NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Gaje za Rudą

Gaje za Rudą (ukr. Гаї за Рудою) – wieś na Ukrainie w rejonie tarnopolskim należącym do obwodu tarnopolskiego, położona na północny wschód od miasteczka Załoźce. Historia Pierwsza pisemna wzmianka w 1785. Teren należał do XIV wieku do nieruchomości Oleskich i był własnością wojewody Marcina Kamienieckiego, a następnie magnatów Wiśniowieckich i Potockich. Miejscowość została odbudowana po wielkim pożarze w 1830 roku, który niemal całkowicie zniszczył znajdujące się w pobliżu Załoźce. We wsi funkcjonuje cerkiew greckokatolicka św. Jurija Pobidonosca. Do 2020 w rejonie zborowskim. Przypisy Bibliografia Aftanazy Roman, Dzieje rezydencji na dawnych kresach Rzeczypospolitej. Województwo ruskie, Ziemia Halicka i Lwowska, T. 7, wyd. 2 przejrzane i uzupełnione, Zakład Narodowy im. Ossolińskich, Wrocław, Warszawa, 1995, ISBN 83-04-03701-7 całość, ISBN 83-04-04229-0 t. 7, ss. 73-74 Filip Sulimierski, Bronisław Chlebowski, Władysław Walewski, Słownik geograficzny Królestwa Polskiego i innych krajów słowiańskich, t. XIV, Warszawa, 1880–1902, s. 354. Linki zewnętrzne Gaje za Rudą (część Załoźców), [w:] Słownik geograficzny Królestwa Polskiego, t. XIV: Worowo – Żyżyn, Warszawa 1895, s. 354 .
Гаи-за-Рудою

Гаи-за-Рудою (укр. Гаї-За-Рудою) — село в Залозецкой поселковой общине Тернопольского района Тернопольской области Украины. Основано в 1648 году. До 2020 года входило в Зборовский район. Код КОАТУУ — 6122681801. Географическое положение Село Гаи-за-Рудою находится в 1-м км от левого берега реки Серет, ниже по течению примыкает село Гаи-Ростоцкие, на расстоянии в 2 км расположен посёлок Залозцы. На реке сделаны больший запруды. Рядом проходит автомобильная дорога Р-39. Население Население по переписи 2001 года составляло 820 человек. Языковой состав Родной язык населения по данным переписи 2001 года: Объекты социальной сферы Школа I ст. Примечания
Hai, Kremenets Raion, Ternopil Oblast

Hai (Ukrainian: Гаї) is a village in the Kremenets urban hromada of the Kremenets Raion of Ternopil Oblast in Ukraine. After the liquidation of the Kremenets Raion (1940–2020) on 19 July 2020, the village became part of the Kremenets Raion. References Bibliography "Gaje". Geographical Dictionary of the Kingdom of Poland (in Polish). p. 483.
Gaje (obwód tarnopolski)

Gaje (ukr. Гаї, Haji) – wieś na Ukrainie w rejonie krzemienieckim należącym do obwodu tarnopolskiego. Linki zewnętrzne Gaje, [w:] Słownik geograficzny Królestwa Polskiego, t. XV, cz. 1: Abablewo – Januszowo, Warszawa 1900, s. 483 . Gaje na stronie Rady Najwyższej Ukrainy.
Гаи (Тернопольская область)

Гаи (укр. Гаї) — село в Кременецкой городской общине Кременецкого района Тернопольской области Украины. Основано в 1785 году. Код КОАТУУ — 6123481701. Географическое положение Село Гаи находится на расстоянии в 1 км от сёл Крыжи, Мысики и Града. Село состоит из нескольких частей, вытянутых в дугу на 9 км. Население Население по переписи 2001 года составляло 367 человек. Языковой состав Родной язык населения по данным переписи 2001 года: Объекты социальной сферы Школа I—II ст. Дом культуры. Фельдшерско-акушерский пункт. Достопримечательности Братская могила советских воинов. Примечания
Гаї (Кременецький район)

