NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Irszawa

Irszawa (ukr. Іршава, ros. i rus. Иршава, węg. Ilosva, czes. i słow. Iršava, jid. אָרשעווע /Orszewe/) – miasto na Ukrainie, w obwodzie zakarpackim, w rejonie chuściańskim, siedzibahromady Irszawa. Do 2020 roku w rejonie irszawskim. Leży na południowych stokach Karpat, nad rzeczką Irszawką, dopływem Borżawy. Lokalny ośrodek przemysłowy. Historia Pierwsza pisemna wzmianka o Irszawie pochodzi z 1341. W 1460 król Węgier nadał Irszawę wraz z okolicą miejscowemu rodowi szlacheckiemu Ilosvai, prawdopodobnie ruskiego pochodzenia. Od 10 października 1946 roku zaczęto wydawać gazetę. Od 1982 posiada prawa miejskie. W 1989 liczyła 9873 mieszkańców. W 2013 liczyła 9221 mieszkańców. Przypisy Linki zewnętrzne World Gazetteer Irszawa, [w:] Słownik geograficzny Królestwa Polskiego, t. III: Haag – Kępy, Warszawa 1882, s. 301 .
Iloșva

Iloșva (în ucraineană Іршава) este un oraș din Ucraina, atestat la anul 1342 („Makzem filius Thattamery Olachy de Ilosva”). Împreună cu satele din jur Dolha, Bilca, Cuhnița/Coșna, Mărgineni, Mistița, Racolta, Rotunda/Carațca, Zodnia și Bărănica, se afla în stăpânirea cnejilor români de Dolha, de pe valea Bârjavei. Erau singurele stăpâniri ale nobililor români maramureșeni care au fost incluse de regalitatea maghiară în comitatul Bereg. La 1454, ele au fost alipite comitatului Maramureș, însă nu pentru multă vreme. A existat în Iloșva chiar și o familie nobiliară românească - Iloșvanii, pomeniți în documentele secolelor 14-15. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației orașului Iloșva era vorbitoare de ucraineană (97,93%), existând în minoritate și vorbitori de rusă (1,38%). Vezi și Lista orașelor din Ucraina Note
Große Synagoge (Brody)

Die Große Synagoge in Brody, einer westukrainischen Stadt in der Oblast Lwiw, wurde 1742 errichtet. Sie wurde gelegentlich auch die Alte Synagoge genannt. Heute ist sie eine Ruine. Geschichte Eine vermutlich hölzerne Synagoge brannte bei einem Feuer 1696 ab. An deren Stelle wurde einige Jahre später eine große, steinerne Synagoge errichtet, die 1742 fertiggestellt wurde. Ein weiteres Feuer 1835 (oder 1859) zerstörte sie teilweise. 1935 wurde sie als kulturelles Monument registriert und renoviert. Nach dem Überfall auf die Sowjetunion im Jahr 1941 wurden in den folgenden drei Jahren der deutschen Besatzung fast alle circa 9000 jüdischen Bewohner Brodys zunächst zur Zwangsarbeit eingesetzt. Ab Dezember 1942 wurden sie in ein Ghetto gesperrt und später ermordet. In dieser Zeit wurde das Gebäude auch schwer beschädigt und Anbauten im Norden und im Süden wurden abgerissen. In den 1960er Jahren wurde es nach Restaurierungen als Lagerhaus genutzt; wegen des permanent undichten Daches wurde diese Nutzung aber aufgegeben und es verfiel immer weiter. 1991 wurde von örtlichen Behörden erwogen, eine Sanierung durchzuführen und das Gebäude als Gemäldegalerie zu nutzen. Die Idee wurde aber nicht weiter verfolgt und die Synagoge ist inzwischen nahezu verfallen. Architektur Das Gebäude hat die Form eines Kubus, wobei die Außenwände durch Pilaster in je drei Felder unterteilt sind, zwischen denen sich je ein Rundbogenfenster befindet; in Summe also zwölf. Oben befindet sich eine hohe, zweistöckige Attika in Arkadenform, hinter der sich das (vermutliche) Grabendach verbarg. An den Seiten befanden sich niedrigere Anbauten für die Frauenräume. Im Eingangsbereich im Westen gab es einen (später errichteten) zweistöckigen Vorbau im Barockstil. Diese Anbauten wurden im Zweiten Weltkrieg zerstört. Im Inneren stand die Bima zwischen vier hohen Säulen, die die Decke in neun gleich große Felder unterteilten und diese stützten. Siehe auch Liste von Synagogen in der Ukraine Einzelnachweise Weblinks Michael Martens: Am Rande des Reiches. Die ukrainische Stadt Brody war die Heimat des Journalisten und Schriftstellers Joseph Roth in Die Zeit vom 16. September 1999 Foto mit Großer Menorah in der Synagoge in Brody bei der Universität Frankfurt am Main Film bei YouTube
Great Synagogue (Brody)

