NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Karierne

Karierne (en ucraniano: Кар'єрне) es un pueblo ucraniano perteneciente al óblast de Jersón. Situado en el sur del país, forma parte del raión de Berislav y del municipio (hromada) de Velika Oleksandrivka.​ Toponimia El nombre del lugar en ruso es Kariernoye (en ruso: Карьерное). Geografía Karierne se encuentra a 10 km al noroeste de Velika Oleksandrivka y a unos 130 km al noreste de Jersón. Historia Karierne se fundó en 1916 y recibió el estatus de asentamiento de tipo urbano en 1958. En mayo de 1995, el Gabinete de Ministros de Ucrania aprobó la decisión de privatizar la planta de cal ubicada aquí.​ Posteriormente, la empresa estatal se transformó en una sociedad anónima abierta y en 2002, se inició un caso de quiebra contra la planta.​ Hasta el 18 de julio de 2020, Karierne fue parte del raión de Velika Oleksandrivka. El raión se abolió en julio de 2020 como parte de la reforma administrativa de Ucrania, que redujo el número de rayones del óblast de Jersón a cinco. El área del raión de Velika Oleksandrivka se fusionó con el raión de Berislav.​​En 2023, Karierne perdió el estatus de asentamiento de tipo urbano debido a la eliminación de este estatus administrativo.​ Karierne estuvo ocupado por Rusia desde marzo de 2022 en el marco de la invasión rusa de Ucrania hasta el 3 de octubre de 2022.​ Demografía La evolución de la población de Karierne entre 1989 y 2022 fue la siguiente: Según el censo de 2001, la lengua materna de la mayoría de los habitantes, el 93,7%, es el ucraniano; del 5,49% es el ruso.​ Infraestructura Transporte Karierne tiene conexiones por carretera con Krivói Rog, Snijurivka y Berislav. La estación de tren de Karierne se encuentra en la línea ferroviaria que conecta Apóstolove y Snijurivka (con más conexiones con Jersón y Mikolaiv). Referencias Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Karierne.
Karierne

Karierne (ukrainien : Кар'єрне, russe : Карьерное) est une commune urbaine de l'oblast de Kherson, en Ukraine méridionale. Elle dépend du raïon de Beryslav et de la communauté territoriale de la commune de Velyka Oleksandrivka. Elle compte 329 habitants en 2021. Géographie La commune de Karierne se trouve à l'ouest de la rivière Inhoulets, affluent de rive droite du fleuve Dniepr. Assise à 65 mètres d'altitude, elle se situe 6,7 km au nord-ouest de la commune de Velyka Oleksandrivka, à 58,3 km au nord-nord-ouest de la ville de Beryslav et à 90 km au nord-est de la ville de Kherson. Elle est également proche à l'ouest de la limite administrative avec l'oblast de Mykolaïv. Références Portail de l’Ukraine
Karierne

Karierne (în ucraineană Кар'єрне) este o așezare de tip urban din raionul Velîka Oleksandrivka, regiunea Herson, Ucraina. În afara localității principale, nu cuprinde și alte sate. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației așezării de tip urban Karierne era vorbitoare de ucraineană (93,7%), existând în minoritate și vorbitori de rusă (5,49%). Note
Карьерное (Херсонская область)

Карьерное (укр. Кар'єрне) — посёлок в Великоалександровской поселковой общине Бериславского района Херсонской области Украины. Население В январе 1989 года численность населения составляла 594 человека. На 1 января 2013 года численность населения составляла 376 человек. Языковой состав Родной язык населения по данным переписи 2001 года: История В мае 1995 года Кабинет министров Украины утвердил решение о приватизации находившегося здесь известкового завода. В дальнейшем, государственное предприятие было преобразовано в открытое акционерное общество. В 2002 году было возбуждено дело о банкротстве завода. С марта по начало октября 2022 года посёлок был оккупирован российскими войсками в ходе вторжения России в Украину. Местная власть 74100, Херсонская обл., Бериславский р-н, пгт Великая Александровка, ул. Свободы, 161. Примечания Ссылки Карьерное на сайте Верховной рады Украины
Кар'єрне (селище)