Гаї́ — село в Україні, у Кременецькій міській громаді Кременецького району Тернопільської області України. До села приєднано хутори Ковалики, Медлики, Олексюки, Панасюки (Паленики), Петруки, Росолі, Рудники, Хмелі. З облікових даних виключений хутір Гаївці (Струлія) у зв'язку з переселенням жителів. Населення — 367 осіб (станом на 2001 рік). Історія Перша писемна згадка — 1785. На 1936 рік село входило до ґміни Бережці Кременецького повіту. 12 червня 2020 року, відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України № 724-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Тернопільської області», увійшло до складу Кременецької міської громади. 19 липня 2020 року, в результаті адміністративно-територіальної реформи та ліквідації Кременецького (1940-2020) району, село увійшло до складу новоутвореного Кременецького району. Населення За даними перепису населення 2001 року мовний склад населення села був таким: Пам'ятки Є церква святого Михаїла (1922). Пам'ятники Споруджено пам'ятник полеглим у німецько-радянській війні воїнам-односельцям (1967). Соціальна сфера Діють загальноосвітня школа І-ІІ ступенів, Будинок культури, бібліотека, ФАП. Галерея Примітки Література Тернопільський енциклопедичний словник : у 4 т. / редкол.: Г. Яворський та ін. — Тернопіль : Видавничо-поліграфічний комбінат «Збруч», 2004. — Т. 1 : А — Й. — 696 с. — ISBN 966-528-197-6.
Haivoronka

Haivoronka (Ukrainian: Гайворонка) is a village in Zolotnyky rural hromada, Ternopil Raion, Ternopil Oblast, Ukraine. History The first written mention of the village was in 1776. After the liquidation of the Terebovlia Raion on 19 July 2020, the village became part of the Ternopil Raion. Religion St. Anne church (1867; restored in 1990, UGCC). References Sources (in Ukrainian) , Дорчак О., Уніят В. // Ternopil Encyclopedic Dictionary: in 4 v. / editorial board: H. Yavorskyi and other, Ternopil: "Zbruch", 2004, V. 1: А—Й, S. 322. — ISBN 966-528-197-6. "Hajworonka". Geographical Dictionary of the Kingdom of Poland (in Polish). 3. Warszawa: Kasa im. Józefa Mianowskiego. 1882. p. 12.
Hajworonka

Hajworonka (ukr. Гайворонка, Hajworonka) – wieś na Ukrainie w obwodzie tarnopolskim, w rejonie tarnopolskim, w hromadzie Złotniki. Właścicielem dóbr ziemskich Hajworonka w 1889 był Tomasz Ochocki. Dzierżawcą dóbr Hajworonka przez pewien czas był Józef Frohner, który na początku XX wieku gościł lwowskiego adwokata Henryka Gabla. Urodził się tu Marian Jasiński – tytularny generał brygady Wojska Polskiego. Do 2020 w rejonie trembowelskim. Przypisy Linki zewnętrzne Hajworonka, [w:] Słownik geograficzny Królestwa Polskiego, t. III: Haag – Kępy, Warszawa 1882, s. 12 . Hajworonka na stronie Rady Najwyższej Ukrainy. (ukr.)
Haivoronka, Terebovlea

Haivoronka (în ucraineană Гайворонка) este o comună în raionul Terebovlea, regiunea Ternopil, Ucraina, formată numai din satul de reședință. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației comunei Haivoronka era vorbitoare de ucraineană (99,61%), existând în minoritate și vorbitori de alte limbi. Note
Гайворонка

Гайворонка (укр. Гайворонка) — село в Золотниковской сельской общине Тернопольского района Тернопольской области Украины. До 2020 года входило в Теребовлянский район. Занимает площадь 3,373 км². Почтовый индекс — 48140. Телефонный код — 3551. Население Население по переписи 2001 года составляло 508 человек. Языковой состав Родной язык населения по данным переписи 2001 года: Примечания Ссылки Гайворонка на сайте Верховной рады Украины
Гайворонка

