Dnyeperi vízerőmű

A Dnyeperi vízerőmű (ukránul: Дніпровська гідроелектростанція [Dnyiprovszka hidroelektrosztancija], oroszul: Днепровская гидроэлектростанция [Dnyeprovszkaja gidroelektrosztancija]), rövidítve DnyiproHESZ, vagy oroszul DnyeproGESZ Ukrajna legnagyobb vízerőműve, a Dnyepren létesült vízerőmű-rendszer ötödik tagja. Építése idején Európa legnagyobb ilyen létesítménye volt. Zaporizzsja városánál rekeszti el a Dnyeper folyó vizét. Története Az erőmű építésére vonatkozó legkorábbi tervek 1905-ből származnak, de a gát építése már a 19. században felmerült annak érdekében, hogy a zúgók elárasztásával a Dnyeper egészét hajózhatóvá tegyék. A tervek egyikét Mohilko ukrán mérnök készítette. A végül megvalósult tervek a GOELRO (a Szovjetunió villamosítására vonatkozó terv) keretében készültek az 1920-as években, Ivan Alekszandrov professzor vezetésével, aki később a Goszplan (Állami Tervhivatal) vezetője lett. A szovjet iparosítás e zászlóshajójának építését kiterjedt propaganda kísérte. Lev Trockij 1926 elején a terv támogatójaként lépett fel a SZKP Politikai Bizottságában (PB). A Komszomol tagjai előtt tartott beszédében azt mondta: – Trockij A gátat és a kapcsolódó épületeket Viktor Vesnyin és Nyikolaj Kolli konstruktivista építészek tervezték. Az építkezés 1927-ben kezdődött, az áramtermelés pedig 1932 októberében. 560 megawattos teljesítményével a legnagyobb erőmű lett a Szovjetunióban, és világviszonylatban is a legnagyobbak közé tartozott. Építésében amerikai szakértők is részt vettek. Az erőmű első öt óriási turbináját a General Electric gyártotta. A második ötéves terv keretében még négy hasonló teljesítményű, a leningrádi Elektroszila által gyártott generátort szereltek be. Zaporizzsja, Krivij Rih és Dnyipro ipari központjainak fejlődését az itt termelt energia tette lehetővé. Olyan, rendkívül energiaigényes iparágak telepedtek meg a térségben, mint az alumíniumkohászat, amely létfontosságú volt a szovjet légierő számára. A második világháborúban a stratégiai jelentőségű gátat és erőművet előbb 1941-ben , majd 1943-ban a visszavonuló szovjet, illetve német csapatok egyaránt felrobbantották. A gát súlyos károkat szenvedett, az erőmű épülete pedig szinte megsemmisült. 1944 és 1949 között mindkettőt újjáépítették, az energiatermelés csak 1950-ben indult újra. 1969 és 1980 között egy második erőmű is épült, ennek teljesítménye 828 MW. A 21. században a gát több mint 800 méter hosszú és 61 méter magas. 37 méterrel emeli meg a Dnyeper vizét, elárasztva a mögötte levő zúgókat, ezzel hajózhatóvá téve az egész folyót. A felduzzasztott víz mennyisége 33,3 köbkilométer. A Szovjetunió bukása után az erőművet privatizálták. Éves energiatermelése 3,64 milliárd kilowattóra. A gát egyike a folyón Zaporizzsjánál létesült két közúti átkelőnek. 2024. március 22-én reggel az orosz–ukrán háború során az orosz megszállók lőtték a Dnyeper vízerőművet. A Dneproges-II turbinacsarnoka teljesen megsemmisült, a szárakat tartó fémszerkezetek megsérültek. A gát átvizsgálása folyamatban van az esetleges átszakadás miatt. Jegyzetek Fordítás Ez a szócikk részben vagy egészben a Dnieper Hydroelectric Station című angol Wikipédia-szócikk ezen változatának fordításán alapul. Az eredeti cikk szerkesztőit annak laptörténete sorolja fel. Ez a jelzés csupán a megfogalmazás eredetét és a szerzői jogokat jelzi, nem szolgál a cikkben szereplő információk forrásmegjelöléseként. További információk Fényképek a gátról A GOERLO 85. évfordulójának emlékoldala (oroszul) Fényképek a gátról Fényképek a gátról A gát és környékének térképe