NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Teatro dramático nacional de Járkov

El teatro dramático nacional de Járkov, también conocido como teatro dramático ucraniano académico Tarás Shevchenko de Járkov (en ucraniano: Харківський академічний український драматичний театр імені Тараса Шевченка), es un teatro nacional ubicado en el centro de Járkiv, Ucrania.​ Historia El teatro nacional fue fundado en 1934 a partir de los restos del suprimido teatro Berezil, fundado por Les Kurbas en 1922.​ En 1935, el teatro recibió el nombre de Tarás Shevchenko y el teatro recibió el estatus de "académico". Las obras representadas estaban orientadas hacia posiciones realistas socialistas, predominando el drama soviético ruso en el repertorio y la limitación del repertorio de Europa occidental a los clásicos del siglo XIX caracterizan la línea principal del teatro. El repertorio del teatro estuvo formado por directores formados en la escuela de Konstantín Stanislavski y, desde la década de 1990, por directores formados por Anatoli Vasíliev. A lo largo de los años, el conjunto del teatro incluyó a muchos artistas de renombre como Vadim Meller de escenógrafo, actores como Leonid Bíkov y Amvrosi Buchma (protagonista de la película Iván el Terrible), o Andri Zholdak y Andrzej Szczytko como directores del teatro.​​​ En 2004, el conjunto del teatro fue nombrado por los críticos del ITI-UNESCO como uno de los mejores conjuntos de Europa.​ Espectáculos De 2002 a 2005, Andri Zholdak fue director artístico del teatro, donde produjo cinco obras que, además de Ucrania, también se presentaron en festivales muy conocidos de países europeos, entre ellos Alemania, Francia, Finlandia, Países Bajos, Polonia, Austria, Rumanía y Rusia. En 2005, después de que las autoridades de Járkov prohibieran su puesta en escena de Romeo y Julieta. Un fragmento, Zholdak se vio obligado a abandonar el teatro.​ Durante las temporadas teatrales, el teatro cuenta con un museo permanente, en el que participan profesores y estudiantes de instituciones creativas de educación superior: expertos en teatro, historiadores locales, museólogos y periodistas. El museo organiza recorridos dedicados a la vida y obra de Les Kurbas y el período de su actividad en Járkov, así como a la historia de la creación del teatro en Járkov. Estructura El teatro dramático de Járkov tiene dos escenarios: el escenario principal (900 asientos) y el escenario pequeño "Berezil" (115 asientos).​El edificio del teatro dramático fue construido en 1841 según el proyecto del arquitecto Andréi Ton. En 1883 fue reconstruido por Boleslav Mijalovski, un arquitecto-ingeniero de Vilna. Galería Referencias Enlaces externos Офіційний сайт Сторінка на сайті Харківської облдержадміністрації Kharkiv Ukrainian Drama Theater
Théâtre dramatique national de Kharkiv

Le Théâtre dramatique national de Kharkiv (ukrainien : Харківський академічний український драматичний театр імені Тараса Шевченка) est un théâtre situé rue Soumska à Kharkiv, en Ukraine. Historique Il fut fondé en 1935 sur la suppression du Théâtre Berezil qui a été fondé par Les Kourbas en 1922, il est à l'une des extrémités de la place de la Poésie. Théâtre Il possède deux salles : une de 115 places et l'autre de 900, l'une portant le nom de Berezil, le bâtiment est au Registre national des monuments immeubles d'Ukraine. En 2004 il a été reconnu par l'Institut international du théâtre comme l'un des meilleurs en Europe. Personnalité liées Lioubov Hakkebouch y travaillait à partir de 1935. Directeurs De 2002 à 2005 : Andriy Zholdak. Notes et références Liens externes (uk) Site officiel Ressources relatives au spectacle : Carthalia European Theatre Architecture Portail de l’Ukraine Portail du théâtre
Teatro drammatico ucraino di Charkiv

