NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Hetyen

Hetyen (ukránul Гетен (Heten), korábban Ліпове (Lipove)) falu Ukrajnában, Kárpátalján, a Beregszászi járásban. Fekvése Beregszásztól 21 km-re északnyugatra fekszik. Közigazgatásilag a mezőkaszonyi kistérséghez tartozik. Nevének eredete Neve puszta személynévből keletkezett magyar névadással. Az alapjául szolgáló Hetény személynév eredete vitatott. Egyes vélekedések szerint ez a magyar hét számnévnek a származéka. Más feltevés szerint a Hetény valamilyen népcsoport, törzs neve is lehet (l. Kiss Lajos: FNESz. I: 610-11). Története 1270-ben említik először „Heytin” néven a lónyai uradalom határjárásában, mint Angelus birtoka. 1566-ban feldúlták a tatárok és sokat szenvedett a Micze-patak és a Tisza áradásaitól is. 1607-től lett református a falu. A 18. század végén Vályi András így ír róla: „HETÉNY. vagy Hetyen. Elegyes falu Bereg Várm. földes Urai több Uraságok, fekszik Mező Kaszonyhoz nem meszsze, és annak filiája.” Fényes Elek 1851-ben kiadott geográfiai szótárában így ír a faluról: „Hettyén, magyar falu, Beregh vmegyében, Kaszonyhoz 1 1/2 órányira: 5 r. kath., 16 g. kath., 398 ref., 14 zsidó lak. Ref. anyaszentegyház. F. u. Bárczy, Bay, Lónyay s m. Ut. p. Beregszász.” A trianoni békéig Bereg vármegye Mezőkaszonyi járásához tartozott. Ekkor a mesterségesen létrehozott Csehszlovákiához csatolták. 1938–44 között visszakerült Magyarországhoz. 1945-ben Szovjetunióhoz csatolták a települést. 1991 óta Ukrajnához tartozik. Népessége 1910-ben 751, túlnyomórészt magyar lakosa volt. 2005-ben 885 lakosából 867 (98%) magyar. Látnivalók Református temploma 14. századi eredetű, 1566-ban a tatárok felégették. Mai kőtemploma 1793-ban épült klasszicista stílusban. Fa harangtornya 18. századi. Jegyzetek
Heten, Bereg

Heten (în ucraineană Гетен, maghiară Hetyen) este un sat în comuna Popovo din raionul Bereg, regiunea Transcarpatia, Ucraina. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației localității Heten era vorbitoare de maghiară (98,55%), existând în minoritate și vorbitori de alte limbi. Note
Гетен

Гетен (укр. Гетен, венг. Hetyen) — село в Косоньской сельской общине Береговского района Закарпатской области Украины. Население по переписи 2001 года составляло 761 человек. Почтовый индекс — 90222. Телефонный код — 03141. Занимает площадь 1,278 км². Код КОАТУУ — 2120488002. История В 1946 году указом ПВС УССР село Гетин переименовано в Липово. В 1995 году селу возвращено историческое название Примечания Ссылки Гетен на сайте Верховной рады Украины (укр.). gska2.rada.gov.ua. Дата обращения: 18 мая 2020. Административно-территориальное устройство Закарпатской области (укр.). Архивировано из оригинала 5 февраля 2012 года.
Гетен

