NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Терешковцы

Терешковцы (укр. Терешківці) — село в Гороховской городской общине Луцкого района Волынской области Украины. До 2020 года входило в Гороховский район. Код КОАТУУ — 0720887701. Население по переписи 2001 года составляет 510 человек. Почтовый индекс — 45724. Телефонный код — 3379. Занимает площадь 12,1 км². Ссылки Терешковцы на сайте Верховной рады Украины (укр.)
Терновка (Львовская область)

Терновка (укр. Тернівка) — село в Перемышлянской городской общине Львовского района Львовской области Украины. Население по переписи 2001 года составляло 27 человек. Занимает площадь 0,65 км². Почтовый индекс — 81234. Телефонный код — 3263. Ссылки Терновка на сайте Верховной рады Украины
Тернівка (Львівський район)

Терні́вка — село в Україні, у Перемишлянській міській територіальній громаді Львівського району Львівської області. Населення становить 27 осіб. Орган місцевого самоврядування - Перемишлянська міська рада. Географія Село розташоване на правому березі річки Білої, правої притоки Золотої Липи. Історія 12 червня 2020 року, відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України № 718-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Львівської області», село увійшло до складу Перемишлянської міської територіальної громади. 19 липня 2020 року, в результаті адміністративно-територіальної реформи та ліквідації Перемишлянського району, село увійшло до складу новоствореного Львівського району. Примітки Посилання Погода в селі Тернівка
Търновка

Търновка (на украински: Тернівка) е квартал на град Николаев в южна Украйна, в състава на градския Централен район. Разположен е на 8 милометра северно от центъра на града, на десния бряг на река Ингул. Населението му е около 10 хиляди души. Днес около 1/3 от жителите имат български произход, като в квартала има българско училище, културно дружество, библиотека и музей на българската култура. История Възниква през 1794 г. като селище на турски военнопленници, станали поданици на Руската империя, но малко по-късно се изселват в Крим. През 1802 г. селото е заселено с българи от Османската империя, в по-голямата си част те са наследници на бежанци от Малко Търново и близките села, както и от Тетевенско след опожаряването на Тетевен от кърджалиите. През 1949 г. селото е присъединено към град Николаев. Култура Български културно–просветен център „Търновка“ Дом на културата „Търновка“ Библиотека за възрастни хора–филиал № 16 Личности Родени в Търновка Сергей Цветко (1884 – 1946), учител, фолклорист, етнограф Виктор Бузник (1914 – 1968), съветски учен в областта на топлотехниката и корабните котли Владимир Станко (1937 – 2008), историк, археолог Фотогалерия Източници Външни препратки В Общомедия има медийни файлове относно квартал Търновка в град Николаев, Украйна.
Терновка (Николаев)

Терновка (укр. Тернівка, болг. Тръновка) — микрорайон Николаева в Центральном районе. Находится на севере города. История Терновка получила название от Терновой балки, по которой протекала речка Терновка, впадающая в Ингул. В первые годы после основания Николаева в нём, по распоряжению князя Г. А. Потёмкина, были размещены пленные турки. Некоторые из них, принявшие российское подданство, были затем поселены недалеко от Николаева в турецкой колонии, находившейся недалеко от Терновой балки. Колония получила название Турецкая Терновка; она управлялась Морским ведомством, смотрителем был поручик Новосильский. В 1795—1796 годах здесь была построена мечеть. В 1801 году в Терновку переселили болгар, бежавших из Османской империи. Турок выселили, а на их место поселили болгар, которые переделали мечеть в православную церковь. После этого селение стало называться Терновка. В ходе Великой Отечественной войны в 1941 году селение было оккупировано наступавшими немецкими войсками, 27 марта 1944 года — освобождено частями 203-й стрелковой дивизии РККА. В 1949 году Терновка стала посёлком городского типа. По состоянию на начало 1976 года, население Терновки составляло 9,9 тыс. человек, при этом большинство жителей трудоспособного возраста работало на предприятиях Николаева. По состоянию на начало 1984 года здесь действовали совхоз, филиал Николаевской швейно-галантерейной фабрики, цех Николаевского промкомбината, пищевой комбинат, предприятия бытового обслуживания, общеобразовательная школа, школа искусств, филиал городской больницы, Дом культуры, библиотека. В 1989 году численность населения составляла 9262 человека. В память о советском прошлом Терновки установлен памятник Н. И. Иванову. Основные улицы Малко-Тырновская улица Софиевская улица Славянская улица Песчаная улица Восточная улица Улица Втората Улица Маяковского Староболгарская улица Новороссийская улица Улица Гагарина Речная улица Главная улица — Софиевская. Самая старая — улица Маяковского, ранее именовавшаяся Пырвата. Социальная сфера В Терновке работают средняя общеобразовательная школа № 16, детская школа искусств N°1,библиотека и больница. Достопримечательности Успенская церковь (1804 г.) Примечания
Терновский городской совет

