Narodna univerza Tarasa Ševčenka v Kijevu

Narodna univerza Tarasa Ševčenka v Kijevu (ukrajinsko Київський національний університет імені Тараса Шевченка, latinizirano: Kyjivs'kyj nacional'nyj universytet imeni Tarasa Ševčenka; tudi Kijevska univerza, Ševčenkova univerza ali KNU) je javna univerza v Kijevu v Ukrajini. Univerza je tretja najstarejša univerza v Ukrajini, takoj za Univerzo v Lvovu in Univerzo v Harkovu. Sestavlja jo 15 fakultet in pet inštitutov. Univerzo je leta 1834 ustanovil ruski car Nikolaj I. kot Carsko univerzo svetega Vladimirja v Kijevu; od takrat je večkrat spremenila svoje ime. V obdobju Sovjetske zveze je bila Državna univerza v Kijevu ena izmed treh najboljših univerz v ZSSR, skupaj z Državno univerzo v Moskvi in Leningrajsko državno univerzo. Univerza se imenuje po Tarasu Ševčenku, ki mu je bila iz političnih razlogov prepovedana izobraževalna dejavnost, vendar je na univerzi delal kot terenski raziskovalec. Univerza danes Univerza Tarasa Ševčenka nosi ime po Tarasu Ševčenku, pomembni osebnosti ukrajinske književnosti in umetnosti. Univerza izobražuje strokovnjake na različnih strokovnih področjih in izvaja raziskovalno dejavnost. V Ukrajini uživa ugled najprestižnejše univerze ter predstavlja osrednje stičišče naprednega učenja in progresivnega razmišljanja. Univerza je pomembno središče izobraževanja, raziskovanja in kulture. Skupno število študentov znaša približno 30.000. Zgodovina Cesarska univerza svetega Vladimirja v Kijevu Carsko univerzo svetega Vladimirja v Kijevu je leta 1834 ustanovil Nikolaj I. Ruski (vladal 1825–1855) in jo poimenoval po Vladimirju Velikem, vladarju Kijevske Rusije iz 10. in 11. stoletja. Ime so določile oblasti Ruskega imperija, kjer je imelo pravoslavno krščanstvo izjemen pomen; izbira imena je poudarjala vlogo Kijeva kot zibelke vzhodnega krščanstva v celotnem imperiju. Univerza je pridobila sredstva, prenesena z Univerze v Vilni in liceja v Kremencu (Volinska gubernija, danes Zahodna Ukrajina), ki je bil zaprt po zatrtju novembrske vstaje leta 1830. Prvih 62 študentov je študij začelo leta 1834 na takrat njeni edini fakulteti, Filozofski fakulteti, ki je imela dva oddelka: Oddelek za zgodovino in filologijo ter Oddelek za fiziko in matematiko. Pozneje je bila prvotna Filozofska fakulteta razdeljena na dve ločeni enoti: Fakulteto za zgodovino in filologijo ter Fakulteto za naravoslovne vede. Število oddelkov se nato ni spreminjalo vse do dvajsetih let 20. stoletja. Stene glavne stavbe so pobarvane rdeče, zgornji in spodnji deli stebrov pa so pobarvani črno. Univerza Mihajla Dragomanova (1920–1932) Leta 1920 so Univerzo svetega Vladimirja preimenovali v Univerzo Mihajla Dragomanova. Univerza Tarasa Ševčenka (od 1939) Leta 1939 je bila univerza preimenovana po ukrajinskem nacionalnem pesniku Tarasu Ševčenku, ki je bil med letoma 1845 in 1846 za kratek čas tudi zaposlen na univerzi. Med nemško-sovjetsko vojno so univerzo evakuirali v mesto Kizilorda v Kazahstanu. Tam se je združila z Narodno univerzo v Harkovu v skupno Združeno ukrajinsko državno univerzo. Po osvoboditvi Kijeva leta 1943 se je univerza vrnila na svojo prvotno lokacijo. Študenti in predavatelji so obnovili stavbi za humanistiko in kemijo, kar je omogočilo, da so se 15. januarja 1944 ponovno začela predavanja za študente višjih letnikov, 1. februarja pa še za študente prvega letnika. Od leta 1960, ko so bili sprejeti prvi mednarodni študenti, se je na Univerzi Tarasa Ševčenka izobraževalo več kot 20.000 visoko usposobljenih strokovnjakov iz 120 držav. Prvi tuji študenti so na univerzo prišli iz Kube, Gvineje, Indonezije, Gane, Toga, Nigerije, Kameruna, Benina, Zanzibarja, Jemna, Alžirije, Namibije