Гетен — село в Косоньській громаді Берегівського району Закарпатської області України. Село знаходиться за 3 км від села Попово та за 21 км від райцентру Берегово. Назва, за однією з версій, походить від угорського слова, що означає цифру «сім», за іншою, це похідна від назв однієї з давньоугорських етнічних груп. Село вперше згадується в 1270 р. в описах власності феодала Лоняї, як пригранична місцевість у володінні родини Ангелус. В 1383 р. як власник села згадується Ондраш Гетені. В XIV ст. місцевий суддя Керечені будує для села церкву, яка була знищена в 1566 р. татарами під час набігу. В XVI ст. село постраждало від розливу потічка Міце та річки Тиси. В 1607 р. мешканці перейшли в кальвіністську конфесію. В періоди з 1920-1938 років та в 1944-1945 -му село носило назву Гетін, а за радянських часів, з 1945 по 1991 називалось Липове. Архітектура Найвидатнішою пам’яткою села є його церква із дерев’яною дзвіницею. В 1793 р. в селі будується мурована церква простої форми, без вежі, без архітектурного декору. На тлі простої кам’яної церкви збудована поруч дерев’яна дзвіниця виглядає особливо вишукано, і по праву вважається однією з кращих пам’яток дерев’яної архітектури краю. Реформатська церква із дзвіницею внесені до переліку Пам'яток архітектури місцевого значення. Неподалік від церкви, у сільському сквері, стоїть пам’ятник на честь односельчан, загиблих у Другій світовій війні та під час сталінських репресій. На старовинному будинку поруч із церквою в 1996 р. місцевою організацією Товариства угорської культури Закарпаття була встановлена меморіальна таблиця на честь історичної події: в 1874 р. гетенський землевласник Шандор Чанаді переписав на ім’я Лайоша Кошута, видатного державного діяча Угорщини, 6 гольдів (акрів) землі, аби той міг легально балотуватись на виборах. На околиці села знаходиться цікава споруда, у якій в 1920-30 рр. находилась прикордонна застава та митниця Чехословацької республіки. Після війни в ній працював інтернат для дітей з вадами розвитку, потім будівля була занедбана. В 2012 році за ініціативи місцевої реформатської церкви будівля була викуплена та реконструйована, і в ній створили новий заклад для дітей та молодих людей з вадами розвитку. Туристичні місця - споруда, у якій в 1920-30 рр. находилась прикордонна застава та митниця Чехословацької республіки. - Реформатська церква - дерев’яна дзвіниця - пам’ятник на честь односельчан, загиблих у Другій світовій війні та під час сталінських репресій. - меморіальна таблиця на честь історичної події: в 1874 р. гетенський землевласник Шандор Чанаді переписав на ім’я Лайоша Кошута, видатного державного діяча Угорщини, 6 гольдів (акрів) землі, аби той міг легально балотуватись на виборах. Населення Мова Розподіл населення за рідною мовою за даними перепису 2001 року: Відомі люди Молнар Лайош Людвиґович — український лірник, бандурист та композитор. Джерела Гетен – скромне село з сакральним скарбом [Архівовано 25 лютого 2019 у Wayback Machine.] «Архітектурні, історичні та природні цінності Берегівщини [Архівовано 28 грудня 2019 у Wayback Machine.]» Посилання Дерев'яний храм у селі на сайті Дерев'яні Храми України [Архівовано 20 лютого 2020 у Wayback Machine.]
Zapsoň

Zapsoň (ukrajinsky Запсонь, maďarsky Zápszony, česky Zapsoň) je obec v Kosoňské vesnické územní hromadě v okrese Berehovo v Zakarpatské oblasti na Ukrajině. V roce 2001 žilo v Zapsoni 1 799 obyvatel, z toho 94,27 % obyvatel mělo rodný jazyk maďarštinu. Historie První písemná zmínka o obci pochází z roku 1271. V roce 1566 byla obec zničena tatarským nájezdem. Do uzavření Trianonské smlouvy byla obec součástí Uherska, poté pod názvem Zapsoň součástí Československa. V letech 1938 až 1944 byla obec (v důsledku první vídeňské arbitráže) součástí Maďarského království. Od roku 1945 byla obec součástí Ukrajinské sovětské socialistické republiky, která byla součástí SSSR. Od roku 1991 je obec součástí nezávislé Ukrajiny. V letech 1946 až 1991 se obec nazývala Zastavne (ukrajinsky Заставне). Pamětihodnosti Reformovaný kostel z roku 1803 Památník na památku občanů padlých ve druhé světové válce a na památku obětí stalinského režimu Archeologicképamátky: Naleziště se stopami po osídlení z doby pozdního paleolitu (před 30-20 tisíci lety), neolitu (5. tisíciletí př. n. l.) a doby měděné (4. tisíciletí př. n. l.). Nejstarší hradiště na území Zakarpatí. Za dobu vzniku tohoto osídlení je považováno období od konce 5. do počátku 4. tisíciletí př. n. l. Osada zabírala místo ve tvaru kruhu o rozloze asi 2-2,5 hektaru. Oblast osady byla omezena a chráněna dvěma palisádovými prstenci – vnitřním a vnějším. V prostoru mezi oběma palisádami byl příkop, který měl úzké nebo ostroúhlé dno. Hloubka příkopu přesahovala 2 metry. Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Запсонь na ukrajinské Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Zapsoň na Wikimedia Commons
Sapson

