcioro Polaków i cztery osoby z rodziny polsko-ukraińskiej. W czasie okupacji niemieckiej mieszkająca tutaj ukraińska rodzina Melnyczuków udzielała schronienia żydowskim siostrom Sztejnman, za co w 2013 roku Instytut Jad Waszem uhonorował tytułami Sprawiedliwych wśród Narodów Świata Arsena i Katerynę Melnyczuków oraz ich córkę Wirę. Przypisy Bibliografia Andruszówka 2.), gm. Szumsk, [w:] Słownik geograficzny Królestwa Polskiego, t. XV, cz. 1: Abablewo – Januszowo, Warszawa 1900, s. 28 .
Andrușivka, Șumsk

Andrușivka (în ucraineană Андрушівка) este localitatea de reședință a comunei Andrușivka din raionul Șumsk, regiunea Ternopil, Ucraina. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației localității Andrușivka era vorbitoare de ucraineană (99,76%), existând în minoritate și vorbitori de alte limbi. Note
Андрушовка

Андрушо́вка (укр. Андрушівка) — село в Шумской городской общине Кременецкого района Тернопольской области Украины. До 2020 года входило в Шумский район. Почтовый индекс — 47111. Телефонный код — 3558. Население Население по переписи 2001 года составляло 409 человек. Языковой состав Родной язык населения по данным переписи 2001 года: Примечания Ссылки Андрушовка на сайте Верховной рады Украины
Андрушівка (Кременецький район)

Андруші́вка — село в Україні, у Шумській міській громаді Кременецького району Тернопільської області. Входить до складу Шумської ОТГ. Біля Андрушівки є два хутори — Пасіки та Полянки. Розташоване на річці Кутянка, на північному сході району. Населення — 292 осіб (2016). Населення Мова Розподіл населення за рідною мовою за даними перепису 2001 року: Історія Відоме з 1545 року як Андрусівка. Назва походить від імені Андрух (Андрусь), Андрій. Колись власність князів Острозьких, від них перейшло до Альоїзи Ходкевичевої. 1650 належало до Острозької єзуїтської колегії. У 1895 році було споруджено церкву святого Миколая, яка досі є святинею села. В кінці ХІХ століття було 19 домів, проживало 565 осіб. У 1935 році було побудовано Дім молитви Християн Віри Євангельської. На 1936 рік село входило до ґміни Шумськ Кременецького повіту. Влітку 1943 року поблизу Андрушівки відбувся переможний бій куреня УПА з підрозділом Армії Крайової. У національно-визвольній боротьбі ОУН і УПА брали участь понад 40 мешканців села. Репресовано 15 сільських родин. З мобілізованих на фронти Другої світової війни 32 жителів загинуло 17 чоловіків, 7 пропало безвісти. 10 лютого 1945 року в с. Андрушівка вбито родину Герасимчуків, по радянським документам - ніби-то націоналістичними формуваннями. У 1949 року примусово створено колгосп. Від 1950-х рр. Андрушівка була центральною садибою колективного господарства; від 1990-х діяло ПАП «Каменяр». Житель села Г. Ковальчук — отримав звання один з "праведників народів світу" 12 червня 2020 року, відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України № 724-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Тернопільської області» увійшло до складу Шумської міської громади. 19 липня 2020 року, в результаті адміністративно-територіальної реформи та ліквідації Шумського району, село увійшло до складу Кременецького району. Пам'ятки Є церква святого Миколая (1895; дерев'яна), Дім молитви ХВЄ (1935; дерев'яний). Пам'ятники Споруджено три «фігури», пам'ятник полеглим у німецько-радянській війні воїнам-односельцям (1987), бюст І. Альошину (1988). Соціальна сфера Діють загальноосвітня школа І ступеня, бібліотека, 2 магазини. Жителі села облаштували дитячий майданчик. Галерея Примітки Література Цинкаловський О. Стара Волинь і Волинське Полісся. Краєзнавчий словник — від найдавніших часів до 1914 року. — Вінніпег : Накладом Товариства «Волинь», 1984—1986. Б. Хаварівський, В. Ханас. Андрушівка // Тернопільський енциклопедичний словник : у 4 т. / редкол.: Г. Яворський та ін. — Тернопіль : Видавничо-поліграфічний комбінат «Збруч», 2004. — Т. 1 : А — Й. — 696 с. — ISBN 966-528-197-6.— C. 41. Посилання Погода в селі Андрушівка [Архівовано 23 вересня 2020 у Wayback Machine.]
Hannivka (Consejo de la aldea Vysochansky)

