NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Aéroport de Marioupol

L'aéroport de Marioupol (ukrainien : Міжнародний аеропорт Маріуполь), situé près de la ville de Marioupol, dans l'oblast de Donetsk, en Ukraine. Histoire Aussi connu comme Jdanov Airport Жданов Аеропорт, il est sans trafic depuis 2009 et fermé depuis 2014. Il était en projet depuis 1930 et son premier vol en 1931. Il ne fut actif qu'à partir de la Seconde Guerre mondiale. En 1967, il avait un trafic de 120 000 passagers par an. Le 26 mai 2004, il reçut sa certification internationale pour des vols de fret et internationaux. Situation Note Voir aussi Articles connexes Liens externes Site officiel Portail de l’architecture et de l’urbanisme Portail de l’aéronautique Portail de l’Ukraine
Port lotniczy Mariupol

Port lotniczy Mariupol (ukr. Міжнародний аеропорт Маріуполь, ang.: Mariupol International Airport, kod IATA: MPW, kod ICAO: UKCM) – międzynarodowe lotnisko w Mariupolu, na Ukrainie. Linie lotnicze i połączenia Lotnisko zostało zamknięte w czerwcu 2014r., kiedy w Mariupolu toczyły się zacięte walki pomiędzy armią ukraińską a prorosyjskimi separatystami. Bibliografia Great Circle Mapper
Aeroportul Internațional Mariupol

Aeroportul Internațional Mariupol (IATA: MPW, ICAO: UKCM) este un aeroport din Mariupol, Mariupol urban hromada⁠(d), Raionul Mariupol, Donețk, Donețk, Ucraina ce deservește zona Mariupol. A fost numit după zona deservită. Situat la o altitudine de 76 m, aeroportul dispune de o singură pistă. Este operat de Illich Steel & Iron Works⁠(d). Infrastructură Piste Terminale Note Vezi și
Мариуполь (аэропорт)

Междунаро́дный аэропо́рт Мариу́поль (укр. Міжнародний аеропорт Маріуполь) — международный аэропорт города Мариуполь. После масштабной реконструкции 2003 года пропускная способность аэропорта составляла 200 пассажиров в час. Аэропорт расположен в 5 км к западу от города. Закрыт с 2014 года из-за войны в Донбассе. История В 1967 году началось строительство аэропорта. До 1993 года аэропорт «Мариуполь» находился в составе Донецкого объединённого авиаотряда. С 1 ноября 2001 года аэропорт находился в долгосрочной аренде Мариупольского металлургического комбината (ММК). В период с 2003 по 2005 год ММК провёл масштабную реконструкцию аэропорта. Генеральным подрядчиком выступила мариупольская строительная компания ООО «Степ». В 2004 году были приобретены два новых самолёта Ан-140-100. Аэропорт получил статус международного. В 2004 году было перевезено 11 тыс. пассажиров, в 2006 году — 18 тыс., а в 2007 году — более 20 тыс. После смены собственника ММК в 2010 году руководство предприятия досрочно расторгло договор аренды. В декабре 2011 года аэропорт перешёл в собственность города, а в январе 2012 года новым арендатором аэропорта стал Азовобщемаш. 19 июня 2014 года аэропорт был закрыт из-за войны в Донбассе. Полёты прекратились, аэропорт превратился в военный штаб. В апреле 2016 года военные освободили здание аэропорта, но в целях безопасности полеты в Мариуполь не возобновлялись. В 2021 году стало известно, что новый Мариупольский региональный аэропорт будет построен на стыке двух областей — Донецкой и Запорожской. В ходе боёв за Мариуполь в 2022 году здания аэропорта получили повреждения. См. также Список аэропортов Украины Примечания Ссылки Сайт аэропорта
Аеродром Маријупољ