Sapson (ukrainisch und russisch Запсонь - 1946 bis 1991 Заставне/Sastawne; ungarisch Zápszony, tschechoslowakisch Zapsoň) ist ein Dorf im Rajon Berehowe in der westukrainischen Oblast Transkarpatien. Sapson liegt rund vierzehn Kilometer Luftlinie nordwestlich vom Rajonzentrum Berehowe und vierzig Kilometer südsüdöstlich vom Oblastzentrum Uschhorod entfernt. Etwa drei Kilometer südlich von Sapson verläuft die ukrainisch-ungarische Grenze. Am 19. September 2019 wurde das Dorf ein Teil neu gegründeten Landgemeinde Kosson, bis dahin bildete es die Landratsgemeinde Sapson (Запсонська сільська рада/Sapsonska silska rada) im Westen des Rajons Berehowe. Einzelnachweise
Zapson

Zapson (Oekraïens: Запсонь, Hongaars: Zápszony) is een dorp in Oekraïne, in de rajon Berehovo. Locatie Het dorp ligt op ongeveer 18 kilometer ten westen van Berehove, 34 kilometer ten zuiden van Mukatsjevo en op 6 kilometer afstand van de grensovergang bij Barabás, in Hongarije. Tot 1995 was de officiële naam in het Oekraïens Zastavne. Geschiedenis Voor 1918 behoorde het dorp tot Oostenrijk-Hongarije, van 1918 tot 1938 tot Tsjecho-Slowakije, tussen 1938 en 1944 weer tot Hongarije, van 1944 tot 1991 tot de Sovjet-Unie en vanaf 1991 tot de republiek Oekraïne. Bij de census van 1910 werden 832 inwoners geteld, waarvan het overgrote deel Hongaars was. Volgens de telling van 2001 sprak 94,27% van de bevolking Hongaars, 5,23% Oekraïens en 0,44% een andere taal. Voorzieningen Het dorp heeft een school, een cultureel centrum, een bibliotheek, een wijkkliniek, een apotheek, een postkantoor en een aantal winkels. Een treinstation is vlakbij.
Zapson, Bereg

Zapson (în ucraineană Запсонь, maghiară Zápszony) este o comună în raionul Bereg, regiunea Transcarpatia, Ucraina, formată numai din satul de reședință. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației comunei Zapson era vorbitoare de maghiară (94,27%), existând în minoritate și vorbitori de ucraineană (5,23%). Note
Запсонь

Запсонь (укр. Запсонь, венг. Zápszony) — село в Косоньской сельской общине Береговского района Закарпатской области Украины. Население по переписи 2001 года составляло 1799 человек. Почтовый индекс — 90224. Телефонный код — 03141. Занимает площадь 4,501 км². Код КОАТУУ — 2120484801. История В 1946 году указом ПВС УССР село Запсонь переименовано в Заставное. В 1991 году селу возвращено историческое название. Ссылки Запсонь на сайте Верховной рады Украины (укр.). gska2.rada.gov.ua. Дата обращения: 18 мая 2020. Административно-территориальное устройство Закарпатской области (укр.). Архивировано из оригинала 5 февраля 2012 года. Примечания
Cholmec

