NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Лісове (Бродівська міська громада)

Лі́сове— село в Україні, у Бродівській міській територіальній громаді Золочівського району Львівської області. Населення - 121 особа. Орган місцевого самоврядування — Бродівська міська рада. Історія 12 червня 2020 року, відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України № 718-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Львівської області», село увійшло до складу Бродівської міської громади. 19 липня 2020 року, в результаті адміністративно-територіальної реформи та ліквідації Бродівського району, село увійшло до складу новоствореного Золочівського району. Біля села загинув Мигаль Степан Іванович «Гонта», «Лобода» (*19.10.1918, с. Лешнів Бродівського р-ну Львівської обл. — †18.03.1946) — керівник Лешнівського кущового проводу ОУН (осінь 1944 — 03.1946). Загинув у криївці. Вістун УПА (?); відзначений Срібним хрестом бойової заслуги 1 класу (23.10.1948) за успішний бій кущової боївки із переважаючими силами ворога 27.02.1945 р. у лісі біля с. Грималівка Бродівського р-ну. Примітки Посилання Погода в селі Лісове [Архівовано 3 березня 2016 у Wayback Machine.] Дерев'яна церква Різдва св. Івана Хрестителя 1936 [Архівовано 12 червня 2020 у Wayback Machine.]
Береговое (Херсонский район)

Береговое (укр. Берегове) — посёлок в Белозёрской поселковой общине Херсонского района Херсонской области Украины. Почтовый индекс — 75005. Телефонный код — 5547. Код КОАТУУ — 6520382502. Население Население по переписи 2001 года составляло 115 человек. Языковой состав Родной язык населения по данным переписи 2001 года: Местный совет 75005, Херсонская обл., Белозёрский р-н, с. Кизомыс, ул. Радянская, 158 Примечания Ссылки Береговое на сайте Верховной рады Украины
Берегове (Херсонський район)

Берегове — селище в Україні, у Білозерській селищній громаді Херсонського району Херсонської області. Населення становить 115 осіб. Історія 12 червня 2020 року, відповідно до Розпорядження Кабінету Міністрів України № 726-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Херсонської області», увійшло до складу Білозерської селищної громади. 19 липня 2020 року, в результаті адміністративно-територіальної реформи та ліквідації Білозерського району, селище увійшло до складу Херсонського району. Російське вторгнення в Україну (з 2022) 24 лютого 2022 року селище тимчасово окуповане російськими військами під час російсько-української війни. 11 листопада того ж року Збройні сили України визволили Берегове з-під російської окупації в ході контрнаступу в Херсонській області. Звільнене селище перебуває під постійним вогнем російської армії. 7 лютого 2023 року окупанти обстріляли Берегове. Населення Згідно з переписом УРСР 1989 року чисельність наявного населення селища становила 134 особи, з яких 64 чоловіки та 70 жінок. За переписом населення України 2001 року в селищі мешкало 115 осіб. Мовний склад Рідна мова населення за даними перепису 2001 року: Примітки Посилання Погода в селі Берегове [Архівовано 19 грудня 2011 у Wayback Machine.] Джерела Сайт територіальної громади [Архівовано 16 серпня 2021 у Wayback Machine.]
Furmaniwka (Ismajil)

Furmaniwka (ukrainisch Фурманівка; russisch Фурмановка Furmanowka, rumänisch Furmanca) ist ein Dorf im Budschak im Südwesten der Ukraine mit etwa 1400 Einwohnern (2001). Das 1760 gegründete und bis 1940 unter dem Namen Orman (ukr. Орман) bekannte, bis 1954 Furmanka (ukr. Фурманка) genannte Dorf liegt am Kytaj-See (ukr. Китай (озеро)) in der Oblast Odessa. Das ehemalige Rajonzentrum Kilija liegt 24 km südlich und das Oblastzentrum Odessa liegt etwa 190 km nordöstlich des Dorfes. Verwaltungsgliederung Am 12. Juni 2020 wurde das Dorf ein Teil der Stadtgemeinde Kilija; bis dahin bildete es die Landratsgemeinde Furmaniwka (Фурманівська сільська рада/Furmaniwska silska rada) im Nordwesten des Rajons Kilija. Seit dem 17. Juli 2020 ist es ein Teil des Rajons Ismajil. Persönlichkeiten Semjon Konstantinowitsch Timoschenko (1895–1970), Marschall der Sowjetunion und sowjetischer Verteidigungsminister kam im Dorf zur Welt. Weblinks Einzelnachweise
Furmanivka, Odesa Oblast

