NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Высунцы

Высунцы (укр. Висунці) — село в Музыковской сельской общине Херсонского района Херсонской области Украины. Основано 18 ноября 2008 года по решению Херсонской областной рады. Переписи не проводилось. Почтовый индекс — 75023. Телефонный код — 5547. Местный совет 75023, Херсонская обл., Белозёрський р-н, с. Музыковка, ул. 40-летия Победы, 42 Примечания Ссылки Высунцы на сайте Верховной рады Украины
Vysypivci

Vysypivci (ukrajinsky Висипівці, polsky Isypowce) je obec, která patří do Ozerňanské vesnické územní hromady, v Ternopilské oblasti, v Ternopilském rajónu Ukrajiny. V obci žije 922 obyvatel. Nachází se na řece Nesterivka, na západě ternopilského rajónu. Místní části Vysypivci (297 obyvatel) Vorobijivka (Воробіївка) (v překladuː vrabec) (255 obyvatel) Kokutkivci (Кокутківці) (133 obyvatel) Sereynci (Серединці) (237 obyvatel) Historie První písemná zmínka je z roku 1785. Obec bylas oučástí Haliče. Po konci první světové války připadla druhé Polské republice. V rámci druhé světové války byla v roce 1939 obsazena Sovětským svazem a v roce 1941 nacistickým Německem. Na konci války byla včleněna do Ukrajinské sovětské socialistické republiky a s rozpadem Sovětského svazu se v roce 1991 stala součástí samostatné Ukrajiny. Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Висипівці na ukrajinské Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Vysypivci na Wikimedia Commons
Vysypivtsi

Vysypivtsi (Ukrainian: Висипівці) is a village in Ozerna rural hromada, Ternopil Raion, Ternopil Oblast, Ukraine. History The village is known from the 17th century. After the liquidation of the Zboriv Raion on 19 July 2020, the village became part of the Ternopil Raion. Religion Saint Paraskeva church (1867, brick). References Sources "Isypowce". Geographical Dictionary of the Kingdom of Poland (in Polish). 3. Warszawa: Kasa im. Józefa Mianowskiego. 1882. p. 307.
Isypowce

Isypowce (ukr. Висипівці, Wysypiwci) – wieś na Ukrainie, w obwodzie tarnopolskim, w rejonie tarnopolskim. Do 2020 w rejonie zborowskim. Przypisy Bibliografia Isypowce, [w:] Słownik geograficzny Królestwa Polskiego, t. III: Haag – Kępy, Warszawa 1882, s. 307 .
Vîsîpivți, Zboriv

Vîsîpivți (în ucraineană Висипівці) este localitatea de reședință a comunei Vîsîpivți din raionul Zboriv, regiunea Ternopil, Ucraina. Demografie Conform recensământului din 2001, toată populația localității Vîsîpivți era vorbitoare de ucraineană (100%). Note
Высыповцы

Высыповцы (укр. Висипівці) — село в Озёрнянской сельской общине Тернопольского района Тернопольской области Украины. До 2020 года входило в Зборовский район. Код КОАТУУ — 6122681601. Население по переписи 2001 года составляло 297 человек. Географическое положение Село Высыповцы находится на берегу реки Нестеровка, выше по течению на расстоянии в 0,5 км расположено село Кокутковцы, ниже по течению примыкает село Серединцы. История 1785 год — дата основания. Объекты социальной сферы Школа. Клуб. Фельдшерско-акушерский пункт. Достопримечательности Братская могила советских воинов. Примечания
Висипівці