Il Teatro drammatico ucraino di Charkiv, o Teatro drammatico ucraino accademico di Charkiv intitolato a Taras Ševčenko (in ucraino Харківський академічний український драматичний театр імені Тараса Шевченка?; in russo Харьковский государственный академический украинский драматический театр имени Т. Шевченко?), è il principale teatro di arte drammatica della città di Charkiv in Ucraina ed è dedicato al poeta, scrittore, umanista e pittore Taras Hryhorovyč Ševčenko. Storia Il teatro drammatico ucraino di Charkiv è un teatro nazionale fondato nel 1935 e ha sostituito il soppresso Teatro Berezil' che era stato fondato da Les Kurbas nel 1922. Il nuovo teatro si ispirò al realismo socialista privilegiando per il suo repertorio le opere sovietiche, come avveniva per il teatro drammatico ucraino di Kiev. Il primo direttore del teatro fu Marijan Krušelnyc'kyj, che rimase in carica fino al 1952. A partire dagli anni sessanta il livello dei suoi spettacoli è lentamente regredito. A partire dagli anni novanta è iniziata la sua ripresa grazie ai registi formati da Anatolij Vasil'ev. Dal 2002 al 2005 il direttore artistico è stato Andrij Žoldak e i suoi spettacoli sono stati presentati anche in Germania, Francia, Finlandia, Paesi Bassi, Polonia, Austria, Romania e Russia. Descrizione Il teatro ha due ordini di posti. La platea con 900 posti e i palchi laterali con 115 posti. Riconoscimenti Nel 2004 il cast corale è stato ritenuto dall'International Theatre Institute uno dei migliori complessi d'Europa. Note Bibliografia (PL) Lìdìâ Volodimirìvna Starodubceva, Teatr traumy, Warszawa, 2015, OCLC 1036324792. Voci correlate Taras Hryhorovyč Ševčenko Opera Nazionale dell'Ucraina Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file sul Teatro drammatico ucraino di Charkiv Collegamenti esterni (UK) Sito ufficiale, su theatre-shevchenko.com.ua.
Teatrul Dramatic Ucrainean din Harkov

Teatrul dramatic ucrainean din Harkov, cunoscut și sub numele de Teatrul Taras Șevcenko (ucraineană Харківський академічний український драматичний театр імені Тараса Шевченка) este un teatru național fondat în 1935 din rămășițele trupei Teatrului Berezil după ce acesta a fost desființat, inițial fondat de Les Kurbas în 1922. Teatrul Dramatic Ucrainean din Harkov are două săli: Sala Principală (900 de locuri) și Sala Mică „Berezil” (115 locuri). Repertoriul teatrului a fost compus de regizori formați la școala lui Konstantin Stanislavski, iar din anii 1990 de regizori formați de Anatoli Vasiliev. De-a lungul anilor, ansamblul teatrului a inclus mulți artiști renumiți, precum Vadym Meller (scenograf), Leonid Bykov (actor), Amvrosy Buchma (actor, starul filmului Ivan cel Groaznic ), Andriy Zholdak (regizor de teatru), Andrzej Szczytko (regizor de teatru). Din 2002 până în 2005, Andriy Zholdak a fost directorul artistic al teatrului, unde a produs cinci piese, care, în afară de reprezentațiile din Ucraina, au fost rerezentate în multe țări europene, inclusiv Germania, Franța, Finlanda, Olanda, Polonia, Austria, România și Rusia, la festivaluri renumite. În 2005, după ce autoritățile din Harkov i-au interzis punerea în scenă a piesei Romeo și Julieta. Un fragment, Zholdak a fost forțat să părăsească teatrul. În 2004, trupa teatrului a fost numit de criticii ITI - UNESCO drept una dintre cele mai bune trupe de teatru din Europa. În timpul războiului ruso-ucrainean, teatrul a fost nevoit să intre în clandestinitate. Note Vezi și Yefrosyniya Zarnytska
Харковско украјинско драмско позориште