Furmanivka (Ukrainian: Фурма́нівка; Romanian: Furmanca) is a village in Odesa Oblast, Ukraine. It belongs to Kiliia urban hromada, one of the hromadas of Ukraine. Until 18 July 2020, Furmanivka belonged to Kiliia Raion. The raion was abolished in July 2020 as part of the administrative reform of Ukraine, which reduced the number of raions of Odesa Oblast to seven. The area of Kiliia Raion was merged into Izmail Raion. In 2001, 76.7% of the inhabitants spoke Romanian as their native language, while 7.02% spoke Ukrainian and 12.81% spoke Russian. Semyon Timoshenko, a Soviet military commander and Marshal of the Soviet Union, was born in the village. References
Furmanca, Ismail

Furmanca (în ucraineană Фурманівка, transliterat: Furmanivka) este un sat în este un sat în comuna Chilia Nouă din raionul Ismail, regiunea Odesa, Ucraina. Localitatea are populație majoritar romaneasca, fiind situata situată pe malul estic al lacului Chitai și a făcut parte din județul Cetatea Albă al României interbelice. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației comunei Furmanca era vorbitoare de română (76,7%), existând în minoritate și vorbitori de rusă (12,81%), ucraineană (7,02%), bulgară (1,91%) și găgăuză (1,02%). Personalități Sergiu Crețu, interpret la țambal, muzician emerit. Semion Timoșenko (1895-1970) - mareșal al URSS, de 2 ori erou al URSS, comisar al apărării al URSS (mai 1940 - iulie 1941) Note
Фурмановка (Одесская область)

Фурма́новка (укр. Фурманівка) — село в Килийской городской общине Измаильского района Одесской области Украины. До 2020 года входило в Килийский район. Население по переписи 2001 года составляло 1468 человек. Почтовый индекс — 68321. Телефонный код — 4843. Занимает площадь 1,9 км². Код КОАТУУ — 5122385101. В селе Фурмановка родился известный военачальник, Маршал Советского Союза, Дважды Герой Советского Союза — Семён Константинович Тимошенко. Население и национальный состав По данным переписи населения Украины 2001 года распределение населения по национальному составу было следующим (в % от общей численности населения): общее количество жителей — 1397 чел., из них украинцев — 450 чел. (32,21 %); русские — 78 чел. (5,58 %); молдаване — 816 чел. (58,41 %); болгар — 21 чел. (1,51 %); гагаузов — 18 чел. (1,29 %); другие — 14 чел (1,00 %). По данным переписи населения Украины 2001 года распределение населения по родному языку было следующим (в % от общей численности населения): украинский — 7,02 %; русский — 12,81 %; болгарский — 1,91 %; гагаузский — 1,02 %; молдавский — 76,70 %. Ссылки Фурмановка на сайте Верховной рады Украины (укр.) (недоступная ссылка — история).
Фурманівка (Ізмаїльський район)

Фурма́нівка (до 1954 року — село Фурманка, до 1940 року — село Орман) — село Кілійської міської громади у Ізмаїльському районі Одеської області в Україні. Населення становить 1468 осіб. Географія На північно-західній стороні від села Балка Глибока впадає у озеро Китай. Населення Згідно з переписом 1989 року населення села становило 1552 особи, з яких 733 чоловіки та 819 жінок. За переписом населення 2001 року в селі мешкало 1426 осіб. Мова Розподіл населення за рідною мовою за даними перепису 2001 року: Відомі люди Народився Тимошенко Семен Костянтинович — Маршал Радянського Союзу. Примітки Посилання Село Фурманівка на сайті Верховної Ради України[недоступне посилання з травня 2019]
Ternopil Airport

