NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Užgorodska pravoslavna katedrala

Katedrala Krista Spasitelja glavna je pravoslavna crkva u Zakarpatju. Dominira Trgom Ćirila i Metoda u gradu Užhorodu Crkva s pet kupola visoka 60 metara sagrađena je 1990-ih nakon što je katedrala Svetog Križa vraćena grkokatoličkoj Eparhiji mukačevskoj. Moderna zgrada može primiti do 5000 vjernika. U njenom prizemlju nalazi se kapela posvećena Uzvišenju Svetog Križa. Protojerej je Dmitro Sidor. Katedrala pripada Eparhiji Mukačevo i Užgorod Ukrajinske pravoslavne crkve Moskovske patrijaršije. Godine 2008. u zgradu je pretresla agencija za nacionalnu sigurnost zbog sumnje u separatističke aktivnosti. Izvori Vanjske poveznice
Cattedrale di Cristo Salvatore (Užhorod)

La Cattedrale di Cristo Salvatore è una chiesa ortodossa di Užhorod, in Ucraina, appartenente all'eparchia di Mukačevo e Užhorod e modellata sull'omonima chiesa di Mosca. Essa si trova in piazza Cirillo e Metodio e ha una capienza complessiva di circa 5000 persone. La sua costruzione ebbe inizio negli anni '90, quando la vecchia cattedrale fu donata alla comunità greco-cattolica. I lavori furono completati nel 2000. L'edificio è alto circa 60 metri ed è diviso in due parti: una inferiore, dove c'era la vecchia Chiesa dell'Esaltazione della Croce e alta circa 6 metri, e una superiore, ovvero l'attuale Chiesa del Salvatore, la cui altezza è di circa 36 metri. La chiesa inoltre possiede una sala conferenze con una capienza di 300 persone e una sala da pranzo di beneficenza che può ospitarne fino a 100. Il 27 settembre 2000 si è svolta in chiesa la prima funzione religiosa. Il 3 settembre 2012 è scoppiato un incendio nella chiesa, causato da una violazione delle regole di installazione e funzionamento degli impianti elettrici. Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Cattedrale di Cristo Salvatore Collegamenti esterni Sito ufficiale, su ungsobor.church.ua.
Christus Verlosserkathedraal (Oezjhorod)

De Christus Verlosserkathedraal (Oekraïens: Храм Христа Спасиватья), ook: Kathedraal van de Verheffing van het Heilige Kruis (Oekraïens: Кафедральный Хресто-Воздвиженський собор), is een kerkgebouw van de Oekraïens-Orthodoxe Kerk in de Oekraïense stad Oezjhorod. De kerk staat aan het plein dat vernoemd is naar de heiligen Cyrillus en Methodius. De bouw van de kerk begon in de jaren 1990 en werd voltooid in 2000. De eerste liturgie in de kathedraal werd gevierd op 27 september 2000. Het nieuwe gebouw verving de oude kathedraal, die na het einde van de Sovjetperiode werd teruggegeven aan de Grieks-Katholieke gemeenschap. De kathedraal is 60 meter hoog. Het gebouw bestaat uit een benedenkerk, de Kerk van het Heilig Kruis (6 meter hoog), en een bovenkerk, de Christus Verlosserkathedraal (hoogte 36 meter). De centrale koepel van de kathedraal draagt een verguld kruis van 8 meter hoog. Het ontwerp van de kathedraal is grotendeels gebaseerd op de Christus-Verlosserkathedraal in Moskou. De kathedraal heeft een maximale capaciteit van 5000 mensen. De kathedraal heeft ook een conferentiezaal voor 300 personen en een zaal waar ongeveer 100 kwetsbare mensen kunnen eten. In 2008 viel de Oekraïense veiligheidsdienst de kathedraal binnen om te zoeken naar bewijs van separatistische activiteiten, nadat de Oekraïense regering de rector van de kathedraal, Dmytro Sydor, de leider van het Congres van Karpatische Roethenen, beschuldigde van separatisme. Sydor zelf ontkende de beschuldigingen en zei dat hij alleen streeft naar een vorm van autonomie in Oekraïne. Externe link Website van de kathedraal
Храм Христа Спасителя (Ужгород)