Харковско украјинско драмско позориште (нем. Харківський академічний український драматичний театр імені Тараса Шевченка), познато и као Харковско академско украјинско драмско позориште „Тарас Шевченко”, је национално позориште основано 1935. године од позоришта Березил, које је основао Лес Курбас 1922. Харковско украјинско драмско позориште садржи две сцене: главну са деветсто места и малу „Березил” са сто петнаест места. Историјат Репертоар позоришта су формирали редитељи обучени у школи Константина Станиславског, а од 1990-их редитељи које је обучавао Анатолиј Васиљев. Током година, ансамбл позоришта укључивао је многе познате уметнике као што су Вадим Мелер (сценограф), Леонид Биков (глумац), Амвросиј Бухма (глумац филма Иван Грозни), Андриј Жолдак (позоришни редитељ) и Анджеј Шчитко (позоришни редитељ). Од 2002. до 2005. године Андриј Жолдак је био уметнички директор позоришта, где је продуцирао пет представа, које су, поред Украјине, представљене и у многим европским земљама, укључујући Немачку, Француску, Финску, Холандију, Пољску, Аустрију, Румунију и Русију, на познатим фестивалима. Године 2005, након што су власти Харкова забраниле извођење Ромеа и Јулије. Фрагмент, Жолдак је био приморан да напусти позориште. Критичари Међународног позоришног института Унеска су 2004. године прогласили ансамбл позоришта једним од најбољих ансамбала у Европи. Током руско-украјинског рата, позориште је било приморано да ради у илегали. Види још Позориште Березил Референце Спољашње везе Званични веб сајт Харковског украјинског драмског позоришта
Харківський завод імені Т. Г. Шевченка

Харківський приладобудівельний завод імені Т. Г. Шевченка — завод із виробництва військової електроніки та побутової електротехніки. Свого часу один із найбільших в СРСР, тепер належить до списку підприємств, що мають стратегічне значення для економіки та безпеки України. В часи СРСР був режимним підприємством державного значення (ВО «Моноліт»). Також завод був відомий як виробник магнітофонів та іншої музичної техніки високої якості та надійності. Харків (радіоточка) Романтика (радіоточка) Харків-63 (радіола) Романтика-М (маніторадіола, версія Харків 63) Романтика 105 Романтика 106 (маніторадіола) Романтика-112-Стерео Романтика-115-Стерео Романтика-201-2С Романтика РП-230-1 (радіоприймач УКВ-FM) РП-230-1М Романтика РП-230-2 (радіоприймач) Романтика 230-3 Романтика РМ-232С (автомагнітола) Романтика-001-Стерео (стаціонарний радіоприймач) Романтика М-306 Романтика МП-220С Романтика МП-224С Романтика МП-225С Романтика 6601 (касетний плеєр) Романтика 6618 (настільний радіоприймач) Романтика 6603С Romantika Sports (касетний плеєр) Галерея Див. також Харківський завод агрегатних верстатів Примітки
Харьковский ипподром