Међународни аеродром Маријупољ (укр. Міжнародний аеропорт Маріуполь, рус. Международный аэропорт Мариуполь; IATA: MPW, ICAO: UKCM), претходно познат као Аеродром Жданов, међународни је аеродром у Маријупољу, у украјинској Доњецкој области. Редовних летова нема од 2009. године, а аеродром је затворен од 19. јуна 2014. године због рата у Донбасу. Од марта 2022. године, аеродром се налази под контролом снага Доњецке Народне Републике (ДНР). Терминал Терминал укључује два салона за одлазак и долазак заједно са простором за преузимање пртљага који служи и домаћим и међународним летовима. Аеродром има ВИП салон за путнике који путују пословном или првом класом. Терминал је такође опремљен тезгама са сувенирима и храном, кафићем, рестораном и бежичним интернетом. Референце
Маріуполь (аеропорт)

Міжнародний аеропорт «Маріуполь» (IATA: MPW, ICAO: UKCM) — аеропорт міста Маріуполь, Україна. Після реконструкції став швидко розвиватися. З 2001 року — власність ВАТ «Маріупольський комбінат імені Ілліча». Після приєднання Комбінату Ілліча у 2011 р. до групи Метінвест договір про оренду був розірваний. Аеропорт перейшов у комунальну власність міста. У січні 2012 року аеропорт орендує «Азовмаш». В 2022 був зруйнований у ході російського вторгнення. Загальна інформація Аеропорт розташований за 5 км на захід від центру міста (автошлях E58). Висота над рівнем моря 76 метрів; працює з 5 до 17 години, має 1 вантажний термінал. Генеральний директор: Олександр Вистоський. Особливу цікавість становить мозаїка, що проходить по всьому вестибюлю внутрішньої частини вокзалу. Під час реконструкції приміщення аеровокзалу збереження мозаїки дістало значні труднощі для реконструкторів. Історія Закриття аеропорту з 2014 року Під час російсько-української війни 2014 року, аеропорт був закритий з 19 червня 2014 року. Польоти в аеропорт Маріуполь припинилися з початком бойових дій на Донбасі, а сам аеропорт перетворився на військовий штаб. У квітні 2016 року військові звільнили будівлю аеропорту, а вже в травні його планувалося відкрити для пасажирів. Але в цілях безпеки польоти до Маріуполя не поновлювалися. Авіакомпанії та призначення Ілліч-Авіа (Внуково), (Київ-Жуляни, Сімферополь), Афіни, Салоніки Галерея Див. також Пасажиропотік аеропортів України Примітки Джерело Параметри Аеродромів України (20.01.2017)
Nationales Akademisches Schauspieltheater „Iwan Franko“