Ви́сипівці — село в Україні, у Озернянській сільській громаді Тернопільського району Тернопільської області. Адміністративний центр колишньої Висиповецької сільської ради, якій були підпорядковані села Воробіївка, Кокутківці, Серединці. Розташоване на річці Нестерівка, на заході району. Населення — 270 осіб (2003). Історія Поблизу Висипівців виявлено курганний могильник часів Київської Русі. Перша писемна згадка — 1785. З 1925 до 1927 року у місцевій церкві правив греко-католицький парох Микола Цегельський. Тут була його перша парафія у сані священика. Після Висиповець він перевівся в село Сороки Гримайлівського повіту. 12 червня 2020 року, відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України № 724-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Тернопільської області» увійшло до складу Озернянської сільської громади. 19 липня 2020 року, в результаті адміністративно-територіальної реформи та ліквідації Зборівського району, село увійшло до складу Тернопільського району. Політика Парламентські вибори, 2019 На позачергових парламентських виборах 2019 року у селі функціонувала окрема виборча дільниця № 610419, розташована у приміщенні сільської ради. Результати зареєстровано 192 виборці, явка 71,88%, найбільше голосів віддано за «Європейську Солідарність» — 25,55%, за «Слугу народу» — 20,44%, за Всеукраїнське об'єднання «Батьківщина» — 13,87%. В одномандатному окрузі найбільше голосів отримав Іван Чайківський (самовисування) — 65,41%, за Тараса Юрика (Європейська Солідарність) — 9,77%, за Володимира Кісілевича (Слуга народу) — 8,27%. Пам'ятки Поселення «Висипівці I» (ранній залізний вік (І тис. до н. е.); давньоруський час); Могильник курганний «Висипівці II» (давньоруський час); Є церква святої Преподобної Параскеви(1867; мурована). Споруджено пам'ятники: на честь скасування панщини воїнам-односельцям, полеглим у німецько-радянській війні (1974). Соціальна сфера Діють загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів, клуб, бібліотека, ФАП. Галерея Примітки Література Безгубенко О., Дембіцький Д., Коропецька У. Висипівці // Тернопільщина. Історія міст і сіл : у 3 т. — Тернопіль : ТзОВ «Терно-граф», 2014. — T. 2 : Г — Л. — С. 335. — ISBN 978-966-457-228-3. Тернопільський енциклопедичний словник : у 4 т. / редкол.: Г. Яворський та ін. — Тернопіль : Видавничо-поліграфічний комбінат «Збруч», 2004. — Т. 1 : А — Й. — 696 с. — ISBN 966-528-197-6. Висипівці [Текст] // Шляхами Золотого Поділля / Наукове товариство імені Шевченка ; редкол.: Р. Миколаєвич, П. Гайда, М. Кінасевич та ін. — Філядельфія, 1983. — Т. 3 : Тернопільщина і Скалатщина : Регіональний Історично-Мемуарний Збірник. — С. 348-349. Isypowce // Słownik geograficzny Królestwa Polskiego. — Warszawa : Druk «Wieku», 1882. — Т. III. — S. 307. (пол.)
Wjazoweć (obwód chmielnicki)

Wjazoweć (ukr. В'язовець) – wieś na Ukrainie, w obwodzie chmielnickim, w rejonie szepetowski, w hromadzie Jampol, nad Horyniem. W 2023 roku liczyła 715 mieszkańców. Linki zewnętrzne Wiązowiec, [w:] Słownik geograficzny Królestwa Polskiego, t. XIII: Warmbrun – Worowo, Warszawa 1893, s. 275 . ПАСПОРТ Ямпільської селищної ради Хмельницької області станом на 01.01.2023 року
Veazoveț, Bilohirea

Veazoveț (în ucraineană В'язовець) este localitatea de reședință a comunei Veazoveț din raionul Bilohirea, regiunea Hmelnîțkîi, Ucraina. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației localității Veazoveț era vorbitoare de ucraineană (99,17%), existând în minoritate și vorbitori de alte limbi. Note
Вязовец (Хмельницкая область)

Вязовец (укр. В'язовець) — село в Ямпольской поселковой общине Шепетовского района Хмельницкой области Украины. До 2020 года входило в Белогорский район. Население по переписи 2001 года составляло 960 человек. Почтовый индекс — 30236. Телефонный код — 3841. Занимает площадь 0,273 км². Ссылки ПАСПОРТ Ямпільської селищної ради Хмельницької області станом на 01.01.2023 року (укр.) Административно-территориальное устройство Хмельницкой области (укр.)
Veazivok, Pavlohrad

Veazivok (în ucraineană В`язівок) este localitatea de reședință a comunei Veazivok din raionul Pavlohrad, regiunea Dnipropetrovsk, Ucraina. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației localității Veazivok era vorbitoare de ucraineană (94,22%), existând în minoritate și vorbitori de rusă (5,37%). Note Lectură suplimentară pl Wiązówek în Dicționarul geografic al Regatului Poloniei și al altor țări slave, volum XIII (Warmbrun — Worowo) 1893
Вязовок (Павлоградский район)