Харьковский беговой ипподром (укр. Харківський іподром) — старейший ипподром на территории Украины, основан в 1848 году. Харьковский ипподром сейчас находится в аренде ООО «Харьковский конный завод», до недавнего времени на ипподроме проводились бега, а также авторалли. Ипподром расположен на пл. Ипподрома, 2. Ближайшие станции метро — «Ярослава Мудрого», «Университет». История Был основан в 1848 году. Поначалу использовался лишь трижды в год во время проведения конной ярмарки на территории Конного рынка. Полноценное функционирование началось лишь спустя десятилетие, после переезда ипподрома на площадку в Сокольниках, на севере Харькова. В 1860-е годы стал центром конезаводства в городе, чему поспособствовала выставка лошадей Харьковской губернии, которая проводилась в 1860 году. В 1870-е годы, несмотря на открытие тотализаторов, общий интерес к скачкам в империи падает. В середине 1880-х скачки и бега вовсе прекращаются. Вновь скачки были возобновлены в 1896 г. В начале XX века ипподром набирает былую популярность. Строятся трибуны и необходимая инфраструктура. Харьковским архитектором З. Ю. Харманским в 1914 году был спроектирован комплекс трибун ипподрома для рысистых бегов в стиле модерн, сохранившийся до сегодняшних дней. Скаковой ипподром был закрыт в 1926 г., его территорию поглотил Харьковский авиазавод. Ипподром для рысистых бегов продолжил функционировать. В советские времена Харьковский ипподром входил в четверку лидеров Союза и принимал, наряду с Киевом и Одессой, республиканские соревнования по конному спорту, а количество ежегодно проходивших испытание на его базе лошадей достигало 500. 1990-е годы стали тяжелейшими годами в истории ипподрома, к 2000 году ипподром обанкротился, а в 2005 году получил нового хозяина — ООО «Харьковский конный завод». Ипподром сегодня С 2010 по 2012 годы на ипподроме проходили автогонки по зимнему треку. 12 февраля 2012 года из-за смертельной аварии во время одного из заездов — гонки остановили. На ипподроме можно брать уроки верховой езды — при нем работает конный клуб. Также в его конюшнях размещены лошади, служащие в харьковском кавалерийском взводе полиции. См. также Ипподром Примечания Карта ипподрома. Литература Н. Н. Пономаренко. «К 150-летию истории Харьковского ипподрома». А. Ю. Лейбфрейд, В. А. Реусов, А. А. Тиц. Харьков. Архитектура, памятники, новостройки. Харьков-Прапор, 1985.
M. F. Sumtsov Kharkiv Historical Museum

The M. F. Sumtsov Kharkiv Historical Museum (Ukrainian: Харківський історичний музей імені М. Ф. Сумцова, Kharkivskyi Istorychnyi Muzei Imeni M. F. Sumtsova) is a history museum located in Kharkiv, Ukraine. Its dedicated to history and culture of Ukraine and ethnicities living here. History The museum was established in 1920 by Mykola Sumtsov as the Museum of the Sloboda Ukraine (Музей Слобідської України). It got the best collections from Kharkiv University Museum and the city Art and Industry Museum. The collection of Kharkiv University Museum started to accumulate in 1804. Its objects were used for students teaching. This collection was one of the first museum collections in Ukraine. The city Art and Industry Museum was founded in 1886. Its ethnographic collection was one of the largest and best among all city museums in Russian Empire. In 1902 the nationwide Archaeological Congress was held in Kharkiv. A huge previous search work was conducted. There were collected a large number of valuable objects of history, ethnography, art that revealed history and culture of inhabitants of the region. For participants of the Congress the exhibitions were created to demonstrate these objects. Later most of the objects became a part of the collection of M.F. Sumtsov Kharkiv Historical Museum. The World War II was a heavy blow to the museum's collections. At this time a significant part of the collection has been lost. On June 18, 2015, the museum was named after its founder and first director — Mykola Sumtsov. Today the M. F. Sumtsov Kharkiv Historical Museum retains the significance of the research, scientific-methodical and cultural-educational center of Kharkiv Oblast. Exhibitions Archeology of the Kharkiv region Kharkiv region during middle ages and cossack era Ethnic traditions of the Kharkiv region Cossack era in ukrainian history Kharkiv during 19th century Kharkivites on the fronts of World War I (1914–1918) Kharkiv region in the Revolution of 1917 and interwar period (1917–1940) World War ІІ Kharkiv in Soviet time, 1943–1991 Antiterrorist operation and Kharkiv region Gallery Kurgan steles in M. F. Sumtsov Kharkiv Historical Museum Paintings by Ilya Yefimovich Repin in the M. F. Sumtsov Kharkiv Historical Museum See also Mykola Sumtsov Ivan Mazepa's Hetman's Banner References External links Official site of the M.F.Sumtsov Kharkiv Historical Museum M. F. Sumtsov Kharkiv Historical Museum on Facebook
Musée d'histoire de Kharkiv

