NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Ivanivka, Luhînî

Ivanivka (în ucraineană Іванівка) este un sat în comuna Velîkîi Dîvlîn din raionul Luhînî, regiunea Jîtomîr, Ucraina. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației localității Ivanivka era vorbitoare de ucraineană (95,92%), existând în minoritate și vorbitori de rusă (2,04%) și belarusă (2,04%). Note
Ивановка (Лугинская поселковая община)

Ивановка (укр. Іванівка) — село в Лугинской поселковой общине Коростенского района Житомирской области Украины. Основано в 1861 году. До 2020 года входило в Лугинский район. Код КОАТУУ — 1822881303. Население по переписи 2001 года составляет 49 человек. Почтовый индекс — 11331. Телефонный код — 4161. Занимает площадь 0,37 км². Ссылки Ивановка на сайте Верховной рады Украины (укр.)
Іванівка (Лугинська селищна громада)

Іва́нівка — село в Україні, у Лугинській селищній територіальній громаді Коростенського району Житомирської області. Населення становить 49 осіб (2001). Населення Мова Розподіл населення за рідною мовою за даними перепису 2001 року: Історія У 1906 році — колонія Білокуровицької волості Овруцького повіту Волинської губернії. Відстань від повітового міста 65 верст. Дворів 22, мешканців 202. До 9 червня 2017 року село входило до складу Великодивлинської сільської ради Лугинського району Житомирської області. Примітки Джерела Адміністративно-територіальний устрій Житомирщини 1795—2006 Довідник. — Житомир: Волинь, 2007—620 с. -- ISBN 966—690 –090 — 4 Посилання Погода в селі Іванівка [Архівовано 19 грудня 2011 у Wayback Machine.]
Ivanivka, Ceaplînka

Ivanivka (în ucraineană Іванівка) este o comună în raionul Ceaplînka, regiunea Herson, Ucraina, formată numai din satul de reședință. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației comunei Ivanivka era vorbitoare de ucraineană (96,19%), existând în minoritate și vorbitori de rusă (3,01%). Note
Ивановка (Каховский район)

Ивановка (укр. Іванівка) — село в Присивашской сельской общине Каховского района Херсонской области Украины. Почтовый индекс — 75244. Телефонный код — 5538. Код КОАТУУ — 6525481301. География Через село проходит автодорога Чаплинка — Новотроицкое. Население Население по переписи 2001 года составляло 1128 человек. Местный совет 75244, Херсонская обл., Каховский р-н, с. Ивановка, ул. Центральная, 11 Экономика На территории села находится центральная усадьба совхоза им. Чапаева, за которым закреплено 8140 га сельскохозяйственных угодий, из них 6916 га пахотной земли, в том числе 3566 га орошаемой. Хозяйство специализируется на выращивании зерновых культур и производстве мясо-молочной продукции. Ссылки Ивановка на сайте Верховной рады Украины
Іванівка (Каховський район)

Іва́нівка (колишня назва — Терен) — село в Україні, у Присиваській сільській громаді Каховського району Херсонської області. Населення становить 1128 осіб. Історія Станом на 1886 рік в колонії мешкала 1061 особа, налічувався 161 двір, існували православна церква, школа, лавка. Під час організованого радянською владою Голодомору 1932—1933 років померло щонайменше 4 жителі села. 24 лютого 2022 року село тимчасово окуповане російськими військами під час російсько-української війни. Населення Згідно з переписом УРСР 1989 року чисельність наявного населення села становила 1260 осіб, з яких 595 чоловіків та 665 жінок. За переписом населення України 2001 року в селі мешкало 1128 осіб. Мова Розподіл населення за рідною мовою за даними перепису 2001 року: Див. також Перелік населених пунктів, що постраждали від Голодомору 1932—1933 (Херсонська область) Примітки Посилання Погода в селі Іванівка [Архівовано 7 серпня 2020 у Wayback Machine.] Примітки Джерела Присиваська сільська ОТГ [Архівовано 31 серпня 2021 у Wayback Machine.]
Яничи

Яничи (укр. Яничі, до 2024 года — Ивановка) — село в Черкасском районе Черкасской области Украины. Расположено на реке Лысянка. Население по переписи 2001 года составляло 859 человек. Почтовый индекс — 20942. Телефонный код — 4730. История В 1946 году указом ПВС УССР село Янич переименовано в Ивановка. До 2020 года входило в упраздненный Чигиринский район. В 2024 году село Ивановка постановлением Верховной Рады переименовано в Яничи. Местный совет 20940, Черкасская обл., Черкасский р-н, с. Яничи. Ссылки Ивановка на сайте Верховной рады Украины (рус.). w1.c1.rada.gov.ua. Дата обращения: 6 мая 2020. Примечания
Яничі

