NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Костел Святого Франциска Борджія

Костел Святого Франциска Борджія — дерев'яний костел у селі Розлуч Турківського району Львівської області. Історія Костел Святого Франциска Борджія є рідкісним взірцем дерев'яного храму в неоготичному стилі. Зведений протягом 1901—1902 років як каплиця німецьких колонистів, храм збережений у первісному вигляді, з автентичними елементами. Особливо цікавий інтер'єр — поліхромні стіни та стеля, дерев'яний вівтар XVIII століття з різьбою та позолотою (типовий для львівської або перемиської шкіл епохи бароко). Побудована святиня з ініціативи пароха з Турки отця Ігнасіо Кулаківського на кошти вірних і фінансової підтримки товариства Boni Pastoris. У 1903 році у селі проживало близько 230 німців. У 1917-1919 роках та у 1933 році відбулася реставрація та перебудова храму. У 1935 році встановлені нові дзвони. Після Другої світової війни костел використовували як колгоспний склад добрив, а пізніше — як зерносховище. З 1994 року триває процес передання його римо-католицькій парафії. Сьогодні храм закритий. Примітки Посилання Костел св. Франциска, Розлуч [Архівовано 20 грудня 2016 у Wayback Machine.]
Шманьківська загальноосвітня школа

Шманьківська загальноосвітня школа I—II ступенів — навчальний заклад у селі Шманьківцях Заводської селищної громади Чортківського району Тернопільської области. Історія Протягом певного часу в селі діяла тривіальна школа (зокрема, у 1871 році), учителем в якій працював Францішек Сломевський (пол. Francisze Słomewski). Потім протягом певного часу діяла філіальна школа. Учителями в ній працювали: у 1875 році — Бенедикт Житкевич (пол. Benedykt Żytkiowicz), у 1880 — Микола Керницький (пол. Mikołaj Kiernicki). За Австро-Угорщини діяла 2-класна школа, за Польщі 3-класна, з польською мовою навчання. У 1902 році на кошти мешканців села та заможного господаря Йосифа Геваніцького збудовано нове приміщення школи. До 1939 року школа була із п’ятирічним навчанням; 1948 року відкрито семирічну школу; 1967 року введено в експлуатацію, новозбудований двоповерховий корпус. У 2002 році школа відсвяткувала своє 100-річчя. У 2021 році реорганізована у філію опорного навчального закладу «Заводська загальноосвітня школа I-III ступенів». Гуртки та секції Для розвитку і вдосконалення учнів у школі діють гуртки та секції: Науково-технічний; Еколого-натуралістичний; Туристсько-краєзнавчий; Художньо-естетичний. Сучасність У 6 класах школи навчається 57 учнів, у школі викладають англійську мову. При школі діє товариство «Червона калина», засноване і назване в честь уродженця Шманьковець Степана Чарнецького — поета, автора слів пісні-гімну «Ой у лузі червона калина...». Школа знаходиться в зоні радіаційного забруднення. За рахунок Чорнобильського фонду здійснена газифікація села і школа в тому числі. Педагогічний колектив Педагогічний колектив складається з 21 педагога. Директори пан Френц (1902—1939), Зеновій Вітюк (1939—?), Марія Богдан (1948—1951), Антон Цибух (1951—1954), Василь Пастухов (1954—1958), Зіновій Байрак (1958—1988), Петро Захарчук (1988—2006), Богдана Гермак (2006—2021). Завідувачі Уляна Мандзюк (від 2021). Гімн школи Вчитель музики Мстислав Гуменюк, написав гімн про школу та музику до нього. Відомі випускники Ігор Качмар (нар. 1952) — український поет, громадський діяч; Прокіп Мостович (1867—1937) — український педагог, мовознавець, директор Коломийської української гімназії. Примітки Джерела ЦДІАЛ, Ф. 179, Крайова шкільна рада м. Львів, оп. 2, спр. 3804, справа про введення польської мови навчання у початковій школі с. Шманьківці Чортківського повіту, 1925 — 1933 рр. Мельничук Б., Уніят В., Федечко М. Шманьківці // Тернопільщина. Історія міст і сіл : у 3 т. — Тернопіль : ТзОВ «Терно-граф», 2014. — T. 3 : М — Ш. — С. 521–522. — ISBN 978-966-457-246-7. Огородник, М. Історія школи у Шманьківцях: минуле та сьогодення // Чортківський Вісник. — 2018. — № 9 (23 березня). — С. 4. — (Альма-матер). Література Габруський, Л. Школи готові, та бракує вчителів, і учнів // Голос народу. — 2016. — № 37 (9 вересня). — С. 2. — (Із засідання колегії райдержадміністрації). Посилання Шманьківська загальноосвітня школа І-ІІ ступенів [Архівовано 23 вересня 2017 у Wayback Machine.] // #Відкрита школа Шманьківська ЗОШ I—II ст. [Архівовано 26 жовтня 2020 у Wayback Machine.] // ТерноВікі Шманьківська ЗОШ // Тернопільська область. ІСУО
Chodorów (hromada)