in Afganistana. V svojih domovinah so postali zdravniki, inženirji, kmetijski strokovnjaki, diplomati, ekonomisti in državniki. V sovjetskem obdobju je Univerza Tarasa Ševčenka prejela Red Lenina (1959) in Red oktobrske revolucije (1984). Poleg tega je bil leta 2002 v čast univerzi poimenovan asteroid 4868 Knushevia. Med rusko-ukrajinsko vojno je bilo 3. novembra 2024 v ruskem napadu z droni poškodovanih več stavb univerzitetnih inštitutov za mednarodne odnose in novinarstvo. Rangiranje in partnerstva Rangiranje univerze Med letoma 2014 in 2017 se je univerza uvrstila med 650 najboljših univerz na svetu po lestvici QS World University Rankings. Leta 2009 je revija Delovoy Univerzo Tarasa Ševčenka razglasila za najboljšo univerzo v Ukrajini, saj je bila na državni ravni najmočnejša na največjem številu akademskih področij. Glede na neodvisno lestvico 228 univerz v Ukrajini, ki jo je izvedel Compas, se je Univerza Tarasa Ševčenka uvrstila na prvo mesto v Ukrajini glede na ustreznost diplomantov za ukrajinski trg dela. Po podatkih Scopusa (2009) ima univerza največje število objavljenih raziskovalnih del med vsemi ukrajinskimi univerzami (ocenjeno po skupnem številu citatov člankov). Na lestvici Webometrics Ranking of World Universities (2010) zaseda 1.110. mesto med 8.000 univerzami na svetu, 63. mesto med 100 najboljšimi univerzami Srednje in Vzhodne Evrope, ter velja za vodilno akademsko ustanovo v Ukrajini. Tuje partnerske univerze Univerza ima več kot 400 partnerskih univerz in trenutno vzdržuje odnose ter v nekaterih primerih programe izmenjave študentov z univerzami iz štiridesetih držav. Ta številka vključuje številne nekdanje republike Sovjetske zveze in druge države, s katerimi Ukrajina tradicionalno v 70 letih pred osamosvojitvijo leta 1991 ni imela uradnih bilateralnih odnosov. Organizacija in administracija Šole / Fakultete Univerza je razdeljena na 14 fakultet in 6 inštitutov: Drugi inštituti Astronomski observatorij Univerze Tarasa Ševčenka Ukrajinski humanitarni licej Center za ukrajinske študije Informacijski in računalniški center Univerze Tarasa Ševčenka Naravni rezervat Kaniv Univerze Tarasa Ševčenka KNU Open University – spletni študijski programi Maksimovičeva znanstvena knjižnica Regionalna Cisco mrežna akademija Znanstveni park Univerze Tarasa Ševčenka v Kijevu Znanstveno-raziskovalni oddelek Univerze Tarasa Ševčenka Ukrajinski fizikalno-matematični licej Univerzitetni botanični vrt poimenovan po akademiku O. Fominu Dniprski zbor Kampus Po ustanovitvi se je univerza nahajala v zasebnih prostorih v Pečersku in se je imenovala po svetem Vladimirju. Danes se glavna stavba (zgrajena med letoma 1837 in 1842 po načrtih arhitekta V. I. Berettija) nahaja na Volodimirski ulici 60, številni oddelki za humanistiko pa se nahajajo na Ševčenkovem bulvarju 14 (v prostorih nekdanje Prve kijevske gimnazije).Poleg tega se nekateri oddelki nahajajo na aveniji Akademika Gluškova (stavba 6, zgrajena med letoma 1954 in 1970) in na Vasilkivski ulici (knjižnica se nahaja v stavbi št. 90, zgrajeni leta 1939). Uprava univerze ima prostore v stavbah od 58 do 64 na Volodimirski ulici. Rdeča stavba univerze Stavba je bila zgrajena med letoma 1837 in 1843 v slogu poznega ruskega klasicizma, po načrtih ruskega arhitekta italijanskega rodu Vincenta I. Berettija. Objekt je oblikovan kot ogromen kvadrat z zaprtim notranjim dvoriščem; dolžina glavne fasade je 145,68 m. Stene stavbe so pobarvane značilno krvavo rdečo barvo, kapiteli in podnožja stebrov pa so pobarvani črno. Ti barvi sta bili izbrani po vzoru traku reda svetega Vladimirja (ustanovljenega leta 1782), po katerem se je univerza v preteklosti imenovala. Geslo reda »Korist, čast in slava« (Pol'za Chest' i Slava) je kasneje postalo geslo Kijevske univerze. Lokalni turistični vodniki včasih navajajo, da je car Nikolaj I. ukazal stavbo pobarvati rdeče, da bi študente opomnil na prelito kri ukrajinskih vojakov po protestih proti naboru med prvo svetovno vojno. Ta legenda ne odraža zgodovinskih dejstev, saj je bila stavba pobarvana rdeče že pred prvo svetovno vojno, leta 1842, car Nikolaj I. (1825–1855) pa je umrl dolgo pred začetkom prve svetovne vojne (1914–1918). Ta stavba, zgrajena na vrhu hriba, je v 19. stoletju pomembno vplivala na arhitekturno zasnovo Kijeva. Botanični vrtovi Univerzitetni botanični vrt AV Fomina (poimenovan po akademiku Aleksandru V. Fominu, 1869–1935) je bil ustanovljen leta 1839 po načrtih arhitekta V. Berettije in botanik R. E. Trautfetteroma. Vrt obsega približno 5,22 hektarja in hrani zbirko več kot 10.000 vrst, oblik in varietet rastlin. Višina rastlinjaka po rekonstrukciji leta 1977 znaša približno 33 metrov, kar ga uvršča med največje na svetu. Prva oranžerija univerze je bila zgrajena med letoma 1846 in 1849 za zbirko tropskih in subtropskih rastlin; ta zbirka danes šteje več kot dva tisoč primerkov in je ena največjih v Evropi. Vrtovi se nahajajo v središču mesta, za rdečo stavbo. Rumena stavba in Maksimovičeva knjižnica Stavba za humanistiko ali »rumena« stavba univerze se nahaja na Ševčenkovem bulvarju 14. Zgrajena je bila med letoma 1850 in 1852 v klasicističnem slogu po načrtih arhitekta Aleksandra Vikentijoviča Berettija (1816–95), sina V. Berettija, arhitekta glavne (»rdeče«) stavbe. Stavba je sprva pripadala Prvi gimnaziji (gimnaziji, v kateri sta poučevala M. Berlin in N. Kostomarov). Leta 1919 se je v delu stavbe naselil akademik Vernadski, prvi predsednik Akademije znanosti Ukrajine. Od leta 1959 je stavba del Kijevske nacionalne univerze. Maksimovičeva knjižnica (Vodomilska ulica 58), zgrajena v letih 1939–1940, je neoklasicistična stavba, ki sta jo zasnovala arhitekta V. A. Osmaka in P. Aljošin kot univerzitetno poslopje za humanistične vede. Trenutno knjižnica hrani približno 3,5 milijona knjig, s čimer je največja raziskovalna knjižnica v Ukrajini. Maksimovičeva knjižnica skupaj s podružnico št. 1 Narodne knjižnice Ukrajine (Vodomirska ulica 62), ki sta jo ista arhitekta zasnovala v letih 1929–1930, in glavno (»rdečo«) stavbo univerze tvori mogočno arhitekturno celoto. Ta kompleks danes predstavlja enega najpomembnejših arhitekturnih spomenikov v Kijevu. Arhitektura V šestdesetih letih prejšnjega stoletja je postalo nujno, da Kijevska narodna univerza pridobi več prostora zaradi močno povečanega števila oddelkov. S tem namenom se je na jugozahodnem obrobju Kijeva začela gradnja kompleksa novih univerzitetnih stavb. Skupna stavba Inštituta za mednarodne odnose in Inštituta za novinarstvo na Melnikovi ulici 36 je leta 1995 prejela državno nagrado Ukrajine na področju arhitekture. Astronomski observatorij Astronomski observatorij Kijevske narodne univerze se nahaja na ulici Observatorna 3. Ustanovljen je bil leta 1845. Prvotno je bilo načrtovano, da bo observatorij umeščen v glavno stavbo univerze (kar dokazujejo obstoječi arhitekturni načrti za rdečo stavbo), vendar so se kasneje odločili za gradnjo ločenega objekta. Stavba je bila zgrajena v letih 1841–1845, uradno pa so jo odprli 7. februarja 1845. Akreditacija Kijevske narodne univerze Tarasa Ševčenka Svetovna zdravstvena organizacija (WHO) Ministrstvo za izobraževanje in znanost Ukrajine Zdravniški svet Indije Pomembni diplomanti Irina Bekeškina (1952–2020), sociologinja in politologinja. Sofija Berezanska (1924–2024), arheologinja, ki je leta 1948 z odliko diplomirala na Fakulteti za