Кресто-Воздвиженский собор и храм Христа Спасителя — православный храм в Ужгороде, относящийся к Украинской православной церкви Московского патриархата. Расположен на площади Кирилла и Мефодия. Сооружение храма началось в 1990-е годы и было завершено в 2000 году. Первое богослужение состоялось 27 сентября 2000 года. Настоятелем храма является протоиерей Дмитрий Сидор, председатель Сойма подкарпатских русинов. Храм виден почти из любой точки города, его высота составляет 60 м. Состоит из нижнего Крестовоздвиженского храма (высота 6 м) и верхнего храма Христа Спасителя (высота 36 м). Главный золочёный купол собора венчает 8-метровый и 500-килограммовый позолоченный крест. Главный купол окружен четырьмя меньшими куполами голубого цвета. При сооружении храма был использован архитектурный приём, никогда ранее при строительстве соборов не применявшийся. Под барабаном главного купола диаметром 14 м спрятан ещё один барабан диаметром 9,5 метров. В пространстве между стенками барабанов были устроены ступени вверх — большое подкупольное пространство. Вместимость храма, построенного во многом по образцу московского Храма Христа Спасителя — 5000 человек, на богослужения в храме еженедельно собирается до 4000 человек. При храме имеется конференц-зал на 300 человек, благотворительная столовая на 100 человек. С 1998 года в соборе работает музей церковной иконы и книги. В 2008 году в храме был произведён обыск сотрудниками Службы безопасности Украины, пытавшимися найти доказательства сепаратистской деятельности. В сентябре 2012 года в храме произошло возгорание. Примечания Ссылки Собор Воздвижения Креста Господня в г. Ужгород
Црква Ћирила и Методија (Ужгород)

Црква Ћирила и Методија (рус. Кирилло-Мефодиевский собор (Ужгород)) налази се у граду Ужгород, Закарпатска област, Украјина. Историја Црква је изграђена у независној Украјини, за време 1990-2000. Налази се на тргу Ћирила и Методија у граду Ужгород. Прво богослужје одржано је 27. септембра 2000. године. Архитекти цркве су копирали дизајн московског храма Христа Спаситеља. Црква има пет купола, главна је златне боје, висока 60 метара, и 4 мање куполе у плавој боји у округу. У музеју се налази и музеј. Црква припада Украјинској православној цркви - Московски патријархат.
Кафедральний Хресто-Воздвиженський собор (Ужгород)

Кафедральний Хресто-Воздвиженський собор — православний кафедральний собор Ужгорода, який належить до УПц, побудований за зразком Храму Христа Спасителя в Москві. Храм розташований на площі Кирила і Мефодія, загальна місткість — близько 5000 осіб. Будівництво храму розпочалось у 90-х роках минулого століття, коли старий кафедральний собор був переданий греко-католицькій громаді, а завершене — у 2000 році. Настоятелем храму є Дмитро Сидор — проросійський священик, голова «Сойму Підкарпатських русинів», засуджений за сепаратизм. Висота храму — 60 м. Власне храм складається з двох частин — нижньої — Хрестовоздвиженського храму, висотою близько 6 метрів, і верхньої частини, тобто власне Храму Спасителя, висота якого становить близько 36 метрів. При храмі діють конференц-зал, розрахований на 300 осіб, та благодійна їдальня, яка може прийняти до 100 чоловік. 27 вересня 2000 року у храмі було здійснене перше богослужіння. 3 вересня 2012 року у храмі сталась пожежа, причиною якої було порушення правил монтажу та експлуатації електроустановок. Розклад Щоденне богослужіння (малий храм) — о 7:30 — 9:00. Вечірнє богослужіння — о 17:00. Святкові богослужіння: рання — о 8:00, пізня — о 10:00. Хрещення — о 10:00 (по суботах), та о 14:30 (по неділях). Примітки Посилання Храм Христа Спасителя в Ужгороді. Панорама 3D [Архівовано 17 серпня 2012 у Wayback Machine.] Храм Христа Спасителя в г. Ужгороде (и Крестовоздвиженский кафедральный православный собор, нижний храм). (рос.)
Rajon Salisnyzja