Терновский городской совет (укр. Тернівська міська рада) — административно-территориальная единица и соответствующий орган местной власти в составе Днепропетровской области Украины. Административный центр городского совета находится в г. Терновка . Населённые пункты совета г. Терновка с. Зелёная Долина Примечания
Тернівська міська рада

Терні́вська міська́ ра́да — адміністративно-територіальна одиниця та орган місцевого самоврядування у Дніпропетровській області. Адміністративний центр — місто обласного значення Тернівка. Загальні відомості Тернівська міська рада утворена в 1976 році. Територія ради: 18 км² Населення ради: 28 928 осіб (станом на 1 серпня 2015 року) Територією ради протікає річка Самара. Населені пункти Міській раді підпорядковані населені пункти: м. Тернівка с. Зелена Долина Склад ради Рада складається з 36 депутатів та голови. Голова ради: Тарелкін Віталій Вікторович Секретар ради: Шкут Жанна Анатоліївна Керівний склад попередніх скликань Примітка: таблиця складена за даними сайту Верховної Ради України та ЦВК Депутати VII скликання За результатами місцевих виборів 2015 року депутатами ради стали: За суб'єктами висування За округами Депутати За результатами місцевих виборів 2010 року депутатами ради стали: За суб'єктами висування За округами Примітки Джерела Тернівська міська рада // Облікова картка на офіційному вебсайті Верховної Ради України.
Ternopiler Schloss

Das Ternopiler Schloss (ukrainisch Тернопільський замок) war 1540 ursprünglich die Residenz von Jan Amor Tarnowski. Es wurde in den Jahren 1540–1548 in der heute ukrainischen Stadt Ternopil am Ufer des Seret-Flusses mit Erlaubnis von König Sigismund I. (Polen) gebaut. Rund um das Schloss lief damals ein hölzerner Zaun und ein tiefer Graben. Dieser Graben wurde im Jahre 1548 mit dem Ternopiler See verbunden. Das Schloss bildet auch den Mittelpunkt der Stadt Ternopil, die sich im Laufe der Jahrhunderte entwickelte. Im frühen 17. Jahrhundert ging Ternopil durch Vererbung in der weiblichen Linie an Tomasz Zamoyski, der umfangreiche Renovierungsarbeiten in Auftrag gab. Das Schloss wurde von den Türken 1544, 1575, 1589 und 1672 belagert. Die osmanische Armee unter Sisman İbrahim Paşa zerstörte die Burg im Jahre 1675 so weit, dass nur Ruinen blieben. Graf Korytowski baute sie in den 1840er Jahren als Sommerresidenz wieder auf, wobei er auf Türme, Mauern und andere Befestigungsanlagen verzichtete. Im März und April 1944 wurde die deutscherseits zum „Festen Platz“ erklärte Stadt bei ihrer Rückeroberung durch die Rote Armee infolge Artilleriebeschuss und Schlachtfliegereinsatz fast vollständig zerstört. Auch das Ternopiler Schloss wurde dabei schwer beschädigt. Nach dem Zweiten Weltkrieg wurde das Schloss ab 1956 als Sportschule genutzt, später jedoch rekonstruiert und unter Denkmalschutz gestellt. Im Frühjahr 2009 befasste sich der Rat der Stadt Ternopil mit der Frage, ob es angemessen sei, die Sportschule in den Wänden des historischen Gebäudes zu betreiben. Weblinks Siehe auch Liste der Burgen und Schlösser in der Ukraine
Château de Ternopil

Le château de Ternopil (en ukrainien : Старий замок (Тернопіль)) se situe dans l'oblast de Ternopil, en Ukraineen bordure du lac. Le château est construit entre 1540 et 1548 par Jan Tarnowski pour protéger la frontière sud de la république des Deux Nations. Ses fortifications sont alors parmi les plus modernes de l'Europe. Dans son château, Tarnowski reçoit des artistes et amasse une vaste bibliothèque et de nombreuses œuvres d'art et forme ainsi les bases de la ville. Notes Liens extérieurs Ternopil Castle. Radianska Ukraina sur youtube. Portail des châteaux Portail de l’Ukraine
Тернопольский замок