Hannivka (Consejo de la aldea Vysochansky) (ucraniano: Ганнівка (Височанська сільська рада)) es un pueblo del Raión de Bolhrad en el Óblast de Odesa de Ucrania. Según el censo de 2001, tiene una población de 254 habitantes. Enlaces externos
Hanniwka (okręg starościński Wysoczanśke)

Hanniwka (ukr. Ганнівка) – wieś na Ukrainie, w obwodzie odeskim, w rejonie bołgradzkim, w hromadzie Borodino, w okręgu starościńskim Wysoczanśke. W 2001 roku liczyła 254 mieszkańców. Przypisy
Hănești, Bolgrad

Hănești (în ucraineană Ганнівка, transliterat: Hannivka) este un sat în comuna Borodino din raionul Bolgrad, regiunea Odesa, Ucraina. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației localității Hănești era vorbitoare de ucraineană (96,85%), existând în minoritate și vorbitori de rusă (2,76%). Note
Анновка (Высочанский старостинский округ)

Анновка (укр. Ганнівка) — село в Буджакской поселковой общине Болградского района Одесской области Украины. До 2020 года входило в Тарутинский район. Население по переписи 2001 года составляло 254 человека. Почтовый индекс — 68511. Телефонный код — 4847. Код КОАТУУ — 5124782602. Ссылки Анновка на сайте Верховной рады Украины (укр.) Примечания
Ганнівка (Височанський старостинський округ)

Га́ннівка (Височанський старостинський округ) — село Буджацької селищної громади, у Болградському районі Одеської області України. Населення становить 254 особи. Історія 12 червня 2020 року, відповідно до Розпорядження Кабінету Міністрів України від № 724-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Одеської області», увійшло до складу Бородінської селищної територіальної громади. 19 липня 2020 року, в результаті адміністративно-територіальної реформи і ліквідації Тарутинського району, село увійшло до складу новоутвореного Болградського району. Населення Згідно з переписом УРСР 1989 року чисельність наявного населення села становила 204 особи, з яких 96 чоловіків та 108 жінок. За переписом населення України 2001 року в селі мешкали 254 особи. Мова Розподіл населення за рідною мовою за даними перепису 2001 року: Примітки Посилання Немцы России. Населенные пункты и места поселения: энциклопедический словарь. [Архівовано 30 листопада 2016 у Wayback Machine.](рос.)
Hannopil

Hannopil (en ucraïnès: Ганнопіль) és un llogaret situat al Raió de Slavuta, a l'óblast de Khmelnitski a Ucraïna. El nombre d'habitants al cens de població de 2015 era 804 persones. El codi postal és 30030. El prefix telefònic és 3842. La població té una superfície de 4,58 quilòmetres quadrats. Història La població era coneguda des de 1602, amb el nom de Glinniki. En 1793, el llogaret va passar a formar part de l'óblast de Volín de l'Imperi Rus. Entre 1922 i 1991, la població va formar part de la República Socialista Soviètica d'Ucraïna. Judaisme a Hannopil Els jueus van instal·lar-se a Hannopil al segle xviii. En 1784, uns 215 jueus vivien en Hannopil, en 1931 la població jueva ascendia a 1.280 habitants. Des de la dècada de 1770, Hannopil a tingut un paper important en el moviment del judaisme hassídic. El Rabí Dov Ber Ben Abraham i el seu fill Abraham Ha-Malach (l'Àngel), van viure a Hannopil. L'àngel més tard va esdevenir un Tzadik a la localitat de Fastov. El Rabí Shneur Zalman de Liadí, fou el primer Rebe i el fundador de la dinastia hassídica Habad-Lubavitx, Zalman va estudiar al costat del Maguid de Mezritch. Després de la defunció del Maguid de Mezritch, el seu deixeble i seguidor Meshulam Zusha de Hannopil es va instal·lar a Hannopil. Holocaust Durant els anys 1941 i 1942, la població jueva de Hannopil va ser exterminada. Les tombes del Dov Ber i del seu fidel deixeble Meshulam Zusha de Hannopil, ubicades al cementiri jueu, van ser vandalitzades durant la Segona Guerra Mundial. Les dues tombes són un indret de peregrinació per als jueus hassídics.
Hannopil (Schepetiwka)

