NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Свято-Іллінська церква (Перегонівка)

Свято-Іллінська церква — дерев'яна церква УПЦ МП знаходиться в селі Перегонівка Кобеляцького району Полтавської області. Історичні відомості Наприкінці 19 ст. розпочали будувати храм російські солдати, що жили в селі на поселенні. 1907 року церква вступила до числа діючих. Гроші та землю під будівлю виділили заможні громадяни Аністрат та Федосій Каблучки. Обидва фундатори поховані біля храму, могили знаходяться з боку нового приміщення школи. А від парку знаходиться могила Юрія Павловича Дриждя, сина батюшки Павла Дриждя, що правив під час непу. У 1908 році у церкві почав служити отець Волков. У 1910 році — ієрей Михаіл. З розповіді Черевка Михайла Івановича ми дізналися, що він був особисто знайомий з похованим біля церкви Юрієм Павловичем Дриждем. Сім'я батюшки Павла Дриждя жила в приміщенні поряд з подвір'ям Сули О. П. У них була також дочка Марія. Їх вислали в Архангельськ. Про подальшу долю цієї родини Михайло Іванович нічого не знає. Восени 1934 церкву було закрито. Були зняті та побиті центральний та решта дзвонів. Руйнування проходило з ініціативи місцевих комсомольців, які організували потім у церкві клуб, а пізніше — колгоспну комору. Під час німецької окупації 1942 року церковна громада відновила діяльність. Відступаючи, німці хотіли спалити храм, наносили туди соломи, але люди-односельці: Кіндрат Лукич Гриценко, Микита Лукич Гриценко, Іван Лукич Гриценко, Микола Іванович Гриценко, Григорій Гнатович Каблучка, Тарас Гнатович Каблучка, Іван Юхимович Москаленко, Іван Іванович Черевко, Онопрій Родіонович Черевко повиносили всю солому аж за село, таким чином зберігши церкву. В 1945 році будівлю відремонтували. У другій половині 1940-х релігійна громада Іллінської церкви була зареєстрована органами радянської влади. У 1959 знята з державної реєстрації, після чого приміщення храму до 1979 використовувалося як комора місцевого колгоспу ім. Чкалова. Опис Дерев'яна (збудована без жодного цвяха), на мурованому цоколі, з прибудованою дзвіницею. Будівля мала форму хреста, але зовнішній вигляд зараз дещо змінений. Куполи були дуже високі, набагато вищі, ніж теперішні. Дзвіниця знаходилася позаду, де зараз хрест. Всього було 7 дзвонів, усі вилиті з міді. Центральний важив 63 пуди 17 фунтів (бл. 1050 кг), усередині було вилито: «Джевела Пантелеймон». Сучасність В 1990 році силами односельців і жителів навколишніх сіл храм було відремонтовано. Кошти на ремонт виділив колгосп «Радянська Армія». У новітній час церковна громада зареєстрована 30.06.1992 за № 106. Богослужіння проводяться у культовій споруді.
Hornostajivka

Hornostajivka (ukrajinsky Горностаївка, rusky Горностаевка – Gornostajevka) je městys v Chersonské oblasti na Ukrajině. Žije zde přibližně 6 300 obyvatel. Poloha a doprava Hornostajivka leží na levém, východním břehu Kachovské přehrady na Dněpru. Je vzdálena přibližně 130 kilometrů severovýchodně od Chersonu a přibližně padesát kilometrů severovýchodně od Nové Kachovky. Pár kilometrů od Hornostajivky prochází silnice vedoucí podél levého břehu Dněpru z Kachovky do Kamjanky Dniprovské. Dějiny Hornostajivka byla založena v 18. století osadníky z oblasti Poltavy a Černihivu. Za druhé světové války byla od 11. září 1942 do 2. listopadu 1943 obsazena německou armádou. Od roku 1956 má Hornostajivka status sídla městského typu. V rámci rusko-ukrajinské války byla Hornostajivka obsazena při invazi v únoru 2022 a od té doby ji kontrolují ozbrojené síly Ruské federace. Odkazy Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Hornostajiwka na německé Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Hornostajivka na Wikimedia Commons
Hornostajiwka