Тернопольский замок (укр. Тернопільський замок) — фортификационное сооружение, построенное в 1540—1548 годы в Тернополе, памятник архитектуры государственного значения История Тернопольский замок — оборонное сооружение, возведённое к 1548 году в границах современного Тернополя. Основной целью строительства была защита южной границы Речи Посполитой от нападений крымскотатарских захватчиков. Одновременно со строительством была произведена насыпь дамбы-моста на реке Серет, которая разлившись, образовала Тернопольский пруд. Замок с одной стороны был защищен рекой Рудкой, с другой стороны — большим прудом. В XVII веке крепостные укрепления являли собой прямоугольник, с одной стороны которого был глубокий ров и вал с дубовым частоколом, а из другого — искусственный пруд. Вокруг замка были сведены стены с угловыми башнями и одной, которая служила воротами. Через ров был переброшен подъёмный мост. Замок неоднократно подвергался нападениям татар, первое из которых было отбито ещё во время возведения — в 1544 году. Замок подвергался незначительным разрушениям в 1575, 1589, 1672 годах, а в 1675 году был сожжен во время осады, после чего достаточно долгое время простоял в руинах. К началу XVIII века был восстановлен дворец и в дальнейшем использовался для различных мероприятий, в том числе — балов. В XIX веке тогдашний владелец города Ф. Коритовский перестроил замок во дворец, снёс остатки фортификационных сооружений, обвёл его стеной из тесаных камней с воротами, украшенными пилонами с гербами. После перестройки замок приобрёл вид, типичный для здания периода русского классицизма. В ходе первой мировой войны в 1917 году замок снова был сожжен, но уже отступающими русскими войсками. К 1931 году был восстановлен дворец, который после нескольких реконструкций пришёл к современному виду. Современное состояние Сейчас от замка остался только дворец. Замок является одним из символов города и изображен на новом гербе. Литература Куницький С. Тернопільський замок (укр.). — Тернопіль: Навчальна книга — Богдан, 2023. — 64 с. Строцень Б. Дослідження Тернопільського зам­ку (укр.) // Археологічні дослідження в Україні 2018. — Київ: ІА НАНУ, 2020. — С. 191—193. Архивировано 21 января 2022 года. M. G. Odbudowa zamku hetmana Tarnowskiego w Tarnopolu przez 54 p.p. (пол.) // Polska Zbrojna. — 1931. — 28 kwietnia (nr 115). — S. 5. Ссылки Тернопольский замок — памятник архитектуры Тернопольский замок. Отдых в Украине
Université nationale d'Ukraine occidentale

L'université nationale d'Ukraine occidentale (en ukrainien : Західноукраїнський національний університет) est une université publique située à Ternopil, dans l'Ouest de l'Ukraine. Histoire Initialement fondée en tant qu'antenne de l'université nationale d'économie de Kiev, l'université nationale d'Ukraine occidentale est indépendante depuis 1971. Organisation L'université est actuellement constituée de dix départements. Activité internationale Anciens élèves Rouslan Kochoulynsky, Viktoria Tkatchouk, Kirill Stremooussov. En images Références Annexes Liens externes Site officiel Ressource relative à la recherche : Google Scholar Portail de l’Ukraine Portail des universités Portail de la médecine
Terpylivka

Terpylivka (Ukrainian: Терпилівка) is a village in Skoryky rural hromada, Ternopil Raion, Ternopil Oblast, Ukraine. History The first written mention of the village was in 1548. After the liquidation of the Pidvolochysk Raion on 19 July 2020, the village became part of the Ternopil Raion. Religion Two churches of St. Nicholas (1995, OCU; 2010, UGCC). References Sources (in Ukrainian) Матейко Р., Мельничук Б., Терпилівка // Ternopil Encyclopedic Dictionary: in 4 v. / editorial board: H. Yavorskyi and other, Ternopil: "Zbruch", 2008, V. 3: П—Я, S. 440. — ISBN 978-966-528-279-2. "Terpiłówka". Geographical Dictionary of the Kingdom of Poland (in Polish). 12. Warszawa: Kasa im. Józefa Mianowskiego. 1892. p. 315.
Terpiłówka