Der Rajon Salisnyzja (ukrainisch Залізничний район/Salisnytschnyj rajon; russisch Железнодорожный район/Schelesnodoroschny rajon) ist einer der sechs Stadtrajone der westukrainischen Stadt Lemberg. Der Name leitet sich vom ukrainischen Wort für Eisenbahn (залізниця) welches sich auf den sich hier befindlichen Bahnhof Lwiw bezieht, ab, er befindet sich westlich des Zentrums der Stadt Lemberg und umfasst die Stadtteile/Stadtviertel: Bilohorschtscha (Білогорща; polnisch Biłohorszcze) Lewandiwka (Левандівка; polnisch Lewandówka) Klepariw (Клепарів; polnisch Kleparów, deutsch früher Klopperhof) Rjasne (Рясне; polnisch Rzęsna Polska) Sknyliwok (Скнилівок; polnisch Skniłówek) Syhniwka (Сигнівка; polnisch Sygniówka) Dazu kam bis 12. Juni 2020 verwaltungstechnisch auch noch die Siedlung städtischen Typs Rudne, seither ist er Teil des neugegründeten Rajons Lwiw. Der Rajon entstand am 5. April 1951. Einzelnachweise
Zaliznychnyi District, Lviv

Zaliznychnyi District (Ukrainian: Залізничний район) is an urban district of the city of Lviv, named after the Lviv railway station (залізниця, zaliznytsia means railway). This district covers western part of the city. It contains such neighborhoods as Bilohorshcha, Levandivka and Sknylivok. Lviv International Airport is also situated in this district. Name The district emerged on the site of the former "Kraków neighbourhood" of Lviv. Zaliznychnyi District is one of the two districts of Lviv, along with Shevchenkivskyi, whose names have not been changed since Soviet times. Its name is derived from the fact that the includes the main railway station and its vicinity. The workers of the Lviv railway have historically lived mostly in Levandivka, which lies within the district. Historical areas Levandivka The district of Levandivka is separated from the rest of Lviv by railway lines and can only be accessed over two viaducts. Formerly a village of its own, it was incorporated into the city in 1931. Its name is related either to the village's historical owners, the Lewandowski family, or the German colony of Löwendorf, which was founded here in the late 18th century. Another historical name of the area is Kustarivka. A hippodrome functioned on a former Austrian marching ground in Levandivka during the 19th century. The settlement became developing following the construction of a railway line and the Lviv railway station in 1861. In 1912 Lviv's first airfield was created on the site of the former hippodrome. During the following conflicts it served as a base of Russian and Polish air forces and became a target of the Ukrainian Galician Army's air corps. One of Europe's first civilian airlines started operating from the airfield in 1918. Regular air connections with Warsaw were established in 1922. After the creation of the new airport in Sknyliv, in 1929 the airfield was closed, but a number of street names in Levandivka still remind about its existence. Starting from the 1960s Levandivka started developing as a microdistrict. During the 1970s and 1980s the area was known as Zhovtneve, but regained its historical name in the early 1990s. Levandivka is located on the watershed between the basins of the Black and Baltic Seas. Syhnivka The area of Syhnivka houses a municipal industrial park created by Lviv City Council with the support of the Ministry of Economy of Ukraine. According to the development project, the industrial zone is to take the area of over 30 hectares. A private industrial park is also active in the vicinity. See also Urban districts of Ukraine References
Rejon kolejowy (Lwów)

Rejon kolejowy (ukr. Залізничний район) – dzielnica administracyjna Lwowa, obejmująca południowo-zachodnie dzielnice miasta: Rzęsną Polską, Lewandówkę, Biłohorszcze, część Kleparowa, Skniłówek, część Bogdanówki i osiedle typu miejskiego Rudno. Przypisy
Zholobky