Hornostajiwka (ukrainisch, kyrillisch Горностаївка; russisch Горностаевка Gornostajewka) ist eine Siedlung städtischen Typs im Zentrum der ukrainischen Oblast Cherson mit 6600 Einwohnern (2016). Bis Juli 2020 war sie der Verwaltungssitz des gleichnamigen Rajons Hornostajiwka. Geographie Hornostajiwka liegt am linken Ufer des zum Kachowkaer Stausee angestauten Dnepr 128 km nordöstlich der Oblasthauptstadt Cherson und 54 km nordöstlich von Nowa Kachowka. Geschichte Hornostajiwka wurde Ende des 18. Jahrhunderts durch Siedler aus der Region Poltawa und Tschernihiw gegründet. Das Dorf war vom 11. September 1941 bis zum 2. November 1943 von Truppen der Wehrmacht besetzt. Seit 1956 besitzt Hornostajiwka den Status einer Siedlung städtischen Typs. Nach dem russischen Überfall auf die Ukraine am 24. Februar 2022 wurde der Ort im März 2022 von russischen Truppen besetzt und steht seitdem nicht mehr unter ukrainischer Kontrolle. Verwaltungsgliederung Am 22. November 2016 wurde die Siedlung zum Zentrum der neugegründeten Siedlungsgemeinde Hornostajiwka (ukrainisch Горностаївська селищна громада/Hornostajiwska selyschtschna hromada), zu dieser zählten auch noch die 18 in der untenstehenden Tabelle aufgelistetenen Dörfer, bis dahin bildete sie zusammen mit dem Dorf Selenyj Pod die gleichnamige Siedlungsratsgemeinde Hornostajiwka (Горностаївська селищна рада/Hornostajiwska selyschtschna rada) im Nordwesten des Rajons Hornostajiwka. Am 12. Juni 2020 kam noch das Dorf Kajiry zum Gemeindegebiet. Seit dem 17. Juli 2020 ist sie ein Teil des Rajons Kachowka. Folgende Orte sind neben dem Hauptort Hornostajiwka ein Teil der Gemeinde: Bevölkerungsentwicklung Quelle: Weblinks Seite des Rajon auf der Webpräsenz der Oblast (ukrainisch) Offizielle Seite der Rajonverwaltung (russisch) Eintrag zum Ort in der Enzyklopädie der modernen Ukraine (ukrainisch) Einzelnachweise
Hornostaivka, Kakhovka Raion, Kherson Oblast

Hornostaivka (Ukrainian: Горностаївка, Russian: Горностаевка) is a rural settlement in Kakhovka Raion, Kherson Oblast, southern Ukraine. It is located on the left bank of the Kakhovka Reservoir, an artificial reservoir on the Dnieper. Hornostaivka hosts the administration of Hornostaivka settlement hromada, one of the hromadas of Ukraine. It has a population of 6,290 (2022 estimate). It has been under Russian occupation since 2022. History Until 18 July 2020, Hornostaivka was the administrative center of Hornostaivka Raion. The raion was abolished in July 2020 as part of the administrative reform of Ukraine, which reduced the number of raions of Kherson Oblast to five. The area of Hornostaivka Raion was merged into Kakhovka Raion. Until 26 January 2024, Hornostaivka was designated urban-type settlement. On this day, a new law entered into force which abolished this status, and Hornostaivka became a rural settlement. Demographics As of the 2001 Ukrainian census, the settlement of Hornostayivka had a population of 6,999 inhabitants. The linguistic composition as of the census was as follows: Economy Transportation Hornostaivka has access to a paved road which follows the left bank of the Dnieper and connects Kakhovka with Kamianka-Dniprovska. In Kakhovka, there is access to the Highway M14 connecting Kherson with Mariupol via Melitopol. See also Russian occupation of Kherson Oblast References
Hornostaïvka