Terpiłówka (ukr. Терпилівка) – wieś na Ukrainie w rejonie tarnopolskim należącym do obwodu tarnopolskiego. W II Rzeczypospolitej wieś w powiecie zbaraskim województwa tarnopolskiego. W 1944 nacjonaliści ukraińscy z OUN-UPA zamordowali tutaj 12 Polaków. Do 2020 w rejonie podwołoczyskim. Przypisy Linki zewnętrzne Terpiłówka, [w:] Słownik geograficzny Królestwa Polskiego, t. XII: Szlurpkiszki – Warłynka, Warszawa 1892, s. 315 . Terpiłówka na stronie Rady Najwyższej Ukrainy
Terpîlivka, Pidvolociîsk

Terpîlivka (în ucraineană Терпилівка) este localitatea de reședință a comunei Terpîlivka din raionul Pidvolociîsk, regiunea Ternopil, Ucraina. Demografie Conform recensământului din 2001, toată populația localității Terpîlivka era vorbitoare de ucraineană (100%). Note
Терпиловка

Терпиловка (укр. Терпилівка) — село в Скориковской сельской общине Тернопольского района Тернопольской области Украины. До 2020 года входило в Подволочисский район. Население по переписи 2001 года составляло 320 человек. Почтовый индекс — 47813. Телефонный код — 3543. Ссылки Терпиловка на сайте Верховной рады Украины
Тетющино

Тетющино (укр. Тетющине), село, Барановский сельский совет, Валковский район, Харьковская область. Код КОАТУУ — 6321280507. Население по переписи 2001 г. составляет 141 (62/79 м/ж) человек. Географическое положение Село Тетющино находится возле железнодорожной станции Роговка, примыкает к селу Роговка. История 1750 - дата основания. Экономика В селе есть молочно-товарная ферма. Свеклоприемный пункт. Объекты социальной сферы Ссылки Сайт Верховной рады Украины
Тетющине

Тетю́щине — село в Україні, у Валківській міській громаді Богодухівського району Харківської області. Населення становить 141 осіб. До 2020 орган місцевого самоврядування — Баранівська сільська рада. Географія Село Тетющине знаходиться біля залізничної станції Рогівка, примикає до села Рогівка. Історія 12 червня 2020 року, розпорядженням Кабінету Міністрів України № 725-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Харківської області», увійшло до складу Валківської міської громади. 19 липня 2020 року, в результаті адміністративно-територіальної реформи та ліквідації Валківського району, село увійшло до складу Богодухівського району. Примітки Посилання Погода в селі Тетющине
Myrolubiwśke

Myrolubiwśke (ukr. Миролюбівське) – osiedle na Ukrainie, w obwodzie mikołajowskim, w rejonie wozniesieńskim, w hromadzie Prybużany. W 2001 liczyło 714 mieszkańców, spośród których 675 wskazało jako ojczysty język ukraiński, 32 rosyjski, 4 mołdawski, a 3 inny. Przypisy
Тимирязевка (Николаевская область)

Тимиря́зевка (укр. Тімірязєвка) — посёлок в Вознесенском районе Николаевской области Украины. Основано в 1950 году. Население по переписи 2001 года составляло 714 человек. Почтовый индекс — 56575. Телефонный код — 5134. Занимает площадь 1,13 км². В 1946 году указом ПВС УССР посёлок центральной усадьбы зерносовхоза имени Будённого переименован в Будёновку. До революции принадлежало немецкому помещику Окснеру, чья усадьба сохранилась до сих пор (правда в плачевном состоянии). После революции носило название Будёновка (Будёновское) в честь маршала Будённого С. М. В селе размещался крупный по тем временам конезавод. Своё нынешнее название село получило в честь академика Тимирязева К. А. Местный совет 56575, Николаевская обл., Вознесенский р-н, п. Тимирязевка, ул. Мира, 16; тел. 99-2-18. Ссылки Учётная карточка населённого пункта — Тимирязевка на сайте Верховной рады (укр.). gska2.rada.gov.ua. Дата обращения: 15 мая 2020. Примечания
Миролюбівське