Кар'єрне — селище в Україні, у Великоолександрівській селищній громаді Бериславського району Херсонської області. Мова Розподіл населення за рідною мовою за даними перепису 2001 року: Історія 12 червня 2020 року, відповідно до Розпорядження Кабінету Міністрів України від № 726-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Херсонської області», увійшло до складу Великоолександрівської селищної громади. 19 липня 2020 року, в результаті адміністративно-територіальної реформи та ліквідації Великоолександрівського району увійшло до складу Бериславського району. Село тимчасово окуповане російськими військами 24 лютого 2022 року в ході повномасштабного російського вторгнення в Україну. Визволене з-під окупації 14 червня 2022 року. Примітки Посилання Погода в селищі [Архівовано 5 березня 2016 у Wayback Machine.] Облікова картка Джерела Сайт територіальної громади [Архівовано 23 серпня 2021 у Wayback Machine.]
Sywaske

Sywaske (ukrainisch Сиваське; russisch Сивашское Siwaschskoje) ist eine Siedlung städtischen Typs im Osten der ukrainischen Oblast Cherson mit etwa 4400 Einwohnern (2014). Sywaske wurde 1816 als Karakut (Каракут) gegründet, trug später bis 1935 den Namen Рождественське Roschdestwenske / Різдвянка Risdwjanka und erhielt 1960 den Status einer Siedlung städtischen Typs. Von 1923 bis 1962 war der Ort mit Unterbrechungen der Hauptort des Rajons Sywaske. Sywaske liegt 18 km östlich vom ehemaligen Rajonzentrum Nowotrojizke und 180 km südöstlich der Oblasthauptstadt Cherson entfernt. Am 12. Juni 2020 wurde die Siedlung ein Teil der neugegründeten Siedlungsgemeinde Nowotrojizke, bis dahin bildete sie die gleichnamige Siedlungsratsgemeinde Sywaske (Сиваська селищна рада/Sywaska selyschtschna rada) im Osten des Rajons Nowotrojizke. Seit dem 17. Juli 2020 ist sie ein Teil des Rajons Henitschesk. Nach dem russischen Überfall auf die Ukraine am 24. Februar 2022 wurde der Ort im März 2022 von russischen Truppen besetzt und steht seitdem nicht mehr unter ukrainischer Kontrolle. Söhne und Töchter der Ortschaft Stepan Sosnowyj (1896–1961), ukrainisch-sowjetischer Agronom und Ökonom sowie Autor der ersten umfassenden Studie des Holodomor Einzelnachweise
Syvaske

Syvaske (Ukrainian: Сиваське; Russian: Сивашское) is a rural settlement in Henichesk Raion, Kherson Oblast, southern Ukraine. It is located in the steppe, about 20 kilometres (12 mi) from Lake Syvash. Syvaske belongs to Novotroitske settlement hromada, one of the hromadas of Ukraine. Until 1935, it was called Rozhdestvenskoye. Population: 4,068 (2022 estimate). History Until 18 July 2020, Syvaske belonged to Novotroitske Raion. The raion was abolished in July 2020 as part of the administrative reform of Ukraine, which reduced the number of raions of Kherson Oblast to five. The area of Novotroitske Raion was merged into Henichesk Raion. Until 26 January 2024, Syvaske was designated urban-type settlement. On this day, a new law entered into force which abolished this status, and Syvaske became a rural settlement. Economy Transportation The closest railway station is Partyzany, about 10 kilometres (6.2 mi) east. It is on the line connecting Melitopol with Henichesk and Syvash. There is infrequent passenger traffic. The railway used to continue to Dzhankoi and Simferopol, but after the Russian annexation of Crimea in 2014, the traffic to Crimea was discontinued. The settlement has access to Highway M18 which runs north to Melitopol and Zaporizhzhia and south to the border with Crimea. See also Russian occupation of Kherson Oblast References
Sivaske