Вязово́к (укр. В'язівок) — село, Вязовокский сельский совет, Павлоградский район, Днепропетровская область, Украина. Код КОАТУУ — 1223583001. Население по переписи 2001 года составляло 1973 человека . Является административным центром Вязовокского сельского совета, в который, кроме того, входит село Весёлое. Географическое положение Село Вязовок находится на правом берегу реки Самара в месте впадения в неё реки Вязовок, выше по течению на расстоянии в 4,5 км расположено село Вербки, ниже по течению на расстоянии в 1,5 км расположено село Кочерёжки. Река в этом месте извилистая, образует лиманы, старицы и заболоченные озёра. Через село проходит автомобильная дорога Т-0422. История 1776 — дата основания. В XIX веке село Вязовок было волостным центром Вязовской волости Павлоградского уезда Екатеринославской губернии. Экономика «Вязовок», ЧП. Объекты социальной сферы Школа. Детский сад. Клуб. Амбулатория. Достопримечательности Братская могила советских воинов. Обнаружены остатки поселения эпохи бронзы (II тысячелетие до н. эры). Известные уроженцы Евтушенко, Андрей Иванович (1923—2000) — участник Великой Отечественной войны 1941—1945 гг., полный кавалер ордена Славы. Религия В селе Вязовок была Михайловская церковь. Священнослужители Михайловской церкви: 1882 - священник Иван Федоровский 1897-1898 - священник Дмитрий Иванов 1897-1898 - священник Иван Аксененков 1897-1898 - диакон Евлампий Кочевский 1897-1898 - псаломщик Павел Ювченко Ныне в селе есть Свято-Николаевский храм. Памятник архитектуры местного значения с охранным № 242. В 1913 году, когда Русская Империя праздновала 300-летие Царской фамилии, властями Павлоградского уезда, было решено возвести храм, в честь небесного покровителя последнего Всероссийского Императора. Закладка храма осуществилась в том-же юбилейном году, невзирая на то, что в селе уже был старый храм (1880-1882 гг.) освящен в честь Архангела Михаила. Согласно проекту, новый храм должен был вмещать 800 человек. В 1915 году храм был освящен. В период гонений на Церковь, храм дважды закрывался, в 1929 году (?) после ареста священника Клитина Николая Александровича. Открывшийся храм во время Великой Отечественной войны, повторно был закрыт в 1963 году. После первого закрытия, храм использовался как колхозный склад, после второго, как школьный спортивный зал. В 1991 году, ходатайством верующих села Вязовок и благочинного Павлоградского церковного округа протоиерея Валентина Цешковского, по благословению епископа Днепропетровского и Запорожского Глеба (Савина). В 2007 году, усердием Шимана Л.Н. в храме провели восстановительные работы; устроены гранитные полы с подогревом, витражи на окнах, установлены три резных иконостаса для центрального алтаря и новоустроенных приделов, Архангела Михаила (в память о сожженом в атеистические годы, древнем храме) и Царственных Мучеников (канонизированой семьи Романовых). 5 апреля 2008 года, были освящены и водружены на звонницу 12 колоколов. В юбилейный год 1020-летия Крещения Руси, 17 декабря 2008 года, Митрополитом Днепропетровским и Павлоградским Иринеем (Середним), было совершено Великое освящение. Примечания
В'язівок (Павлоградський район)

