Дорогичівка

Дороги́чівка — село в Україні, у Товстенській селищній громаді Чортківського району Тернопільської області. Розташоване на заході району. У зв'язку з переселенням жителів хутір Веденці виключений з облікових даних. Населення — 903 особи (2003). До 2018 — центр сільради. Від 2017 року — центр Дорогичівської сільської громади. З 2020 року — у складі Товстенської селищної громади Історія Наприкінці ХІХ століття А.Шнайдер виявив трипільське поселення в урочищі Балки. Знайдено залізний наконечник списа пшеворського типу, зберігається в Краківському музеї. Перша писемна згадка — 1544. За Австро-Угорщини і Польщі діяла однокласна школа з українською мовою навчання. Працювали філії “Просвіти” (від 1910 р.), “Лугу” та інших товариств; кооператива. За переписом 1921 р., в селі був 171 двір із населенням 840 осіб, на 1931 р. – 194 двори (1057 осіб). Від 8 липня 1941 р. до 23 квітня 1944 р. село – під нацистською окупацією. Під час німецько-радянської війни у Червоній армії загинуло 28 жителів села, 27 пропали безвісти . Після повернення радянської влади протягом 1944–1953 рр. за участь у національно-визвольній боротьбі ув’язнено 8 осіб, виселено у Сибір 13 осіб; загинуло 10 борців ОУН і УПА, зокрема: чотовий санітар сотні “Бродига” Василь Війтишин (псевда “Василь”, “Кузьменко”; 1922–1946), станична ОУН Анастасія Світлик-Війтишин (псевдо “Калина”), підрайонні провідники ОУН Петро Павлюк (псевдо “Голуб”; 1918–1944), Григорій Стадник (1906 р. н.), стрільці УПА Роман Бамбурак (1922 р. н.) та Микола Війтишин (1922 р. н.). 12 червня 2020 року, відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України № 724-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Тернопільської області» увійшло до складу Товстенської селищної громади. 19 липня 2020 року, в результаті адміністративно-територіальної реформи та ліквідації Заліщицького району, увійшло до складу новоутвореного Чортківського району. У селі проживала громадська діячка, своєрідний символ Помаранчевої революції Параска Королюк (1939–2010). Населення За даними перепису 2001 року, населення Дорогичівки становило 880 осіб. Мова Рідна мова населення за даними перепису 2001 року: Релігія церква Введення в храм Пресвятої Богородиці (1818; кам'яна, ПЦУ); церква Введення в храм Пресвятої Богородиці (1999; мурована, УГКЦ); капличка на честь незалежності України. Пам'ятники Споруджено пам'ятник воїнам-односельцям, полеглим у німецько-радянській війні (1967), насипано могилу воякам УПА. Соціальна сфера Діють загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів, Будинок культури, бібліотека, ФАП, ТОВ «Дорогичівка», цегельний завод. Відомі люди Народилися архітектор І. Гордій, державний реєстратор Городенківського району В. Я. Кісілюк акад., заслужений машинобудівник України Я. Микитин. кандидат економічних наук., доцент ЧІПіБ ТНЕУ Галак Я. М. (1947—2017) Пов'язані зі селом Тадеуш Ценський — польський громадсько-політичний діяч, власник маєтку в селі, де мешкав до часу свого одруження Світлини Примітки Література Бабин Г. При дорозі рід наш славний: [3 історії с. Дорогичівка Заліщицьк. р-ну] // Колос. — 1997. — 19 лип. — (Село на нашій Україні). Бігус М., Тимчасюк І. Дорогичівка // Тернопільський енциклопедичний словник : у 4 т. / редкол.: Г. Яворський та ін. — Тернопіль : Видавничо-поліграфічний комбінат «Збруч», 2004. — Т. 1 : А — Й. — С. 523. — ISBN 966-528-197-6. Безгубенко О., Коропецька У., Мизак, Н. Дорогичівка // Тернопільщина. Історія міст і сіл : у 3 т. — Тернопіль : ТзОВ «Терно-граф», 2014. — T. 2 : Г — Л. — С. 169—171. — ISBN 978-966-457-228-3. Drohiczówka // Słownik geograficzny Królestwa Polskiego. — Warszawa : Druk «Wieku», 1881. — Т. II. — S. 149. (пол.)