Миролюбівське (до 2025 — Тімірязєвка) — селище в Україні, в Прибужанівській сільській громаді Вознесенського району Миколаївської області. Населення становить 714 осіб. До 2016 року орган місцевого самоврядування — Тімірязєвська сільська рада. Історія В документах з'являється в 1856 році з назвою - село Кам'яна Балка. Назву взяли від річки, яка протікала поруч. Через річку був хутір Кам'яна Балка. До революції належало німецькому поміщику Окснерові, чия садиба зберіглася до сих пір (правда в жалюгідному стані). Після революції мало назву Будьонівка (Будьоновський) на честь маршала Будьонного. У селі розміщувався великий на ті часи конезавод. Церковна громада Тімірязєвки першою на Миколаївщині перейшла з-під юрисдикції Московського патріархату до Православної церкви України після надання останній томосу про автокефалію. Настоятелем громади є отець Андрій (Борсук). 05 червня 2025 року відповідно до Постанови Верховної Ради України № 4483-IX селище Тімірязєвка було перейменовано на селище Миролюбівське. Постанова набула чинності 18 червня 2025 року. Примітки Посилання Погода в селі Тімірязєвка
Tîmofiivka, Ivanivka

Tîmofiivka (în ucraineană Тимофіївка) este un sat în comuna Blahodatne din raionul Ivanivka, regiunea Herson, Ucraina. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației localității Tîmofiivka era vorbitoare de ucraineană (85,71%), existând în minoritate și vorbitori de rusă (11,73%). Note
Тимофеевка (Херсонская область)

Тимофеевка (укр. Тимофіївка) — село в Ивановской поселковой общине Генического района Херсонской области Украины. С 2022 года находится под контролем России. Население по переписи 2001 года составляло 196 человек. Почтовый индекс — 75440. Телефонный код — 5531. Код КОАТУУ — 6522981002. Местный совет 75440, Херсонская обл., Ивановский р-н, с. Благодатное, ул. Кирова, 30 Персоналии Здесь 25 ноября 1832 года в имении своего деда родился публицист Николай Иванович Шульгин. Ссылки Тимофеевка на сайте Верховной рады Украины
Тимофіївка (Генічеський район)

Тимофі́ївка — село в Україні, в Іванівській селищній громаді Генічеського району Херсонської області. Населення становить 196 осіб. Історія 12 червня 2020 року, відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України № 713-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Запорізької області», увійшло до складу Іванівської селищної громади. 17 липня 2020 року, в результаті адміністративно-територіальної реформи та ліквідації Іванівського району, село увійшло до складу Генічеського району. 24 лютого 2022 року село тимчасово окуповане російськими військами під час російсько-української війни. Населення Згідно з переписом УРСР 1989 року чисельність наявного населення села становила 225 осіб, з яких 97 чоловіків та 128 жінок. За переписом населення України 2001 року в селі мешкало 197 осіб. Мова Розподіл населення за рідною мовою за даними перепису 2001 року: Відомі особи Уродженці Лозовий Юрій Іванович, професор НУ "Львівська політехніка", фахівець у галузі будівництва, кандидат технічних наук (1945) Примітки Посилання Погода в селі Тимофіївка [Архівовано 19 грудня 2011 у Wayback Machine.]
Korn-Synagoge

Die Korn-Synagoge (auch Korn-Shil-Synagoge genannt) in der ukrainischen Stadt Czernowitz ist eine von zwei aktiven Synagogen in der Stadt. Vor dem Zweiten Weltkrieg gab es in Czernowitz über 60 Synagogen und Bethäuser. Geschichte Die Synagoge wurde um oder kurz vor 1900 gebaut. Nach dem Zweiten Weltkrieg wurde sie einige Jahre als Bürogebäude genutzt. Von 2004 bis 2011 wurde das Gebäude renoviert und wird seitdem von der jüdischen Chabad-Glaubensgemeinschaft betrieben. Architektur Das Gebäude steht zwischen gewöhnlichen Häusern und weist mit der Südseite zur Straße. Lediglich diese Seite zeigt dekorative architektonische Elemente. Jeweils zwei Paar Rundbogenfenster und darüber ein großes rundes Fenster werden seitlich durch Pilaster und nach oben durch einen Halbkreis eingerahmt. An der Ostseite befindet sich ein Anbau mit Treppen. Vor der Renovierung waren einige der ursprünglichen Türen zugemauert. Das Innere besteht aus der Haupthalle und einem Vorraum mit Treppen. Ungewöhnlich für Synagogen befindet sich der Toraschrein nicht an der Ostseite des Raums, sondern an dessen Südseite. Vor der Renovierung war sein Platz nur durch eine tiefe Nische in der Wand zu erkennen, es fehlte ebenso die Bima. Siehe auch Liste von Synagogen in der Ukraine Quellenangaben Weblinks Film: Wiedereröffnung der Synagoge 2011. Abgerufen am 11. Dezember 2019
Синагога Мордко і Таубі Корн

