NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Церква Покрови Пресвятої Богородиці (Кам'янець-Подільський)

Це́рква Покро́ви Пресвято́ї Богоро́диці (Свято-Покровська церква, Покровська церква) — православна церква в Кам'янці-Подільському на Руських фільварках на честь Покрови Пресвятої Богородиці. Освячено 22 жовтня (3 листопада) 1861 року. Історія церкви Кам'яна Покровська церква замінила дерев'яну. Нову церкву заклали 1845 року. Будівництво проводилось під керівництвом єпархіальних архітекторів Антона Автономовича Островського та Миколи Онуфрійовича Кулаковського в стилі пізнього класицизму на зразок візантійської хрестовокупольної системи. Нині в церкві відбуваються богослужіння Української православної церкви Московського патріархату. Архітектурні особливості Церква є зразком культової споруди, побудованої за типовим проектом в еклектичному стилі. Храм кам'яний, безстовповий. Вівтарна частина прямокутна. Із заходу прибудовано дзвіницю. Центральну частину церкви перекрито банею, на кутах влаштовано декоративні главки. Головний вхід до храму із західного боку через ґанок і дзвіницю, перекриту шатровим дахом. На північному і західному фасадах влаштовано ґанки на стовпах, перекриті двосхилим дахом із фронтоном. Фасади церкви декоровано прорізними стрічковими рустами в штукатурці та фільончатими невеличкими нішами. Вікна з напівциркульними перемичками прикрашено сандриками. Карниз, що вінчає церкву, та карнизи на фронтонах ґанків мають модульони. Покрівля залізна. В інтер'єрі церкви було відкрито фрагмент стінопису початку XX століття (близько 1900—1910 років). Див. також Церкви Кам'янця-Подільського Джерела Будзей Олег. Покровська, сестра Георгіївської: Ювілеї // Подолянин. — 2011. — 28 жовтня. — С. 6. Кам'янець-Подільський: Туристичний путівник. — Львів : Центр Європи, 2003. — С. 309—310. Покровская церковь, 1845—1861 гг. // Памятники градостроительства и архитектуры Украинской СССР. — Т. 4. — К. : Будівельник, 1986. — С. 176. Церква Покрова Пресвятої Богородиці, Руські фільварки [Архівовано 26 липня 2013 у Wayback Machine.] / Підготував Василь Столяренко // Православный взглядъ. — 2009. — № 5. — С. 67—72. Протоієрей Віктор Гаджула, благочинний Кам’янець-Подільського району [Архівовано 26 липня 2013 у Wayback Machine.] / Підготувала Раїса Пєріна // Православный взглядъ. — 2010. — № 1 (6). — С. 101—108.
Церква Преображення Господнього (Підлисся)

Церква Преображення Господнього — діючий греко-католицький парафіяльний храм першої половини XVIII століття в с. Підлисся, Золочівського району Львівської області. Пам'ятка архітектури національного значення. Історія Церква Преображення Господнього, споруджена у 1735 році та являє собою значний інтерес як витвір народної архітектури галицької школи. Церква, нині діюча та перебуває у користуванні греко-католицької парафії сіл Розваж та Підлисся. Також в певні дні свої богослужіння тут проводить парох громади ПЦУ с. Підлисся. Розташована у центрі села, при дорозі, на видовженій рівній ділянці. Датується за надписом на одвірку головних дверей. Дерев'яна, складається з трьох частин, трикупольна. Складається з квадратної в плані нави, меншого квадратного нартексу та гранованого східного зрубу. У 1865 році до бабинця прибудований тамбур, а у 1883 році — приміщення до східного зрубу. Центральний об'єм накрито куполом на восьмерику, бічні купола посаджені безпосередньо на двосхилі дашки. Споруда, з трьох боків, крім західного, оточена піддашшям на виносних балках. Джерела Тимчишин Я., Савка М., Тимошенко П. Подорожі по Львівщині. Краєзнавчо-туристичний нарис. — Львів : Каменяр, 1967. — 384 с. Памятники градостроительства и архитектуры Украинской ССР: (Иллюстрированный справочник-каталог) / Жариков Н., Артеменко И. и др. — Киев : Будівельник, 1985. — Т. 3. — 339 с. (рос.) Górska A. Kresy przewodnik Skarby kultury. Zabytki. Krajobraz. Tradycja. Informacja turystyczna. — Krakow: wydawnictwo Kluszczyńskego, 2005. — 272 s. (пол.) Orłowicz M. Ilustrowany przewodnik po Galicyi, Bukowinie, Spiszu, Orawie i Śląsku Cieszyńskim. — Lwów: Książnica Polska, 1919. — 525 s. (пол.)
Церква Преображення Господнього (Знесіння)