Sivaske (en ucraniano: Сиваське, romanizado: Syvaske; en ruso: Сивашское, romanizado: Sivashskoye) es un pueblo ucraniano perteneciente al óblast de Jersón. Situado en el sur del país, forma parte del raión de Geníchesk y del municipio (hromada) de Novotroitske.​ El pueblo se encuentra ocupado por Rusia desde febrero de 2022 en el marco de la invasión rusa de Ucrania. Toponimia Cuando se fundó el pueblo, se llamaba Karakut (en tártaro de Crimea: Qara Quyu, lit. 'pozo negro'). El nombre moderno del pueblo proviene del mar de Sivash. Geografía Sivaske se encuentra cerca del mar de Sivash, 18 km al este de Novotroitske y a unos 180 km al sureste de Jersón. Historia Sivaske se fundó en 1816 como Karakut (en ucraniano: Каракут), más tarde llevó el nombre de Rozhdestvenskoye (en ucraniano: Різдвянка, romanizado: Rizdvyanka; en ruso: Рождественське) hasta 1935.​ De 1923 a 1962, la localidad fue, con interrupciones, la ciudad principal del raión homónimo. Sivaske recibió el estatus de asentamiento de tipo urbano en 1960.​ Hasta el 18 de julio de 2020, Sivaske fue parte del raión de Novotroitske. El raión se abolió en julio de 2020 como parte de la reforma administrativa de Ucrania, que redujo el número de rayones del óblast de Jersón a cinco. El área del raión de Novotroitske se fusionó con el raión de Geníchesk.​​En 2023, Sivaske perdió el estatus de asentamiento de tipo urbano debido a la eliminación de este estatus administrativo en la legislación ucraniana.​ Demografía La evolución de la población de Sivaske entre 1970 y 2022 fue la siguiente: Según el censo de 2001, la lengua materna de la mayoría de los habitantes, el 93,37%, es el ucraniano; del 5,82% es el ruso.​ Infraestructura Transporte El asentamiento tiene acceso a la autopista M18 que corre hacia el norte hasta Melitópol y Zaporiyia, y hacia el sur hasta la frontera con Crimea. La estación de tren más cercana es Rikove, a unos 10 kilómetros al este, en la línea que conecta Melitópol con Geníchesk y Sivash. El ferrocarril solía continuar hasta Dzhankói y Simferópol, pero después de la anexión rusa de Crimea en 2014, se interrumpió el tráfico a Crimea. Referencias Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Sivaske.
Syvaske

Syvaske (ukrainien : Сиваське, russe : Сивашское) est une commune urbaine de l'oblast de Kherson, du raïon de Henitchesk, et de la communauté territoriale de la commune de Novotroïtske, en Ukraine méridionale. Elle compte 4 150 habitants en 2021. Géographie La commune de Syvaske se trouve au nord de la mer de Syvach, une mer peu profonde semblable à un marais, et qui communique à l'est avec la mer d'Azov. Assise à 21 mètres d'altitude, elle se situe à 32 km au nord-ouest de la ville de Henitchesk, et à 149,5 km au sud-est de la ville de Kherson. Références Portail de l’Ukraine
Sîvaske

Sîvaske (în ucraineană Сиваське) este o așezare de tip urban din raionul Novotroiițke, regiunea Herson, Ucraina. În afara localității principale, nu cuprinde și alte sate. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației așezării de tip urban Sîvaske era vorbitoare de ucraineană (93,37%), existând în minoritate și vorbitori de rusă (5,82%). Note
Сивашское

Сивашское (укр. Сиваське) — посёлок в Новотроицкой поселковой общине Генического района Херсонской области Украины. История До 1935 г. назывался Рождественское. В ходе Великой Отечественной войны в 1941 году селение было оккупировано наступавшими немецкими войсками. 16 декабря 1960 года Сивашское получило статус посёлка городского типа. На 1 января 2013 года численность населения составляла 4528 человек. Местный совет 75341, Херсонская обл., Генический р-н, пгт Сивашское, ул. Мира, 101 Известные жители и уроженцы Рыженко, Виктор Павлович (род. 1924) — Герой Социалистического Труда. Вознюк, Любовь Семёновна (род. 1942) — Герой Социалистического Труда. Залата, Фёдор Дмитриевич (1914—1993)— украинский советский писатель, прозаик. Сосновый, Степан Николаевич — агроном, автор исследований о голоде 1932—1933 гг. Топографические карты Лист карты L-36-58 Сивашское. Масштаб: 1 : 100 000. Состояние местности на 1989 год. Издание 1991 г. Примечания Ссылки Сивашское на сайте Верховной рады Украины (рус.). w1.c1.rada.gov.ua. Дата обращения: 13 мая 2020.
Сиваське