Ternopil International Airport (Ukrainian: Міжнародний аеропорт «Тернопіль») (IATA: TNL, ICAO: UKLT) is an airport in Ukraine located 8 km southeast of Ternopil. It serves medium-sized airliners. The airport is relatively small and has a simple taxiway/tarmac layout owing to its size. The airport does not currently [when?] have any scheduled flights, the last one being a Ternopil-Kyiv-Zhuliany route operated by Motor Sich Airlines from 31 May until 2 July 2010. History The airport began operating in 1947. Since 1960, the airport has been located at its modern location and has a dirt runway. In 1969, the airport terminal was reconstructed, and in 1985, an artificial runway, taxiways and aprons were built. After the new runway went into operation in May 1985, the operation of the modern air terminal began. Since then, Ternopil has been connected by air with many major cities of Ukraine. Airliners Yak-42, Yak-40, An-24 and An-2 flew to Kyiv, Moscow, Simferopol, Lviv, Donetsk, Zhytomir, Odesa, Chernivtsi, Uzhhorod, Rivne and Ivano-Frankivsk. There were also local connections with the cities of Borshchiv, Kremenets and the urban-type settlement Melnytsia-Podilska. Peak passenger traffic occurred in the early 1990s. During this period, in particular on Sundays, at the Ternopil airport one could simultaneously see the Yak-42 (Moscow), An-24 (Kyiv), An-24 (Simferopol), An-2 (Lviv), An-2 (Kremenets) aircraft. Since the early 1990s, there has been a gradual decrease in passenger traffic. In 2001, the airport ceased to fully function. For some time, the facility did not play an important role - only a few flights per week were carried out. In 2004, Ternopil airport received international airport status. See also List of airports in Ukraine List of the busiest airports in Ukraine References External links Airport website
Aeroportul Ternopil

Aeroportul Ternopil (IATA: TNL, ICAO: UKLT) este un aeroport din Ternopil, Ternopil Hromada⁠(d), Raionul Ternopil⁠(d), Regiunea Ternopil, Ucraina ce deservește zona Ternopil. Situat la o altitudine de 327 m, aeroportul dispune de o singură pistă. Infrastructură Piste Terminale Note Vezi și
Nyžňa Apša

Nyžňa Apša (ukrajinsky Нижня Апша, rumunsky Apşa de Jos, maďarsky Alsóapsa, česky Nižní Apša) je obec v Solotvinské městyské územní hromadě v okrese Ťačiv v Zakarpatské oblasti na Ukrajině. V roce 2001 žilo v Nižní Apši 7227 obyvatel, z toho 97.69% obyvatel bylo rumunské národnosti. V roce 2025 žilo v celé obci 8514 obyvatel. V obci je: chrám svatého Mikuláše z roku 1604, ukrajinská národní kulturní památka pravoslavný chrám svatého Vasila Velikého z 18. století, 8 sálů Království svědků Jehovových, židovský hřbitov. Severovýchodně od obce se nachází přírodní památka – Skály s hieroglyfy na svahu hory Bužora (někdy také Bešykura) Části obce Nyžňa Apša Leurda Perekres Pečera Podišor Historie První písemná zmínka pochází z roku 1387, kdy byla obec uvedena pod názvem Alsówapsa. Do uzavření Trianonské smlouvy byla ves součástí Uherska, poté byla součástí Československa. Za první československé republiky zde byl obecní notariát a četnická stanice. Od roku 1945 byla ves součástí Ukrajinské sovětské socialistické republiky, která byla jednou ze svazových republik Sovětského svazu, nakonec od roku 1991 je součástí samostatné Ukrajiny. Od roku 1946 do roku 2004 byl oficiální ukrajinský název obce Диброва (Dybrova). Reference V tomto článku byly použity překlady textů z článků Нижня Апша na ukrajinské Wikipedii a Alsóapsa na maďarské Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Nyžňa Apša na Wikimedia Commons
Nyschnja Apscha