Das Nationale Akademische Schauspieltheater „Iwan Franko“ (ukrainisch Національний академічний драматичний театр імені Івана Франка/Nazionalnyj akademitschnyj dramatytschnyj teatr imeni Iwana Franka) ist das bedeutendste Schauspielhaus in der ukrainischen Hauptstadt Kiew. Lage Das Nationale Akademische Schauspieltheater „Iwan Franko“ liegt im Rajon Petschersk am Iwan-Franko-Platz Nr. 3 im Zentrum Kiews. Geschichte Das zwischen 1896 und 1898 nach Plänen der Architekten Georg Schleifer und Eduard Bradtman im neogriechischen Stil erbaute ursprünglich zweigeschossige Theatergebäude wurde während des Zweiten Weltkriegs stark in Mitleidenschaft gezogen und 1946 restauriert. Der Theatersaal wurde im Stil des Barock und Rokoko vom Architekten Władysław Horodecki entworfen. 1940 erhielt das Theater den Ehrentitel Akademisches Theater. Von 1959 bis 1960 wurde es auf drei Stockwerke aufgestockt. Die Eröffnung des Theaters fand am 28. Januar 1920 statt. Seit 1926 ist das Theater nach dem ukrainischen Schriftsteller und Literaturkritiker Iwan Franko benannt. Am 11. Oktober 1994 wurde dem Theater per Dekret des Präsidenten der Ukraine der Status eines Nationaltheaters verliehen. Repertoire und künstlerische Leitung Das Repertoire des Nationalen Akademischen Schauspieltheaters „Iwan Franko“ umfasst derzeit etwa 40 Aufführungen. Zu den letzten Inszenierungen gehören: Die Familie Kaidash von Iwan Nechoya-Levytsky, Am Sonntagmorgen wurde der Trank gegraben, Erde von Olha Kobilyanska, Kreuzwege von Iwan Franko, Der Idiot von Fjodor Dostojewski, Coriolanus, Der Widerspenstigen Zähmung und Richard III. von William Shakespeare, Frederick oder der Boulevard der Verbrechen von Éric-Emmanuel Schmitt, Der griechische Zorba von Nikos Kazantzakis, Beaumarchais' Le mariage de Figaro, Der Geizige von Molière, Die Möwe von Anton Tschechow, Das Unvergleichliche von Peter Quilter und Kean IV von Gregory Horin. Das kreative Team des Theaters umfasst auch eine Ballettkompanie, einen Chor und ein Orchester. Künstlerische Leiter des Theaters 1920–1966 – Hnat Jura 1934–1945 – Kostjantyn Koschewskyj 1970–1978 – Serhij Smeyan 1978–2001 – Serhij Dantschenko 2001–2012 – Bohdan Stupka 2012–2017 – Stanislaw Moissejew 2017–2024 – Mychajlo Sacharewytsch Seit 2024 – Jewhen Nyschtschuk Regisseure Zu den Regisseuren, die Inszenierungen am Nationalen Akademischen Schauspieltheater „Iwan Franko“ auf die Bühne gebracht haben, gehören: Hnat Jura, Borys Balaban, Walery Wassyljew, Maryan Kruschelnyzkyj, Charlotte Warschawer, Wolodymyr Ohoblin, Serhij Dantschenko, Andrij Scholdak, Jurij Odynokyj, Dmytro Tscherepjuk, Dmytro Bohomassow, Petro Iltschenko, Stanislaw Moissejew, Diana Stein, Taras Schyrko, Dawid Petrosjan, Oleg Liptsin, Walentyn Kosmenko-Delinde, Roman Markholija, Avtandil Varsemashvili, Kateryna Stepankowa. Weblinks Einzelnachweise
Théâtre national Ivan Franko

Le Théâtre national Ivan Franko est un théâtre national dramatique ukrainien situé à Kiev. Histoire Le théâtre est créé en 1920 à Vinnytsia sous le nom Théâtre Vinnytsia de Franko. Il déménage à Kiev en 1926. Le bâtiment est construit en 1898 par Edouard Bradtman et G. Shleifer pour le Théâtre Solovtsov. Personnalités Bohdan Stoupka, directeur artistique (2001-2012) Tamara Iatsenko, actrice de 1979 à 2022. Articles connexes Théâtre Lessia Oukraïnka. Liens externes (ru) Site officiel Portail de l’Ukraine Portail du théâtre
Teatro Nazionale Ivan Franko