Hornostaïvka (en ukrainien : Горностаївка, en russe : Горностаевка) est une commune urbaine de l'oblast de Kherson et du raïon de Kakhovka, en Ukraine méridionale. Elle compte 6 388 habitants en 2021. Géographie La commune de Hornostaïvka se trouve au bord du fleuve Dniepr, en rive gauche, au niveau du réservoir de Kakhovka. Assise à 82 mètres d'altitude, elle se situe à 29,6 km au nord-est de la ville de Kakhovka, et à 94,3 km au nord-est de celle de Kherson. Communauté territoriale Depuis la réforme administrative de 2020, la commune de Hornostaïvka est le siège d'une communauté territoriale homonyme (uk) regroupant les localités suivantes : Vassylivka, Velyka Blahovichtchenka, Vilne, Zavodivka, Zelenyï Pod, Kaïry, Kozatchi Laheri, Kotchoubeïvka, Krasne, Lopatki, Marynske, Nova Blahovichtchenka, Novi Olechky, Novoielizavetivka, Olhyne, Slavne, Sofiïvka, Tchervonoblahodatne et Iasna Poliana. Références Portail de l’Ukraine
Hornostaiivka, Ucraina

Hornostaiivka (în ucraineană Горностаївка) este așezarea de tip urban de reședință a raionului Hornostaiivka din regiunea Herson, Ucraina. În afara localității principale, mai cuprinde și satul Zelenîi Pod. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației așezării de tip urban Hornostaiivka era vorbitoare de ucraineană (93,78%), existând în minoritate și vorbitori de rusă (5,47%). Note
Pivděnnyj most

Pivděnnyj most (ukrajinsky Південний міст, v doslovném překladu Jižní most) je zavěšený silniční most a zároveň metromost, který se nachází na řece Dněpr na jihu Kyjeva. Most má nejvyšší pylon v Kyjevě, dosahuje výšky 135 metrů. Uprostřed mostu se nachází trať metra Syrecko-Pečerské linky a po stranách trati vede šestiproudová silnice, která spojuje Stolyčné šose s prospektem Mykoly Bažana a je součástí dálnice M03 a evropské silnice E40. Šířka mostu je 41 metrů a délka 1 256 metrů. Historie Stavba byla zahájena v roce 1983, pro automobilovou dopravu byl most otevřen 25. prosince 1990 a pro soupravy metra 30. prosince 1992. Autorem projektu a hlavním inženýrem byl Georgij Borisovyč Fuks. Most byl v té době považován za nejmodernější na území SSSR, na jeho stavbu bylo vynaloženo asi 112 milionů rublů. Galerie Panorama Odkazy Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Південний міст (Київ) na ukrajinské Wikipedii. Související články Prospekt Mykoly Bažana Syrecko-Pečerska (linka metra v Kyjevě) Metromost Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Pivděnnyj most na Wikimedia Commons
Südbrücke (Kiew)

Die Südbrücke (ukrainisch Південний міст/Piwdennyj Mist, russisch Южный мост/Juschny Most) ist eine kombinierte Autobahn- und Eisenbahnbrücke über den Dnepr im Süden der ukrainischen Hauptstadt Kiew. Sie ist die wichtigste Brücke auf dem Weg zum Flughafen Kiew-Boryspil. Die Schrägseilbrücke ist mit einer Länge von 1227 m eine der längsten Brücken der Ukraine. Chefingenieur der am 25. Dezember 1990 eröffneten Brücke war der Kiewer Brückenbauingenieur Heorhij Fuks. Die 41,6 m breite Brücke hat je drei Fahrspuren für den Straßenverkehr (M 03/E 40) zu beiden Seiten der zwei Gleise der Kiewer Metro, die erstmals 1992 die Brücke befuhr. Im Westen schließt sich eine 1400 m lange Hochstraße bis zum Kreuzungsbauwerk mit der Naddniprjansske-/ Stolychne-Stadtautobahn an. Die Südbrücke und die Hochstraße haben keine Pannenstreifen und zu beiden Seiten sehr enge Gehwege, zu denen es Zugänge aber nur an den westlichen und östlichen Enden gibt. Wegen ihrer Länge von rund 2,6 km werden sie praktisch nur vom Wartungspersonal der Brücken benutzt. Unter der Brücke und der Hochstraße sind vier große Rohre für Kalt- und Warmwasser angebracht. Die Südbrücke besteht aus einer 564,5 m langen Schrägseilbrücke über der Fahrrinne vor dem linken, östlichen Ufer und einer 662,5 m langen Balkenbrücke über dem westlichen Teil des Dnepr. Ihre 14 Felder haben Pfeilerachsabstände (von West nach Ost) der Balkenbrücke von 50 + 7x79 + 59,5 m und der Schrägseilbrücke von 60 + 63 + 271 + 90 + 80,5 m. Der Fahrbahnträger hat drei parallele Hohlkästen. Östlich des Pylons besteht er aus Stahl. Seine drei Felder über der Fahrrinne sind eine Konstruktion aus orthotropen Platten. Westlich des Pylons besteht der Fahrbahnträger aus Spannbeton. Der insgesamt 133 m hohe Pylon überragt die Fahrbahn um 110 m. Er besteht aus zwei senkrechten Stahlbetonstielen zu beiden Seiten der Metrogleise, die durch Traversen am Kopf und im unteren Drittel verbunden sind. Die asymmetrisch angeordneten Schrägseile sind ebenfalls neben den Metrogleisen verankert. Die Baukosten betrugen 112 Millionen sowjetische Rubel oder etwa 200 Mio. US-$. Weblinks Einzelnachweise
Pivdennyi Bridge (Kyiv)