Hannopil (ukrainisch Ганнопіль; russisch Аннополь Annopol, polnisch Annopol, jiddisch Anipoli) ist ein Dorf im Norden der ukrainischen Oblast Chmelnyzkyj mit etwa 800 Einwohnern. Geschichte Das Dorf wurde 1602 zum ersten Mal schriftlich erwähnt und liegt am Nordufer des Flusses Scharycha (Жариха), 33 Kilometer nördlich der Rajonshauptstadt Schepetiwka und 115 Kilometer nördlich der Oblasthauptstadt Chmelnyzkyj, die ehemalige Rajonshauptstadt Slawuta liegt 18 Kilometer südlich des Ortes. Jüdische Siedler trafen im 17. Jahrhundert ein. Ab den 1770er Jahren war Hannopil ein Zentrum des Chassidismus; begraben sind dort Dow Bär von Mesritsch (gest. 1772) und dessen Schüler Sussja von Hanipol (gest. 1800), der Bruder von Elimelech von Lyschansk. Gegen Ende des 19. Jahrhunderts lebten über 1.800 Juden in Hannopil; das entsprach 82 % der Gesamtbevölkerung. Nach dem 1. Weltkrieg und dem russischen Bürgerkrieg, in deren Rahmen es zu Pogromen kam, verringerte sich der jüdische Bevölkerungsanteil; 1926 gab es nur noch 1278 jüdische Einwohner (67,4 %). Im Rahmen des Holocausts im 2. Weltkrieg wurde die jüdische Bevölkerung zuerst von den Nazis in Gettos gezwungen und 1941–1942 ermordet. Verwaltungsgliederung Am 13. August 2015 wurde das Dorf zum Zentrum der neugegründeten Landgemeinde Hannopil (Ганнопільська сільська громада/Hannopilska silska hromada). Zu dieser zählen auch die 15 in der untenstehenden Tabelle aufgelisteten Dörfer, bis dahin bildete es zusammen mit den Dörfern Chorostok, Dossin, Hlynnyky und Sosniwka die gleichnamige Landratsgemeinde Hannopil (Ганнопільська сільська рада/Hannopilska silska rada) im Nordwesten des Rajons Slawuta. Am 17. Juli 2020 kam es im Zuge einer großen Rajonsreform zum Anschluss des Rajonsgebietes an den Rajon Schepetiwka. Folgende Orte sind neben dem Hauptort Hannopil Teil der Gemeinde: Weblinks Eintrag zum Ort in der Enzyklopädie der Geschichte der Städte und Dörfer der Ukrainischen SSR (ukrainisch) Annopol. In: Filip Sulimierski, Władysław Walewski (Hrsg.): Słownik geograficzny Królestwa Polskiego i innych krajów słowiańskich. Band 1: Aa–Dereneczna. Sulimierskiego und Walewskiego, Warschau 1880, S. 39 (polnisch, edu.pl). History of Jewish Communities in Ukraine: Annopol Einzelnachweise
Hannopil, Khmelnytskyi Oblast