Il Teatro Nazionale Ivan Franko, o Teatro Nazionale di Dramma Accademico Ivan Franko (in ucraino Національний академічний драматичний театр імені Івана Франка?, Nacional'nyj akademičnyj dramatyčnyj teatr imeni Ivana Franka), è il principale teatro di prosa della città di Kiev, in Ucraina e dal 1994 è stato dichiarato teatro nazionale. Storia Il teatro venne edificato tra il 1896 e il 1898 su progetto degli architetti Georg Schleifer e Eduard Bradtman. L'inaugurazione avvenne il 28 gennaio 1920 e il nome di Teatro Nazionale Ivan Franko, dedicato allo scrittore e critico letterario ucraino Ivan Franko, venne utilizzato a partire dal 1926. Nel 1940 ricevette il titolo onorifico di Teatro Accademico. In origine venne costruito su due piani ma l'edificio fu danneggiato pesantemente durante la seconda guerra mondiale quindi fu necessario un importante lavoro di ricostruzione e restauro nel 1946. La grande sala fu progettata in stile barocco e rococò dall'architetto Vladislav Vladislavovič Gorodeckij e tra il 1959 e il 1960 fu innalzato di un piano. Descrizione Esterni La facciata è in stile neoclassico e si presenta col corpo centrale leggermente avanzato suddiviso in tre piani e sormontato dal grande frontone triangolare e dai tua corpi laterali simmetrici. Interni La sala a ferro di cavallo ha la grande platea racchiusa da tre ordini di palchi più il loggione. Davanti al palcoscenico c'è la fossa per l'orchestra. Repertorio Annualmente il repertorio del teatro Franko comprende circa 40 spettacoli e oltre alla compagnia di arte drammatica comprende una compagnia di balletto, un coro e un'orchestra. Nel complesso la sua compagnia teatrale è considerata tra le migliori in Ucraina. Riconoscimenti L'immagine del teatro è riportata in un francobollo emesso nel 2020. Note Bibliografia (DE) Günther Schäfer, Kiev Rundgänge durch die Metropole am Dnepr, Berlin, Trescher, 2011, ISBN 9783897941816, OCLC 724790202. Voci correlate Ivan Franko Opera Nazionale dell'Ucraina Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file sul Teatro Nazionale Ivan Franko Collegamenti esterni Sito ufficiale, su ft.org.ua.
Narodowy Akademicki Teatr Dramatyczny im. Iwana Franki w Kijowie

Narodowy Akademicki Teatr Dramatyczny im. Iwana Franki w Kijowie, ukr. Національний академічний драматичний театр імені Івана Франка – ukraińskojęzyczny teatr kijowski założony w Winnicy w 1920. Patronem teatru jest pisarz Iwan Franko. Linki zewnętrzne Strona teatru
Teatro Nacional de Drama Ivan Franko

Placa O Teatro Académico Nacional de Drama "Ivan Franko", como seu nome oficial traduzido literalmente, está localizado em Pechersk Raion, na Praça Ivan Franko n.º 3, no centro de Kiev. História Em 1940, o teatro recebeu o título honorário de Teatro Académico. De 1959 a 1960 foi aumentado para três andares. A inauguração do teatro ocorreu no dia 28 de janeiro de 1920. O teatro leva o nome do escritor e crítico literário ucraniano Ivan Franko desde 1926. Referências
Teatrul Național Ivan Franko din Kiev

Teatrul Academic Național Ivan Franko este un teatru ucrainean din Kiev. Clădirea teatrului a fost construită în anul 1898 de către Eduard Bradtman și G. Șleifer pentru trupa de actori a lui Nikolai Solovțov (mai cunoscută ca Teatrul Solovțov). Teatrul a fost înființat în 1920 la Vinița sub numele de Teatrul Franko din Vinița, dar în 1926 s-a mutat de la Harkov la Kiev. În timpul celui de-al Doilea Război Mondial (1941-1944) a fost evacuat la Semipalatinsk (Semei) și Tașkent. Cu excepția acelei perioade, teatrul a fost adăpostit din 1926 de clădirea fostului teatru Solovțov. Trupa inițială a teatrului Solovțov a fost desființată, în timp ce unii dintre membrii săi au fondat Teatrul de Dramă Rus și s-a mutat în clădirea teatrului Bourgogne. Teatrul este situat într-o zonă verde din apropierea străzii Bankova, în apropierea clădirii administrației prezidențiale a Ucrainei. Legături externe Materiale media legate de Teatrul Național Ivan Franko din Kiev la Wikimedia Commons Site-ul oficial
Krotoschyn