The Great Synagogue of Brody, also known as the Old Fortress Synagogue, is a former Orthodox Jewish synagogue, located in Brody, in the Lviv Oblast of Ukraine. The congregation worshipped in the Ashkenazi rite. Constructed in the mid-18th century in the former Polish–Lithuanian Commonwealth, the building was significantly damaged by the Nazis in 1943, and has since fallen into disrepair. History On the site of the Great Synagogue was originally a wooden synagogue, which was destroyed in a fire in 1696. In its place the large stone fortress synagogue was built, starting in 1742. It was damaged in a fire which destroyed most of Brody in 1859. Repairs began at the beginning of the next century, and in 1935 it was registered as a cultural monument and renovated. The Great Synagogue held a large collection of Jewish ceremonial art, and its interior was richly decorated. The former synagogue building is listed as a monument of Architectural Heritage of National Importance of Ukraine. The former synagogue was partially restored in the 1960s; and it served as a warehouse, during the Soviet era. Further restorations began in 1991, to adaptat the building into an art gallery. However, the cost became prohibitive. The northern and southern extensions of the building have been lost. In 1988 the western wall collapsed, and since 2006 the vault also began to collapse. In 2021, the roof began to collapse; and there was criticism that funds from a 2019 concert, to celebrate the 125th anniversary of the birth of Brody writer, Joseph Roth, that included a performance of Symphony No. 3 "Kaddish" by Leonard Bernstein, had not been applied to benefit the restoration of the former synagogue. Gallery See also History of the Jews in Brody History of the Jews in Ukraine List of synagogues in Ukraine References External links Davidowitz, David (1943). "The Synagogue in Brody". In Klausner, Yocheved (ed.). The Synagogues in Poland and Their Destruction. Translated by Moshe Kutten. Jerusalem, Israel: Mosad HaRav Kook and Yad VaShem. p. 61 – via Jewish Generation.
Grande synagogue de Brody

La grande synagogue de Brody est un bâtiment classé de la ville de Brody dans l'oblast de Lviv, en Ukraine occidentale. Achevée en 1742, elle fut sérieusement endommagée durant l'occupation nazie et se présente aujourd'hui comme une ruine. Historique Après l'incendie d'un premier bâtiment en 1696, une nouvelle synagogue est construite en pierre. Les travaux furent finis dans 1742. C'est une synagogue de style renaissance qui est fortifié. Elle a été classée et rénovée en 1935. La synagogue est ruinée depuis l'assassinat de la communauté juive de Brody par les nazis jusqu'en 1943. La communauté, l'une des plus importantes en Galicie, comptait 9 000 personnes avant l'invasion par le IIIe Reich pendant la Seconde Guerre mondiale. Images Notes et références Articles connexes Histoire des Juifs en Ukraine. Portail du judaïsme Portail de l’histoire Portail de l’Ukraine Portail de l’architecture et de l’urbanisme Portail du XVIIIe siècle
Sinagoga grande di Brody