Hannopil (Ukrainian: Ганнопіль) is a village located in Shepetivka Raion of Khmelnytskyi Oblast of Ukraine. It hosts the administration of Hannopil rural hromada, one of the hromadas of Ukraine. Landmarks include the graves of The Maggid of Mezrich and Reb Zusha of Annapoli. Hannopil (in Ukrainian: Ганнопіль) is a village located in the Slavuta Raion, in the Khmelnitsky Oblast in Ukraine. The number of inhabitants in the 2015 census was 804 people. The postal code is number 30030. The telephone code is number 3842. The population covers an area of 4.58 square kilometers. History The village was known since 1602, with the name of Glinniki. In 1793, the village became part of the Volhynia Province of the Russian Empire. Between 1922 and 1991, the population was part of the Ukrainian Soviet Socialist Republic. Until 18 July 2020, Hannopil belonged to Slavuta Raion. The raion was abolished in July 2020 as part of the administrative reform of Ukraine, which reduced the number of raions of Khmelnytskyi Oblast to three. The area of Slavuta Raion was merged into Khmelnytskyi Raion. Judaism in Hannopil Jews settled in Hannopil, called Anipoli in Yiddish, in the 18th century. In 1784, about 215 Jews lived in Hannopil, in 1931 the Jewish population amounted to 1,280 inhabitants. Since the 1770s, Hannopil has played an important role in the movement of Hasidic Judaism. Rabbi Dov Ber of Mezeritch and his son Avraham Ha-Malach (the Angel), lived in Hannopil. The angel later became a Tzadik in the town of Fastov. Rabbi Shneur Zalman of Liadi, was the first Rebbe and the founder of the Chabad-Lubavitch hasidic dynasty, Zalman studied next to the Maggid of Mezeritch. After the death of the Maggid of Mezeritch, his disciple and follower Meshulam Zusha settled in Hannopil. Holocaust During 1941 and 1942, the Jewish population of Hannopil was exterminated in the Holocaust. The tombs of Dov Ber and his faithful disciple Meshulam Zusha of Hanipol, located in the Jewish cemetery, were vandalized during the Second World War. Both tombs are a place of religious pilgrimage for Hasidic Jews. References External links Annopol, Ukraine at JewishGen History of Jewish Communities in Ukraine: Annopol at jewua.org
Hannópil

Hannópil (en ucraniano: Ганнопіль) es una aldea ubicada en el raión de Slavuta, en el óblast de Jmelnitski en Ucrania. Su población en el censo del 2015 era de 804 habitantes. El código postal es el número 30030. El prefijo telefónico es el número 3842. La[población tiene una superficie de 4,58 kilómetros cuadrados. Historia La población era conocida desde 1602, con el nombre de Glínniki. En 1793, la aldea pasó a formar parte de la provincia de Volinia del Imperio ruso. Entre 1922 y 1991, la población formó parte de la República Socialista Soviética de Ucrania. Judaísmo en Hannópil Los judíos se asentaron en Hannópil en el siglo XVIII. En 1784, unos 215 judíos vivían en Hannópil, en 1931 la población judía ascendía a 1.280 habitantes. Desde la década de 1770, Hannópil ha tenido un papel importante en el movimiento del judaísmo jasídico. El rabino Dov Ber de Mezeritch y su hijo Avraham Ha-Malach (el Ángel), vivieron en Hannopil. El Ángel más tarde se convirtió en un Tzadik en la localidad de Fastov.​ El rabino Schneur Zalman de Liadí, fue el primer Rebe y el fundador de la dinastía jasídica Jabad-Lubavitch, Zalman estudió junto al Maguid de Mezeritch. Después del fallecimiento del Maguid de Mezeritch, su discípulo y seguidor Meshulam Zusha se asentó en Hannópil. Durante los años 1941 y 1942, la población judía de Hannopil fue exterminada. Las tumbas del Dov Ber y de su fiel discípulo Meshulam Zusha, situadas en el cementerio judío, fueron vandalizadas durante la Segunda Guerra Mundial. Ambas tumbas son un lugar de peregrinación para los judíos jasídicos. Referencias