Церква Преображення Господнього — храм Православної церкви України у Львові, у місцевості Нове Знесіння. 1932 року Анна Марцінків, мешканка Нового Знесіння подарувала земельну ділянку для будівництва церкви. Наступного року проєкт дерев'яної трибанної церкви виготовив архітектор Лев Левинський. Магістрат відмовився давати дозвіл через матеріал будівництва і у 1934 році Левинський виконав проєкт мурованого храму. Цього разу магістрат зволікав, а згодом відмовив через замалі розміри ділянки. Після чого свої ґрунти пожертвував Василь Наорлевич, а пізніше було придбано ще дві ділянки. Євген Нагірний розробив ще один проєкт у спрощених класичних формах. Згідно з ним до осені 1935 року закладено фундамент і 3 листопада освячено наріжний камінь для майбутньої церкви Царя Христа. Будівництво однак не було продовжено, через те, що гроші довелось витратити на нову будівлю знесінської школи, котра щойно втратила приміщення. До 1939 року встигли спорудити лише невелику капличку. У часи незалежності у 1990—1995 роках на старих фундаментах православною громадою споруджено новий однобанний храм, освячений як церква Преображення Господнього. До 2018 року належала до УАПЦ. Примітки Джерела Велике свято у Знесінні // Діло. — 1935. — 4 листопада. — № 295 (14192). — С. 1.
Церква Преображення Господнього (Старий Остропіль)

Церква Преображення Господнього у Старому Острополі (Преображенська церква) — мурований діючий православний храм (ПЦУ), розташований у селі Старому Острополі Хмельницького району Хмельницької області; оригінальна пам'ятка-класицистична ротонда. При ремонті храму релігійною громадою верхня частина була спотворена, хоча формально церква належить до пам'яток архітектури. Храм побудований мешканцями громади. Преображенську церкву в Острополі було збудовано в 1840 році. До 12.05.2022 релігійна громада підпорядковувалась до УПЦ Московського патріархату. Нині це діючий храм Православної Церкви України. 17.05.2022, згідно попередньо поданим проханням громади с. Старий Остропіль, якими 12.05.2022 майже одностайно проголосовано за перехід парафії до Православної Церкви України, рішення Єпископа Хмельницького та Кам'янець-Подільського Павла Свято-Преображенську парафію (храм) прийнято до складу Хмельницької єпархії Православної Церкви України. Опис Церква Преображення Господнього у Старому Острополі — мурована, являє собою ротонду з прямокутним у плані притвором, перекриту складною системою склепінь, що спираються на чотири пілони і стіни. Перекриття: у центрі — вітрильне склепіння, по боках — хрестові, у вівтарній і в західній частині — напівциркулярне з розпалубками. У декоративному оформленні фасадів та інтер'єрів храму застосовані елементи класицизму: фасадні напівколони, чотириколонний портик тосканського ордеру з трикутним фронтоном, що підкреслює головний західний вхід, пояс антаблементу з сильно випнутим карнизом, що оперізує всю будівлю. Дах церкви — сферичної форми, завершений декоративною главкою. Архітектурне рішення інтер'єру насичене завдяки поєднанню пілонів, грані яких декоровані спареними пілястрами й різними за формами склепіннями. Пам'ятка є одним з небагатьох зразків ротонд періоду класицизму на теренах України. Джерело Преображенська церква, 1840 р. [Архівовано 26 жовтня 2007 у Wayback Machine.] // Памятники градостроительства и архитектуры Украинской ССР. в 4-х томах (за ред. Жарікова Н. Л.), К.: «Будивэльнык», 1983—1986 (електронна версія), Том 4, стор. 231 (рос.)
Церква Преображення Господнього (Ясенівці)