Chodorów – hromada miejska w rejonie stryjskim obwodu lwowskiego Ukrainy. Siedzibą hromady jest Chodorów. Hromadę utworzono 8 września 2015 roku w ramach reformy decentralizacji. Miejscowości hromady W skład hromady wchodzą 1 miasto i 43 wsie. Przypisy
Ходоровская городская община

Ходоровская городская община (укр. Ходорівська міська громада) — территориальная община в Стрыйском районе Львовской области Украины. Административный центр — город Ходоров. Население составляет 24 813 человек. Площадь — 329 км². Населённые пункты В состав общины входит 1 город (Ходоров) и 43 села: Березина Бориничи Бородчицы Бортники Борусов Брынци-Загорные Брынци-Церковные Буковина Вербица Выбрановка Вовчатычи Голдовичи Голешов Городище Городищенское Грусятичи Девятники Демидов Добровляны Дроховичи Дулибы Жирова Загорочка Залески Калиновка Каменное Лапшин Лещины Лучаны Молодинче Молотов Новосельцы Отыневичи Подднестряны Подлески Рудковцы Садки Сугров Черемхов Чижичи Чёрный Остров Юшковцы Ятвяги Примечания Источники Официальный сайт общины Павло Остапенко, Роман Перхалюк, Олександр Бончковський, Станіслав Остапенко. Атлас адміністративно-територіального устрою України / За загальною редакцією Остапенка П.. — видання друге, доповнене. — Київ, 2021. — С. 199. — 441 с. (укр.)
Ходорівська міська громада

Ходорівська міська територіальна громада — територіальна громада в Україні, в Стрийському районі Львівської області. Адміністративний центр — місто Ходорів. Площа громади — 333 км², населення — 24 402 мешканці (2021). Утворена 8 вересня 2015 року шляхом об'єднання Ходорівської міської ради та Бортниківської, Вербицької, Вибранівської, Грусятицької, Дев'ятниківської, Жирівської, Загірочківської, Молодинчецької, Отиневицької, Піддністрянської, Чорноострівської сільських рад Стрийського району. Населені пункти У складі громади 1 місто (Ходорів) та 43 села: Березина Бориничі Бородчиці Бортники Борусів Бринці-Загірні Бринці-Церковні Буковина Вербиця Вибранівка Вовчатичі Голешів Голдовичі Городище Городищенське Грусятичі Дев'ятники Демидів Добрівляни Дроховичі Дуліби Жирова Загірочко Заліски Калинівка Кам'яне Лапшин Ліщини Лучани Молодинче Молотів Новосільці Отиневичі Піддністряни Підліски Рудківці Садки Сугрів Черемхів Чижичі Чорний Острів Юшківці Ятвяги Інфраструктура Станом на 2017 року на території Ходорівської ОТГ є розташовані у Ходорові лікарня та станції швидкої допомоги, 3 амбулаторії і поліклініки та 24 ФАПи. Ходорівська ОТГ має розгалужену мережу освітніх закладів, тут працює 11 шкіл І-ІІІ ступеня, 12 шкіл І-ІІ ступеня, 2 школи І ступеня, 4 дитячих садки 1 заклад позашкільної освіти. Станом на 2017 рік на території Ходорівської ОТГ працює 67 закладів культури та 1 заклад фізичної культури. З 1985 року в чемпіонатах Львівської області з футболу грає футбольний клуб «Бори» (Бориничі). Бронзовий призер Прем'єр ліги Львівщини 2015 року. Примітки
Парк ДШК