Le musée d'histoire de Kharkiv (en ukrainien : Харківський історичний музей імені М. Ф. Сумцова), fondé en 1920 est un musée d'Ukraine, situé à Kharkiv. Il est consacré à la culture et à l'histoire ukrainiennes. Histoire Le musée est fondé le 21 janvier 1920 à l'initiative de Mykola Sumtsov (en). À l'époque, il s'appelait le Musée de l'Ukraine slobodienne (en russe : Музей Слободской Украины). En 1922, l'installation est baptisée du nom de Grigori Skovoroda. Au début des années 1930, des changements sont opérés, le musée est transformé en musée historique et le personnel en place est remplacé. Une partie importante de la collection est donnée à la galerie d'art ukrainienne. Au début des années 1940, le musée de Kharkiv est l'un des plus grands de la République socialiste soviétique d'Ukraine, à cette époque, il compte plus de 100 000 objets. Durant la Grande Guerre patriotique, le bâtiment est endommagé et la collection est presque entièrement détruite. Après la guerre, le bâtiment est rénové et l'exposition est complétée par de nouvelles collections. Dans les années 1990, le musée est déplacé dans un bâtiment construit en 1908. Le 18 juin 2015, il est renommé en l'honneur de son fondateur, Mykola Sumtsov. Le 16 janvier 2020, à l'occasion du 100e anniversaire du musée, la Banque nationale d'Ukraine émet des pièces commémoratives avec une image du bâtiment du musée. Collections Références (pl) Cet article est partiellement ou en totalité issu de l’article de Wikipédia en polonais intitulé « Charkowskie Muzeum Historyczne » (voir la liste des auteurs). Voir aussi Articles connexes Liste de musées en Ukraine Mykola Sumtsov (en) Liens externes (uk) Site officiel Ressource relative à la recherche : Horizon 2020 Portail des musées Portail de l’archéologie Portail de l’Ukraine
Museo storico Mykola Fedorovyč Sumcov di Charkiv

Il museo storico "Mykola Fedorovyč Sumcov" di Charkiv (in ucraino Харківський історичний музей імені М. Ф. Сумцова?, Charkivc'kyj istorycnyj muzej imeni M. F. Sumcova) è un museo storico situato a Charkiv, in Ucraina, incentrato sulla storia, sulla cultura e sulle etnie del paese. Storia Il museo venne fondato nel 1920 dall'etnologo e storico Mykola Fedorovyč Sumcov, il quale riuscì a ingraziarsi le collezioni dei principali musei cittadini, come il museo dell'Università di Charkiv, il Museo dell'arte e dell'industria, il Museo della Società storica e filologica e il museo ecclesiastico presso il Concistoro Spirituale, nonché alcune opere lasciate in eredità al museo dal pittore Serhij Ivanovyč Vasyl'kivs'kyj che era deceduto nel 1917. La collezione proveniente dal Museo dell'Università di Charkiv fu una delle prime collezioni museali dell'Ucraina e venne intrapresa a partire dal 1804. I suoi oggetti erano adibiti all'insegnamento. Il Museo dell'arte e dell'industria della città venne invece fondato nel 1886. La sua collezione etnografica era una delle più grandi e tra le migliori di tutti i musei cittadini dell'Impero russo. In occasione del Congresso archeologico nazionale del 1902 vennero raccolti un gran numero di reperti storici, artistici ed etnografici che testimoniavano la storia e la cultura degli abitanti della regione. Successivamente questi oggetti divennero parte della collezione del museo storico di Charkiv diretto da Mykola Fedorovyč Sumcov. Durante la seconda guerra mondiale una parte significativa della collezione andò perduta. Il 18 giugno 2015 il museo ha adottato il nome del suo fondatore e primo direttore. Descrizione Il museo possiede più di 250.000 reperti che documentano la storia della regione dagli albori fino all'età contemporanea. Vi si trovano collezioni archeologiche, etnografiche, numismatiche, d'arte, nonché raccolte di premi, bandiere, cartoline, fotografie, armi e documenti. Dal 1994 si tengono seminari su Mykola Fedorovyč Sumcov, nonché conferenze sulla museologia, sull'archeologia e sulla regione della Sloboda Ucraina. Mostre Archeologia della regione di Charkiv Regione di Charkivdurante il medioevo e l'era cosacca Tradizioni etniche della regione di Charkiv Era cosacca nella storia ucraina Charkiv durante il XIX secolo I soldati di Charkiv al fronte durante la prima guerra mondiale Regione di Charkiv nella rivoluzione del 1917 e nel periodo interbellico (1917-1940) Seconda guerra mondiale Charkiv in epoca sovietica (1943-1991) Operazione antiterrorismo nella regione di Charkiv Note Bibliografia (UK) V. A. Smolij, Ent︠s︡yklopedii︠a︡ istoriï Ukraïny, Instytut istoriï Ukraïny, 2003-2019, ISBN 966-00-0632-2, OCLC 56112443. Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Museo storico "Mykola Fedorovyč Sumcov" di Charkiv Collegamenti esterni (UK) Sito ufficiale, su museum.kh.ua. Харківський історичний музей імені М.Ф.Сумцова (canale), su YouTube.
Charkowskie Muzeum Historyczne

