Підліски (Луцький район)

Підлі́ски — село в Україні, у Луцькому районі Волинської області. Входить до складу Копачівської сільської громади. Вважається одним з найменших сіл в Україні за кількістю жителів та одним з наймальовничіших у колишньому Рожищенському районі. Населення станом на 1 січня 2024 року становить 16 осіб. Назва За версією дослідниці Валентини Кихтюк, префікс під- у назві означає просторове відношення наближення, синонімічне прийменнику біля. Таким чином, назва «Підліски» буквально означає поселення «біля лісу». Географія Село розташоване на лівому березі річки Стир. Вважається одним з наймальовничіших сіл колишнього Рожищенського району. Дорога, що сполучає Підліски з Олександрівкою, станом на 1958 рік перебувала у занедбаному стані. У 1975 році в селі було осушено майже 30 га землі в ході меліоративних робіт. Історія У складі Другої Речі Посполитої (1920—1939) У міжвоєнний період село Підліски належало до ґміни Рожище Луцького повіту Волинського воєводства. Адміністративно належало до Рокинь, солтисом (сільським старостою) був Андрій Пел. Підліски були окремою громадою (сільською громадою). Римо-католицька громада належала до парафії в Рожищах. З 1937 року село входило до території, яку охоплювала молочна кооперація з центром у Копачівці. Друга світова війна (1939—1945) Період німецької окупації (1941—1944) Під час німецької окупації в селі діяла сільська управа, старостою якої був Чуйко Панас Гордійович, а секретарем — Люшко Микола. У 1943 році, в ході польсько-українського конфлікту, поляками з копачівської пляцувки було вбито мешканця села Андріюка Василя Івановича. За зв'язки з ОУН був заарештований колишній староста Панас Чуйко, подальша його доля невідома. Бої за визволення села (1944) У лютому-березні 1944 року в районі села точилися запеклі бої між Червоною армією та військами Вермахту. Село мало стратегічне значення як плацдарм на лівому березі річки Стир для наступу на Рожище. 22 лютого позиції 181-ї стрілецької дивізії в районі Підлісок атакувала німецька піхота за підтримки бронемашин. 27 лютого 1-ша рота 1-го батальйону 271-го стрілецького полку зайняла південну частину села. 28 лютого сили 2-го батальйону 292-го стрілецького полку зайняли західну околицю Підлісок. Проте внаслідок німецького контрнаступу силами 8-ї танкової дивізії радянські війська були відтіснені. Вночі на 1 березня 2-й батальйон знову був атакований і відійшов на правий берег Стиру, але до вечора того ж дня повернув позиції в селі. Німецькі частини 28-го мотополку закріпилися в лісі за 700 м на захід від села, звідки вели постійний мінометний та артилерійський вогонь зі сторони Олександрівки та Копачівки. До 9 березня на цій ділянці фронту встановилося відносне затишшя, яке супроводжувалося артилерійськими перестрілками. 9 березня 3-й батальйон 292-го стрілецького полку перейшов у наступ з метою вибити німецькі підрозділи з лісу біля села. Після цього бої знову набули позиційного характеру до 20 березня, коли радянські війська розпочали новий наступ у напрямку Копачівки. Радянський період (1945—1991) Після війни село увійшло до складу відновленої Копачівської сільської ради. Урочище «Підліски» вздовж річки Стир стало третім земельним масивом новоствореного колгоспу «Перше травня» і використовувалося для сіножаті. У 1958 році дорога, що сполучала Підліски з Олександрівкою, перебувала у занедбаному стані. Село було електрифіковано до 1969 року. У 1975 році в селі було осушено майже 30 га землі в ході меліоративних робіт. У незалежній Україні З 24 серпня 1991 року село входить до складу незалежної України. 29 жовтня 2017 року Підліски увійшли до новоутвореної Копачівської сільської об'єднаної територіальної громади. Внаслідок адміністративно-територіальної реформи 2020 року село увійшло до складу Луцького району. Населення Динаміка чисельності населення: 1989 — 30 осіб (16 чоловіків і 14 жінок). 2001 — 16 осіб. 2024 — 16 осіб. Згідно з переписом УРСР 1989 року чисельність наявного населення села становила 30 осіб, з яких 16 чоловіків та 14 жінок. За переписом населення України 2001 року в селі мешкало 16 осіб. 100 % населення вказало своєю рідною мовою українську мову. Примітки Джерела Янішевський С. Сторінками історії Копачівської громади. Копачівка, Башова, Олександрівка, Тростянка. — Київ, 2022. — С. 296. — ISBN 978-617-95099-9-5. Посилання Погода в селі Підліски [1] [Архівовано 19 грудня 2011 у Wayback Machine.]