Скомороше

Скоморо́ше — село в Україні, у Білобожницькій сільській територіальній громаді Чортківського району Тернопільської області. Було підпорядковане колишній Звиняцькій сільській раді. Поблизу Скоморошого є хутори Муравщина та Перейма. Назва Є дві версії щодо назви села. Перша — вона походить від скоморохів — мандрівних акторів-музикантів, які в давнину поселилися на березі р. Серет; друга версія — поселення заснував пан Скоморось (Скомороський). Здавна тут люди займалися землеробством, хоча ґрунти здебільшого глинясті й не давали високих урожаїв. Географія Розташування Розташоване в долині, на берегах р. Перейма (біля гирла), правої притоки Серету, басейн Дністра, за 29 км від районного центру та 17 км від найближчої залізничної станції Білобожниця. Клімат Скомороше знаходяться в межах вологого континентального клімату із теплим літом. Але діяльність людини досить часто призводить до екоциду, поганих змін та глобального потепління. Рівень наповнення річок водою по області становить лише 20 % від необхідного стандарту, значна частина земної поверхні стає посушливою. Для покращення ситуації варто було б проводити ревайлдинг, відновлювати екосистеми та лісові насадження. Історія За переказами старожилів, перші поселення збудовані на берегах річки з боку від с. Буданів; на пагорбі, біля церкви був цвинтар, де зберігся хрест. У 1989 р. під час ремонтних робіт на церковному подвір'ї викопано череп людини, більший, ніж у наших сучасників. Під час копання траншеї під фундамент церкви знаходили людські кістки великих розмірів. Над крутосхилом р. Потік, між селами Скомороше та Звиняч у XVIII ст. був монастир. На початку ХХ ст. на околицях Скоморошого знайдено сліди поселень доби неоліту. Перша писемна згадка — 1508 рік. 1550 року шляхтичі Якуб Будзановський разом з дружиною Катажиною з однієї сторони та Миколай Ґольський з іншої мали судову суперечку стосовно розмежування маєтків Будзанова і Скоморошого. На поч. XIX століття внаслідок пожежі згоріла половина села. У 1850-х рр. побудовано приміщення для школи, в якій навчання проводили польською мовою; були уроки української мови. 1880 р. у селі проживали 411 осіб; велика земельна власність належала римо-католицькому проборству в уже згаданому Будзанові. У 1931 р. в Скоморошому — 480 жителів. 15 червня 1934 р. село Скомороше передане з Теребовлянського повіту до Чортківського. 1 серпня 1934 року село увійшло до складу новоутвореної сільської гміни Косів Чортківського повіту. Під час німецько-радянської війни загинули або пропали безвісти: В УПА воювали Іван Мельник, Василь Ранецький, Степанія Садова та інші жителі Скоморошого. У липні 2013 року поблизу села відбувся молодіжний духовний фестиваль «Круча-2013». З 26 листопада 2020 року Скомороше належить до Білобожницької сільської громади. 12 червня 2020 року, відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України № 724-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Тернопільської області» увійшло до складу Білобожницької сільської громади. 19 липня 2020 року, в результаті адміністративно-територіальної реформи та ліквідації Чортківського району (1940—2020), увійшло до складу новоутвореного Чортківського району. 28 січня 2025 року на фасаді сільського клубу села встановлено меморіальну дошку. Василю Куніцькому. Релігія церква Воздвиження Чесного Хреста Господнього (УГКЦ; 1812) церква святого Великомученика Димитрія Солунського (ПЦУ; 1992) Каплиці з дерев'яною фігурою св. Яна (кін. XVII — поч. XVIII ст.); Пресвятої Богородиці. Пам'ятники У селі насипано символічні могили УСС (1991) та УПА (1992). Споруджено пам'ятник воїнам-односельцям, полеглим у німецько-радянській війні (1985), встановлено пам'ятний хрест на честь скасування панщини (1852), вцілів дерев'яний хрест із розп'яттям, біля якого традиційно відзначають пам'ятні дати. Населення Мова Рідна мова населення за даними перепису 2001 року: Соціальна сфера, господарство За Польщі діяли філії товариств «Просвіта», «Сільський господар», «Рідна школа» та інших; кооператива. У другій половині 1940-х рр. у хаті сім'ї Піців (розстріляних) організовано клуб. При ньому в 1949 р. відкрито бібліотеку, яка тоді мала 50 примірників літератури. В клубі діяли аматорські театральні та фольклорні гуртки. 1968 р. збудовано нове приміщення клубу. Нині працюють школа (до ?) клуб, бібліотека, ФАП, торговий заклад, ПАП «Скомороше». Відомі люди Народилися Василь Градовий (нар. 1964) — господарник, громадський діяч; Куніцький Василь Станіславович (1967— 2022) — український військовик, учасник російсько-української війни. Галерея Примітки Джерела Ковальков Ю., Чорпіта Я. Скомороше // Тернопільський енциклопедичний словник : у 4 т. / редкол.: Г. Яворський та ін. — Тернопіль : Видавничо-поліграфічний комбінат «Збруч», 2008. — Т. 3 : П — Я. — С. 279. — ISBN 978-966-528-279-2. Федечко М. Скомороше // Тернопільщина. Історія міст і сіл : у 3 т. — Тернопіль : ТзОВ «Терно-граф», 2014. — T. 3 : М — Ш. — С. 503—504. — ISBN 978-966-457-246-7. Скомороше [Текст] // Теребовельська земля : іст.-мемуар. збірник / редкол.: І. Винницький, В. Палідвор, І. Криштальський ; упоряд.: В. Лев, В. Стецюк. — Ню Йорк ; Париж ; Сідней ; Торонто, 1968. — С. 794. Духовний фестиваль на Чортківщині [Текст] : [молодіж. фестиваль] / Г. Федик // Вільне життя плюс. — 2013. — № 59 (31 лип.). — С. 6. Під Кручею шматочок. раю [Текст] : [молодіж. християн. фестиваль "Круча-2013"] / І. Пшоняк // Свобода. — 2013. — № 62 (2 серп.). — С. 6. У Скоморошому освятили меморіальну дошку першому загиблому воїну з Білобожницької громади [Текст] // Голос народу. — 2025. — № 5 (29 січ.). — С. 2 : фот. — (Пам'ять). Як гуси Скомороше врятували [Текст] : [сьогодення с. Скомороше Чортків. р-ну] / А. Блаженко, Л. Габруський // Голос народу. — 2017. — № 10/39 (29 верес.). — С. 7. Skomorosze // Słownik geograficzny Królestwa Polskiego. — Warszawa : Druk «Wieku», 1889. — Т. X. — S. 693. (пол.). — S. 693. (пол.) Посилання