Cholmec (ukrajinsky Холмець, maďarsky Korláthelmec nebo Helmec, česky Chomec nebo Chlumec) je obec v Baranynské vesnické územní hromadě v okrese Užhorod v Zakarpatské oblasti na západě Ukrajiny. V roce 2001 zde žilo 901 obyvatel, z toho 460, tj. 51 % obyvatel bylo maďarské národnosti. Historie Do uzavření Trianonské smlouvy byla obec součástí Uherska, poté byla součástí Československa. V roce 1921 zde stálo 196 domů a žilo zde 813 obyvatel, z toho 2 Čechoslováci, 155 Rusínů, 595 Maďarů a 58 Židů. Od roku 1938 byla obec (v důsledku první vídeňské arbitráže) součástí Maďarského království. Od roku 1945 byla obec součástí Ukrajinské sovětské socialistické republiky, která byla součástí SSSR. Od roku 1991 je součástí nezávislé Ukrajiny. Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Холмець na ukrajinské Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Cholmec na Wikimedia Commons
Холмец (Закарпатская область)

Холме́ц (укр. Холмець) — село в Баранинской сельской общине Ужгородского района Закарпатской области Украины. Население по переписи 2001 года составляло 901 человек. Почтовый индекс — 89444. СМИ Радиостанции 87,9 МГц — Шлягер FM 88,9 МГц — Наше Радіо 91,6 МГц — П’ятниця 94,1 МГц — Мелодія FM 97,9 МГц — Kiss FM 100,9 МГц — Хіт FM 101,6 МГц — Закарпаття FM 102,4 МГц — Країна FM 103,0 МГц — Радіо "Промінь" / Тиса FM 104,1 МГц — Radio NV 104,7 МГц — Світ FM 105,2 МГц — Люкс FM 105,7 МГц — Радіо БАЙРАКТАР 107,2 МГц — Українське Радіо / Українське Радіо - Ужгород Примечания Ссылки Холмец на сайте Верховной рады Украины (укр.) Административно-территориальное устройство Закарпатской области (укр.)
Siněvirská Poljana

Siněvirská Poljana (ukrajinsky Синевирська Поляна, Synevyrska Poljana, dříve Верхній Синевир, Verchnij Siněvir, maďarsky Felsőszinevér, česky také Vyžní Sinevir nebo Sinovirská Polana) je vesnice v Siněvirské vesnické územní hromadě v okrese Chust v Zakarpatské oblasti na Ukrajině. Podle sčítání obyvatelstva v roce 2001 zde žilo 1354 osob. V Siněvirské Poljaně je sídlo Siněvirskopoljanské vesnické rady (ukrajinsky Синевирсько-Полянська сільська рада, Synevyrsko-Poljanska silska rada), pod jejíž působnost spadají: Siněvirská Poljana (1354 obyvatel) Berehy (211 obyvatel) Svoboda (239 obyvatel) Zahorb (75 obyvatel) Příroda Siněvirská Poljana se nachází na území národního přírodního parku Siněvir, v údolí řeky Terebly. Nedaleko leží jezero Siněvir, které je největší v Ukrajinských Karpatech a zároveň největší a nejvýše položené horské jezero na Ukrajině.[zdroj?] Historie Do Trianonské smlouvy byla Siněvirská Poljana součástí Uherska, poté (pod názvem Vyžní Sinevir a později Sinovirská Polana) byla součástí Československa. Za první republiky patřila do obvodu obecního notariátu a četnické stanice v Siněviru. V roce 1930 zde žilo 1 101 obyvatel; z toho 19 Čechů, 1 052 Rusínů, 3 Němci, 9 Maďarů a 18 Židů. Od roku 1945 patřila Sovětskému svazu, resp. Ukrajinské sovětské socialistické republice; nakonec od roku 1991 je součástí samostatné Ukrajiny. Pamětihodnosti Chrám Ochrany Matky Boží, se zvonicí, z roku 1817, ukrajinská národní kulturní památka. Osobnosti Anna Havranová, rozená Anna Ťuchová (* 1922), vězeňkyně Gulagu a příslušnice 1. československého armádního sboru Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Siněvirská Poljana na Wikimedia Commons
Synewyrska Poljana