В'язіво́к — село в Україні, у Вербківській сільській громаді Павлоградського району Дніпропетровської області. Населення за переписом 2001 року становило 1973 особи. Географія Село В'язівок знаходиться на правому березі річки Самара в місці впадання в неї річок В'язівок та Бобрівки, вище за течією на відстані 4,5 км розташоване село Вербки, нижче за течією на відстані 1,5 км розташоване село Кочережки. Річка в цьому місці звивиста, утворює лимани, стариці і заболочені озера. Через село проходить автомобільна дорога Т 0422. Походження назви Назва села походить від назви дерева в'яз (берест). Також через село протікає невелика річка з однойменною назвою. Існує декілька версій походження назви села. За однією версією, ніби козаки їхали на Слобожанщину й біля невеличкої річки, що текла згори, зав'язли. Так вони й назвали ту річку, а згодом і поселення, що виникло тут. За іншою версією, за свою назву село повинне «дякувати» в'язам, які в основному росли у цій місцевості. Історія Село засноване в 1775 році. Місцевість, де зливаються Самара і Вовча, у ті часи відносилась до Самарської паланки. Поселення виникло як зимівник запорізьких козаків. Відомо, що В'язівок і сусіднє село Кочережки не були кріпацькими селами. Посередині нинішнього села було болото і лиман. Початково люди селилися під горою, а також поблизу берега Самари. Здавна населення села займалося землеробством і тваринництвом. Станом на 1886 рік у селі, центрі В'язівської волості Павлоградського повіту Катеринославської губернії, мешкало 3386 осіб, налічувалось 664 двори, існували православна церква, школа, поштова станція та 2 лавки, відбувались 3 ярмарки на рік та базари по неділях. Нацистські війська зайняли В'язівок 3 жовтня 1941 року. Населення Згідно з переписом УРСР 1989 року чисельність наявного населення села становила 2114 осіб, з яких 933 чоловіки та 1181 жінка. За переписом населення України 2001 року в селі мешкали 1932 особи. Мова Розподіл населення за рідною мовою за даними перепису 2001 року: Сучасний стан На території села є В'язівоцька загальноосвітня школа І—ІІІ ступенів, клуб, дві бібліотеки і амбулаторія. Сільській раді також підпорядковане село Веселе та раніше було підпорядковане село Кабаки, жителів якого було преселено до В'язівка через будівництво аміакопроводу. Пам'ятки Свято-Миколаївський храм 1915 року Поблизу села розташований ландшафтний заказник місцевого значення В'язівоцький, а також ландшафтний заказник «Межиріччя». Відомі особи Уродженцями села є українські письменники Іван Кириленко (1902–1942) та Петро Вільховий Стадников Георгій Леонтійович (1880—1973) — хімік радянських часів, основні праці в області органічної хімії та вуглехімії; встановив природу сапропелітів. Див. також Перелік населених пунктів, що постраждали від Голодомору 1932—1933 (Дніпропетровська область) Примітки Література В'язіво́к // Історія міст і сіл Української РСР : у 26 т. / П.Т. Тронько (голова Головної редколегії). — К. : Головна редакція УРЕ АН УРСР, 1967 - 1974. — том Дніпропетровська область / А.Я. Пащенко (голова редколегії тому), 1969 : 959с. — С.630 Посилання Погода в селі В'язівок [Архівовано 5 березня 2016 у Wayback Machine.]
Вячеславка (Запорожка област)

Вячеславка (на украински: Вячеславка, на руски: Вячеславка) е село в Украйна, разположено в Приморски район, Запорожка област. През 2001 година населението му е 914 души. Личности Иван Ганчев (1929 – 2009) – български и съветски строител, два пъти герой на социалистическия труд на СССР Източници
Veaceslavka, Prîmorsk

Veaceslavka (în ucraineană Вячеславка) este localitatea de reședință a comunei Veaceslavka din raionul Prîmorsk, regiunea Zaporijjea, Ucraina. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației localității Veaceslavka era vorbitoare de rusă (75,6%), existând în minoritate și vorbitori de bulgară (19,47%) și ucraineană (4,92%). Note
Вячеславка (Приморский район)

Вячесла́вка (укр. Вячеславка) — село, Вячеславский сельский совет, Приморский район, Запорожская область, Украина. Код КОАТУУ — 2324880401. Население по переписи 2001 года составляло 914 человек. Является административным центром Вячеславского сельского совета, в который, кроме того, входит село Мариновка. Географическое положение Село Вячеславка находится на берегах реки Лозоватка, выше по течению на расстоянии в 3 км расположено село Болгарка, ниже по течению на расстоянии в 3 км расположено село Мариновка. История 1862 год — дата основания села переселенцами-болгарами, выходцами из Бессарабии на месте ногайских поселений Джагенлы и Ягандашеклы. Экономика «Первое Мая», ООО. Объекты социальной сферы Школа I—III ступеней. Детский сад. Клуб. Дом культуры. Фельдшерско-акушерский пункт. Достопримечательности Братская могила советских воинов. Памятник Ленину, возле Дома Культуры. Примечания
Гаванский путепровод

Га́ванский путепрово́д — путепровод на проспекте Победы в Киеве через Северное железнодорожное полукольцо. Сооружен в 1950-70-х годах. Путепровод состоит из двух частей, отличающихся по конструкции: в сторону области (северной) и в сторону центра (южной). Название образовано от железнодорожной линии, которая ведёт от станции Киев-Волынский к Киевской гавани на Днепре, хотя сама гавань находится далеко. Под северной частью путепровода (с автомобильным движением в сторону области) проходит совмещённый (в оба направления) тоннель Святошинско-Броварской (красной) линии метро (участок открыт в 1971 году), таким образом Гаванский путепровод является крытым метромостом. До реконструкции проспекта Победы в первой половине 1980-х эта часть путепровода была пешеходной, а автомобильное движение осуществлялось только по южной части путепровода. Изображения Ссылки Гаванский путепровод на Wikimapia
Гаванський шляхопровід