Яничі́ (до 1946 — Янич) — село в Україні, у Черкаському районі Черкаської області, підпорядковане Чигиринській міській громаді. Населення — 859 чоловік (1638 у 1972 році). Географія Село розташоване за 15 км на захід від районного центру — міста Чигирин та за 25 км від залізничної станції Фундукліївка. На заході сусідить з селом Вдовичине і селищем Бурякове, на півдні з селом Вершаці. Археологічні розвідки Поблизу села виявлено поселення пізньої бронзи та раннього скіфського часу. Історія Село засноване 1650-го року. За легендою біглий поляк Ян подорожував курними дорогами України, шукаючи кращого життя. Дорога привела його до дрімучого лісу та великих горбів. Йому сподобалася краса цієї місцевості і він тут залишився жити. Відтоді цей куточок став називатися Яниним, а річка — Янкою. З часом з'явилося ще безліч хатинок. Так і виникло поселення Янич. В 1928 році в селі організовано машинно-тягове товариство, яке об'єднувало 40 селянських господарств. Товариство стало осередком місцевого колгоспу. У 1930-ті—40 роках у с. Янич було 3 сільськогосподарські артілі: хутори Вдовичине, Херсонка та центральна садиба в с. Янич. На території села працювали цегельний завод, Яничанське лісництво, сітроцех. На хуторах діяли клуби, бібліотеки, магазини, школи. У 1932-1933 роках мешканці села Янич пережили Голодомор. Зі спогадів деяких очевидців кількість загиблих становила не менше третини від загальної кількості мешканців[джерело?]. У жовтні 1943-го війська фашистської Німеччини спалили 200 хат, знищили 476 жителів. 577 жителів села брали участь у Другій світовій війні, з них 94 нагороджені орденами та медалями. 234 загинули на фронтах. На братській могилі, де поховані жертви окупації у 1966 році встановлено обеліск Слави. У 1946 році назву населеного пункту змінено на Іванівка — на честь командира партизанського загону Іванкова Івана Федоровича, що загинув у боях за село і похований на його території. За радянської влади в селі розміщувалась центральна садиба колгоспу «Вітчизна», яка використовувала 3064 га землі, у тому числі 2697 га орної. Станом на 1972 рік в селі працювали — 8-річна школа, клуб, 2 бібліотеки з книжковим фондом 10 096 книг, 2 кіноустановки, фельдшерсько-акушерський пункт, пологовий будинок, дитячі ясла, відділення зв'язку та ощадна каса. У сфері обслуговування населення працювало 5 магазинів, їдальня, 2 буфети, майстерня побутового обслуговування, комунгосп. 19 вересня 2024 року Верховна Рада підтримала перейменування села Іванівка на Яничі. 26 вересня 2024 року перейменування набуло чинності та було повернуто історичну назву. Сучасність На території села Яничі діють фельдшерсько-акушерський пункт, будинок культури, офіс Яничанського лісництва ДП «Чигиринське лісове господарство», раз на тиждень відкривається відділення зв'язку, пункти торгівлі. Див. також Перелік населених пунктів, що постраждали від Голодомору 1932—1933 (Черкаська область) Посилання Література Історія міст і сіл Української РСР. — К. : Головна редакція УРЕ АН УРСР. — 15 000 прим.
Iwanowce (obwód lwowski)

Iwanowce (ukr. Іванівці, Iwaniwci) – wieś na Ukrainie, w obwodzie lwowskim, w rejonie stryjskim. W 2001 roku liczyła 425 mieszkańców. Pod koniec XIX w. wieś w powiecie żydaczowskim, położona nad Dniestrem, 3 km na zachód od stacji pocztowej w Żydaczowie. W II Rzeczypospolitej do 1934 roku wieś stanowiła samodzielną gminę jednostkową w powiecie żydaczowskim w woj. stanisławowskim. W związku z reformą scaleniową została 1 sierpnia 1934 roku włączona do nowo utworzonej wiejskiej gminy zbiorowej gminy Żydaczów w tymże powiecie i województwie. Po wojnie wieś weszła w struktury administracyjne Związku Radzieckiego. Do 2020 w rejonie żydaczowskim. Przypisy
Ivanivți, Jîdaciv