Сиваське (до 1935 — Різдвянка, Рождественський) — селище в Україні у Генічеському районі Херсонської області. Входить до складу Новотроїцької селищної громади. Населення складає 4311 осіб. Географія Селище Сиваське розташоване за 18 км від центру громади та за 19 км від найближчої залізничної станції Рикове. Населення Населення — 5 600 осіб (1970), 4 945 осіб (2001), 4 311 осіб (2017). Мова Розподіл населення за рідною мовою за даними перепису 2001 року: Назва При заснуванні село мало назву — Каракуї (Каракут), що в перекладі з кримськотатарської мови — «чорна криниця». Сучасна назва села походить від озера Сиваш, яке розташоване поряд. Історія Село вперше в офіційних документах згадується у 1816 році під назвою Каракуї («Чорні Копані»). Станом на 1886 рік у селі Рождественське Ново-Троїцької волості Дніпровського повіту Таврійської губернії мешкало 2252 особи, налічувалось 352 двори, існували молитовний будинок, школа, 3 лавки, проходив щорічний ярмарок. До 2020 орган місцевого самоврядування — Сиваська селищна рада. 12 червня 2020 року, відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України № 713-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Запорізької області», увійшло до складу Новотроїцької селищної громади. 17 липня 2020 року, в результаті адміністративно-територіальної реформи та ліквідації Новотроїцького району, увійшло до складу Генічеського району. 24 лютого 2022 року селище тимчасово окуповане російськими військами під час російсько-української війни. Сучасний стан У селищі є: 2 загальноосвітні школи І-ІІІ ступеня, допоміжна школа-інтернат, 2 клуби відпочинку, дитяча та центральна бібліотеки, переробні підприємства харчової промисловості. Відомі люди Баранов Максим Володимирович (1992—2014) — старший сержант Збройних сил України, учасник російсько-української війни. Вознюк Любов Семенівна (нар. 1942) — Герой Соціалістичної Праці. Залата Леонід Дмитрович (1928—2009) — український письменник. Залата Федір Дмитрович (1914—1993) — український письменник. Пильник Євген Олексійович (нар. 1921) — український архітектор. Сосновий Степан Миколайович (1896—1961) — український агроном-економіст, автор першого комплексного дослідження подій голодомору 1932—1933 років в Україні. Сосновий Тимофій Миколайович (1898—1983) — український вчений-економіст, статист, демограф, один з ранніх дослідників голодомору 1932—1933 років, динаміки зростання населення та людських втрат України, внаслідок сталінської злочинної політики. Примітки Джерела Сиваське, Новотроїцький район, Херсонська область / Історія міст і сіл Української РСР Енциклопедія українознавства : Словникова частина : [в 11 т.] / Наукове товариство імені Шевченка ; гол. ред. проф., д-р Володимир Кубійович. — Париж — Нью-Йорк : Молоде життя, 1955—1995. — ISBN 5-7707-4049-3. Посилання Сиваський ясла-садок № 1 Сиваське ССТ Бондаренко О. Андрій Гордєєв відкрив ще один спортивний майданчик в смт. Сиваське Новотроїцький р-н
Mykhailo-Kotsiubynske settlement hromada