La sinagoga grande di Brody, costruita nel 1742 sul modello della sinagoga della Rosa d'Oro di Leopoli, è uno degli esempi più significativi di sinagoga-fortezza della Galizia. Si trova a Brody, oggi Ucraina. Danneggiata dagli eventi bellici della seconda guerra mondiale, è in stato di gravissimo degrado, ridotta in gran parte in rovina. Storia e descrizione A Brody (in Russia fino al 1772; in Austria, 1772–1919; quindi in Polonia, 1919–39, e oggi in Ucraina) esisteva una delle maggiori comunità ebraiche della Galizia, che arrivò nel primo Novecento a costituire oltre l'80% della popolazione locale. Le prime sinagoghe furono costruite in legno. Nel 1742 si mise mano ad un edificio in muratura. L'edificio in pietra è a pianta quadrata, con le dimensioni di un cubo. Ha le caratteristiche forme di sinagoga-fortezza con spesse e alte mura, feritoie alle pareti e la possibilità, in caso di necessità, di collocare l'artiglieria sul tetto. All'interno, secondo uno schema tipico delle sinagoghe della regione, la sala di preghiera ha quattro colonne centrali che delimitano l'area del podio e sorreggono i soffitti a volta. L'arca santa era collocata sulla parete orientale in una nicchia decorata con stucchi. Nel 1859 la sinagoga fu danneggiata nel grande incendio che distrusse la città di Brody, ma prontamente restaurata. Altri lavori di ampliamento e ristrutturazione furono compiuti nel 1903. Durante l'Olocausto l'intera popolazione ebraica della città fu sterminata; degli oltre 9.000 ebrei che vi risiedevano al momento dell'occupazione tedesca, solo circa 250 furono i sopravvissuti. La sinagoga grande fu vandalizzata e danneggiata dagli eventi bellici, ma l'edificio sopravvisse. Nel dopoguerra, durante gli anni Sessanta lo si riparò alla meglio per adibirlo a magazzino, ma perdite dal tetto ne minarono la stabilità. Negli anni Novanta si cercò di arrestarne il degrado ma con scarsi risultati, dovuti anche alla mancanza di fondi. L'edificio è oggi in completa rovina, semidiroccato, e in rapido e progressivo deterioramento. Note Voci correlate Brody (Ucraina) Storia degli ebrei in Ucraina Lista delle sinagoghe d'Europa Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su sinagoga grande di Brody Collegamenti esterni Urban Image Database, su lvivcenter.org. Jewish Virtual Library, su jewishvirtuallibrary.org.
Wielka Synagoga w Brodach

Wielka Synagoga w Brodach – jest najoryginalniejszym zabytkiem sakralnym w tym mieście. Powstawała od 1742 r. na miejscu poprzedniej drewnianej z XVI wieku, spalonej w latach 90. XVII wieku, jako budowla na rzucie kwadratu z dużymi oknami i wysoką attyką w formie dwukondygnacyjnego, arkadowego fryzu. Wnętrze o sklepieniu wspartym na czterech kolumnach jest całkowicie pozbawione drewnianego wystroju. Według spisu z 1826 r. w Brodach było osiem synagog, w tym dwie drewniane. Synagoga jest nieużytkowana i popada w ruinę. Zobacz też Brody Przypisy Bibliografia Ukraina zachodnia: tam szum Prutu, Czeremoszu..., zespół red. A. Strojny, K. Bzowski, A. Grossman, Kraków, Wyd. Bezdroża, 2005, ISBN 83-921981-6-6, s. 242
Ямпіль (Чорнобильський район)

Я́мпіль (МФА: [ˈjɐmpʲiʎ] ( прослухати)) — колишнє село в Україні, в Іванківському районі Київської області. До 1986 року входило до складу Чорнобильського району, на відстані 13 км від колишнього райцентру — міста Чорнобиль. Село розташоване на правому березі річки Уж. Історія Час виникнення села невідомий. Вперше фіксується на картах 1860-х років. У 1860-80-х роках село являло собою невелике поселення на 17-20 дворів. У 1900 році село налічувало 26 дворів, населення становило 140 осіб, що займалися здебільшого землеробством. У селі діяла школа грамоти. Село підпорядковувалося Чорнобильській волості. У радянський час підпорядковувалося Черевацькій сільській раді. Напередодні аварії на ЧАЕС у 77 дворах села проживало 153 мешканці. Село складалося з єдиної вулиці довжиною 2 км. Після аварії на станції 26 квітня 1986 року село було повністю відселене 4–7 травня 1986 року внаслідок сильного радіоактивного забруднення, спричиненого аварією на ЧАЕС, мешканці переселені у села Здвижівка та Нове Залісся Бородянського району. Після ліквідації Чорнобильського району у 1988 році село було включене до складу Іванківського району Київської області, у межах Чорнобильської зони відчуження. Офіційно зняте з обліку 19 серпня 1999 року через відсутність постійного населення. Після Чорнобильської катастрофи село увійшло до 30-кілометрової зони відчуження. Після адміністративно-територіальної реформи 2020 року територія колишнього села увійшла до складу Іванківської селищної територіальної громади Вишгородського району Київської області, у межах Чорнобильської зони відчуження. З кінця лютого до 1 квітня 2022 року село було окуповане російськими військами. Джерела Списокъ населенныхъ мѣстъ Кіевской губерніи. — К., 1900. — 1985 с. Лаврентій Похилевич. Краєзнавчі праці. — Біла Церква : Видавець О. Пшонківський, 2007. — 340 с. Черевач [Архівовано 20 грудня 2012 у Wayback Machine.] Офіційне рішення про зняття села з обліку[недоступне посилання з травня 2019] Примітки
Jupiter (factory)