Церква Преображення Господнього — православна церква у Ясенівцях Золочівського району на Львівщині, пам'ятка архітектури місцевого значення. Історія Відомо, що у 1701 році попередній храм разом зі своїми парафіянами переведений у греко-католицизм. Будівництво теперішнього цегляного Свято-Преображенського храму розпочалось у 1897 році з ініціативи греко-католицького священика о. Миколи Малого і тривало 14 років. Активну участь у будівництві храму брав Симен Михайлович Михайлів 1860 р.н. житель с.Ясенівців. Церкву будували за добровільні пожертви парафіян села, за проектом Львівського архітектора В.П.Нагірного. У церкві встановлено чотириярусний іконостас роботи Петра Луцького. У 1911 році у церкві був здійснений чин освячення. Із розповідей старожилів села Ясенівці, є відомо, що освячення храму відбулося ще за життя о. Миколи Малого 1870 р.н. З 1945 року по 1989 рік церква була закрита радянською безбожною владою. Усі 44 роки, як закрили церкву ясенівські мешканці доглядали за своєю християнською святинею. Перше богослужіння у відкритій церкві відбулось 20 травня 1989 році за призначеного священика мит. прот. Ігора Проця 1958 р.н. З 1989 р. церква стоїть на реєстрації УАПЦ. У 1991 р. у селі Ясенівці було проведено референдум на якому 92% жителів села віднесли себе (позиціонували) до православного віросповідання, а 8% до греко-католицького. У 2001 році митрополитом Андрієм (Гораком) призначений настоятелем храму протоієрей Степан Проць (1982 р.н.). У 1995 р. громада за власні кошти поклала нову підлогу у церкві. У 1997 р. за проектом Золочівського архітектора Петра Петровича Кобельки здійснено будівництво нових сходів до церкви. З 2000—2001 роки було здійснено ремонт фасаду стін церкви, а також проведено перекриття покрівлі церкви оцинкованою бляхою. Вартість проведених ремонтних робіт становила 85000.00 тис.грн. У 2006 р. проведено безкоштовну газифікацію церкви, це здійснено завдяки Промислу Божому, а також завдяки підтримці п. Шептицького З. С., директора газової служби Золочівського району, Львівської обл. У 2009 р. отці Ігор і Степан Проці здійснили з громадою реконструкцію церковного купола, який знаходився у аварійному стані з 1992 р. Було здійснено зміну форми купола на ломану форму. Для покрівлі купола було використано покрівельний матеріал нітрит тітану. На купол церкви встановлено новий трьохрамений православний хрест із застосуванням натяжних ланцюгів. Під час встановлення нового купола (бані) було використано 230 листів бляхи-булат. Вартість ремонтних робіт за кошторисом обійшлася громаді у 166000.00 грн. Примітки
Церква Різдва Богородиці (Васильків)

Церква Різдва Богородиці — православна дерев'яна двобанна церква середини 19 століття у місті Василькові Київської області розташована в північному передмісті, на в'їзді в місто з боку Києва по вулиці Декабристів, 216. Історія За 5 км від Василькова, на старій поштовій дорозі до Києва у XIX столітті стояла каплиця. Біля неї зупинялися подорожні, щоб угамувати спрагу, помолитися. Серед них і Тарас Шевченко. У 1859 році каплицю було поновлено по фасаду з перетворенням на церкву. Після цього храм не раз змінював свою назву. В середині XIX століття він стає Свято-Духовим храмом, у повоєнні часи XX століття переосвячується на честь Різдва Божої Матері. Примітки Джерела Дерев'яні храми України [Архівовано 1 квітня 2010 у Wayback Machine.]
Різдво-Богородицька церква (Юнаківка)

Різдво-Богородицька церква — відома пам'ятка доби раннього класицизму в Сумській області на сучасному кордоні з Росією. Найкращим храмом села (серед трьох) була церква Різдва Богородиці, закінчена побудовою у 1806 році. Ймовірно, коштом князя і камергера Михайла Андрійовича Голіцина (1765—1812). Споруда церкви Монолітна, цегляна, зі зрізаними кутами. Фасади прикрашені колонними портиками з фронтонами, «утопленими» у стіни. Навколо центрального купола — чотири бані з круглими вікнами освітлення. Склепіння бань — цегляні, увінчані ліхтариками з луківками (всі останні втрачені разом з дахами). Хрестово-купольного типу, двоярусна. Нижній ярус був відведений під зимню церкву, що в плані повторював верхній ярус. Заради зміцнення будівлі створено ковані металеві стяжки. Цікавою особливістю декору інтер'єрів храму були стінописи разом з ліпленням рослинних візерунків. Покинута, стан напіваварійний (на 2011 рік). 15 листопада 2024 року стало відомо, що російська армія пошкодила церкву. На оприлюднених фото помітно, що довкола споруди згоріли дерев'яні риштування, проламаний один з куполів, обсипалась дзвіниця та верхівки башт. Дзвіниця Дзвіниця — цегляна, побудована окремо, збережені три її яруси, дзвони і завершення — не збережені, колони портика — похилені і напівзруйновані (на 2011 р.) Церква Різдва Богородиці належить до найкращих зразків доби раннього класицизму в Сумській області, а за поземним планом і архітектурними формами — до найкращих зразків в Україні. Примітки Джерела Памятники градосторительства и архитектуры УССР, Т 4, Киев, «Будівельник», 1986 Див. також Архітектура України Класицизм Пам'ятка архітектури Шедевр Садиба Класицизм та ампір в Україні Посилання
Церква Різдва Пресвятої Богородиці (Мукачево)

