Szlavutics

Szlavutics (ukránul: Славутич) város Észak-Ukrajnában, 200 km-re Kijevtől. Az 1986-ban bekövetkezett csernobili atomerőmű-baleset után építették, azzal a céllal, hogy a kiürített Pripjaty város lakosságát ide telepítsék át. Területe 2,53 négyzetkilométer, lakossága 20865 fő (2026). Története A várost 1986-ban kezdték építeni, az első lakók 1988. március 26-án foglalták el lakásaikat. Sok hajdani pripjatyi lakos költözött ide, a csernobili atomerőmű dolgozói is itt telepedtek le. Nevét a Dnyeper ószláv nevéről (Szlavutics) kapta. A várost főként a baleset után kitelepítettek számára építették, köztük mintegy 8000 embernek, akik 1986-ban még gyerekek voltak. A városban magas a sugárzással kapcsolatos megbetegedések száma. Sok lakos ingázik az erőmű és az otthona között, mivel munkája odaköti az egykori üzem ellenőrzése és karbantartása miatt. Szlavutics települést 21. századi városnak tervezték, amelyre a kellemes környezet, jó életszínvonal jellemző, korszerű és modern építésű házakkal. Az építés során Ukrajna mellé még nyolc egykori szovjet köztársaság is bekapcsolódott az építésbe, úgy mint az Örményország, Azerbajdzsán, Észtország, Grúzia, Lettország, Litvánia, Oroszország. Mindegyikük saját építési stílusát hozta a városba. Ezen kívül a városban működik egy ifjúsági központ, modern művelődési ház, városháza, internetkávézó, modern klinika, szálloda, továbbá számos sportolási lehetőség kínálkozik. A lakosság mintegy 80%-a panelházakban vagy társasházakban él, a többi 20% saját családi házban. A városban egyedülállóan magas a születési arány, ennek eredményeképpen az átlagéletkor messze itt a legalacsonyabb a többi ukrán városhoz képest. A lakosság több mint egyharmada 18 éven aluli. A város lakossága 2001-ig a csernobili atomerőműben dolgozott, azonban a bezárását követően a hajdanán 9000 ember számára munkát adó erőmű állománya 3000 főre csökkent, akik csupán állagmegóvást és karbantartást végeznek a területen. Az akkor 25 000 lakosú városból emiatt 1500 család költözött el. Annak érdekében, hogy Szlavuticsban gazdasági fejlődés induljon, a várost különleges gazdasági övezetnek nyilvánították. A lakosság számára a szakmai átképzési programokat indított a kormány azoknak, akik elveszítették munkájukat. 2022 márciusában orosz megszállás alatt állt. Az orosz hadsereg konvoja a város terére bejutott, de ott egy fegyvertelen tömeget volt, akik üzenete: "Slavutich ukrán, menj haza!" volt. Az orosz katonák nem avatkoztak be fegyveresen, majd két nappal később a zászlóalj visszavonult. A 2022 áprilisi felszabadítása után mintegy 5 000 lakos hagyta el a várost. A csernobili atomerőműhöz addig közvetlen vasúti összeköttetés volt, de a harcokban megsemmisítették, így az út 45 percet helyett több órát is igénybe vett az ott dolgozók számára. Földrajza Szlavutics a Dnyeper folyó partján található, 40 km-re Csernobiltól, 45 km-re Pripjaty városától, valamint 200 km-re Kijevtől. Bár a várost a Csernyihivi területhez tartozó területen építették fel, közigazgatásilag a Kijevi területhez tartozik területi jelentőségű (járási jogú) városként. Jegyzetek Források Szlavutics város hivatalos honlapja (ukránul) Slavutych City Community Website Half-Life: Where are the Chernobyl workers now? Archiválva 2016. december 20-i dátummal a Wayback Machine-ben documentary by Matador Network (January 3, 2012) "Memories of the Future: Slavutych Tomorrow" participative art-project by Krolikowski Art dedicated to Slavutych