The Jupiter Factory (Ukrainian: завод Юпітер; Russian: завод Юпитер, zavod Yupiter) is an abandoned factory located on the outskirts of Pripyat, in the Chernobyl Exclusion Zone in northern Ukraine. Officially a manufacturer of cassette recorders and components for home appliances, the factory secretly produced semiconductor components for the military, and had test workshops for robotic systems. History As many university-educated people lived in Pripyat, the Soviet Union decided to build a factory in the outskirts to employ some of those people. This factory became the second employer in the area after the Chernobyl Nuclear Power Plant. The factory opened in 1980 and employed around 3,500 people. Officially, Jupiter was built as a branch of the Kyiv factory, Mayak (Lighthouse), where they made cassette recorders and electronic components for home appliances. But the reality was somewhat different. Production of tape and components for appliances was a smokescreen for Jupiter's secret production of semiconductor components for the military industry. New materials were tested in laboratories and workshops and the robotics department developed various robotic systems. Some time after the Chernobyl disaster in 1986 caused the abandonment of Pripyat, some employees returned to Jupiter and the factory became a radiological laboratory for testing of various decontamination techniques and developing dosimetric instruments. The factory continued operations until 1996; today it is abandoned. The level of radioactive contamination in some places remains several times higher than the safe level, especially in the basement. Cultural references The Jupiter Factory appears prominently in S.T.A.L.K.E.R.: Call of Pripyat as the location of one of the Mi-24 crash sites the protagonist, SBU Major Alexander Degtyarev, is sent in to locate and investigate in the aftermath of a failed military operation. The Jupiter Factory appears in the music video of the song "Marooned" by Pink Floyd. Gallery References External links Media related to Jupiter factory (Pripyat) at Wikimedia Commons The Jupiter Factory on chernobylgallery.com
Factoría Jupiter

La Factoría Jupiter (en ruso: Юпитер, Yupiter) es una fábrica abandonada situada en las afueras de Prípiat, en la zona de exclusión de Chernóbil, al norte de Ucrania. Oficialmente fabricante de grabadoras de casetes y componentes para electrodomésticos, la fábrica producía en secreto componentes semiconductores para el ejército y contaba con talleres de pruebas para sistemas robóticos.​ Historia Como en Prípiat vivía mucha gente con estudios universitarios, la Unión Soviética decidió construir una fábrica en las afueras para emplear a algunas de esas personas. Esta fábrica se convirtió en el segundo empleador de la zona después de la central nuclear de Chernóbil. La fábrica abrió sus puertas en 1980 y empleaba a unas 3 500 personas. Oficialmente, Júpiter se construyó como una sucursal de la fábrica de Kiev, Mayak,​​ donde se fabricaban grabadoras de casete y componentes electrónicos para electrodomésticos.​ Pero la realidad era algo distinta. La producción de cintas y componentes para electrodomésticos era una cortina de humo para la producción secreta por parte de Júpiter de componentes semiconductores para la industria militar. En los laboratorios y talleres se probaban nuevos materiales y el departamento de robótica desarrollaba diversos sistemas robotizados.​ Algún tiempo después de que el accidente de Chernóbil de 1986 provocara el abandono de Prípiat,​ algunos empleados regresaron a Júpiter y la fábrica se convirtió en un laboratorio radiológico para probar diversas técnicas de descontaminación y desarrollar instrumentos dosimétricos. La fábrica siguió funcionando hasta 1996;​ hoy está abandonada.​ El nivel de contaminación radiactiva en algunos lugares sigue siendo varias veces superior al nivel de seguridad, especialmente en el sótano.​ Referencias
Jupiter (usine)