Синагога Мордко і Таубі Корн «Корншил» («Korn Shil») — юдейська синагога в Чернівцях. Історія Невеличка синагога була збудована наприкінці XIX ст. у неороманському стилі й функціонувала до Другої світової війни. Після війни вона не ввійшла до числа діючих синагог і була закрита. Приміщення використовувалося для практичніших, з погляду міської влади, потреб. Його перебудовували, змінюючи зовнішній вигляд і внутрішнє планування. Після 1991 року вона знову почала використовуватися за призначанням й довгий час залишалася єдиною діючою культовою спорудою місцевих юдеїв. А кілька років тому в місті після капітального ремонту було освячено ще одну «малу» синагогу на вул. Садовського, 11. Література CZERNOWITZ: історичні вулиці, будинки та видатні особистості: урбаністичні есеї / І. Мельник, Л. Щербанюк, О. Любківський. — Чернівці: Друк Арт, 2015. — 416 с. Танащук Д. Чернівці. Tscherniwtzi. — Чернівці: Золоті литаври, 2006. — 126 с. Єврейські Чернівці. Незабутній образ. Ілюстрована карта-схема. — Київ: Дух і літера, 2009. Чернівці. На перехресті епох і культурних традицій. — Чернівці: ТОВ «Поліграфіст-3», 2016. — 30 с. Посилання Фещук Н. Юдейський «Ватикан» на Пруті [Електронний ресурс]. — Режим доступу : https://risu.org.ua/ua/index/exclusive/events_people/56892/ [Архівовано 6 листопада 2016 у Wayback Machine.] Садгірську синагогу відкрили у Чернівцях після реставрації [Електронний ресурс]. — Режим доступу : http://acc.cv.ua/chernivtsi/16244-sadgirsku-sinagogu-vidkrili-u-chernivtsyakh-pislya-restavratsiji-foto [Архівовано 1 грудня 2017 у Wayback Machine.] Истории о прошлом и настоящем еврейской общины города Черновцы, Украина [Електронний ресурс]. — Режим доступу : http://chibur-chernivtsi.blogspot.com/p/blog-page_8084.html [Архівовано 1 грудня 2017 у Wayback Machine.] Див. також Синагоги Чернівців
Beit-Tefillah-Benjamin-Synagoge

Die Beit-Tefillah-Benjamin-Synagoge in der ukrainischen Stadt Czernowitz ist eine von zwei noch aktiven Synagogen in der Stadt. Vor dem Zweiten Weltkrieg gab es in Czernowitz über 60 Synagogen und Bethäuser. Geschichte Die Synagoge wurde 1923 erbaut. Im Jahr 1938 (als Czernowitz zu Rumänien gehörte) wurde am Haus eine Gedenktafel angebracht, die einen deutschen Text hatte, der in hebräischer Schrift geschrieben war. Üblicherweise sprachen große Teile der Juden in Osteuropa jiddisch. Dies zeigt die enge Verbundenheit zwischen der deutschen und jüdischen Kultur in Czernowitz. Von 1959 bis 2012 war die Beit-Tefillah-Benjamin-Synagoge die einzige aktive Synagoge in der Czernowitz. Architektur Das relativ kleine Gebäude mit trapezförmigem Grundriss und maximalen Maßen von 20,40 m (Höhe), 15,32 m (Breite) und 10,25 m (Länge) ist aus Backsteinen im neomaurischen Stil erbaut. Die Haupthalle hat die Höhe von zwei Stockwerken; daneben gibt es im Norden noch einen einstöckigen Anbau. Die Südseite weist zur Straße hin. Zwei Bögen enthalten je drei Fenster, diese haben ebenfalls Rundbögen. Im Inneren ist in der ersten Etage an der West- und Nordseite die Frauengalerie angebracht; diese wird durch vier Säulen gestützt. Die Bima steht im Zentrum der Haupthalle; der Toraschrein befindet sich in einer Nische in der Ostwand. Besonders erwähnenswert sind die eindrucksvollen Decken- und Wandgemälde. Siehe auch Liste von Synagogen in der Ukraine Quellenangaben Weblinks Kurzbeschreibung. Abgerufen am 5. Dezember 2019