Підгорецький монастир

Підгорецький монастир — василіянський чоловічий монастир в Україні, в селі Підгірці на Львівщині. Належить Українській греко-католицькій церкві. Пам'ятка архітектури XVIII століття. Розташований у долині серед лісів. Вище монастиря лежить відоме городище Пліснесько — залишки стародавнього міста, згаданого в Літописі Руському під 1188 роком, а також у Слові о полку Ігоревім. Назва Благовіщенський монастир чину Святого Василія Великого — чинна офіційна назва на честь Благовіщення. Підгорецький монастир — за назвою села. Пліснеський монастир — з назвою городища. Василіянський монастир — за назвою ордену. Історія Побудований у 1726–1750 роках на місці давньоруського монастиря, який за легендою заснувала у ХІІ ст. белзька князівна Олена Всеволодівна і зруйнований 1241 року монголами. Церкву та монастир було відновлено за сприяння дідича села Станіслава Конецпольського (1591–1646). Про це свідчив напис по лівій стороні від царських воріт. У церкві були портрети Карла Радзивілла, Вацлава Жевуського та його дружини Анни з князів Любомирських. Наприкінці XVIII — на початку XIX ст. «колятором» (опікуном) монастиря був Іґнацій Мйончинський. Над дверима церкви було розміщене зображення княжни Гелени. В монастирі була бібліотека стародруків. Збережені архівні джерела монастиря включають літопис, який слугує хронікою подій періоду 1583–1729 років, а також монастирський пом'яник, ведення якого було розпочато в 1710 році (зокрема в 1861 році до нього внесено Тараса Шевченка). Монастир у радянські часи був філіалом туберкульозної лікарні, лише 1991 року його було передано монахам-василіянам, які за короткий час повністю відновили святиню. Архітектура Монастирський ансамбль належить до визначних пам'яток барокової архітектури галицької школи. В теперішній час його складають церква, корпус келій, огорожа, дзвіниця та кілька менших споруд. Онуфріївська церква Онуфріївська церква побудована у 1726–1750 роках, оздоблювальні роботи тривали до 1770-х років. Церква є тринавною купольною базилікою з гранчастою апсидою. Центральну частину вінчає баня на восьмигранному підбаннику зі світловим ліхтарем. Пізньобарокова вівтарна конструкція (1754–1766) Онуфріївської церкви Пліснецько-Підгорецького монастиря за своїм вирішенням суттєво наближається до латинських вівтарів, позбавлених царських врат. За одними даними, Павло Гіжицький (різьбяр, архітектор, художник) був автором головного вівтаря в церкві. За іншими, він також створив проект іконостаса-вівтаря. Ігумени Домініканець Садок Баронч у публікації «Monaster OO. Bazylianów w Podhorcach» (1881) подає список ігуменів Підгорецького монастиря до 1875 року. Світлини Примітки Джерела та література Підгорецький благовіщенський монастир ЧСВВ / Д. Я. Вортман // Енциклопедія сучасної України [Електронний ресурс] / редкол. : І. М. Дзюба, А. І. Жуковський, М. Г. Железняк [та ін.] ; НАН України, НТШ. — Київ: Інститут енциклопедичних досліджень НАН України, 2023. Вечерський В. В. Українські монастирі. — К. : Наш час, 2008. — 400 с.: іл. — ISBN 978-966-1530-06-4. Вортман Д. Я. Підгорецький Благовіщенський монастир, Пліснеський Благовіщенський монастир // Енциклопедія історії України : у 10 т. / редкол.: В. А. Смолій (голова) та ін. ; Інститут історії України НАН України. — К. : Наукова думка, 2011. — Т. 8 : Па — Прик. — С. 233. — ISBN 978-966-00-1142-7. Pamiętniki o Koniecpolskich: Przyczynek do dziejów polskich XVII. wieku… — S. 364—365. (пол.) Посилання Василіанська обитель на граді княжих часів Підгірці // сайт «Україна Інкогніта».