Га́йворонка — село в Україні, у Золотниківській сільській територіальній громаді Тернопільського району Тернопільської області. Адміністративний центр колишньої Гайворонківської сільської ради. Від вересня 2015 року ввійшло у склад Золотниківської сільської громади. Розташоване в південній частині району, по обидва береги річки Стрипи. Поштове відділення — Вишнівчицьке. Населення — 556 осіб (2003). Історія Поблизу Гайворонки виявлено скарб римських монет (2 століття). Перша писемна згадка — 1759. 12 червня 2020 року, відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України № 724-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Тернопільської області» увійшло до складу Золотниківської сільської громади. 19 липня 2020 року, в результаті адміністративно-територіальної реформи та ліквідації Теребовлянського району, село увійшло до складу Тернопільського району. Політика Парламентські вибори, 2019 На позачергових парламентських виборах 2019 року у селі функціонувала окрема виборча дільниця № 610823, розташована у приміщенні будинку культури. Результати зареєстровано 315 виборців, явка 71,75 %, найбільше голосів віддано за Всеукраїнське об'єднання «Батьківщина» — 26,13 %, за «Слугу народу» — 25,23 %, за «Голос» — 8,11 %. В одномандатному окрузі найбільше голосів отримав Микола Люшняк (самовисування) — 31,19 %, за Володимира Бліхаря (Всеукраїнське об'єднання «Батьківщина») — 21,10 %, за Ігоря Сопеля (Слуга народу) — 13,30 %. Населення Мова Розподіл населення за рідною мовою за даними перепису 2001 року: Релігія церква святої Анни (1870; кам'яна; реставрована 1990). Пам'ятники Споруджено пам'ятник полеглим у німецько-радянській війні воїнам-односельцям (1969), насипано символічну могилу УСС (1994). Соціальна сфера Діють загальноосвітня школа І-ІІ ступенів, клуб, бібліотека, ФАП. Відомі люди Народилися Дмитро Миськів — діяч ОУН. Ігор Бочан (нар. 1952) — український вчений. Ректор Львівського інституту економіки і туризму, професор, доктор економічних наук, заслужений працівник освіти України. Броніслав Завадський — польський літературознавець, журналіст. Брат Владислава Завадського Владислав Завадський — польський письменник, історик, публіцист. Стасів Михайло Ярославович (1968—2016) — український військовик, учасник російсько-української війни. Рожелюк Володимир Якович (1960—2015) — український військовик,учасник російсько-української війни. Мар'ян Ясіньський (1859—1938) — польський військовик, титулярний генерал Війська Польського Галерея Примітки Література Дорчак О., Івахів Г., Мацала Б. Гайворонка // Тернопільщина. Історія міст і сіл : у 3 т. — Тернопіль : ТзОВ «Терно-граф», 2014. — T. 3 : М — Ш. — С. 241—243. — ISBN 978-966-457-246-7. Дорчак О., Уніят В. // Тернопільський енциклопедичний словник : у 4 т. / редкол.: Г. Яворський та ін. — Тернопіль : Видавничо-поліграфічний комбінат «Збруч», 2004. — Т. 1 : А — Й. — С. 322. — ISBN 966-528-197-6. Hajworonka // Słownik geograficzny Królestwa Polskiego. — Warszawa : Druk «Wieku», 1882. — Т. III. — S. 12. (пол.)
Hałyniwka (obwód wołyński)

Hałyniwka (ukr. Галинівка) – wieś na Ukrainie, w obwodzie wołyńskim, w rejonie włodzimierskim. W 2001 roku liczyła 339 mieszkańców. Do 1940 podzielona na kolonie Helenówka Gnojeńska, Helenówka Werbska i Kamelówka. W 1943 r. (rzeź wołyńska) nacjonaliści ukraińscy zamordowali w Helenówce Gnojeńskiej 13 Polaków. Przypisy
Halînivka, Volodîmîr-Volînskîi

Halînivka (în ucraineană Галинівка) este localitatea de reședință a comunei Halînivka din raionul Volodîmîr-Volînskîi, regiunea Volînia, Ucraina. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației localității Halînivka era vorbitoare de ucraineană (99,13%), existând în minoritate și vorbitori de alte limbi. Note
Галиновка (Волынская область)

Галиновка (укр. Галинівка) — село в Овадновской сельской общине Владимирского района Волынской области Украины. История В июле 1995 года Кабинет министров Украины утвердил решение о приватизации находившегося здесь совхоза. Население по переписи 2001 года составляло 343 человека. Примечания Ссылки Галиновка на сайте Верховной рады Украины (укр.)
Галинівка (Володимирський район)