Па́рк «ДШК» (парк Дарницького шовкового комбінату) — парк у Деснянському районі Києва, розташований на території масиву Соцмісто, між проспектом Каденюка та вулицями Черчиля й Гніздовського. Площа парку — 13,92 га. Історія Парк було закладено силами працівників ДШК 1956 року. Парк довгий час був занедбаним. Сучасний стан У вересні 2015 року було розпочато його часткову реконструкцію. Парк засаджено листяними породами дерев (липа, клен та ін.). Див. також Парки Деснянського району Парки Києва Примітки Посилання Парк ДШК [Архівовано 19 листопада 2019 у Wayback Machine.] Исчезнувший Киев: ДШК [Архівовано 24 грудня 2016 у Wayback Machine.] К реконструкции парка ДШК (Дарницкого шелкового комбината) привлекли меценатов [Архівовано 22 грудня 2017 у Wayback Machine.] Парк Дарницького шовкового комбінату (фото зроблені 22 жовтня 2021 року)
Городищенські дуби

Городи́щенські дуби́ — ботанічна пам'ятка природи місцевого значення в Україні. Розташована в межах Цуманської селищної громади Луцького району Волинської області, при південній околиці села Городище. Площа 0,5 га. Статус присвоєно згідно з рішенням Волинського облвиконкому від 31.10.1991 року № 226. Перебуває у віданні Цуманської селищної громади. Статус присвоєно для збереження трьох екземплярів вікових дубів. Вік дерев — близько 700 років. Діаметр стовбурів 2,1; 1,7; 1,6 м, висота дерев 30–35 м років. Дуби ростуть на залишках валу давньослов'янського городища — пам'ятки археології XI ст. Два дерева ростуть на найзбереженішій частині валу, третій — навпроти них, із протилежного боку валу. Галерея Джерела Городищенські дуби [Архівовано 6 квітня 2016 у Wayback Machine.] Ботанічна пам'ятка природи «Городищенські дуби» [Архівовано 8 листопада 2019 у Wayback Machine.] «Вікові дуби - свідки історії нашого краю» КНПП "Цуманська пуща" [Архівовано 22 січня 2021 у Wayback Machine.]
Hôpital psychiatrique de Kiev

L'hôpital psychiatrique n°1 est un centre hospitalier situé à Kiev. Il est nommé en l'honneur de Ivan Pavlov et il se situe dans des bâtiments classés au registre national des monuments d'Ukraine. Histoire En 1786 un édit de Catherine demandait l'ouverture "d'institution agréable à Dieu", à Kiev elle fut créée dans les cellules monacales de l'institution Saint Cyrille, le monastère fut fermé pour laisser la place. Il est étendu en 1802 puis en 1823. En 1843 une école médicale est ouverte dans l'hôpital et en 1870 neuf nouveaux bâtiments s'élevèrent. En images Notes et références Liens externes Portail de la psychiatrie Portail de l’Ukraine Portail de l’Empire russe
Musée Bogdan Khmelnitski