Charkowskie Muzeum Historyczne imienia Mykoły Fedorowycza Sumcowa (ukr. Харківський історичний музей імені М. Ф. Сумцова, ros. Ха́рьковский истори́ческий музе́й имени Н. Ф. Сумцова) – muzeum znajdujące się w Charkowie na Ukrainie. Poświęcone jest ukraińskiej kulturze i historii. W pobliżu znajdują się dwie stacje charkowskiego metra: Istorycznyj Muzej i Majdan Konstytucji. Nazwa pierwszej z nich nawiązuje do muzeum. Historia Muzeum zostało założone 21 stycznia 1920 roku z inicjatywy Mykoły Sumcowa. Ówcześnie nosiło nazwę Muzeum Ukrainy Słobodzkiej (ros. Музей Слободской Украины). W 1922 roku placówka została nazwana imieniem Hryhorija Skoworoda. Na początku lat trzydziestych XX wieku przeprowadzono zmiany, muzeum zostało przekształcone w historyczne, a dotychczasowi pracownicy zostali wymienieni. Znaczna część zbiorów została przekazana Ukraińskiej Galerii Sztuki. Na początku lat czterdziestych charkowskie muzeum było jednym z największych w Ukraińskiej SRR. Posiadało ono wówczas powyżej 100 tysięcy obiektów. Podczas wielkiej wojny ojczyźnianej gmach został uszkodzony, a kolekcja została niemalże całkowicie zniszczona. Po wojnie odnowiono budynek i uzupełniono wystawę nowymi zbiorami. W latach 90 muzeum zostało przeniesione do gmachu powstałego w 1908 roku. 18 czerwca 2015 roku została zmieniona nazwa na cześć Mykoły Sumcowa. 16 stycznia 2020 roku z okazji 100 rocznicy utworzenia muzeum Narodowy Bank Ukrainy wyemitował monety okolicznościowe z wizerunkiem gmachu muzeum. Wystawy Archeologia regionu charkowskiego Region charkowski podczas średniowiecza oraz panowania Kozaków Tradycje grup etnicznych regionu charkowskiego Kozacy w historii Ukrainy Charków w XIX wieku Charkowianie podczas I wojny światowej Region charkowski podczas Rewolucji Październikowej i latach 1917–1940 II wojna światowa Charków w ZSRR (1943–1991) Operacja antyterrorystyczna Linki zewnętrzne Oficjalna strona muzeum Przypisy