Церква Різдва Пресвятої Богородиці — історична діюча церква Мукачівської греко-католицької єпархії у Мукачеві (Росвигово), збудована 1864 року в стилі необароко питомому для греко-католицьких храмів цього періоду. Історія храму Першу згадку про церкву датують 1692 роком. У 1703 році війська генерала Монтекуколі, переслідуючи Ференца Ракоці II, підпалили Мукачеве і розбили росвигівську церкву. У 1730 р. згадують дерев’яну церкву св. Михайла. Пізніші згадки про крихітну дерев’яну церкву та цвинтар навколо неї походять з 1778 і 1796 років. Від одної з дерев'яних церков-попередниць — церкви св. Михайла — зберігся дзвін. За священика Івана Кулімана (кінець 1830-х — початок 1840-х років) розпочато збір грошей для спорудження кам'яної церкви на місці дерев'яної, на що імператор Австрії Фердинанд дав 400 форинтів. У 1842 році заклали камінь, а в 1864 році, за отця Михайла Бокшая, будівництво храму закінчили. Тоді ж збудували і фару. На східному фасаді є дві дати — 1851 та 1975. Перша стосується етапу спорудження храму, друга — ремонту. Іконостас у церкві завершений трикутним фронтоном, з іконами письма кінця 19 ст. Церкву також прикрашає малювання плафону та композиції на стінах нави. У вівтарній частині зберігаються два образи, які давніше прикрашали наву. “Святого архангела Михаїла” замовив опікун росвигівської школи Михайло Попович у 1877 році., а “Хрещення Ісуса Христа” – півцевчитель Іван Попович у 1875 р. Біля церкви збережено стару фару, будинок дяка та споруджено невеликий будиночок для ритуального реманенту. Цікавий мурований хрест зроблений коштом Георгія Хоми та його дружини Марії Лінтур у 1903 році. Біля вівтарної частини могилу священика Михайла Бокшая та його дружини Юлії Дешко увінчує металевий хрест, а місце поховання Андрія Греговчака з дружиною Юлією Матяцко позначає мармуровий хрест. Від дороги церковну ділянку відгороджує залізний мур із двома металевими воротами. Сьогодення В церкві служать два священика, о. Іван Геревич, о. Юрій Віщак. Дві мощі належать Животворному Хресту Господньому. У сакрарії зберігаються мощі 24 святих, серед яких можливо є єдині на Закарпатті мощі святого Валентина. Примітки
Церква Різдва Пресвятої Богородиці (Плоске)

Церква Різдва Пресвятої Богородиці — православний (УПЦ МП) храм в селі Плоске Шацького району Волинської області, найменший на Волині. З історії храму Храм споруджений старанням мешканки села Марії Миколаївни Лис. Саме вона стала натхненницею його будівництва та головним ктитором. Церква мініатюрна за своїми розмірами — у діаметрі всього 6 метрів, але є справжнім храмом, з вівтарем, іконостасом, аналоями, кануном. Цей храм найменший на Волині. Храм на честь Різдва Пресвятої Богородиці гарно оздоблений внутрішніми розписами, церковне подвір'я прикрашає дзвіниця та вхідна брама, також зведено водосвятну каплицю в ім'я ікони Божої Матері «Живоносне джерело». 17 листопада 2007 з благословення єпископа Володимир-Волинського і Ковельського Никодима чин освячення храму здійснив намісник Петропавлівського Світязького монастиря ігумен Арсеній (Дем'янчук) у співслужінні місцевого духовенства. На свято прибуло багато гостей і прочан. Священиків зустрічали надзвичайно урочисто — за давньою традицією доріжка до церкви була встелена домотканим полотном, яку діти обсипали трояндовими пелюстками. Богослужіння у найменшій церкві Волині звершують ченці Світязького Петропавлівського монастиря. Примітки Джерела ВОЛОДИМИР-ВОЛИНСЬКИЙ. У с. Плоске освячено найменший храм Волині [Архівовано 17 жовтня 2016 у Wayback Machine.]
Chrám Narození Páně (Ternopil)