Ivanivți (în ucraineană Іванівці) este un sat în comuna Vilhivți din raionul Jîdaciv, regiunea Liov, Ucraina. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației localității Ivanivți era vorbitoare de ucraineană (99,53%), existând în minoritate și vorbitori de alte limbi. Note
Ивановцы (Львовская область)

Ивановцы (укр. Іванівці) — село в Жидачовской городской общине Стрыйского района Львовской области Украины. Население по переписи 2001 года составляло 425 человек. Занимает площадь 0,86 км². Почтовый индекс — 81733. Телефонный код — 3239. Известные уроженцы Левицкий, Венедикт (1783–1851) – священник, просветитель, общественный деятель, член Головной руськой рады, ректор Львовского университета. Ссылки Ивановцы на сайте Верховной рады Украины
Іванівці (Стрийський район)

Іва́нівці — село в Україні, у Стрийському районі Львівської області. Населення становить 425 осіб. Орган місцевого самоврядування — Жидачівська міська рада. Історія У податковому реєстрі 1515 року в селі документується 4 1/2 лану (близько 112 га) оброблюваної землі. Населення Мова Розподіл населення за рідною мовою за даними перепису 2001 року: Політика Парламентські вибори, 2019 На позачергових парламентських виборах 2019 року у селі функціонувала окрема виборча дільниця № 460356, розташована у приміщенні народного дому. Результати зареєстровано 300 виборців, явка 67,67%, найбільше голосів віддано за «Слугу народу» — 28,57%, за «Голос» — 19,21%, за Всеукраїнське об'єднання «Батьківщина» — 16,26%. В одномандатному окрузі найбільше голосів отримав Андрій Кіт (самовисування) — 31,03%, за Володимира Наконечного (Слуга народу) — 17,24%, за Андрія Гергерта (Всеукраїнське об'єднання «Свобода») — 16,26%. Пам'ятки У селі є дерев'яна церква Різдва св. Івана Хрестителя XVII ст. Відомі люди Левицький Венедикт (1783–1851) — український греко-католицький церковний діяч і педагог. Козак Мар'ян Іванович (1984—2015) — солдат Збройних сил України, учасник російсько-української війни. Кревецький Іван-Мар'ян Іванович (1883–1940) — український історик, бібліотекар і журналіст. Петрович Василь (1880–1914) — український актор і співак (тенор). Примітки Посилання Погода в селі Іванівці [Архівовано 26 листопада 2020 у Wayback Machine.] Дерев'яна церква Різдва св. Івана Хрестителя XVII ст
Iwanomysl

Iwanomysl (ukr. Іваномисль) – wieś na Ukrainie, w obwodzie wołyńskim, w rejonie kamieńskim, w hromadzie Kamień Koszyrski. W 2001 roku liczyła 457 mieszkańców. Do 1946 roku miejscowość nosiła nazwę Janomyśl (ukr. Яномисль, Janomysl). Przypisy
Ivanomîsl, Kamin-Kașîrskîi

Ivanomîsl (în ucraineană Іваномисль) este un sat în comuna Polîți din raionul Kamin-Kașîrskîi, regiunea Volînia, Ucraina. Demografie Conform recensământului din 2001, toată populația localității Ivanomîsl era vorbitoare de ucraineană (100%). Note
Иваномысль

Иваномысль (укр. Іваномисль) — село в Камень-Каширской городской общине Камень-Каширского района Волынской области Украины. Население по переписи 2001 года составляет 457 человек. Почтовый индекс — 44552. Телефонный код — 3357. Занимает площадь 2,967 км². История В 1946 году указом ПВС УССР село Яномысль переименовано в Иваномысль. Ссылки Иваномысль на сайте Верховной рады Украины (укр.). gska2.rada.gov.ua. Дата обращения: 10 мая 2020. Примечания
Іваномисль

Іва́номисль — село в Україні, у Камінь-Каширській громаді Камінь-Каширського району Волинської області. Населення становить 457 осіб. Географія Через село проходить Залюдський канал. Населення Згідно з переписом УРСР 1989 року чисельність наявного населення села становила 453 особи, з яких 216 чоловіків та 237 жінок. За переписом населення України 2001 року в селі мешкало 456 осіб. 100 % населення вказало своєю рідною мовою українську мову. Примітки Посилання Погода в селі Іваномисль [Архівовано 5 березня 2016 у Wayback Machine.]
Ivanchany