Krotoschyn (ukrainisch Кротошин; russisch Кротошин Krotoschin, polnisch Krotoszyn) ist ein Dorf in der westukrainischen Oblast Lwiw mit etwa 1000 Einwohnern. Es war bis 2016 die einzige Ortschaft der gleichnamigen Landratsgemeinde, am 18. Dezember 2016 wurde das Dorf ein Teil der neu gegründeten Landgemeinde Dawydiw (Давидівська сільська громада Dawydiwska silska hromada). Am 12. Juni 2020 wurde das Dorf, welches bis daher im Rajon Pustomyty lag, ein Teil des neu gegründeten Rajons Lwiw. Geschichte Der Ort wurde im Jahre 1377 als villas Krohoszin erstmals urkundlich erwähnt, und dann später als Krothoszin (1378), Grothoschino (1399), Krothoszyno (1420), Crotoshin (1469), Krotoszyn (1515) und so weiter. Der Name ist abgeleitet vom Vornamen des mutmaßlichen Urbesitzers Krotosz. Im oben erwähnten Jahr 1377 wurde er von Wladislaus II. von Oppeln, dem Statthalter in der „Rus“, mit Saschkiw (Zaskovicz), Kostejiw (Kosczieiow) und 4 Höfen in Merwytschi (Mervicz) den Dominikanern in Lemberg zugeteilt. Im Jahre 1397 wurde er ins Deutsche Recht übertragen. Das Dorf gehörte zunächst zur Adelsrepublik Polen-Litauen, Woiwodschaft Ruthenien, Lemberger Land. Im Jahre 1399 wurde von den Dominikanern mit Erlaubnis des Erzbischofs Jakub Strzemię (Jakub Strepa) eine römisch-katholische Kapelle erbaut. Bei der Ersten Teilung Polens kam das Dorf 1772 zum neuen Königreich Galizien und Lodomerien des habsburgischen Kaiserreichs (ab 1804). Im Jahre 1900 hatte die Gemeinde Krotoszyn 180 Häuser mit 864 Einwohnern, davon alle polnischsprachige, 842 römisch-katholische, 1 griechisch-katholische, 13 Juden, 8 anderen Glaubens. Nach dem Ende des Polnisch-Ukrainischen Kriegs 1919 kam das Dorf zu Polen. Im Jahre 1921 hatte sie 200 Häuser mit 1110 Einwohnern, davon alle Polen, 1093 römisch-katholische, 3 griechisch-katholische, 14 Juden (Religion). Im Zweiten Weltkrieg gehörte es zuerst zur Sowjetunion und ab 1941 zum Generalgouvernement, ab 1945 wieder zur Sowjetunion, heute zur Ukraine. Die Polen wurden im Zuge der Zwangsumsiedlung von Polen aus den ehemaligen polnischen Ostgebieten 1944–1946 nach Polen vertrieben, nach Świdwin, Umgebung von Breslau und Namysłów (Kamienna, Wilków und Bukowa Śląska). Sehenswürdigkeiten Ehemalige römisch-katholische Kirche, 1855 geweiht, heute orthodox; Weblinks Krotoszyn. In: Filip Sulimierski, Władysław Walewski (Hrsg.): Słownik geograficzny Królestwa Polskiego i innych krajów słowiańskich. Band 4: Kęs–Kutno. Walewskiego, Warschau 1883, S. 711 (polnisch, edu.pl). Einzelnachweise
Krotoszyn (Ukraina)