Chrám Narození Páně je pravoslavný chrám (cerkev) Ukrajinské autokefální pravoslavné církve v městě Ternopilu v Ternopilské oblasti. Historie Současný kamenný chrám byl vystavěn na počátku 17. století na místě původního dřevěného chrámu a vysvěcen byl na Vánoce roku 1609. V roce 1946 všechny chrámy Ukrajinské řeckokatolické církve získala Ruská pravoslavná církev. Nakonec 80. léta 20. století chrám Narození Páně získala Ukrajinská autokefální pravoslavná církev. Odkazy Literatura ГУДИМА, А., ІВАХІВ, Г.: Різдва Христового Церква (Середня) In: Тернопільський енциклопедичний словник. редкол.: Г. Яворський та ін.T. 3: П—Я. Тернопіль : Видавничо-поліграфічний комбінат «Збруч», 2008, s. 182–183. ISBN 978-966-528-279-2. (ukrajinsky) Související články Slavnost Narození Páně Kostel Narození Páně Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Chrám Narození Páně na Wikimedia Commons
Christi-Geburt-Kirche (Ternopil)

Die Christi-Geburt-Kirche (ukrainisch Церква Різдва Христового/Zerkwa Risdwa Chrystowoho) ist ein orthodoxes Kirchengebäude der Orthodoxen Kirche der Ukraine (Eparchie Ternopil) ab den späten 1980er Jahren in Ternopil im Westen der Ukraine, der Hauptstadt der Oblast Ternopil. Die Kirche wurde zwischen 1602 und 1608 erbaut. Im Jahr 1808 wurde sie restauriert. Zwischen etwa 1700 und 1946 gehörte sie zur Ukrainisch griechisch-katholischen Kirche (UGKK). Literatur Ljubomyra Bojzun: Zerkwa Risdwa Chrystowoho In: Ji. 2010, Nr. 63. (ukrainisch) Weblinks Eparchie Ternopil (ukrainisch)
Church of the Nativity of Jesus Christ, Ternopil

The Church of the Nativity of Jesus Christ (Ukrainian: Церква Різдва Христового) is a historical fortified parish church located in the center of Ternopil, Ukraine, at 22 Ruska Street. It belongs to the architectural style known as a conch church. It has been declared a monument of architecture of national significance (protection number 636). History The Church of the Nativity of Jesus Christ was built as an Orthodox church from dressed sandstone blocks between 1602 and 1608 by the builder Leontii. It is situated in the old part of the city and is architecturally interesting in both its structure and interior furnishings. The church houses the miraculous Icon of the Ternopil Mother of God. For a time, it served as a Greek Catholic church, and later as the deanery church of the Greek Catholic Metropolia of Halych. From the time of the so-called Synod of Lviv (1946), it was under the administration of the Russian Orthodox Church. After the collapse of the USSR, it belonged to the Ukrainian Autocephalous Orthodox Church, and from 2018, it has been under the jurisdiction of the Orthodox Church of Ukraine. References Bibliography Grzegorz Rąkowski: Przewodnik krajoznawczo - historyczny po Ukrainie zachodniej. Cz. II: Podole. Pruszków: Oficyna Wydawnicza "Rewasz", 2005, s. 139–140. ISBN 83-89181-46-5. Бойцун Л. Церква Різдва Христового // Старовинні церкви Тернополя Archived 2017-03-20 at the Wayback Machine / Ї. — 2010. — Ч. 63. Dmytro Blazejowskyj: Historical Šematism of the Archeparchy of L'viv (1832—1944). Cz. I. Kijów : Publishing house «KM Akademia», 2004, 1103 ss., s. 759—760. ISBN 966-518-225-0. (in Ukrainian) Гудима А., Івахів Г., Різдва Христового Церква (Середня) // Ternopil Encyclopedic Dictionary: in 4 v. / editorial board: H. Yavorskyi and other, Ternopil: "Zbruch", 2008, V. 3: П—Я, S. 182–183. — ISBN 978-966-528-279-2.
Sobór Narodzenia Pańskiego w Tarnopolu