Ivanchany (Ukrainian: Іванчани) is a village in the Zbarazh urban hromada of the Ternopil Raion of Ternopil Oblast in Ukraine. History The first written mention of the village was in 1463. After the liquidation of the Zbarazh Raion on 19 July 2020, the village became part of the Ternopil Raion. Religion Saint John the Baptist church (1991; brick). References Sources "Iwaniczany". Geographical Dictionary of the Kingdom of Poland (in Polish). 3. Warszawa: Kasa im. Józefa Mianowskiego. 1882. p. 311.
Iwanczany

Iwanczany – wieś na Ukrainie, w rejonie tarnopolskim obwodu tarnopolskiego, w hromadzie Zbaraż. Od 1953 częścią wsi jest dawniej samodzielna wieś i gmina Kurniki Iwanczańskie (Курники), po wojnie przemianowane na Zarzecze (Зарічне). Do 2020 w rejonie zbaraskim. Przypisy Linki zewnętrzne Iwaniczany, [w:] Słownik geograficzny Królestwa Polskiego, t. III: Haag – Kępy, Warszawa 1882, s. 311 . Iwanczany na stronie Rady Najwyższej Ukrainy.
Ivanceanî, Zbaraj

Ivanceanî (în ucraineană Іванчани) este localitatea de reședință a comunei Ivanceanî din raionul Zbaraj, regiunea Ternopil, Ucraina. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației localității Ivanceanî era vorbitoare de ucraineană (98,71%), existând în minoritate și vorbitori de rusă (1,01%). Note
Иванчаны

Иванчаны (укр. Іванчани) — село в Збаражской городской общине Тернопольского района Тернопольской области Украины. Первое упоминание о селе датируется 1463 годом. До 2020 года входило в Збаражский район. Код КОАТУУ — 6122483601. Географическое положение Село Иванчаны находится на берегу реки Гнездечна, выше по течению на расстоянии в 2 км расположено село Кобылье, ниже по течению на расстоянии в 1,5 км расположено село Доброводы. Население Население по переписи 2001 года составляло 695 человек. Языковой состав Родной язык населения по данным переписи 2001 года: Объекты социальной сферы Школа I—II ст. Дом культуры. Фельдшерско-акушерский пункт. Достопримечательности Братская могила советских воинов. Примечания
Ivashkivtsi, Lviv Oblast

Ivashkivtsi (Ukrainian: Івашківці, Polish: Iwaszkowice) is a village (selo) in Sambir Raion, Lviv Oblast, in south-west Ukraine. It belongs to Borynia, one of the hromadas of Ukraine. There is a Saint Michael Orthodox church in the village, built in 1921. Until 18 July 2020, Ivashkivtsi belonged to Turka Raion. The raion was abolished in July 2020 as part of the administrative reform of Ukraine, which reduced the number of raions of Lviv Oblast to seven. The area of Turka Raion was merged into Sambir Raion. References
Iwaszkowce (rejon samborski)

Iwaszkowce (ukr. Івашківці) – wieś na Ukrainie, w obwodzie lwowskim, w rejonie samborskim (wcześniej w rejonie turczańskim) nad Stryjem. Liczy około 52 mieszkańców. Pierwsze wzmianki o wsi pochodzą z 1570. W 1921 liczyła około 288 mieszkańców. Do II wojny światowej w granicach Polski, wchodziła w skład powiatu turczańskiego. Zlokalizowana była tu Placówka Straży Celnej „Iwaszkowce”. W 1925 urodził się tutaj Władysław Ossowski – polski żołnierz Związku Walki Zbrojnej, kurier Polskiego Państwa Podziemnego, działający na terenie okupacji sowieckiej. Bibliografia Mapa WIG Pikuj Pas 53 Słup 36 Warszawa 1937 Księga adresowa Polski (wraz z W.M. Gdańskiem) dla handlu, przemysłu, rzemiosł i rolnictwa Towarzystwo Reklamy Międzynarodowej Warszawa 1928 s. 1517 Linki zewnętrzne Iwaszkowce, [w:] Słownik geograficzny Królestwa Polskiego, t. III: Haag – Kępy, Warszawa 1882, s. 323 . zdjęcia cerkwi w Iwaszkowcach na stronie Klubu Karpackiego
Ivașkivți, Turka

Ivașkivți (în ucraineană Івашківці) este un sat în comuna Krîvka din raionul Turka, regiunea Liov, Ucraina. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației localității Ivașkivți era vorbitoare de ucraineană (98,08%), existând în minoritate și vorbitori de polonă (1,92%). Note
Ивашковцы (Львовская область)