Le musée Bogdan Khmelnitski est une institution situé à Tchyhyryne en Ukraine. Historique Le musée a été ouvert le 25 décembre 1995 pour le quatre centième anniversaire de la naissance de l'hetman. Il se trouve au N°26 de la rue Grouchevsko dans les bâtiments de l'administration du comté du XIXe siècle. Collections Notes et références Liste de musées en Ukraine. Liens externes Portail des musées Portail de l’Ukraine
Сквер Гідності

Сквер Гідності — громадський простір у південній частині міста Львова (Сихівський район), між будинками № 105 та № 109 на проспект Червоної Калини, перед СШ № 98. Загальна площа 0,361 га. Сквер був створений ухвалою № 3971 Львівської міської ради від 23 жовтня 2014 року, а 14 липня 2015 року йому було присвоєно назву «Сквер Гідності». Історія створення У травні 2014 мешканці Львова виступили проти капітального будівництва перед СШ № 98, на території між будинками № 105 та № 109 на проспекті Червоної Калини. Конфлікт став поштовхом до роботи над облаштуванням наявного скверу та обговоренням того, як повинен виглядати цей простір у майбутньому, формуванням візії проєкту. Мешканці об'єдналися в ГО «Кращий Сихів» та ефективно співпрацюють із владою в питаннях з приводу облаштування скверу. Учасники урбан-ініціативи «Група 109» розробили проєкт реконструкції скверу. Тісна співпраця активних мешканців, громадських організацій та ініціатив із владою поступово наближає той час, коли Сихів отримає громадський простір нової якості. Перша частина оновленого простору була відкрита в грудні 2015 року. Протягом 2016—2017 років були завершені роботи над площею перед школою. У 2018 році встановили три нові круглі лавки у Сквері Гідності. На території простору 19 нових круглих лавок трьох типів, де можуть відпочивати всі, хто бажає відвідати сквер. Їх теж дарували жителі району, або організації. Види дерев у сквері У листопаді 2015 року у сквері сихівчани посадили 15 нових дерев: Сакура Канзан (Prunus serrulata Kanzan), всього 2 дерева; Клен червоний (Acer rubrum October Glory), всього 2 дерева; Клен гостролистий (ф. куляста) (Acer platanoides Globosum), всього 4 дерева; Слива Піссарді (Prunus cerasifera Pissardii), всього 3 дерева; Липа американська (Tilia Americana «American Sentry»), всього 4 дерева. Саджанці для скверу подарували мешканці Сихова, львів'яни та організації. Біля дерев є таблички з інформацією про дарувальників. 2017 року у сквері посадили ще 19 дерев у рамках реалізації третьої та четвертої фази проєкту оновлення. Примітки Посилання Сквер Гідності. bettersykhiv.org. Громадська організація «Кращий Сихів». Архів оригіналу за 14 жовтня 2022. Процитовано 14 жовтня 2022.
Іллюхівський заказник

Іллю́хівський зака́зник — гідрологічний заказник місцевого значення в Україні. Об'єкт природно-заповідного фонду Харківської області. Розташований у межах Валківського району Харківської області, на захід від села Кузьмівка (на північ від колишнього села Іллюхівка). Площа — 110 га. Статус присвоєно згідно з рішенням облради від 17.11.1998 року. Перебуває у віданні: СТОВ «Агроном». Статус присвоєно для збереження місць формування витоку річки Мжа (Мож). Є заболочені ділянки і кілька ставків. Зростають типові водно-болотні, лучні та степові угруповання, а також види, занесені до Червоної книги України: пальчатокорінник м'ясочервоний, ковила волосиста. Джерела Державний кадастр територій та об'єктів природно-заповідного фонду України станом на 01.01.2013; (158. Іллюхівський) Іллюхівський [Архівовано 9 червня 2019 у Wayback Machine.]
Мерчицький заказник