Zholobky (Ukrainian: Жолобки) is a village in Ukraine, Ternopil Oblast, Kremenets Raion, Shumsk urban hromada. After the abolition of the Shumsk Raion on 19 July 2020, the village became part of the Kremenets Raion. References Bibliography "Żołobki". Geographical Dictionary of the Kingdom of Poland (in Polish). 14. Warszawa: Kasa im. Józefa Mianowskiego. 1895. p. 824. "Żołobki". Geographical Dictionary of the Kingdom of Poland (in Polish). p. 726.
Żołobki

Żołobki (ukr. Жолобки) – wieś na Ukrainie w rejonie krzemienieckim należącym do obwodu tarnopolskiego. Przypisy Linki zewnętrzne Żołobki, [w:] Słownik geograficzny Królestwa Polskiego, t. XIV: Worowo – Żyżyn, Warszawa 1895, s. 824 . Żołobki, [w:] Słownik geograficzny Królestwa Polskiego, t. XV, cz. 2: Januszpol – Wola Justowska, Warszawa 1902, s. 726 . Żołobki na stronie Rady Najwyższej Ukrainy.
Желобки (Тернопольская область)

Желобки (укр. Жолобки) — село в Шумской городской общине Кременецкого района Тернопольской области Украины. До 2020 года входило в Шумский район. Почтовый индекс — 47125. Телефонный код — 3558. Население Население по переписи 2001 года составляло 486 человек. Языковой состав Родной язык населения по данным переписи 2001 года: Примечания Ссылки Желобки на сайте Верховной рады Украины
Zholoby, Ternopil Oblast

Zholoby (Ukrainian: Жолоби) is a village in the Kremenets urban hromada of the Kremenets Raion of Ternopil Oblast in Ukraine. After the liquidation of the Kremenets Raion (1940–2020) on 19 July 2020, the village became part of the Kremenets Raion. References Bibliography (in Ukrainian) Голобородько Р., Ониськів М., Жолоби // Ternopil Encyclopedic Dictionary: in 4 v. / editorial board: H. Yavorskyi and other, Ternopil: "Zbruch", 2004, V. 1: А—Й, S. 580. — ISBN 966-528-197-6. "Żołoby(3)". Geographical Dictionary of the Kingdom of Poland (in Polish). 14. Warszawa: Kasa im. Józefa Mianowskiego. 1895. p. 825.
Żołoby (obwód tarnopolski)

Żołoby (ukr. Жолоби) – wieś na Ukrainie w rejonie krzemienieckim należącym do obwodu tarnopolskiego. Przypisy Linki zewnętrzne Żołoby(3), [w:] Słownik geograficzny Królestwa Polskiego, t. XIV: Worowo – Żyżyn, Warszawa 1895, s. 825 .
Jolobî, Kremeneț

Jolobî (în ucraineană Жолоби) este o comună în raionul Kremeneț, regiunea Ternopil, Ucraina, formată numai din satul de reședință. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației comunei Jolobî era vorbitoare de ucraineană (99,66%), existând în minoritate și vorbitori de alte limbi. Note
Желобы (Тернопольская область)

Желобы (укр. Жолоби) — село в Кременецкой городской общине Кременецкого района Тернопольской области Украины. Основано в 1548 году. Код КОАТУУ — 6123482601. Географическое положение Село Желобы находится в 0,5 км от города Кременец. Рядом проходит автомобильная дорога М-19 (E 85). Население Население по переписи 2001 года составляло 1169 человек. Языковой состав Родной язык населения по данным переписи 2001 года: Объекты социальной сферы Школа I—II ст. Клуб. Фельдшерско-акушерский пункт. Достопримечательности Братская могила советских воинов. Примечания
Жолоби (Кременецький район)