Krotoszyn (ukr. Кротошин) – wieś na Ukrainie, w obwodzie lwowskim, w rejonie lwowskim, w hromadzie Dawidów, na południowy wschód od Lwowa. W 2018 roku liczyła 1220 mieszkańców. Historia Według miejscowej tradycji wieś została założona w 1369, wraz z sąsiednim Wołkowem, jako osada kolonistów z Wielkopolski. Pierwsza udokumentowana wzmianka pochodzi z 1377 – jest to informacja o tym, że książę Władysław Opolczyk darowuje Krotoszyn, Zaszków, Kościejów i cztery dworzyszcza we wsi Mierzwica klasztorowi dominikanów we Lwowie. Krotoszyn pozostawał własnością zakonu aż do XX wieku. W 1397 roku wieś została lokowana na prawie magdeburskim przez króla Władysława Jagiełłę. W 1399, za zgodą arcybiskupa Jakuba Strepy, dominikanie założyli we wsi kaplicę, która działała następnie na prawach świątyni parafialnej. Kościół murowany, konsekrowany w 1855 roku stał się siedzibą parafii pod wezwaniem Wszystkich Świętych, należącej do dekanatu szczerzeckiego w archidiecezji lwowskiej. We wsi od 1857 roku istniała szkoła trywialna. Wcześniej szkoła parafialna. W II Rzeczypospolitej wieś w powiecie lwowskim województwa lwowskiego. Według spisu z 1921 roku, wieś liczyła 1110 mieszkańców, w zdecydowanej większości wyznania rzymskokatolickiego i w całości narodowości polskiej. Główne zajęcia mieszkańców to: uprawa roli oraz drobna działalność rzemieślnicza: kołodziejstwo, kowalstwo, krawiectwo, murarstwo, usługi szewskie oraz handel. W 1944 nacjonaliści ukraińscy z OUN-UPA zamordowali tutaj 11 Polaków. W wyniku II wojny światowej Polscy mieszkańcy wsi zostali w latach 1945–1946 wysiedleni na ziemie zachodnie i północne w nowe granice Polski. Główne miejsce osiedlenia: Świdwin, okolice Wrocławia oraz Namysłów i wsie powiatu namysłowskiego: Kamienna, Wilków i Bukowa Śląska. Przypisy Bibliografia Ks. Józafat Gieszczyński: Parafia rzymsko-katolicka Wołków. Lwów, [Towarzystwo Szkoły Ludowej] 1937. Krotoszyn, [w:] Słownik geograficzny Królestwa Polskiego, t. IV: Kęs – Kutno, Warszawa 1883, s. 711 . Stanisław Czyżowicz, Mariusz Czarnecki: Krotoszyn koło Lwowa. Namislavia, Namysłów 2014. ISBN 978-83-60537-76-3. Stanisław Czyżowicz, Mariusz Czarnecki: Krotoszyn koło Lwowa. Wyd. 2. Namislavia, Namysłów 2014. ISBN 978-83-60537-79-4. Linki zewnętrzne Mapa
Krotoșîn, Pustomîtî

Krotoșîn (în ucraineană Кротошин) este o comună în raionul Pustomîtî, regiunea Liov, Ucraina, formată numai din satul de reședință. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației comunei Krotoșîn era vorbitoare de ucraineană (99,81%), existând în minoritate și vorbitori de alte limbi. Note
Кротошин (Львовская область)

Кротошин (укр. Кротошин) — село в Давыдовской сельской общине Львовского района Львовской области Украины. Население по переписи 2001 года составляло 1029 человек. Занимает площадь 1,49 км². Почтовый индекс — 81136. Телефонный код — 3230. Ссылки Кротошин на сайте Верховной рады Украины
Днепровский планетарий

Planetarium Noosphere — центр космического образования и культуры в городе Днепр, основанный в 1968 году. Находится по адресу Крутогорный спуск, 10. Здание было специально спроектировано для размещения в нём планетария. Зал рассчитан на 70 зрителей. С ноября 2018 года находился на капитальном ремонте. В январе 2021 года был вновь открыт для посещения. Кроме ремонта здания и полной замены оборудования в звёздном зале, планетарий получил экспозиционную зону, где представлены музейные и научные интерактивные экспонаты. Планетарий предлагает зрителям авторские и зарубежные полнокупольные программы по астрономии и космонавтике. Его основные посетители — школьники. Галерея Ссылки Сайт Архивная копия от 18 января 2019 на Wayback Machine Страница на facebook.com Архивная копия от 22 ноября 2019 на Wayback Machine Примечания
Дніпровський планетарій