Га́ванський шляхопрові́д — комбінований шляхопровід на Берестейському проспекті у місті Києві над залізничною лінією Київ-Волинський — Почайна. Назва шляхопроводу походить від залізничної лінії від Київ-Волинського до гавані, яку почали будувати у 1910-х роках. Історія Вперше шляхопровід був побудований у другій половині 1910-х років під час побудови північної залізничної лінії від Київ-Волинського до гавані. Шляхопровід первинно був дерев'яним, ним здійснювався автомобільний та трамвайний рух по Брест-Литовському шосе у напрямку Святошина. Під час Другої світової війни був зруйнований, у сучасному вигляді відновлений у 1950-х роках. Південну частину шляхопроводу, якою нині здійснюється лише автомобільний рух у бік центру, було зведено на Брест-Литовському проспекті у безпосередній близькості від зупинного пункту Рубежівський (нині — платформа Берестейська), де також розташовувалась і трамвайна лінія. У 1971 році, при продовженні Святошинсько-Броварської лінії Київського метрополітену до станції «Святошин», нова ділянка якої має неглибоке залягання, була відкрита друга черга шляхопроводу, що складалась з критого метромосту на перегоні між станціями «Жовтнева» та «Нивки», а також пішохідної ділянки на його даху. З початку 1980-х років почалася ґрунтовна реконструкція проспекту: 1982 року було знято трамвайне сполучення, а пішохідну частину мосту перетворили в автомобільну. У 2001 році проведена реконструкція шляхопроводу, в ході якої ліквідований аварійний стан опор, а конструкції шляхопроводу приведено до належного технічного стану конструкції. Влітку 2016 року, під час реконструкції проспекту Перемоги, проведено капітальний ремонт Гаванського шляхопроводу, під час якого було облаштовано проїзну частину та тротуари, а також облаштовані нові колесовідбійні і перильні огородження. Особливості будови Шляхопровід складається з двох частин — у напрямку області та в бік центру. Шляхопровід у напрямку області має нижній ярус, яким пролягає суміщений (в обидва напрямки) тунель Святошинсько-Броварської лінії Київського метрополітену. Цим пояснюється велика відстань між залізничними тунелями та автомобільною частиною шляхопроводу. Таким чином, північна частина Гаванського шляхопроводу є ще й критим метромостом. Зображення Див. також Гаванський міст Київська гавань Примітки Джерела Про землю і про людей святошинських : Колективне дослідження / Автор ідеї і керівник проекту — В. Мазепа. — Київ : Еліт-прес, 2008. — 484 с. — ISBN 978-966-8396-07-6. Сергій Вакулишин. Тисяча років історії Ленінградського району Києва: Методичне видання. — К.: Український центр духовної культури, 1998. — 46 с. Сергій Вакулишин. Святошинський район столиці: Посіб. з місцевої історії. — К.: Гамма-принт, 2004. — 95 с. Сергій Вакулишин. Терени Святошинського адміністративного району Києва до 1973 року: Енциклопедичний довідник. — К.: УНП, 2011. — 28 с.
Hawryliwka (Beryslaw)