Ме́рчицький зака́зник — гідрологічний заказник місцевого значення в Україні. Об'єкт природно-заповідного фонду Харківської області. Розташований на території Валківського району Харківської області, біля смт Старий Мерчик. Площа — 37 га. Статус присвоєно згідно з рішенням облради від 17.11.1998 року. Перебуває у віданні: ПАП агрофірма «Восток». Статус присвоєно для збереження місць формування витоку річки Мерчик, де природна рослинність позитивно впливає на гідрологічний режим прилеглої місцевості. Джерела Державний кадастр територій та об'єктів природно-заповідного фонду України станом на 01.01.2013; (159. Мерчицький) Мерчицький
Коломачки

Колома́чки — гідрологічний заказник місцевого значення в Україні. Об'єкт природно-заповідного фонду Харківської області. Опис Розташований у межах Валківської міської громади Богодухівського району Харківської області, на схід від села Високопілля. Площа — 68,7 га. Статус присвоєно згідно з рішенням Харківської обласної ради від 25 вересня 2001 року. Перебуває у віданні Високопільської сільської ради. Статус присвоєно для збереження місць поширення природної лучної та водно-болотної рослинності, яка позитивно впливає на гідрологічний режим витоків річки Коломак. Див. також Природно-заповідний фонд Харківської області Джерела Державний кадастр територій та об'єктів природно-заповідного фонду України станом на 01.01.2013; (160. Коломачки) Примітки
Лейпциг (кинотеатр, Киев)

«Лейпциг» — кинотеатр в Киеве. История Открыт 30 октября 1974 года, назван в честь города-побратима Киева — Лейпцига в Германии. До 1991 был одним из самых образцовых кинотеатров Киева. В 1990-е годы практически не функционировал. В 2005 году кинотеатр отреставрирован и снова начал демонстрировать фильмы. Характеристика Расположен в Святошинском районе Киева по проспекту Леся Курбаса, 8. Единственный кинотеатр на Борщаговке. В подчинении коммунальному предприятию «Киевкинофильм». Кинотеатр может демонстрировать до 25 сеансов в день. Работает ежедневно с 10:00 до завершения последнего сеанса в 22:00. Общее количество мест 929 в трёх залах. В 2006 году открыт «Красный» зал на 548 мест. Фильмы демонстрируются в формате 3D. «Синий» зал на 216 мест. В мае 2016 года открыт «Зелёный» зал на 91 место. Примечания Источники «Лейпциг» // Киев : энциклопедический справочник / под ред. А. В. Кудрицкого. — 2-е изд. — Киев : Главная редакция Украинской Советской Энциклопедии, 1985. — С. 346. Ссылки Кинотеатр на сайте Коммунального предприятия «Киевкинофильм». Официальная страница Лейпциг (кинотеатр, Киев) в социальной сети Facebook Монтаж Зеленого кінозалу в кінотеатрі Лейпциг на YouTube
Лейпциг (кінотеатр)