Nyschnja Apscha (ukrainisch Нижня Апша; rumänisch Apșa de Jos, russisch Нижняя Апша Nischnjaja Apscha, slowakisch Nižná Apša, ungarisch Alsóapsa) ist ein Dorf im Südosten der ukrainischen Oblast Transkarpatien nahe der rumänischen Grenze mit etwa 7200 Einwohnern (2004). Das 1380 erstmals schriftlich erwähnte Dorf liegt in der historischen Region Maramureș und hieß vom 25. Juni 1946 bis zum 5. Februar 2004 Dibrowa (Діброва). Am 12. Juni 2020 wurde das Dorf ein Teil der neu gegründeten Siedlungsgemeinde Solotwyno im Südosten des Rajons Tjatschiw; bis dahin bildete es zusammen mit den Dörfern Peschtschera (Пещера) und Podischor (Подішор) die Landratsgemeinde Nyschnja Apscha (Нижньоапшанська сільська рада/Nyschnjoapschanska silska rada). Nyschnja Apscha liegt am Ufer der Apschyzja, einem 39 Kilometer langen Nebenfluss der Theiß und an der Fernstraße N 09. Das Rajonzentrum Tjatschiw liegt 22 km westlich und das Oblastzentrum Uschhorod 157 km nordwestlich von Nyschnja Apscha. Im Süden der Ortschaft befindet sich eine Bahnstation an der Bahnstrecke Tereswa–Welykyj Bytschkiw. Im Dorf gibt es zwei Holzkirchen: Die Holzkirche des Heiligen Nikolaus von 1604 mit einem Glockenturm aus dem 18. Jahrhundert und die Holzkirche des Heiligen Basilius des Großen aus dem 18. Jahrhundert. Weblinks Eintrag zum Ort in der Enzyklopädie der Geschichte der Städte und Dörfer der Ukrainischen SSR (ukrainisch) Einzelnachweise
Alsóapsa

Alsóapsa (ukránul: Нижня Апша [Nizsnya Apsa], oroszul: Нижняя Апша [Nyizsnyaja Apsa], románul: Apşa de Jos) falu Ukrajnában, Kárpátalján, a Técsői járásban. 1946–2004 között hivatalos ukrán neve: Діброва [Gyibrova]. Fekvése Técsőtől 20 km-re keletre az Apsica (Apsa) és a Bockó patakok összefolyásánál fekszik. Nevének eredete Neve a régi magyar Absalon személynévből származik. Ukrán neve a román dumbrava (= cserjés) főnévből ered. Története 1387-ben Alsówapsa néven említik először. Görögkatolikus fatemploma a 18. század elején épült az 1561-évi régi templom felhasználásával. Mai formáját 1788-ban nyerte el, 17. – 18. századi festmények díszítik. Az 5600 lakosú románok lakta település csergekészítéséről híres. 1910-ben 5602 lakosából 4651 román, 746 német, 173 ruszin volt. A trianoni békeszerződésig Máramaros vármegye szigeti járásához tartozott. 1941-ben mintegy 1000 zsidó lakos közül több száz alsóapsai zsidót deportáltak „hontalanként” Galíciába. Egy részüket Kamenyec-Podolszkijnál gyilkolta meg az SS, mások a sztanyiszlavovi gettóban pusztulnak el. Közlekedés A települést érinti a Bátyú–Királyháza–Taracköz–Aknaszlatina-vasútvonal. Híres emberek Itt született 1882. július 3-án Tárcza Bertalan magyar zeneszerző, zenei szakíró, szerkesztő. Jegyzetek Források A történelmi Magyarország atlasza és adattára 1914 ISBN 963 85683 3 X Galéria
Nyżnia Apsza