zgodovino. Jusif Vazir Čamanzaminli (1887–1943), azerbajdžanski pisatelj, prvi veleposlanik Azerbajdžanske demokratične republike v Ukrajini in Turčiji (1919–1920); diplomiral je na Pravni fakulteti, kjer je bila leta 2022 po njem poimenovana dvorana. Jurij Čekan (rojen leta 1960), muzikolog, član Nacionalne zveze skladateljev Ukrajine. Valentina Davidenko (rojena 1955), novinarka, pesnica in umetnica Teodozij Dobžanski (1900–1975) - ukrajinsko-ameriški genetik in evolucijski biolog . Lidija Dunajevska (1948–2006), folkloristka, profesorica Tetjana Dzjuba (rojena 1966), pesnica Olena Golub (rojena 1951), umetnica, umetnostna zgodovinarka in pisateljica Natalija Gumenjuk (rojena 1983), novinarka, učiteljica Galina Haj (1956–2021), ukrajinska pesnica in pisateljica Vladimir Kličko (rojen leta 1976), nekdanji svetovni prvak v boksu . Vitalij Kličko (rojen leta 1971), nekdanji svetovni prvak v boksu, župan Kijeva od leta 2014. Igor Volodimirovič Komarov (rojen leta 1964), direktor Inštituta za visoke tehnologije Kijevske nacionalne univerze Tarasa Ševčenka Sonja Koškina (rojena leta 1985), novinarka, glavna urednica LB.ua Andrij Kožemjakin (rojen leta 1965), politik in nekdanji pripadnik varnostne službe Zinaida Kubar (rojena 1975), umetnica in modna oblikovalka Dmitro Kuleba (rojen 1981), ukrajinski zunanji minister Svitlana Kiričenko (1935–2016), borka za človekove pravice Lidija Lihač (rojena 1961), založnica in kustosinja umetnosti Le Thi Tuyet Mai (rojen leta 1967), veleposlanik in stalni predstavnik Stalnega predstavništva Vietnama pri Uradu Združenih narodov in Svetovni trgovinski organizaciji Oleksandra Matvijčuk (rojena 1983), aktivistka za človekove pravice in odvetnica Genadij Milinevski (rojen 1951), znanstvenik za atmosfero Mihail Morgulis (1941–2021), ruski pisatelj, urednik in teolog Gazanfar Musabekovž (1888–1938), predsednik Centralnega izvršnega komiteja Azerbajdžanske SSR (1929–1931), je leta 1917 diplomiral na Medicinski fakulteti. Jurij Mušketik (1929–2019), pisatelj in novinar Igor Neverli (1903–1987), poljsko govoreči romanopisec in pedagog Boris Olijnik (1935–2017), ukrajinski pesnik, prevajalec in politični aktivist Ljudmila Pavličenko (1916–1974), pripadnica Rdeče armade med drugo svetovno vojno, ena najboljših ostrostrelk vseh časov Solomija Pavličenko (1958–1999), literarna kritičarka, filozofinja, feministka, prevajalka Miroslav Popovič (1930–2018), filozof Katerina Raševska (rojena leta 1997), odvetnica in aktivistka za človekove pravice Jurij Ribčinski (rojen leta 1945), pesnik in dramatik Maksim Striha (rojen leta 1961), prevajalec in pisatelj Oleksander Tkačenko (rojen leta 1966), ukrajinski minister za kulturo in informacijsko politiko (2020–2023) Anastasiia Cibuljak (rojena 1984), ekoaktivistka, znanstvenica Marina Vjazovska (rojena 1984), ukrajinska matematika, ki je rešila problem pakiranja krogel v dimenziji 8 Iosif Vitebski (1938–2024), mečevalec, sovjetski ukrajinski dobitnik olimpijske medalje in svetovni prvak ter trener sabljanja Makarov Jurij Volodimirovič (rojen 1955), novinar, dokumentarist Leonid Višeslavski (1914–2002), pesnik, literarni kritik, prevajalec Bolesław Woytowicz (1899–1980), poljski pianist in skladatelj Tetjana Jakovenko (rojena 1954), pesnica, literarna kritičarka, učiteljica Svetlana Jeremenko (rojena 1959), novinarka Oksana Zabužko (rojena 1960), pesnica in romanopiska Semen Josipovič Appatov (1930–2003), zgodovinar Zofia Sara Syrkin-Binsztejnowa (1891–1943), poljsko-judovska zdravnica in družbena aktivistka Voditelji držav, vlad in mednarodnih organizacij Sklici Zunanje povezave Predstavnosti o temi Narodna univerza Tarasa Ševčenka v Kijevu v Wikimedijini zbirki