Богоявленський Кременецький жіночий монастир

Богоявленський Кременецький жіночий монастир УПЦ Московського патріархату — культова споруда в Кременці Тернопільської області, пам'ятка архітектури національного значення. Історія Заснували в 1633 році українські шляхтичі Лаврентій Древинський і Данило Єло-Малинський за привілеєм короля Владислава IV Вази як православний чоловічий монастир. За «благословенною грамотою» Петра Могили (1636) підпорядковувався Вселенському Патріархові та його Екзарху — Київському митрополитові. При Богоявленському монастирі діяли братство, школа (працювала за навчальним планом Києво-Могилянської колегії), друкарня й шпиталь. Із видань друкарні найбільше відома т. зв. «Кременецька Граматика» (1638). У 1-й чверті XVIII століття Богоявленський монастир визнав унію з Римом і увійшов у Чин св. Василія Великого. 1807 року за указом російського імператора Олександра I оо. Василіяни віддали територію свого монастиря з усіма будівлями Волинській гімназії (колишнього колегіуму) і перейшли в будівлі реформатського монастиря; також ченців ордену францисканців-реформатів переселили до монастиря в Дедеркалах, а звільнені споруди (костел та прилеглий до нього двоповерховий корпус келій, збудовані за проєктом архітектора Антоніо Кастеллі на кошти княгині Теофілі Вишневецької з Лещинських). 1839 року Богоявленський монастир припинив існування, 1865 — відновлений як однойменний православний чоловічий монастир РПЦ. У Богоявленському монастирі була резиденція вікарного єпископа Волинської єпархії (1873–1922, 1924–1934 з перервами), якого титулували Острозьким, а від 1902 — Кременецьким, правлячого Волинського і Кременецького архієпископа (1922–1923, 1934–1941), глави так званої Автономної православної церкви в Україні (1941–1943). 1953 року Богоявленський монастир реорганізований у жіночий, 1959 — ліквідований, 1990 — відновив діяльність як православний жіночий монастир УПЦ (МП). Належить до Тернопільської єпархії УПЦ (МП). У травні 2026 року Західний апеляційний господарський суд зобов'язав УПЦ (МП) повернути державі комплекс споруд Богоявленського жіночого монастиря. Монастир з 1990 року перебував в безоплатній оренді УПЦ МП. У 2023 році договір про оренду завершився, але монахині відмовилися покидати комплекс споруд. Розгляд справи в суді тривав майже три роки. У липні 2025 року Господарський суд Тернопільської області повернув майно монастиря Кременецько-Почаївському державному історико-архітектурному заповіднику, але працівники УПЦ МП не погодилися з рішенням суду і подали апеляційну скаргу. Архітектура До ансамблю монастиря, оточеного мурованою загорожею, належать Богоявленський собор, двоповерховий чернечий корпус із Миколаївською церквою (обидві споруди середини XVIII ст. в стилі пізнього бароко), дзвіниця з невеликою церквою преподобного Іова Почаївського (поч. XX ст.) і господарські будівлі. Люди о. Юліян Добриловський ЧСВВ Примітки Джерела Білокінь С. І. Кременецький Свято-Богоявленський монастир [Архівовано 17 серпня 2016 у Wayback Machine.] // Енциклопедія історії України : у 10 т. / редкол.: В. А. Смолій (голова) та ін. ; Інститут історії України НАН України. — К. : Наукова думка, 2009. — Т. 5 : Кон — Кю. — С. 318. — ISBN 978-966-00-0855-4. Собчук В. Кременецькі монастирі // Тернопільський енциклопедичний словник : у 4 т. / редкол.: Г. Яворський та ін. — Тернопіль : Видавничо-поліграфічний комбінат «Збруч», 2005. — Т. 2 : К — О. — С. 230–231. — ISBN 966-528-199-2. Чернихівський Г. І. Кременецький Свято-Богоявленський жіночий монастир [Архівовано 18 серпня 2016 у Wayback Machine.] // Енциклопедія сучасної України / ред. кол.: І. М. Дзюба [та ін.] ; НАН України, НТШ. — К. : Інститут енциклопедичних досліджень НАН України, 2001­–2025. — ISBN 966-02-2074-X. Кременецька граматика // Літературознавча енциклопедія : у 2 т. / авт.-уклад. Ю. І. Ковалів. — Київ : ВЦ «Академія», 2007. — Т. 1 : А — Л. — С. 531.