The Pivdennyi Bridge (Ukrainian: Південний міст [piu̯ˈdɛnːɪj ˈmist], lit. 'Southern bridge') is a bridge on the Dnieper River in Kyiv, Ukraine. History The bridge was designed by the architect A. Gavrilov ("Mostobud") and a group of engineers headed by G. Fux. The 7 km (4 mi) long metro/automobile bridge was built in 1990. It is the second metro bridge in Kyiv, serving both the Syretsko-Pecherska metro line and road traffic. Due to insufficient funding of the object during the 1990s, as well as because of a significant increase in traffic, which the engineers responsible for the project were unable to predict, starting from the 2010s sections of the bridge have been frequently closed for traffic due to constant repair works. In 2021 the bridge was determined to be in a limited operational state, resulting in emergency repair work. The bridge reopened on December 1, 2024, but was soon closed again from March 28, 2025 to August 1, 2025 for necessary repairs on the right-bank overpass. Construction The main span of the bridge consists of metal sheets suspended on steel cables. Parts of the bridge beyond the main span are made of prefabricated concrete elements, which were transported by water and assembled on the spot. The whole construction project cost 112 million Soviet rubles, which was equal to $200 million at the time. Design The cables holding the spans on the bridge are supported by a ferroconcrete double-column pylon 135 m (443 ft) in height. The bridge currently has three traffic lanes in both directions (total of six). Location The bridge is part of the E40/M03 and is formally an extension of the local Promyslova Street. See also Bridges in Kyiv References External links Bridge profile at the International Database and Gallery of Structures(in English) Bridge profile at skyscraperpage.com (in English) LIVE Traffic webcamera (eastern portion)
Ponte Pivdennij

Il Ponte Pivdennij (in ucraino: Південний міст, ovvero Ponte meridionale) è un ponte strallato stradale e ferroviario che attraversa il fiume Dnipro alla periferia meridionale di Kiev. Descrizione Si tratta di un ponte strallato della lunghezza complessiva di 1256 metri con luce massima di 270 metri e dell'altezza di 135 metri. Il ponte fa parte della strada europea Strada europea E40, mentre i binari ferroviari fanno parte della Linea Syrec'ko-Pečers'ka della metropolitana di Kiev. Storia La costruzione del ponte è cominciata nel 1983 e si è conclusa il 25 dicembre 1990, quando venne aperto al traffico automobilistico. Al 1992 risale invece l'apertura del ponte al traffico ferroviario. Galleria d'immagini Note Voci correlate Kiev Metropolitana di Kiev Dnepr Ponte Pivnichnyi Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Ponte Pivdennij Collegamenti esterni (EN) Ponte Pivdennij, su Structurae.
Most Południowy w Kijowie