Sobór Narodzenia Pańskiego, także: cerkiew Średnia (ukr. Собор Різдва Христового) – zabytkowa obronna cerkiew parafialna w centrum Tarnopola przy ul. Ruskiej 22. Należy do rodzaju tak zwanych cerkwi konchowych. Historia Cerkiew Narodzenia Pańskiego została zbudowana jako prawosławna z ciosanych bloków piaskowca w latach 1602–1608 przez budowniczego Leontija. Jest usytuowana w starej części miasta, ciekawa pod względem architektonicznym oraz wyposażenia wnętrza. W cerkwi znajduje się cudowna ikona Matki Bożej Tarnopolskiej. Przez pewien czas była cerkwią greckokatolicką, potem dekanalną cerkwią greckokatolickiej metropolii halickiej. Od czasu pseudosoboru lwowskiego (1946) była w zarządzie Rosyjskiego Kościoła Prawosławnego. Po upadku ZSRR należała do Ukraińskiego Autokefalicznego Kościoła Prawosławnego, od 2018 r. znajduje się w jurysdykcji Kościoła Prawosławnego Ukrainy. Zobacz też Cerkiew Świętego Mikołaja w Buczaczu Cerkiew Świętego Onufrego w Husiatynie Przypisy Bibliografia Grzegorz Rąkowski: Przewodnik krajoznawczo - historyczny po Ukrainie zachodniej. Cz. II: Podole. Pruszków: Oficyna Wydawnicza "Rewasz", 2005, s. 139–140. ISBN 83-89181-46-5. [dostęp 2017-08-15]. Dmytro Blazejowskyj: Historical Šematism of the Archeparchy of L'viv (1832—1944). Cz. I. Kijów : Publishing house «KM Akademia», 2004, 1103 ss., s. 759—760. ISBN 966-518-225-0. (ang.) A. Hudyma, H. Iwachiw: Rizdwa Chrystowoho cerkwa (Serednia). W: Тернопільський енциклопедичний словник. редкол.: Г. Яворський та ін.. T. 3: П—Я. Тернопіль : Видавничо-поліграфічний комбінат «Збруч», 2008, s. 182–183. ISBN 978-966-528-279-2. (ukr.) (ukr.) Linki zewnętrzne Tarnopol. Zabytki wokół podolskiego zamku
Церква святих Петра і Павла (Турка)

Церква Святих Петра і Павла — чинна мурована церква у місті Турка Львівської області. Парафія належить до Турківського деканату Самбірсько-Дрогобицької єпархії УГКЦ. Розташування Стоїть у центрі міста (вулиця Адама Міцкевича, 5). Історія Проект архітектора Лукашевича. Освячена 12 липня 2004 року. Архітектура Церква мурована з цегли. В об’ємно-композиційному вирішенні – куб із півкруглою вівтарною апсидою, завершений шоломовою банею на циліндричному світловому барабані. Припідняті у формі невеликих веж наріжники куба акцентовані маленькими восьмериками, завершеними маківками з хрестами аналогічно центральній. Вглиблені поля між наріжниками заповнені двоярусними аркадами галерей. Посилання Інформація про храми Турківського району на сайті РДА [Архівовано 24 жовтня 2015 у Wayback Machine.] Церква УГКЦ св.Петра і Павла [Архівовано 25 травня 2014 у Wayback Machine.] Церкви району [Архівовано 24 жовтня 2015 у Wayback Machine.]
Église Saint-Basile de Sil

L'église Saint-Basile de Sil (ukrainien : Церква святого Василія Великого (Сіль)) est classée comme monument national ukrainien et au Patrimoine mondial de l'UNESCO. Elle est située à Sil (Ukraine) en Ukraine. C'est une église en bois du Parc national de l'Ouj. Une première église est connue en 1479, elle était dédiée à la Vierge Marie, ayant brûlée il fut décidé d'en édifier une nouvelle. L'église actuelle a été édifiée à Syanky en 1703 dans le style boyko puis transporté par des attelages de bœufs à la fin du XVIIIe siècle. Voir aussi Articles connexes Art ukrainien. Culture ukrainienne. Liste des musées d'art en Ukraine. Liens externes Notes et références Portail des musées Portail du catholicisme Portail de l’Ukraine