Synewyrska Poljana (ukrainisch Синевирська Поляна; russisch Синевирская Поляна Sinewirskaja Poljana, ungarisch Felsőszinevér, slowakisch Sinovirská Poľana, Sinijvirská Poljana) ist ein Bergdorf in den Waldkarpaten im Norden der ukrainischen Oblast Transkarpatien mit etwa 1300 Einwohnern (2004). Im Dorf befindet sich eine denkmalgeschützte Holzkirche aus dem Jahr 1817. Geographische Lage Das Dorf liegt auf 818 m Höhe im Nationalpark Synewyr an der Quelle der Tereblja, einem 80 km langen Nebenfluss der Theiß und nahe an dem für den Nationalpark namengebenden See Synewyr. Im Dorf beginnt die Territorialstraße T–07–24. Das ehemalige Rajonzentrum Mischhirja liegt 26 km südwestlich und das Oblastzentrum Uschhorod 165 km westlich vom Dorf. Gemeinde Am 12. Juni 2020 wurde das Dorf ein Teil neu gegründeten Landgemeinde Synewyr, bis dahin bildete es zusammen mit den Dörfern Swoboda, Sahorb (Загорб) und Berehy (Береги) die Landratsgemeinde Synewyrska Poljana (Синевирсько-Полянська сільська рада/Synewyrsko-Poljanska silska rada) im Nordosten des Rajons Mischhirja. Am 17. Juli 2020 kam es im Zuge einer großen Rajonsreform zum Anschluss des Rajonsgebietes an den Rajon Chust. Weblinks Einzelnachweise
Felsőszinevér

Felsőszinevér (más néven Szinevérpolyána, ukránul: Синевирська Поляна [Szinevirszka Poljana], oroszul: Синевирськая Поляна [Szinyevirszkaja Poljana]) falu Ukrajnában, Kárpátalján, a Huszti járásban. Fekvése Ökörmezőtől 15 km-re északkeletre, a Talabor partján fekszik. Nevének eredete A Szinevér helységnév ruszin eredetű. Az összetett név előtagja a ruszin-ukrán синій ’kék’ melléknév (СУМ.9: 182-3, Чопей 362), utótagja pedig a вир ’örvény, forgó’ (СУМ. 1: 466, Sztripszky 119) főnév. Pesty Frigyes írta a település elnevezéséről: „Nevezetére nézve csupán az orosz szótól származtatik,- ugyanis a község alsó része alatt a Talabor folyóban mintegy 6 öl hosszaságban egy szikla alatt iszonyú nagy mélység lévén, mely felette nagy mélysége, s örvénye miatt Szinyivir-nek nevezett (!); mert Szinyi magyarul annyi: mint kék és vir magyarul: örvény – egybe kimondva Szinyi vir – kék örvény – innét maradt fent maig is Szinevér nevezete”. A név a Talabor folyó kéken örvénylő vizével, és nem a Szinevérpolyánától északra fekvő tengerszemmel kapcsolatos. Története A falu nevét 1604-ben Zynever(Bélay 200) néven említette először oklevél. További névváltozata: 1605-ben, Szinever, 1715-ben Szinevér Polyána, 1725-ben Szinever, 1773-ban Szinevér, 1808-ban Synewir, Szinevér (Lipszky:rep. 648), 1828-ban, 1838-ban Szinevér, 1851-ben Szinevér (Fényes Elek 4: 136-7), 1877-ben Szinevér, Tócska-Szinevér, Szinyijvér (hnt.), 1913-ban Alsószinevér (hnt.), 1925-ben Sinevir Nižni, 1930-ban Sinovir (ComMarmUg. 122), 1944-ben Alsószinevér, Синевиръ (hnt.), 1983-ban Сiневiр, Синевир(Zo). A falut a 17. század végén a Kornis örökösök telepítették. 1910-ben 1013, túlnyomórészt ruszin lakosa volt. A trianoni békeszerződésig Máramaros vármegye Ökörmezői járásához tartozott. Népesség Ma mintegy 1000 ukrán-ruszin lakosa van. Nevezetességek Görögkatolikus fatemploma és haranglába a 18-19. században épült a Megváltás tiszteletére. A határában fekvő Szinevéri-tó kedvelt üdülőhely. A tó kb. 10 000 éve egy földcsuszamlás következtében keletkezett. 2004-től itt tartják a Kárpátaljai Nyári Szabadegyetem évi rendezvényeit (2012-ben a huszadikat). Források Sebestyén Zsolt: Máramaros megye helységneveinek etimológiai szótára [1]
Sînevîrska Poleana, Boureni