Ивашковцы (укр. Івашківці) — село в Борынской поселковой общине Самборского района Львовской области Украины. Население по переписи 2001 года составляло 52 человека. Занимает площадь 0,4 км². Почтовый индекс — 82563. Телефонный код — 3269. Население 1921—288 жителей. 1989 — 56 (23 муж., 33 жен.) 2001 — 52. Примечания Литература Ивашковцы (Турковский район) (укр.) — учётная карточка на сайте Верховной Рады Украины Iwaszkowce (rejon turczański) // Słownik geograficzny Królestwa Polskiego i innych krajów słowiańskich (пол.) / pod redakcyą Filipa Sulimierskiego, Bronisława Chlebowskiego, Władysława Walewskiego. — Warszawa: Druk «Wieku», 1882. — Т. III. — 960 s. — S. 323. Ссылки Ивашковцы на сайте Верховной рады Украины
Івашківці (Самбірський район)

Іва́шківці — село в Україні, у Боринській селищній територіальній громаді Самбірського району Львівської області. Населення становить 52 осіб. Орган місцевого самоврядування — Боринська селищна рада. Івашківці багаті на мінеральні води. Старші люди розповідають, як в молодості йшли з кружками до струмку щоб випити мінералки: «та вода була настільки газована, що аж сльози текли». Історія У 1783 році була збудована перша відома дерев'яна церква в селі. 12 червня 2020 року, відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України № 718-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Львівської області», село увійшло до складу Боринської селищної територіальної громади. 19 липня 2020 року, в результаті адміністративно-територіальної реформи та ліквідації Турківського району, село увійшло до складу новоствореного Самбірського району. Населення Мова Розподіл населення за рідною мовою за даними перепису 2001 року: Церква У центрі села на цвинтарі розташований дерев'яний храм Святого архангела Михаїла. Його у 1921 році збудував майстер Лука Снігур зі села Погар. Саму церкву нині віднесено до пам’яток архітектури місцевого значення. Споруда орієнтована вівтарем на схід. Належить до бойківського типу церков і складається з трьох зрубів: восьмибічної нави та вужчих квадратних вівтаря і бабинця. До вівтаря з півночі прилягає невелика прямокутна ризниця, схована під піддашшям. Всі об’єми завершують восьмерикові верхи з двома заломами, увінчані шоломовими банями з ліхтарями і маківками з хрестами. Оточує церкву широке піддашшя, оперте на профільовані виступи вінців зрубів. У 1980 році майстер Зеновій Амброзович, коштом громади, вкрив стіни надопасання оцинкованою гофрованою бляхою. Примітки Посилання Погода в селі Івашківці [Архівовано 21 грудня 2011 у Wayback Machine.] Інформація про храми Турківського району на сайті РДА [Архівовано 6 жовтня 2016 у Wayback Machine.] Література Слободян В. Церкви Турківського району. - Львів, 2003. - С. 68-70.
Izluciîste, Sofiivka

Izluciîste (în ucraineană Ізлучисте) este un sat în comuna Kameanka din raionul Sofiivka, regiunea Dnipropetrovsk, Ucraina. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației localității Izluciîste era vorbitoare de ucraineană (98,54%), existând în minoritate și vorbitori de rusă (1,46%). Note
Променистое

Променистое (укр. Променисте, до 2025 года — Излучистое) — село в Каменском сельском совете Софиевского района Днепропетровской области Украины. Код КОАТУУ — 1225283803. Население по переписи 2001 года составляло 206 человек. Географическое положение Село Излучистое находится на берегу реки Каменка, выше по течению на расстоянии в 1,5 км расположено село Каменка, ниже по течению на расстоянии в 2 км расположено село Новогригоровка (Криворожский район). На реке и её притоках сделано несколько запруд. История Село было основано в 1824 году выходцами из Могилевской и Витебской губерний в качестве еврейской земледельческой колонии, под названием Излучистая в Херсонском уезде Херсонской губернии. Её другие названия, в том числе неофициальные: Кривой Плёс, Кривое Плесо, Кривоплес, Кривоплесовка. В 1837—1839 годах в Излучистой проживало 543 человека (71 семья), в 1859—575. По состоянию на 1886 год в колонии проживало 702 человека, имелось 54 двора, действовал еврейский молитвенный дом и лавка. В 1887—739 (69 дворов, в том числе 7 — немецких колонистов), по переписи 1897 года жителей 849, из коих 739 евреев. По данным Еврейского колонизационного общества, в 1898—1899 годах земледелием занималось 125 семей (604 человек), имевшие 1148 десятин надельной земли, 301 лошадь и 174 коровы. Имелись синагога, школа, баня и 2 лавки. К 1916 году население сократилось до 495, в 1924 году выросло до 725, в 1928—897. В 1923—1930 годах село входит в Софиевский район, в 1932—1941 годах — в Сталиндорфском еврейском национальном районе Днепропетровской области. В 1922—1924 годах были организованы колхозы «Пахарь», «Прогресс», «Янов», «Трудовик». С 1928 года Излучистое — центр еврейского национального сельсовета. До 1938 года работали еврейская школа, клуб, библиотека. Еврейское население было расстреляно нацистами во время оккупации 30 мая 1942 года. Примечания
Променисте