Nyżnia Apsza (ukr. Нижня Апша, ros. Нижняя Апша, węg. Alsóapsa, słow. Nižná Apša, rum. Apşa de Jos) – wieś na Ukrainie w rejonie tiaczowskim obwodu zakarpackiego. Liczy około 7227 mieszkańców (2004). Siedziba silskiej rady. Większość mieszkańców wsi to Rumuni. Do 2004 wieś nazywała się Dibrowa (ukr. Діброва). Znajduje się w odległości 2 km od granicy ukraińsko-rumuńskiej. Nyżnia Apsza położona nad brzegiem rzeki Apszycia (ukr. Апшиця), 39-kilometrowego dopływu Cisy dzielącego Ukrainę i Rumunię. Znajduje się w odległości 22 km na zachód od miasta Tiaczów i 157 km na północny zachód od stolicy obwodu Użhorodu. Przez wieś przebiega droga krajowa N 09. Historia Pierwszy dokument, w którym wspomniano wieś jest datowany na 1380. Wieś do 2004 nazywała się Dubrava (ukr. Дубрава);. znajduje się w historycznym regionie Marmarosz. Drewniana cerkiew św Mikołaja, 1604, XVIII w. i dzwonnica. Drewniana cerkiew św Bazylego Wielkiego, XVIII w. Jest uważana za najbogatszą wieś na Ukrainie. Domy nie wyglądają jak typowe domy mieszkańców wsi. Właściciele wyposażają swoje domy tak, żeby na dziedzińcu obowiązkowo były szklarnie i baseny, a w domu – kilka sypialni i salonów, łaźnie i sauny. Nie ma tu prawie domów jednokondygnacyjnych. W najmniejszych domach – 10–15 pokoi, w największych – około 30–40. Zostały też zbudowane tutaj nowoczesne pałace, niektóre liczące maksymalnie 60 pokoi. Każdy dom posiada własny styl, np. wieżyczki w stylu orientalnym. Budynki te zaczęto budować w latach 80. XX w. Pierwszy kapitał mieszkańcy Niżniej Apszy zdobyli we wczesnych latach 90, kiedy miejscowe rodziny handlowały alkoholem. W wiosce funkcjonuje 8 sal królestwa Świadków Jehowy. Członkowie tego wyznania stanowią około 25% mieszkańców. Galeria Przypisy Bibliografia Nyżnia Apsza, [w:] Słownik geograficzny Królestwa Polskiego, t. II: Derenek – Gżack, Warszawa 1881, s. 201 . (jako Dubrawa) Nyżnia Apsza na stronie Zamki i świątynie Ukrainy (ukr.)
Apșa de Jos, Teceu

Apșa de Jos (în ucraineană Нижня Апша, transliterat: Nîjnea Apșa), până în 2004 numit Dibrova (în ucraineană Діброва), este satul de reședință al comunei Apșa de Jos din raionul Teceu, regiunea Transcarpatia, Ucraina. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației localității Apșa de Jos era vorbitoare de română (97,69%), existând în minoritate și vorbitori de ucraineană (1,59%). Note
Нижняя Апша

Нижняя Апша (укр. Нижня Апша, рум. Apșa de Jos) — село в Солотвинской поселковой общине Тячевского района Закарпатской области Украины. Население по переписи 2001 года составляло 7227 человек. Почтовый индекс — 90571. Телефонный код — . Занимает площадь 30,00 км². В селе сохранились два архитектурных памятника — деревянная церковь 1604 г. и каменная 1776 года. Деревня, впервые упомянутая в письменной форме в 1380 году, расположена в историческом районе Марамуреш и называлась до 2004 года Диброва (Диброва). Это административный центр одноименного районного совета на юго-востоке Тячевского района. Районный совет Нижняя Апша включает в себя деревни Пещцара (Пещера) около 100 жителей и Подошор (Подішор) около 1100 жителей. Нижняя Апша лежит на берегу реки Апшиця, 39-километрового притока Тиса и на шоссе № 09. Районный центр Тячев в 22 км к западу и областной центр Ужгород 157 км к северо — западу от Нижней Апшицы. На юге деревни находится железнодорожная станция на железнодорожной линии Тересва-Велыки Быхки. В деревне есть две деревянные церкви: деревянная церковь Св. Николая 1604 года с колокольней XVIII века и деревянная церковь святого Василия Великого XVIII века. Ссылки Нижняя Апша на сайте Верховной рады Украины (укр.) Административно-территориальное устройство Закарпатской области (укр.) Галерея
Нижня Апша