Sînevîrska Poleana (în ucraineană Синевирська Поляна) este localitatea de reședință a comunei Sînevîrska Poleana din raionul Boureni, regiunea Transcarpatia, Ucraina. Demografie Conform recensământului din 2001, toată populația localității Sînevîrska Poleana era vorbitoare de ucraineană (100%). Note
Синевирская Поляна

Синеви́рская Поля́на (укр. Синевирська Поляна; ранее Верхний Синевер, по-венгерски Фелшёсиневер, венг. Felsőszinevér) — село в Синевирской сельской общине Хустского района Закарпатской области Украины. Код КОАТУУ — 2122487201. Население Население по данным переписи 2001 года составляло 1354 человека. Языковой состав Родной язык населения по данным переписи 2001 года: Ссылки Синевирская Поляна на сайте Верховной рады Украины (укр.) Административно-территориальное устройство Закарпатской области (укр.) Примечания
Sasovo (okres Berehovo)

Sasovo (ukrajinsky Сасово, maďarsky Tiszaszászfalu, česky Sasfalu nebo Sasovo) je obec v Korolevské městyské územní hromadě v okresu Berehovo v Zakarpatské oblasti na Ukrajině. V roce 2025 zde žilo 2281 obyvatel. Historie Území obce bylo osídlené již v pravěku. První písemné zmínky o této obci pochází z 13. a 14. století. Do uzavření Trianonské smlouvy byla ves součástí Uherska, poté byla (pod názvem Sasfalu a později Sasovo) součástí Československa. Ve 30. letech 20. století vznikla osada s názvem „Kolonie“. Československá vláda provedla agrární reformu, která umožnila drobným a bezzemkům odkupovat (při využití půjčky) půdu od velkostatkářů, kteří měli více než 150 hektarů orné půdy. Podle rozhodnutí Krajského výkonného výboru č. 431 ze dne 30. července 1962 byla Kolonie připojena k Sasovu. Dnes z ní zbylo několik ruin. Od roku 1945 byla obec součástí Ukrajinské sovětské socialistické republiky, která byla jednou ze svazových republik Sovětského svazu, nakonec od roku 1991 je součástí samostatné Ukrajiny. Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Сасово (Берегівський район) na ukrajinské Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Sasovo na Wikimedia Commons
Sassowo (Berehowe)

Sassowo (ukrainisch und russisch Сасово - bis 1995 Sassowe/Сасове; ungarisch Tiszaszászfalu, tschechoslowakisch Sasovo oder Sásfalovo) ist ein Dorf im Rajon Berehowe in der westukrainischen Oblast Transkarpatien. Sassowo liegt rund 34 Kilometer Luftlinie ostsüdöstlich vom Rajonzentrum Berehowe und 82 Kilometer südöstlich vom Oblastzentrum Uschhorod entfernt. Weniger als vier Kilometer südöstlich von Sassowo verläuft die rumänisch-ukrainische Grenze. Am 12. Juni 2020 wurde das Dorf ein Teil neu gegründeten Siedlungsgemeinde Korolewo, bis dahin bildete es die Landratsgemeinde Sassowo (Сасівська сільська рада/Sassiwska silska rada) im Südosten des Rajons Wynohradiw. Am 17. Juli 2020 kam es im Zuge einer großen Rajonsreform zum Anschluss des Rajonsgebietes an den Rajon Berehowe. Einzelnachweise
Tiszaszászfalu

Tiszaszászfalu (ukránul Сасове (Szaszove / Sasove), szlovákul Sásfala) falu Ukrajnában, a Beregszászi járásban, Nagyszőlőstől 10 km-re délkeletre a Tisza bal partján. Történelem Valószínűleg határában az Ugocsa nevű dűlőben állott egykor Ugocsa vára, várispánság és Ugocsa vármegye első székhelye, ma nyoma sincsen. 1910-ben 1615, többségben ruszin lakosa volt, jelentős magyar kisebbséggel. A trianoni békeszerződésig Ugocsa vármegye Tiszántúli járásához tartozott. Közlekedés A települést érinti a Nagyvárad–Székelyhíd–Érmihályfalva–Nagykároly–Szatmárnémeti–Halmi–Királyháza-vasútvonal. Források A történelmi Magyarország atlasza és adattára 1914 ISBN 963 85683 3 X
Sașfălău, Vînohradiv