Жолоби́ — село в Україні, у Кременецькій міській громаді Кременецького району Тернопільської області. Розташоване в центрі району. До 2020 - адміністративний центр Жолобівської сільської ради. До Жолобів приєднано хутір Олексюки. Населення — 1161 особа (2003). Історія Перша писемна згадка — 1545, згідно з описом Кременецького замку. У переліку замкових сіл та людей при Кременецькому замку (дані за люстраціями 1542, 1545, 1552 рр): -Жолоби та Підлісі (12 тяглих, 2 данники, 6 путніх; те ж; 16 дворищ, димів 16, на волі 3 дима); На 1936 рік село входило до ґміни Бережці Кременецького повіту. 12 червня 2020 року, відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України № 724-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Тернопільської області», увійшло до складу Кременецької міської громади. 19 липня 2020 року, в результаті адміністративно-територіальної реформи та ліквідації Кременецького (1940-2020) району, село увійшло до складу новоутвореного Кременецького району. Населення За даними перепису населення 2001 року мовний склад населення села був таким: Пам'ятки Поблизу Жолобів виявлено археологічні пам'ятки давньоруської культури. Поблизу села зростає модриново-букове насадження — ботанічна пам'ятка природи місцевого значення. Через село проходить екологічний велосипедний маршрут "Навколо Кременецьких гір", створений Національним природним парком "Кременецькі гори". Релігія церква святої Трійці (1782; мурована), церква святителя Миколая Чудотворця (2001, ПЦУ), дім молитви ХВЄ. Пам'ятники Встановлено пам'ятний знак воїнам-односельцям, полеглим у німецько-радянській війні (1985). Соціальна сфера Діють загальноосвітня школа І-ІІ ступенів, клуб, бібліотека, ФАП. Відомі люди Уродженкою села є Свентах Тетяна Василівна — бандуристка, педагог, заслужений діяч мистецтв України. У селі поховані полковник Армії УНР К. Мисевич та солдат ЗС України В'ячеслав Мельник. Галерея Примітки Джерела Голобородько Р., Ониськів М. Жолоби // Тернопільський енциклопедичний словник : у 4 т. / редкол.: Г. Яворський та ін. — Тернопіль : Видавничо-поліграфічний комбінат «Збруч», 2004. — Т. 1 : А — Й. — С. 580. — ISBN 966-528-197-6.
Желтоводский городской совет

Желтоводский городской совет (укр. Жовтоводська міська рада) — административно-территориальная единица и соответствующий орган местной власти в составе Днепропетровской области Украины. Административный центр городского совета находится в г. Жёлтые Воды . Населённые пункты совета г. Жёлтые Воды с. Сухая Балка Примечания
Жовтоводська міська рада

Жовтово́дська міська́ ра́да — адміністративно-територіальна одиниця та орган місцевого самоврядування у Дніпропетровській області. Адміністративний центр — місто обласного значення Жовті Води. Загальні відомості Територія ради: 30 км² Населення ради: 47 324 особи (станом на 1 серпня 2015 року) Територією ради протікає річка Жовта Населені пункти Міській раді підпорядковані населені пункти: м. Жовті Води с. Суха Балка Населення Розподіл населення за віком та статтю (2001): Склад ради Рада складається з 34 депутатів та голови. Голова ради: Ханіс Дмитро Едуардович Секретар ради: Гунько Таміла Анатоліївна Керівний склад попередніх скликань Примітка: таблиця складена за даними сайту Верховної Ради України та ЦВК Депутати VII скликання За результатами місцевих виборів 2015 року депутатами ради стали: За суб'єктами висування За округами Депутати VI скликання За результатами місцевих виборів 2010 року депутатами ради стали: За суб'єктами висування За округами Примітки Джерела Сторінка міськради на Сайті Дніпропетровської обласної ради [Архівовано 28 лютого 2022 у Wayback Machine.] Жовтоводська міська рада // Облікова картка на офіційному вебсайті Верховної Ради України.
Zherebky