Ни́жня А́пша (угор. Alsóapsa, рум. Apșa de Jos, до 2004 року — Діброва) — село в Солотвинській селищній громаді Тячівського району Закарпатської області України. Населення — румуни (97,69 %), українці становлять лише 1,59 %. У селі налічується 8 Залів Царства Свідків Єгови. Населення Мова Розподіл населення за рідною мовою за даними перепису 2001 року: Географія Через село тече річка Апшиця, у яку впадає права притока Глибокий Потік. У селі струмок Тетішулуй впадає у річку Глибокий Потік. На північний схід від села розташована пам'ятка природи — Скелі з ієрогліфами на схилі г. Бешикура. Присілки Леурда Леурда — колишнє село в Україні, в Закарпатській області. Об'єднане з селом Нижня Апша Згадки: 1892: Leurda, 1898: Leurda, 1900: Leurda, 1902: Leurda Перекрес Перекрес — колишнє село в Україні, в Закарпатській області. Об'єднане з селом Нижня Апша Згадки: ’ 1902: Perekresz, 1907: Perekresz, 1913: Perekresz. Туристичні місця Єврейське кладовище Дерев'яна церква св. Миколи, 1604, XVIII ст., і дзвіниця Дерев'яна церква св. Василя Великого, XVIII ст. Відомі люди Тарца Берталон (Нижня Апша, сьогодні Україна 3 липня 1882 — Клуж -Напока, 3 квітня 1950)— угорський письменник, композитор, редактор музичної музики. Галерея Примітки Література М.Сирохман. П'ятдесят п'ять дерев'яних храмів Закарпаття. К.: Грані-Т, 2008 Д.Поп, И.Поп. Путешествие по архитектурным памятникам Подкарпатской Руси. Ужгород, 2007. с. 156—157 Посилання Нижня Апша — Інформаційно-пізнавальний портал | Закарпатська область у складі УРСР [Архівовано 23 лютого 2020 у Wayback Machine.] (На основі матеріалів енциклопедичного видання про історію міст та сіл України, том — Історія міст і сіл Української РСР. Закарпатська область. — К.: Головна редакція УРЕ АН УРСР.) Церква св. Миколи у Нижній Апші на сайті «Дерев'яні храми України» [Архівовано 20 лютого 2020 у Wayback Machine.]
Башня Лянцкоронская

Лянцкоронская башня — одна из крепостных башен Старого замка города Каменец-Подольский. Построена в конце XIV—XV вв. История Башня была заложена ещё предположительно в конце XIV века. Размещена посредине северо-восточной оборонительной стены Старой крепости. Сначала предположительно была надвратной. В ходе работ по реконструкции замка в середине XVI века, под руководством Й. Брейтфуса была отремонтирована, её интерьер был перестроен. В 1672 году в ходе штурма турецкой армией Каменца-Подольского, верхняя её часть была разрушена. В 1790 году проведена новая реконструкция. Описание Её высота со стороны внутреннего двора замка 14 м, северного двора — 15 м. Диаметр 8,8 м, толщина стен около 2 метров. Первый ярус башни перекрыт коробовым сводом; два верхних яруса имеют перекрытия по балкам. Окно на восточном фасаде второго этажа содержит плиту с геральдическими знаками. Бойницы ключевидной формы. Стены частью сохранили штукатурку со следами декора. Лянцкоронская башня является фланкирующей. По определению архитектора Е. Пламеницкой возможно относится к так называемому Краковскому типу. Старый замок Каменца-Подольского имеет три башни такого типа. См. также Башня Рожанка Каменец-Подольский Ссылки Памятники градостроительства и архитектуры Украинской ССР; (Ил. справ.-каталог): В 4-х гг./ Гл. редкол.: Н. Л. Жариков (гл. ред.) и др. — К.: Будівельник, 1983—1986 Каменец-Подольский старый замок
Башня Новая Восточная (Чёрная)