Sașfălău (în ucraineană Сасово, transliterat: Sasovo, în maghiară Tiszaszászfalu) este o comună în raionul Vînohradiv, regiunea Transcarpatia, Ucraina, formată numai din satul de reședință. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației comunei Sasovo era vorbitoare de ucraineană (98,6%), existând în minoritate și vorbitori de alte limbi. Note
Сасово (Береговский район)

Са́сово (укр. Сасово) — село в Королёвской поселковой общине Береговского района Закарпатской области Украины. Население по переписи 2001 года составляло 2281 человек. Почтовый индекс — 90360. Телефонный код — 03143. Занимает площадь 6,32 км². Код КОАТУУ — 2121284701. Ссылки Сасово на сайте Верховной рады Украины (укр.) Административно-территориальное устройство Закарпатской области (укр.) Сайт Сасовской школы (укр.)
Арциз

Арциз (на украински: Арциз) е град в Одеска област, южна Украйна. Градът е разположен в историко–географската област Буджак (в южната част на Бесарабия). Население Населението на града според преброяването през 2001 г. е 16 268 души. Численост на населението според преброяванията през годините: 1989 – 20 240 души 2001 – 16 268 души Етнически състав Численост и дял на етническите групи според преброяването на населението през 2001 г.: Езици Численост и дял на населението по роден език, според преброяването на населението през 2001 г.: Култура От 1996 година в града се издава българският вестник „Родолюбие“, създаден от управителния съвет на дружество „Христо Ботев“, Арциз. През 2010 година българската общност поставя паметник на Христо Ботев. Грандиозен православен храм с елементи от различни периоди на християнството по българските земи се строи в украинския град Арциз, в който половината от населението са бесарабски българи. Комплексът е разположен върху повече от 1,5 дка, а дворът му ще е реплика на Голямата базилика в Плиска. В него ще има копия на Златната църква във Велики Преслав и на Епископската църква в Несебър, а в интериора ще бъдат вградени елементи от средновековния храм „Св. Димитър“ във Велико Търново и на базиликата „Сан Витале“ в италианския град Равена. Личности Родени Родени в Арциз са: Анатолий Доценко (1982 – 2015), украински войник, загинал във войната в източна Украйна Всеволод Бородин (р. 1963), украински политик, държавен служител и предприемач Игор Чумаченко (р. 1976), украински футболист Йосиф Перпер (1886 – 1966), руски издател, редактор и журналист, деец на вегетарианско движение Семьон Абрамович (р. 1929), съветски физикохимик Сергей Аксъненко (р. 1967), украински писател, редактор, журналист, учител, географ, поет, член на Съюза на журналистите на Украйна Сергей Басов (р. 1987), украински футболист Източници Външни препратки В Общомедия има медийни файлове относно град Арциз Официален сайт Неофициален сайт
Arcyz

Arcyz (ukrajinsky Арциз, rumunsky Arciz, rusky Арциз – Arciz, německy Arsiz) je město v Oděské oblasti na Ukrajině. Leží na soutoku Čahy a Kohylnyka zhruba 113 kilometrů na jihozápad od Oděsy v historické oblasti Besarábie. V roce 2022 žilo v Arcyzu zhruba čtrnáct tisíc obyvatel. Dějiny Obec byla založena v roce 1816 německými osadníky, kteří přišli z Polska. Pojmenována byla podle bitvy u Arcis-sur-Aube. Do roku 1918 byla součástí Ruského impéria. Mezi světovými válkami byla součástí Velkého Rumunska a od roku 1940 na základě paktu Ribbentrop–Molotov součástí Sovětského svazu. Od roku 1963 je Arcyz městem. Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Arzys na německé Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Arcyz na Wikimedia Commons