L'usine Jupiter est une usine abandonnée située à la périphérie de Pripyat, dans la zone d'exclusion de Tchernobyl, au nord de l'Ukraine. Officiellement fabricant de magnétophones à cassettes et de composants pour les appareils ménagers, l'usine produisait secrètement des composants semi-conducteurs pour l'armée soviétique, et disposait d'ateliers de test pour les systèmes robotiques. Expériences sur le nucléaire Selon une vidéo de Mamytwink, on retrouve au sous-sol de cette usine des produits radioactifs provenant de la Centrale nucléaire de Tchernobyl donc des échantillons prélevés après la catastrophe nucléaire. Des expériences scientifiques et militaire sur la radioactivité et plus globalement sur l'atome semblait être réalisés avant la catastrophe. On y retrouverait des éléments ayant été en contact avec le cœur de la centrale nucléaire, notamment du sable ayant servit à maitriser l'incendie. Certains échantillons dégagent un taux de radioactivité de 250 microsievert par heure. Ceci en fait le second lieu le plus radioactif de Tchernobyl (le premier étant le cœur du réacteur sous l'arche de protection). Notes et références https://zalaza.net/viewtopic.php?f=71&t=10599 (en) Cet article est partiellement ou en totalité issu de l’article de Wikipédia en anglais intitulé « Jupiter (factory) » (voir la liste des auteurs). DANS LES PARTIES RADIOACTIVES DE TCHERNOBYL Sur la chaîne de Mamytwink sur Youtube Liens externes http://www.chernobylgallery.com/galleries/jupiter-factory/ Portail de l’Ukraine Portail du nucléaire
Jupiter (gyár)

A Jupiter (ukránul: Завод «Юпітер») elhagyatott elektrotechnikai üzem a csernobili zónában, Pripjaty város külső határában. Története A gyárat 1980-ban nyitották meg, mivel sok egyetemi végzettségű ember élt itt, a második legnagyobb munkaadó volt az atomerőmű után. A gyár 3500 embert foglalkoztatott, kazettás magnetofonokat, háztartási készülékekhez alkatrészeket gyártottak, valamint katonai rendeltetésű alkatrészeket is gyártott. A gyár tesztműhelyében új anyagokat és különféle robotrendszereket kísérleteztek ki. A kijevi Majak elektrotechnikai gyár üzemegységeként működött. A csernobili katasztrófa után a gyár a pripjatyi Szpecatom vállalat tulajdonába került és radiológiai laboratóriummá vált, ahol különböző dekontaminációs technikák tesztelését hajtották végre, és dozimetriai eszközöket fejlesztettek ki. A gyár 1996-ig működött. A radioaktív szennyezés szintje több esetben meghaladja a biztonságos szintet, különösen az alagsorban. Jegyzetek
Jupiter (edificio)

La Jupiter o fabbrica Jupiter (in ucraino Юпітер? o Завод Юпітер; in russo Юпитер? o завод Юпитер) è una fabbrica abbandonata situata nella periferia di Pryp"jat' nella zona di alienazione. Storia La fabbrica L'Unione Sovietica decise di costruire una fabbrica alla periferia di Pryp"jat' per impiegare parte di quelle persone che vi abitavano. Questa fabbrica divenne il secondo datore di lavoro nell'area dopo la centrale nucleare di Černobyl'. Aperta nel 1980, impiegò circa 3.500 operai. La fabbrica divenne una filiale della fabbrica Маяк di Kiev, dove fabbricarono registratori a cassette e componenti elettronici per elettrodomestici. La produzione di nastro e componenti per elettrodomestici era una copertura, perché essa produceva segretamente componenti a semiconduttore per l'industria militare. Nuovi materiali sono stati testati in laboratori e officine e il dipartimento di robotica ha sviluppato vari sistemi robotici per l'URSS. Dopo il disastro Qualche tempo dopo il disastro di Černobyl' nel 1986 e l'abbandono di Pryp"jat', alcuni impiegati tornarono alla Jupiter e la fabbrica divenne un laboratorio radiologico per testare varie tecniche di decontaminazione e sviluppare strumenti dosimetrici. La fabbrica continuò a funzionare fino al 1996; oggi è abbandonata. Il livello di radiazioni ionizzanti in alcuni punti rimane molte volte superiore al livello di sicurezza, specialmente nel seminterrato della fabbrica. Nella cultura di massa La fabbrica Jupiter viene accuratamente riprodotta nel videogioco S.T.A.L.K.E.R.: Call of Pripyat e appare nel video musicale della canzone "Marooned" di Pink Floyd. Galleria d'immagini Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Jupiter (edificio)
Завод «Юпитер» (Припять)