Новая Восточная башня — одна из крепостных башен Старого замка города Каменец-Подольский. Построена в конце XVI века. Башня создаёт восточный наружный угол Старого замка города Каменца-Подольского, выступая на 11,5 м за пересечение его восточной и северной стен. Построена над старым колодцем. Работы проводил военный инженер и архитектор Иов Брейтфус (Претфес). В 1672 году при повреждена при взрыве Чёрной башни и в этом же году отремонтирована с переделкой верхнего яруса. Во второй половине XVIII века из-за отсутствия воды в колодце была заброшена. В 1798 году, на двух нижних ярусах установлены колеса на рамках для подъёма воды. В начале XIX века в башне заложены все бойницы и сделана невысокая шатровая крыша. Башня пятиугольная в плане с размерами сторон 10,5 — 13,8 метров, короткой стороной обращена во двор. Каменные стены с небольшим положительным уклоном, их высота со стороны дороги 11, со двора — 5 метров. Вход в первый ярус по широкой наружной каменной лестнице, расположенной вдоль восточной стены замка, во второй ярус — с уровня двора замка. Толщина напольных стен башни 3 — 3,2 метра, дворовой стены 1 метр. Бойницы первого и второго ярусов — с расширяющимися на обе стороны щеками. В третьем ярусе, на северо-восточной и восточной стенах, обустроены высокие оконные проемы, перекрытые лучковой перемычкой. Перекрытия плоские по балкам. На втором ярусе сохранилось колесо диаметром 4,5 метра, установленное на раме, при помощи которого осуществлялся подъём воды. На двух фасадах башни, выходящих к дороге, на высоте 6 и 7 метров в кладку вставлены каменные ядра. На восточном фасаде, между вторым и третьим ярусами, сохранилась памятная белокаменная плита с датой «1544» и именем строителя башни — «Иов Претфес». Колодец башни глубиной от уровня дворе 40,7 метров сделан в материковой скале. В 1974 году в башне были восстановлены перекрытия, бойницы, каменная лестница, белокаменный портал, заполнение. Памятник является примером переходного этапа от средневековой к новой фортификации, по типу возможно является вариацией бастеи. Литература Новая восточная башня (Чёрная) // Памятники градостроительства и архитектуры Украинской ССР. (Ил. справ.-каталог). — Киев: Будівельник, 1983-1986. Ссылки сайт города карта Каменца-Подольского фотосайт Каменца-Подольского
Папская башня

Папская башня, другое название — Кармелюкова — башня Старого замка № 12 города Каменец-Подольский. Сооружена в XIV—XVI веках. Образует южный, внешний угол Старого замка. История Папская башня названа в честь папы Юлия II, пожертвовавшего польскому королю Александру Ягеллончику средства на ремонт башни. Причем папскими после проведения в начале XVI столетия ремонтных работ в крепости, называли все реконструированные башни. Её также называли Юлианской. В некоторых источниках она названа «башней Святой Урсулы», поскольку под ней размещалась южная батарея имени этой святой. Была идентична ныне несохранившейся Чёрной башне. Ещё одно название — Кармелюкова — связано с заключением в её стенах (в 1818—1823 годах) предводителя народного восстания на Подолье, Устима Кармалюка. В 1823 году ему удалось сбежать из заключения вместе с товарищами. На данный момент башне находится музейная экспозиция Устима Кармелюка и мастерская гончара. См. также Каменец-Подольская крепость Башня Рожанка Каменец-Подольский Ссылки Старый замок.