Hawryliwka (ukrainisch Гаврилівка; russisch Гавриловка Gawrilowka) ist ein Dorf im Norden der ukrainischen Oblast Cherson mit etwa 1500 Einwohnern (2001). Am 12. Juni 2020 wurde das Dorf ein Teil der Landgemeinde Nowooleksandriwka; bis dahin bildete es die Landratsgemeinde Hawryliwka (Гаврилівська сільська рада/Hawryliwska silska rada) im Süden des Rajons Nowoworonzowka. Seit Juli 2020 ist es ein Teil des Rajons Beryslaw. Geschichte Das Dorf wurde 1780 als Eigentum des russischen Dichters Gawriil Romanowitsch Derschawin gegründet und erhielt als Ortsnamen den Vornamen des Eigentümers. Gawriil Derschawin hatte das Land zuvor von Katharina der Großen erhalten. Nach der Aufhebung der Leibeigenschaft 1861 wurde das Dorf an Friedrich Eduard Falz (1839–1883, ab 1864 Falz-Fein) verkauft und Anfang des 20. Jahrhunderts in Falz-Feinowo umbenannt. Nach Beginn des Deutsch-Sowjetischen Kriegs wurde die Ortschaft in Derschawino (Державіно) umbenannt, erhielt später aber wieder seinen ursprünglichen Ortsnamen zurück. Vom 26. August 1941 bis zum 27. Februar 1944 war das Dorf von Truppen der Wehrmacht besetzt. Die ukrainischen Bewohner des ehemals westukrainischen Dorfes Smolnik (ukrainisch Смільник Smilnyk) wurden nach dem Polnisch-Sowjetischen Gebietsaustausch 1951 im Ort angesiedelt. Im Verlauf des russischen Überfalls auf die Ukraine wurde der Ort im März 2022 durch russische Truppen besetzt, am 3. Oktober 2022 wurde der Ort wieder durch die Ukrainische Armee zurückerobert. Geographie Die 233 km² große Gemeinde liegt auf 75 m Höhe am rechten Ufer des zum Kachowkaer Stausee angestauten Dnepr 36 km südlich vom ehemaligen Rajonzentrum, der Siedlung städtischen Typs Nowoworonzowka und 160 km nordöstlich der Oblasthauptstadt Cherson. Westlich vom Dorf verläuft die Territorialstraße T–04–03. Söhne und Töchter der Ortschaft Eduard von Falz-Fein (1912–2018), liechtensteinischer Adliger, Unternehmer, Journalist und Sportfunktionär deutsch-russischer Herkunft Weblinks Ortsgeschichte Hawryliwka in der Geschichte der Städte und Dörfer der Ukrainischen SSR (ukrainisch) Einzelnachweise
Havrylivka, Kherson Oblast

Havrylivka (Ukrainian: Гаврилівка; Russian: Гавриловка) is a village in Beryslav Raion (district) in Kherson Oblast of southern Ukraine, at about 116.1 kilometres (72.1 mi) northeast by east (NEbE) of the centre of Kherson city, on the right (western) bank of the Dnipro river. It belongs to Novooleksandrivka rural hromada, one of the hromadas of Ukraine. History Havrylivka was founded in 1780 as the estate of the Russian poet Gavrila Derzhavin. The land was granted to him by Catherine II of Russia. In 1861, after the peasants were released from serfdom, Derzhavin sold the land to the Falz-Fein family. Friedrich von Falz-Fein, the original landowner, released the peasants to freedom soon after. In 1864, the village was moved slightly to the south. The village was later renamed to Falz-Feynovo in the early 1900s, but the Falz-Fein decided to rename the village again due to World War I and the subsequent anti-German sentiments to Derhavino, after the original poet. Sometime later the village name was restored to the original Havrylivka. In January 1918, the Soviet Union started occupying the village, and a council of peasant deputies was formed. Soviet power was formally established at the end of 1919. During 1928-1929 the small peasant farms were united into collectives, which became the collective farm "Avangard", and in 1932 the collective farm "Comintern" was also started in the village. These two collective farms merged in 1950 to form "Path to Communism", and in the same year the village of Smilnyk was relocated to be merged into the village. The "Path to Communism" farm managed 3,300 hectares of agricultural land and specialized in grain crops and meat-dairy production. The settlement came under attack by Russian forces during the Russian invasion of Ukraine in 2022 and was regained by Ukrainian forces in the beginning of October the same year. Demographics The settlement had 1,487 inhabitants in 2001, native language distribution as of the Ukrainian Census of the same year: Ukrainian: 96.02% Russian: 3.71% Belarusian: 0.20% Notable people Eduard von Falz-Fein (1912–2018), Liechtensteiner businessman References
Havrylivka (oblast de Kherson)

Havrylivka (en ukrainien Гаврилівка) est une commune rurale de l'oblast Kherson, du raïon de Beryslav et de la communauté territoriale de la commune de Novooleksandrivka, en Ukraine méridionale. Sa population s'élevait à 1509 habitants en 2001. Géographie La commune de Havrylivka se trouve sur la rive droite du fleuve Dniepr, au bord du réservoir de Kakhovka, à 75 mètres d'altitude. Elle se situe 4,6 km au sud de la commune de Novooleksandrivka, à 56 km au nord-est de la ville de Beryslav et à 115,8 km au nord-est de la ville de Kherson. Références Portail de l’Ukraine