Nagyborzsova

Nagyborzsova (ukránul Боржава (Borzsava / Borzhava), szlovákul Boršava) falu Ukrajnában, Kárpátalján, a Beregszászi járásban. Fekvése A Borzsa-folyó jobb, illetve a Verke-patak mindkét partján fekszik, Beregszásztól 11 km-re délkeletre. Korábban közigazgatásilag Várihoz tartozott. Nevének eredete Neve a Borzsa-folyó nevéből származik, amely mellett fekszik. Története 1213-ban „Borsoha” néven említik először. Már a 13. században virágzó település. Itt állt a borsovai vár is, mely a hajdani Borsova vármegye és esperesség központját képezte, a körülötte kialakult Borsova városával. Az itt álló vár Anonymus szerint a honfoglalásig Zalán bolgár fejedelem vára volt, melyet Árpád serege foglalt el, s rombolta le. A fennmaradt adatok alapján annyit bizonyosan tudhatunk, hogy az I. István király által szervezett megyeközpontok közé tartozott. Környékét Kutesk kun vezér dúlta fel. Vára a tatárjárás alatt elpusztult. 1264-ben – mikor a pápa felszólította István ifjú királyt, hogy Borsovát adja vissza nővérének, Annának (aki a Rosztyiszlav halicsi fejedelem özvegye volt) – már nem várként, hanem csak mint birtokot említik. A helytörténeti irodalom Borsova várát azzal a földvárral azonosítja, mely a Borzsa folyónak a Tiszába való torkolata mellett Vári falu alatt fekszik. Ezek szerint Vári falu is a borsovai vár nevét őrizte meg. Váritól északra 5 km-re áll Nagyborzsova község. Valószínű, hogy mindkettő az eredeti Borsova vár területéből vált ki. Annyi bizonyos, hogy a 14. század elején már két község volt, s 1321-ben az oklevelekben már Borzsova falubeli papot említenek más papok társaságában. 1334-ben is szerepelt Borzsova neve a pápai tizedjegyzékben, mely szerint ekkor papja 3 garas pápai tizedet fizetett. 1556-ban a tatárok pusztították el. A 18. század végén Vályi András így ír róla: „BORSOVA. Magyar falu Bereg Vármegyében, birtokosai külömbféle Urak, lakosai reformátusok, fekszik Borsa folyó víz partyán, Getse, és Várihoz egy órányira. Két vízi malma helyben, határja jó, trágyázás után mindenféle gabonát terem, legelője hasznos, és elegendő, fája mind a’ két szükségeikre, piatzozása közel; a’ Bényei, Musai, és Beregszászi szőlő hegyekben pénzt kereshetnek; de mivel határját Borsa vize gyakorta elönti, második Osztálybéli.” Fényes Elek 1851-ben kiadott geográfiai szótárában így ír a faluról: „Borsova, magyar falu, Beregh vmgyében, ut. p. Beregszászhoz 2 1/2 órányira a Borsova mellett: 68 róm. kath., 10 gör. kath., 602 ref., 7 zsidó lak. Ref. anyatemplom. Földe igen termékeny; erdeje, legelője jó; van 2 vizimalma is. F. u. Horváth, Vay, Bay, stb.” A trianoni békéig Bereg vármegye Tiszaháti járásához tartozott. Az első világháborút követően a mesterségesen létrehozott Csehszlovákiához csatolták, majd 1938 novembertől ismét Magyarországhoz tartozott 1944 őszéig, amikor a szovjet csapatok megszállták. 1945-ben az Ukrán Szovjet Szocialista Köztársaság, s ezzel együtt a Szovjetunió részévé vált. 1991 óta a független Ukrajna része. Kedvelt kiránduló és fürdőhely. Népessége 1910-ben 762, túlnyomórészt magyar lakosa volt. 2005-ben 1485 lakosából 1460 (98%) a magyar. Közlekedés A települést érinti a Bátyú–Királyháza–Taracköz–Aknaszlatina-vasútvonal. Nevezetességek Református temploma 15. századi eredetű, 1552-től a reformátusoké, 1830-ban klasszicista stílusban teljesen átépítették, de gótikus részei is megmaradtak. Források Györffy György: Beregvármegye. Jegyzetek