Mykhailo-Kotsiubynske settlement hromada (Ukrainian: Михайло-Коцюбинська селищна громада) is a hromada of Ukraine, located in Chernihiv Raion, Chernihiv Oblast. Its administrative center is the town of Mykhailo-Kotsiubynske. It has an area of 781.0 square kilometres (301.5 mi2) and a population of 12,487, as of 2020. Composition The hromada includes 42 settlements: 1 town (Mykhailo-Kotsiubynske), 39 villages: And 2 rural-type settlements: Revuniv Kruh and Tsentralne. Geography The Mykhailo-Kotsiubynske settlement hromada is located in the east of Chernihiv Oblast, on the left bank of the Dnieper, near the state border with the Republic of Belarus. The territory of the hromada is located within the Dnieper Lowland. The relief of the surface of the Mykhailo-Kotsiubynske settlement hromada is a lowland plain, there are oxbow lake and artificial lakes in the floodplain of the river. The climate of Mykhailo-Kotsiubynske settlement hromada is moderately continental, with warm summers and relatively mild winters. The average temperature in January is about -7°C, and in July - +19°C. The average annual precipitation ranges from 550 to 660 mm, with the highest precipitation in the summer period. The most common are sod-podzolic soils.The Mykhailo-Kotsiubynskesettlement hromada is located in the natural zone of mixed forests, in Polissya. The main species in the forests are pine, oak, birch. Regional highways pass through the hromada.The railway from Slavutych to Chernihiv runs through the northern part of the community.The hromada has developed agriculture, wood processing, and food production. See also List of hromadas of Ukraine References
Михайло-Коцюбинская поселковая община

Михайло-Коцюбинская поселковая общи́на (укр. Михайло-Коцюбинська селищна громада) — территориальная община в Черниговском районе Черниговской области Украины. Административный центр — пгт Михайло-Коцюбинское. Население — 12 487 человек. Площадь — 781,0 км². Количество учреждений, оказывающих первичную медицинскую помощь — 14. История Михайло-Коцюбинская поселковая община была создана 2 сентября 2016 года путём объединения Михайло-Коцюбинского поселкового совета, Андреевского, Ведильцевского, Жукотковского, Карховского, Левковичского, Плёховского, Шибириновского сельсоветов Черниговского района. Изначально площадь общины была 434,29 км², население — 8 495 человек. 18 ноября 2018 года были присоединены территории Днепровского, Ковпытского, Мнёвского сельсоветов Черниговского района. 12 июня 2020 года в состав общины вошла территория Пакульского сельсовета Черниговского района. 17 июля 2020 года община вошла в состав нового Черниговского района. География Община включает 30,6% территории и 24,4% населения упразднённого Черниговского района (1923-2020). Община граничит с Любечской, Новобелоусской, Киенской, Гончаровской общинами, Белоруссией. Реки: Днепр, Пакулька, Дубровка (Ковпыта), Старуха (Балин), Вереб. Населённые пункты пгт Михайло-Коцюбинское Андреевка Антоновичи Борки Ведильцы Гирманка Глядин Днепровское Жидиничи (Червоное) Жукотки Завод Загатка Зайцы Карховка Ковпыта Круглое Левковичи Левоньки Леньков Круг Линея Льгов Льговка Малейки Мнёв Москали Пакуль Папирня Плёхов Повидов Прохоров Пустынки Пыльня Рудня Семеняговка Скугари Старик Храпатое Жидиничи Шибириновка Шмаевка Шульговка посёлок Ревунов Круг посёлок Центральное Примечания Источники Данные про общину на сайте decentralization.gov.ua Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Чернігівської області
Михайло-Коцюбинська селищна громада

Михайло-Коцюбинська селищна територіальна громада — територіальна громада в Україні, в Чернігівському районі Чернігівської області. Адміністративний центр — селище Михайло-Коцюбинське. Площа громади — 434,29 км², населення — 8495 мешканців (2018). Утворена 2 вересня 2016 року шляхом об'єднання Михайло-Коцюбинської селищної ради та Андріївської, Ведильцівської, Жукотківської, Кархівської, Левковицької, Пльохівської, Шибирінівської сільських рад Чернігівського району. 16 листопада 2018 року добровільно приєдналися Дніпровська, Ковпитська та Мньовська сільські ради. Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України № 730-р від 12 червня 2020 року «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Чернігівської області», до складу громади була включена територія Пакульської сільської ради Чернігівського району . Відповідно до Постанови Верховної Ради України від 17 липня 2020 року «Про утворення та ліквідацію районів», громада увійшла до новоствореного Чернігівського району. Населені пункти До складу громади входять 3 селища (Михайло-Коцюбинське, Ревунів Круг, Центральне) і 39 сіл: Андріївка, Антоновичі, Бірки, Ведильці, Гірманка, Глядин, Дніпровське, Жидиничі, Жукотки, Завод, Загатка, Зайці, Кархівка, Ковпита, Кругле, Левковичі, Левоньки, Леньків Круг, Линея, Льгів, Льгівка, Малійки, Мньов, Москалі, Пакуль, Папірня, Пильня, Пльохів, Повідов, Прохорів, Пустинки, Рудня, Семенягівка, Скугарі, Старик, Храпате, Шибиринівка, Шмаївка та Шульгівка. Старостинські округи Андріївський Ведильцівський Дніпровський Жукотківський Кархівський Ковпитський Левковицький Мньовський Пакульський Шибиринівський Джерела ВВРУ, 2017, № 11, стор. 48 ВВРУ, 2019, № 33, стор. 12 Примітки
Bobrove, Sieverodonețk