Кінотеа́тр «Ле́йпциг» — кінотеатр у Києві. Підпорядкований комунальному підприємству «Київкінофільм». Розташований у Святошинському районі Києва по проспекту Леся Курбаса, 8, єдиний кінотеатр на Борщагівці. Кінотеатр орієнтований на прем'єри популярних фільмів. Історія Кінотеатр названий на честь німецького міста-побратима Києва, був відкритий 30 жовтня 1974 року. До 1991-го був одним із найзразковіших кінотеатрів столиці. У 1990-ті кінотеатр практично не функціонував. Після реставрації в 2005-муу кінотеатр знову почав демонструвати кінопрем'єри. Характеристика Загальна кількість місць — 929. Кінотеатр має можливість демонструвати до 25 сеансів на день. «Червоний» зал кінотеатру «Лейпциг» є одним із найбільших кінозалів в Києві й розрахований на 548 глядачів. Зал був відкритий 2006-го, фільми демонструються у форматі 3D. «Синій зал», в якому 216 крісел, має другу назву «Європейський», на честь пісенного конкурсу «Євробачення-2005», який 2005 року приймав Київ, а також «Днів Європи в Україні». Обидва зали оснащені сучасною звуковою системою Dolby Digital, акустикою JBL і високоякісними панорамними екранами Perlux. Кожен зал обладнаний комфортабельними кріслами, а задній ряд в обох залах обставлений кріслами й диванами на двох — Love Seats. З травня 2016 року в кінотеатрі відкритий «Зелений зал» на 91 місце. На першому поверсі розташований стилізований ресторан «Старий Лейпциг», а на другому — попкорн-бар. Перед фасадом є автостоянка. Працює щоденно з 10:00 до завершення останнього сеансу о 22:00. Директорка закладу — Олена Алексанова. Примітки Посилання http://www.kinokiev.com/cinemas/leypzig/ [Архівовано 22 липня 2016 у Wayback Machine.] Сторінка кінотеатру на сайті Комунального підприємства «Київкінофільм». Кинотеатр «Лейпциг». relax.com.ua (рос.). Архів оригіналу за 16 січня 2022. Процитовано 16 січня 2022. Лейпциг у соцмережі «Facebook» Монтаж Зеленого кінозалу в кінотеатрі Лейпциг на YouTube
Церква святого Онуфрія (Буськ)

Це́рква свято́го Ону́фрія — дерев'яна церква, пам'ятка архітектури національного значення під охоронним номером 1342/1, у місті Буськ Львівської області. Розташована в історичному передмісті Воляни в північно-західній частині міста. Парафія належить до Львівсько-Сокальської єпархії Православної церкви України. Історія Церква збудована у 1680 році в передмісті Воляни (сьогодні — вулиця Воляни) на місці стародавнього городища в оточенні давніх валів. У першій половині XVIII століття було виготовлено п'ятиярусний іконостас з різьбою в стилі бароко. У 1905 році храм відремонтували, а наступного року в інтер'єрах з'явився настінний живопис. У 1970 році було проведено відновлювально-реставраційні роботи за проєктом Івана Могитича. У 2009—2010 роках церкву було відремонтовано, після чого храм отримав сучасний зовнішній вигляд. Опис Храм зведено за канонами народної архітектури галицької школи. Це дерев'яна двозрубна одноверха церква. Квадратна в плані нава завершена великим восьмериком, який в свою чергу вкритий шоломоподібною банею з ліхтарем і маківкою. До центрального зрубу зі сходу примикає нижчий прямокутний зруб, в якому розташовується вівтарна частина храму. З західного боку до нави примикає відділений арковим вирізом бабинець з відкритим ґанком. Нава та вівтар оточені піддашшям. Хори розміщені в центральному зрубі над аркою-вирізом. Дзвіниця На північний захід від церкви у місці розриву валу городища розташовується дерев'яна дзвіниця, яку було зведено у XVIII столітті. Споруда є квадратною в плані двоярусною (четверик на четверику) каркасною конструкцією. Дзвіницю внесено до реєстру пам'яток архітектури національного значення під охоронним номером 1342/2. Джерела Крушинська О. 44 дерев'яні храми Львівщини. — К. : Грані-Т, 2007. — С. 85—87. — ISBN 978-966-465-076-9. Памятники градостроительства и архитектуры Украинской ССР. Иллюстрированный справочник-каталог. В 4-х / Н. Жариков, И. Артеменко и др. — Киев : Будівельник, 1985. — Т. 3: Львовская, Николаевская, Одесская, Полтавская, Ровенская области. — С. 112—113. (рос.) Ціхоцький І. Церква Св. Онуфрія на Волянах (1642-1834) // Наша спадщина. — 2017. — Вип. № 3 (11). — С. 18—20. А. Юраш. Шематизм Львівсько-Сокальської єпархії УПЦ КП. — Львів : ПАІС, 2000. — 248 с. Посилання Василь Слободян. м. Буськ. Церква Св. Онуфрія (1642). decerkva.org.ua. Дерев'яні Церкви Західної України. Архів оригіналу за 22 жовтня 2022. Процитовано 22 липня 2023. Буськ. Онуфріївська церква (1758 р.). rbrechko.livejournal.com. 12 жовтня 2009. Архів оригіналу за 15 червня 2021. Процитовано 22 липня 2023.
Замкова гора (Шманьківці)