«Юпитер» — крупное советское предприятие в Припяти, Киевская область. Располагался по адресу: г. Припять, ул. Заводская, 11. Завод занимался производством деталей для магнитофонов и засекреченным военным производством. История Завод «Юпитер» Завод открылся в 1980 году, на нем работало около 3500 человек. Официально завод «Юпитер» был филиалом киевского завода «Маяк» и занимался производством деталей для кассетных магнитофонов и бытовой техники. Завод «Юпитер» был двойного назначения: помимо производства радиодеталей, часть территории завода была задействована для оборонного производства. Так как завод имел военизированную охрану и работал в условиях строгой секретности, до сих пор неизвестно, что производилось данным подразделением. По неподтверждённым данным, на «Юпитере» могли производиться военные ЭВМ, бортовые самописцы и комплексные системы для нужд КГБ. 27 апреля 1986 года, в связи с аварией на Чернобыльской АЭС население города Припять было эвакуировано. Завод «Юпитер» (в том числе засекреченное оборонное подразделение) был эвакуирован со всем оборудованием и технической документацией. ПО «Спецатом» Однако после дезактивации территории «Юпитера» в цехах расположилось проектно-техническое бюро ПО «Спецатом». Предприятие занималось разработкой роботов для работы с радиоактивными отходами и дозиметрических приборов. Завод работал до 1996 года; в настоящее время заброшен. В массовой культуре «Юпитер» фигурирует в видеоигре S.T.A.L.K.E.R.: Зов Припяти как одна из основных локаций Зоны. Завод также появляется в музыкальном клипе песни «Marooned» группы Pink Floyd. Галерея Примечания Литература Тинка, Борис. Путівник по Чорнобилю / Пер. з пол. Я. Задирієнко, Є. Тарнавського. — Харків: Фоліо, 2020. — 140 с. — ISBN 978-966-03-9201-4. Степанец, Кирилл; Вишневский, Денис; Паскевич Сергей. Чернобыльская Зона глазами сталкера: Путеводитель. — Киев: Скай Хорс, 2017. — 400 с. — ISBN 978-966-2536-31-7. Ссылки The Jupiter Factory on chernobylgallery.com Завод Юпитер: тайный объект Чернобыля
Юпітер (Прип'ять)

Завод «Юпітер» — нині занедбане радянське та українське підприємство машинобудівної промисловості, розташоване у Прип'яті Київської області. Історія Завод розпочав роботу в 1980 році як підприємство з виробництва комплектуючих для побутових електронних приладів. Справжня спеціалізація заводу не розголошувалася, оскільки насправді він був закритим військовим об'єктом та працював на ВПК СРСР. На заводі працювало близько 3 500 осіб. Був у підпорядкуванні київського заводу «Маяк». Після Чорнобильської катастрофи 26 квітня 1986 року, як і більшість об'єктів Прип'яті, був офіційно зупинений, однак, поруч з Чорнобильською АЕС, далі продовжував роботу вже як радіологічна лабораторія для тестування різних методів дезактивації та розробки дозиметричних приладів. З 1986 року на території підприємства знаходилось Виробниче об'єднання "Спецатом", яке займалося виробництвом і обслуговуванням робототехніки та спеціалізованого обладнання для ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. У 1996 році підприємство остаточно закрите та ліквідоване. Галерея Примітки Посилання Jupiter Factory (англ.) Завод Юпитер: тайный объект Чернобыля (рос.) Завод Юпитер в Чернобыле (рос.) Секретный объект: «Завод Юпитер» на окраине Припяти (40 фото) (рос.)