Bobrove (în ucraineană Боброве) este un sat în așezarea urbană Borivske din orașul regional Sieverodonețk, regiunea Luhansk, Ucraina. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației localității Bobrove era vorbitoare de ucraineană (74,9%), existând în minoritate și vorbitori de rusă (23,92%) și belarusă (1,18%). Note
Боброво (Луганская область)

Бобро́во — село на Украине в составе Северодонецкого горсовета Луганской области. Расположено примерно в 18 км к юго-востоку от города Северодонецка. С юго-запада от села находится множество озёр-стариц и река Северский Донец. Ближайший населённый пункт — посёлок городского типа Боровское. Село Боброво не газифицировано. Уличного освещения нет. В начале 2010-х годов в селе были перебои с электроэнергией. Примечания
Боброве (Сіверськодонецький район)

Бобро́ве — село в Україні, у Сіверськодонецькій міській громаді Сіверськодонецького району Луганської області. Населення становить 255 осіб. Історія На землях, отриманих у власність у 1735 році, В. І. Вергильов заклав поселення Боброве. Економіка * В селі розташоване Бобрівське лісництво (вул. Красна, 50) Площа лісництва складає 7145 га, в т.ч. вкрита лісом - 6156 га. Щорічно лісництво заготовлює 4500 м³ лісопродукції (переважно підтоварника і дров), створює лісові культурна площі 160 га, вирощує сіянці сосни звичайної (500 тис. шт.) і виготовляє пиломатеріали, піддони т інше Бойові дії 2014 р. 4 жовтня 2014 року бойовики «війська Донського» обстріляли з «Градів» блокпост батальйону міліції «Луганськ-1» біля села Боброве. Світлини Згадки у ЗМІ Боброве. Топонімічна історія [Архівовано 9 січня 2022 у Wayback Machine.] Павичі з села Боброво: Історія успішної бізнес-вумен з Луганська // 2 бер. 2021 У СЕЛІ БОБРОВЕ РЯТУВАЛЬНИКИ ЛІКВІДУВАЛИ ПОЖЕЖУ //15-02-2021 [Архівовано 26 лютого 2021 у Wayback Machine.] Пожежі в природних екосистемах на території Луганської області //9 Жовтня, 2020р. [Архівовано 6 березня 2021 у Wayback Machine.] Примітки Джерела Бойовики обстріляли пости сил АТО на Луганщині, поранено 12 осіб — Г.Москаль [Архівовано 4 березня 2016 у Wayback Machine.]
Kontrakthaus

Das Kontrakthaus (ukrainisch Контрактовий будинок/Kontraktowyj budynok) ist ein in den Jahren von 1815 bis 1817 errichtetes, klassizistisches Gebäude im Norden des Kontraktowa-Platz im Stadtteil Podil der ukrainischen Hauptstadt Kiew. Geschichte Das Gebäude wurde, nach dem der Vorgängerbau beim Podiler Großbrand von 1811 vernichtet wurde, von den Architekten Andrei Iwanowitsch Melenski und William Hastie in den Jahren 1815–1817 errichtet. Das Portal mit seinen Toskanischen Säulen, die einen Dreiecksgiebel tragen, ist eines der besten Beispiele des Klassizismus. Weblinks Das Kontrakthaus auf Gorodkiev (russisch) Gebäudebeschreibung auf OldKyiv (russisch) Einzelnachweise