Most Południowy (ukr. Південний міст) – most w Kijowie, na Ukrainie. Został zaprojektowany przez architekta A. Gawriłowa („Mostobud”) oraz grupę inżynierów pod przewodnictwem G. Fuxa. Został zbudowany w 1990 roku. Jest to drugi most metra w Kijowie, służący zarówno linii Syrećko-Peczerśkiej i ruchu samochodowemu. Most jest podtrzymywany przez jeden pylon żelbetowy o wysokości 135 m. Most ma obecnie trzy pasy ruchu w obu kierunkach (w sumie sześć). Łączy Wydubyczi z rejonem darnyckim, kończąc na południowym krańcu „wewnętrznego ringu” (obwodnicy), w centrum Kijowa. Most jest częścią trasy europejskiej E40 i M03 oraz formalnie przedłużeniem ulicy Przemysłowej. Przypisy Linki zewnętrzne Bridge profile at the International Database and Gallery of Structures
Ostrožská akademie

Ostrožská akademie byla první vzdělávací instituce na Ukrajině a dnes je to veřejná univerzita, která se hlásí k její tradici, a jejíž plný název zní Národní univerzita Ostrožská akademie (ukrajinsky: Національний Університет Острозька Академія). Ostrožská akademie vznikla roku 1576. Je tak nejstarším východoevropským vysokým učením. Jejím zakladatelem byl kyjevský a volyňský vojvoda Konstantin-Vasil Ostrožský. Instituce byla uzavřena v roce 1636, brzy po otevření jezuitské koleje v Ostrohu (v roce 1624). K obnovení akademie došlo roku 1994 prezidentským dekretem Leonida Kravčuka. Roku 2000 získala status univerzity a záhy též národní univerzity. V roce 2009 se stala univerzitou výzkumnou (jednou ze 14 na Ukrajině). Škola sídlí skutečně v místě původní instituce, v malém, patnáctitisícovém městečku Ostroh (leží 50 kilometrů jihovýchodně od Rovna), které však v minulosti patřilo k největším a nejvýznamnějším ukrajinským městům a bylo též nazýváno "Volyňské Athény". Vedení univerzita dnes sídlí v rokokové budově bývalého kapucínského kláštera, který byl postaven roku 1779. Ke slavným absolventům školy patří Cyril Lukaris, Petr Konaševič-Sahajdačnyj nebo Severin Nalivajko, vůdce kozáckého povstání z let 1594-1596. Dějiny Původní akademie byla zaměřena na studium jazyků, studenti se učili latinu, řečtinu, biblickou hebrejštinu, ukrajinštinu a polštinu. To škole dodalo specifický význam svorníku západní a východní kultury. Vyučovaly se ale též gramatika, rétorika, dialektika, aritmetika, geometrie, astronomie a hudba. Okolo roku 1579 založil při akademii Ivan Fedorov tiskárnu. Pod jeho vedením pak vydávala nejvýraznější staroukrajinské tiskoviny. Nejznámější z nich je Bible ostrožská (Острозька Біблія) z roku 1581, první kompletní vydání Bible v církevní slovanštině. Je považována za mistrovské dílo pozdně středověké polygrafie, které sehrálo obrovskou roli v pravoslavné výchově. Současnost Dnešní univerzita má pět větví, dvě fakulty (Fakulta románských a germánských jazyků; Ekonomická fakulta) a tři ústavy (sociálního a humanitního managementu; práva; mezinárodních vztahů a národní bezpečnosti). V rámci programu Erasmus+ škola spolupracuje i s Českem, zvláště pak s Univerzitou Hradec Králové, s níž má i separátní dohodu o spolupráci. Na Ukrajině je nezávislou institucí, nicméně velmi úzce spolupracuje s Kyjevsko-mohyljanskou akademií, jejíž akademici také stáli u zrodu myšlenky na obnovení ostrožské školy. Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku National University of Ostroh Academy na anglické Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Národní univerzita Ostrožská akademie na Wikimedia Commons
Ostroger Akademie