Zherebky (Ukrainian: Жеребки) is a village in Pidvolochysk settlement hromada, Ternopil Raion, Ternopil Oblast, Ukraine. History The first written mention of the village was in 1574. After the liquidation of the Pidvolochysk Raion on 19 July 2020, the village became part of the Ternopil Raion. Religion Church of the Intercession (1912; brick, restored in 1990), Church of the Assumption (1930s; brick, completed in 1991), Saints Peter and Paul church (1936; brick, restored in 2000). In the literature In 2003, Petro Hutsal's book "Selo Zherebky: yoho istoriia i liudy" was published. References Sources (in Ukrainian) Гуцал П., Жеребки // Ternopil Encyclopedic Dictionary: in 4 v. / editorial board: H. Yavorskyi and other, Ternopil: "Zbruch", 2004, V. 1: А—Й, S. 572-573. — ISBN 966-528-197-6. "Żerebki 1.) Królewskie… pow. skałacki)". Geographical Dictionary of the Kingdom of Poland (in Polish). 14. Warszawa: Kasa im. Józefa Mianowskiego. 1895. p. 778. "Żerebki 2.) Ż. Szlacheckie (al. Małe), wś, pow. skałacki)". Geographical Dictionary of the Kingdom of Poland (in Polish). 14. Warszawa: Kasa im. Józefa Mianowskiego. 1895. p. 779.
Żerebki

Żerebki (ukr. Жере́бки) – wieś na Ukrainie w rejonie tarnopolskim należącym do obwodu tarnopolskiego. Dawniej były to dwie wsie, które 1 stycznia 1951 połączono w jedną wieś Żerebki: Żerebki Królewskie (ukr. Жеребки Королівські) lub Żerebki Wielkie (ukr. Жеребки Великі), w latach 1946–1950 Żerebki Pierwsze (ukr. Жеребки Перші), Żerebki Szlacheckie (ukr. Жеребки Шляхетські) lub Żerebki Małe (ukr. Жеребки Малі), w latach 1946–1950 Żerebki Drugie (ukr. Жеребки Другі). Do 2020 w rejonie podwołoczyskim. Przypisy Linki zewnętrzne Żerebki 1., [w:] Słownik geograficzny Królestwa Polskiego, t. XIV: Worowo – Żyżyn, Warszawa 1895, s. 778 . Królewskie... pow. skałacki Żerebki na stronie Rady Najwyższej Ukrainy
Жеребки (Тернопольская область)

Жеребки (укр. Жеребки) — село в Подволочисской поселковой общине Тернопольского района Тернопольской области Украины. До 2020 года входило в Подволочисский район. Население по переписи 2001 года составляло 686 человек. Почтовый индекс — 47843. Телефонный код — 3543. Ссылки Жеребки на сайте Верховной рады Украины
Żyhajliwka (rejon ochtyrski)

Żyhajliwka (ukr. Жигайлівка) – wieś na Ukrainie, w obwodzie sumskim, w rejonie ochtyrskim, w hromadzie Boromla. W 2001 liczyła 1036 mieszkańców, spośród których 993 wskazało jako ojczysty język ukraiński, 38 rosyjski, 3 mołdawski, 1 białoruski, a 1 ormiański. Przypisy
Jîhailivka, Trosteaneț

Jîhailivka (în ucraineană Жигайлівка) este o comună în raionul Trosteaneț, regiunea Sumî, Ucraina, formată numai din satul de reședință. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației comunei Jîhailivka era vorbitoare de ucraineană (95,85%), existând în minoritate și vorbitori de rusă (3,67%). Note
Жигайловка (Тростянецкий район)

Жигайловка (укр. Жигайлівка) — село, Жигайловский сельский совет, Тростянецкий район, Сумская область, Украина. Код КОАТУУ — 5925082401. Население по переписи 2001 года составляло 1036 человек. Является административным центром Жигайловского сельского совета, в который не входят другие населённые пункты. Географическое положение Село Жигайловка находится на берегу реки Боромля, выше по течению на расстоянии в 4 км расположено село Ясенок (Краснопольский район), ниже по течению на расстоянии в 1 км расположено село Шевченков Гай. На реке и на протекающих по селу ручьях несколько запруд. Объекты социальной сферы Школа. Достопримечательности В слободе Жигайловка 12 октября 1787 в 15 часов упал каменный метеорит-хондрит весом 1552 грамм, получивший название Жигайловка. Известные уроженцы Шульга, Семён Никифорович (1912 — 1960), Герой Советского Союза (1945) Примечания