Дніпровський планетарій «Planetarium Noosphere» — центр освіти про космос, астрономію і науку в місті Дніпро. Планетарій щорічно приймає понад 100 тисяч відвідувачів. Планетарій був заснований 1968 року. В 2018-2020 роках він був капітально реконструйований. Історія Від відкриття до капітальної реконструкції Дніпровський планетарій відкрився 30 серпня 1968 року. Він став другим планетарієм України (після Вінницького), відкритим у спеціально для цього спроєктованій будівлі. За тим саме проєктом були збудовані Мінський і Пермський планетарії. Планетарій був обладнаний проєктором "Малий Цейс" фірми Карл Цайс Єна. На вулиці співробітники планетарію встановлювали телескопи (найбільший - з діаметром об'єктива 25 см) і показували перехожим зоряне небо. На початку 1980-х лектори планетарію організували астрономічний гурток «Оріон» для старшокласників, який згодом перетворився на любительський астрономічний клуб. Члени клубу виконували астрономічні спостереження за допомогою невеликих телескопів і регулярно відвідували Харківську, Кримську, Одеську астрономічні обсерваторії.​​​ На початку 2000-х в планетарії з'явилися перші комп'ютери, і лектори стали їх використовувати для підготовки відеопрезентацій.​​​ Реконструкція 2018-2020 років В кінці 2018 року планетарій закрили на реконструкцію. Реконструкція проводилась з ініціативи підприємця космічної галузі Максима Полякова та фінансувалась заснованою ним громадською організацією «Асоціація Ноосфера». Була відремонтована будівля, аварійний дах, укріплена від зсуву прилегла територія, замінені комунікації, експозиційну площу збільшено з 200 до 300 м2, замінено обладнання зоряної зали, встановлено нову систему проєкторів для демонстрації повнокупольних фільмів. Старий проєктор "Малий Цейс", який працював в планетарії з 1968 року, був перенескений в історичну виставкову зону. Під час ремонту співробітники планетарію продовжували працювати, вони відвідували школи та інші установи з виїздними експозиціями планетарію. В грудні 2020 ремонт закінчився, а з січня 2021 року оновлений планетарій відкрився для відвідувачів. Обладнання Зоряна кімната містить купол з кутом нахилу 10° і нахилені сидіння. Є місця для людей з інвалідністю. Сучасний проєктор показує відео у роздільності 4К. Світлини Примітки Література Ватченко А. Ф., Шевченко Г. И. Планетарий // Днепропетровск : путеводитель-справочник. — Дніпропетровськ : Промінь, 1970. — С. 136. Посилання Planetarium Noosphere, офіційний сайт Planetarium Noosphere Dnipro у соцмережі «Facebook» Planetarium Noosphere у соцмережі «Instagram» Астрономічний гурток «Оріон», меморіальна сторінка, на якій збережено сайт Дніпровського планетарію станом на 2016 рік
Lisove, Brody urban hromada, Zolochiv Raion, Lviv Oblast

Lisove (Ukrainian: Лісове) is a village (selo) in Zolochiv Raion, Lviv Oblast, in western Ukraine. It belongs to Brody urban hromada, one of the hromadas of Ukraine. From 1918 to 1939 the village was in Tarnopol Voivodeship in Poland. Until 18 July 2020, Lisove belonged to Brody Raion. The raion was abolished in July 2020 as part of the administrative reform of Ukraine, which reduced the number of raions of Lviv Oblast to seven. The area of Brody Raion was merged into Zolochiv Raion. References External links weather.in.ua
Лесовое (Бродовская городская община)

Лесовое (укр. Лісове) — село в Бродовской городской общине Золочевского района Львовской области Украины. Расположено в 4,5 км к юго-западу от Лешнева и в 20,5 км по автодорогам к северу от города Броды. История Селение возникло к концу XVIII века как пасека, в 1793 году построена деревянная церковь Рождества Иоанна Крестителя. В середине XIX века — часть деревни Пески, относилась к округу Броды края Золочев Галиции. В годы Первой мировой войны церковь была разрушена, к 1936 году восстановлена, сейчас принадлежит ПЦУ. В 1939 году — часть деревни Пески гмины Лешнев Бродовского повята Тарнопольского воеводства Польши. В том же году село вошло в состав Львовской области УССР, в 1968 и 1978 годах входило в состав Лешневского сельсовета. В 1989 году население составляло 229 человек (110 мужчин, 119 женщин). По переписи 2001 года население составляло 121 человек, все назвали родным языком украинский. Примечания Ссылки Лесовое на сайте Верховной рады Украины