За́мкова гора, або урочище Замкова гора — історична місцевість Шманьковець. Місце розташування Шманьківського замку. Відомості 26 листопада 1624 року монахи-домінікани з Чорткова разом із сусідом села Шманьківців Павлом Келпінським (пол. Paweł Kełpiński) ухвалили рішення звести замок для оборони від татар, який у наступному столітті розібрали, матеріал використали для будівництва мурів довкола костелу, монастиря і садка в Чорткові. Давніше тут розташовувалося городище, де жили перші поселенці, а нині мешканці села називають це урочище Замкова гора. Під час навали турки зруйнували замок та все майно села Шманьківці. Нині західна частина пагорба зруйнована кар'єром, де в стінці урвища є прошарки попелу та деревного вугілля і знайдені залишки кераміки кінця XVII ст. Ймовірно, у цій частині були палац власника замку й господарські приміщення, які згоріли під час штурму та облоги. За фортифікаційним плануванням тут мав бути вхід до замку, який проходив через донжон. Ця частина замку втрачена, оскільки її зруйнували мешканці села. Примітки
Кисле (озеро)

Кисле — високогірне озерце у Рахівському районі Закарпатської області на Чорногірському масиві Українських Карпат в межах Карпатського біосферного заповідника. Розміщене в урочищі Озірний (Озірне) на висоті 1643 м над рівнем моря. Заростає осоками уздовж берега. Рівень pH озерця Кисле найнижчий серед озер та озерець Чорногори і становить тільки 4,5, тоді, як, наприклад, у неподалік розташованому Верхньому Озірному – 7,2. Джерела Микітчак Т. І., Рожко І. М., Ленько О. В. Фізико-географічна та гідрохімічна характеристики озер та озерець масиву Чорногора (Українські Карпати) // Наукові праці УкрНДГМІ, 2010, Вип. 259. – С. 234, 237.
Парк «Юність» (Черкаси)

Парк «Ю́ність» (сквер «Юність») — парк-пам'ятка садово-паркового мистецтва місцевого значення у місті Черкаси. Розташований у центрі міста, на бульварі Шевченка між вулицями Остафія Дашковича та Байди Вишневецького. Площа 1,3 га (за даними Департаменту екології та природних ресурсів обласної державної адміністрації площа зменшилася до 0,92 га). Природоохороний статус: парк-пам'ятка садово-паркового мистецтва місцевого значення. Статус отриманий у 2009 році. Перебуває у віданні КП «Дирекція парків» (Черкаська міськрада). Загальні дані Парк облаштований пішохідними доріжками, встановлено нові лавки. Біля скверу підприємством «Черкаси водоканал» було встановлено перший у місті питний фонтан. Триває робота над проектом капітальної реконструкції парку, зокрема перепланування та оновлення пішохідних доріжок. Події та заходи Щороку на новорічні та різдвяні свята у сквері облаштовується «Казкове містечко». Примітки Джерела Перелік територій та об'єктів природно-заповідного фонду загальнодержавного та місцевого значення
Парк «Дружба» (Черкаси)

Парк «Дру́жба» — парк-пам'ятка садово-паркового мистецтва місцевого значення. Об'єкт розташований на території Черкас Черкаської області, по вул. Михайла Грушевського (вздовж будинків № 97 та 99). Площа — 0,4 га, статус отриманий у 2010 році. Галерея Примітки Джерела Перелік територій та об'єктів природно-заповідного фонду загальнодержавного та місцевого значення