Die Ostroger Akademie (ukrainisch Острозька академія) war eine griechisch-lateinisch-slawische Hochschule in der wolhynischen Stadt Ostroh. Sie wurde von Fürst Konstanty Wasyl Ostrogski (1526–1608) um 1576 gegründet. Neben der altkirchenslawischen, griechischen und lateinischen Sprache sowie Philosophie und Theologie wurden die Sieben Freien Künste Mathematik, Astronomie, Grammatik, Rhetorik und Logik unterrichtet. Erster Inhaber des Rektorenamtes war der Schriftsteller Herasim Smotrytzkyj, der Vater des Meletij Smotryzkyj. Zu den Professoren zählten u. a. Demjan Nalewajko, Christophor Philaret, Jan Latosch und Kyrillos Loukaris. Einer der Absolventen war der Hetman der Saporoger Kosaken Petro Konaschewytsch-Sahaidatschnyj. Die Ostroger Akademie bestand bis 1608. An ihrer Stelle entstand 1624 das Jesuitenkolleg, gegründet von der Fürstin Anna Aloysia Chodkiewicz. Nach dem Vorbild der Ostroger Akademie entstanden um 1620 die Schule der Luzker Bruderschaft und die Schule in Wolodymyr. Im Jahre 1994 wurde dank der Initiative örtlicher Prominenter die Ostroger Akademie neu gegründet, diesmal als „Nationale Universität „Ostroger Akademie““. Sie befindet sich in den Räumen des ehemaligen Kapuzinerklosters, der Hl.-Kyrill-und-Method-Bruderschaft und in neu errichteten Gebäuden. Den Posten des Rektors bekleidet Igor Demidowitsch Pasitschnyk, Vater der Sängerin Olga Pasitschnyk. Die Hochschule ist in folgende Fakultäten gegliedert: Fakultät für humanistische Wissenschaften Fakultät für romanische und germanische Sprachen Fakultät für Rechtswissenschaften „Ioannikij Malinowskij“ Fakultät für Ökonomie Fakultät für politisch-informatives Management Fakultät für internationale Beziehungen Weblinks Homepage (englisch) Students/Teachers YouTube (ukrainisch)
Académie d'Ostrog

L'Académie d'Ostrog est un regroupement de plusieurs érudits, scientifiques et penseurs du monde orthodoxe dans la ville d'Ostrog à la fin du XVIe siècle. Le Prince Constantin Ostrogski tente de réunir à Ostrog ce collège pour contrebalancer le collège uniate Saint-Athanase (créé en 1576 à Rome). Il s'occupa notamment de la traduction de la Bible appelée Bible d'Ostrog. Articles connexes Académie slavo-gréco-latine Bible d’Ostrog Ivan Vichenski Liens externes Site officiel Ressource relative à la recherche : U-Multirank Portail de l’Ukraine
Ostroška akademija

Ostroška akademija ili punim nazivom Nacionalno sveučilište Ostroška akademija (ukr. Національний Університет Острозька Академія) je ukrajinsko sveučilište osnovano 1576. godine u gradu Ostrohu, u Rivanjskej oblasti, u zapadnoj Ukrajini. Ostroška akademija danas se smatra prvim modernim sveučilištem u cijeloj istočnoj Europi, a ponovo je reformirana 1994. godine. Povijest Sveučilišta Ključna osoba pri osnivanju Ostroške akademije bio je ukrajinski plemić Konstjantin Vasilj Ostrockij (1526., Turov), koji je ujedno zaslužan za tiskanje prve Ostroške Biblije na staroslavenskom jeziku u sklopu Poljsko-Litavske Unije. Sveučilišna odjeljenja Sveučilište danas ima 4 instituta i 6 glavnih studijskih odjeljenja: Studij za politološka istraživanja i informativni menadžment, Studij kvantitativne ekonomije, Studij financija, Studij romanistike i germanistike, Studij prava i Studij međunarodnih odnosa. Sveučilište Ostroška akademija spada među prvih 6 najboljih ukrajinskih sveučilišta. Ugledni djelatnici Petro Kraljuk Vanjske poveznice Službene stranice Ostroške Akademije Arhivirana inačica izvorne stranice od 4. srpnja 2010. (Wayback Machine) Povijest Ostroške Akademije (neg.) Povijest Ostroške Biblije (eng.) Vidi još Ukrajinsko katoličko sveučilište