Променисте (до 2025 року — Ізлучисте) — село в Україні, у Софіївській селищній територіальній громаді Криворізького району Дніпропетровської області. Населення — 206 мешканців. Географія Село розташоване на березі річки Кам'янка, у яку впадає річка Балка Григорівка. Вище за течією на відстані 1,5 км розташоване село Кам'янка, нижче за течією на відстані 2 км розташоване село Новогригорівка. На річці та її притоках зроблено кілька загат. Історія Село було засноване в 1824 році вихідцями з Могилевської і Вітебської губерній як єврейська землеробська колонія, під назвою Ізлучисте в Херсонському повіті Херсонської губернії. Її інші назви, зокрема неофіційні: Кривий Плес, Криве Плесо, Кривоплес, Крівоплесівка. Станом на 1886 рік у колонії євреїв Михайлівської волості Херсонського повіту Херсонської губернії мешкало 702 особи, налічувалось 54 двори, існували єврейський молитовний будинок та лавка. У 1922–1924 роках були організовані колгоспи «Орач», «Прогрес», «Янів», «Трудовик». З 1928 року Ізлучисте — центр єврейської національної сільради. До 1938 року працювали єврейська школа, клуб, бібліотека. У 1953 в селі працював маслозавод, директором якого був Шепанов А.М., механіком Тимченко К.М., технічним керівником Лєдяєва. Єврейське населення замордовано нацистами під час окупації у 2-гу світову війну. Населення Мова Розподіл населення за рідною мовою за даними перепису 2001 року: Інтернет-посилання Погода в селі Ізлучисте [Архівовано 20 грудня 2011 у Wayback Machine.] Примітки
Ізюмський приладобудівний завод

Ізюмський приладобудівний завод — українське державне підприємство, що займається приладобудуванням і виробництвом оптичного скла. Історія Розпорядження про будівництво заводу оптичного скла в Ізюмі було підписане у квітні 1916 року. В той час він називався Ізюмський завод оптичного скла (ІЗОС). Основоположниками вітчизняного оптичного скловаріння є професор хімії Г. Ю. Жуковський, фізик Біске, полковник головного артилерійського управління Добродумов, під науковим і господарським керівництвом яких 13 травня 1923 року було освоєно і зварене промисловим способом скло крон і флінт, що відповідало світовим стандартам. У наступні три роки завод освоїв 18 марок скла, в тому числі й для військової техніки. На 1927 рік потреби всієї оптико-механічної промисловості СРСР в безбарвному оптичному склі були повністю задоволені. Відпала необхідність в його імпорті, на заводі було освоєно близько 40 марок оптичного скла. А до 1935 році була повністю задоволена потреба підприємств СРСР у кольоровому склі. У наступні роки роботу з оптичного скловаріння продовжили Дьомкіна та Павелл. Надалі завод було перейменовано в Ізюмський приладобудівний завод (ІПЗ) і на основі оптичного скловаріння на заводі розвивалося оптичне приладобудування. У 2021 році завод представив високоточну оптико-прицільну станцію наведення ОПС-3 для військової техніки. Під час російського вторгнення в квітні 2022 року місто Ізюм тимчасово опинилось під контролем російських загарбників. Ними завод було знищено авіабомбуванням та розграбовано. Продукція Скло оптичне безбарвне, скло оптичне кольорове, геодезичні прилади, мікроскопи, прилади спостереження, кераміка, офтальмологічні лінзи, спецтехніка. Примітки Посилання Офіційний сайт заводу Каталоги оптичного скла заводу Ізюмський приладобудівний завод представить в Києві оптико-прицільну станцію наведення нового покоління. uprom.info. Національний промисловий портал. 6 жовтня 2019. Архів оригіналу за 6 жовтня 2019. Процитовано 5 жовтня 2019.