Гали́нівка — село в Україні, у Оваднівській сільській громаді Володимирського району Волинської області. Історія До 1940-го року територія нинішнього села охоплювала три колонії: Геленівка-Гноєнська, Камилівка і Мар'янпіль (на 1924 р. — відповідно 6, 20 і 26 садиб), які утворювали громаду Геленівка-Гноєнська у Вербській волості Володимирського повіту Волинського воєводства. Назву громада (відповідно — й нинішнє село) отримала від найменшої та найвіддаленішої колонії. До 23 червня 2016 року - адміністративний центр Галинівської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області. 12 червня 2020 року, відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України № 708-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Волинської області», увійшло до складу Оваднівської сільської територіальної громади. 19 липня 2020 року, в результаті адміністративно-територіальної реформи та ліквідації Володимир-Волинського району(1940—2020), село увійшло до новоутвореного Володимир-Волинського району (від 18 липня 2022 Володимирського). Сучасність Населення становить 343 особи. Кількість дворів (квартир) — 114. З них 2 нові (після 1991 р.). В селі працює середня школа на 320 місць, будинок культури (клуб), фельдшерсько-акушерський пункт, АТС на 55 номерів, торговельний заклад. В селі доступні такі телеканали: УТ-1, УТ-2, 1+1, Інтер, СТБ, Обласне телебачення. Наявне постійне транспортне сполучення з районним та обласним центрами. Населення Згідно з переписом УРСР 1989 року чисельність наявного населення села становила 386 осіб, з яких 180 чоловіків та 206 жінок. За переписом населення України 2001 року в селі мешкало 339 осіб. Мова Розподіл населення за рідною мовою за даними перепису 2001 року: Примітки Посилання Паспорт села Галинівка Погода в селі Галинівка [Архівовано 31 травня 2012 у Wayback Machine.] Інформаційний портал iForma Wojskowy Instytut Geograficzny. — Warszawa, 1927. [Архівовано 12 вересня 2017 у Wayback Machine.]
Halych, Ternopil Oblast

Halych (Ukrainian: Галич) is a village in Pidhaitsi urban hromada, Ternopil Raion, Ternopil Oblast, Ukraine. History The first written mention of the village was in 1445. After the liquidation of the Pidhaitsi Raion on 19 July 2020, the village became part of the Ternopil Raion. Religion Church of the Transfiguration (1772, wooden; reconstructed). References Sources (in Ukrainian) Рудий П., Уніят В., Галич // Ternopil Encyclopedic Dictionary: in 4 v. / editorial board: H. Yavorskyi and other, Ternopil: "Zbruch", 2004, V. 1: А—Й, S. 331. — ISBN 966-528-197-6. "Halicz, wś". Geographical Dictionary of the Kingdom of Poland (in Polish). 3. Warszawa: Kasa im. Józefa Mianowskiego. 1882. p. 19.
Halicz (obwód tarnopolski)

Halicz (ukr. Галич) – wieś na Ukrainie, w obwodzie tarnopolskim, w rejonie tarnopolskim. Do 2020 w rejonie podhajeckim. Przypisy Bibliografia Halicz, wś, s. 19, [w:] Słownik geograficzny Królestwa Polskiego, t. III: Haag – Kępy, Warszawa 1882, s. 19 ..
Halîci, Pidhaiți

Halîci (în ucraineană Галич) este o comună în raionul Pidhaiți, regiunea Ternopil, Ucraina, formată numai din satul de reședință. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației comunei Halîci era vorbitoare de ucraineană (99,82%), existând în minoritate și vorbitori de alte limbi. Note
Галич (село)

Галич (укр. Галич) — село в Подгаецкой городской общине Тернопольского района Тернопольской области Украины. До 2020 года входило в Подгаецкий район. Население по переписи 2001 года составляло 566 человек. Занимает площадь 5,853 км². Почтовый индекс — 48005. Телефонный код — 3542. Ссылки Галич на сайте Верховной рады Украины
Haliczany (obwód wołyński)

Haliczany (ukr. Галичани) – wieś na Ukrainie w rejonie łuckim (do 2020 w rejonie horochowskim) obwodu wołyńskiego. W pobliżu znajduje się przystanek kolejowy Haliczany, położony na linii Lwów – Kiwerce. Do 2020 w rejonie horochowskim. W czasie rzezi wołyńskiej członkowie UPA zamordowali tutaj czworo Polaków oraz spalili majątek ziemski. Losy Polaków mieszkających w majątku są nieznane. Przypisy Linki zewnętrzne Haliczany, par. Horochów, [w:] Słownik geograficzny Królestwa Polskiego, t. III: Haag – Kępy, Warszawa 1882, s. 19 . Haliczany, gm. Brany, [w:] Słownik geograficzny Królestwa Polskiego, t. XV, cz. 1: Abablewo – Januszowo, Warszawa 1900, s. 550 .
Halîceanî, Horohiv

Halîceanî (în ucraineană Галичани) este localitatea de reședință a comunei Halîceanî din raionul Horohiv, regiunea Volînia, Ucraina. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației localității Halîceanî era vorbitoare de ucraineană (99,73%), existând în minoritate și vorbitori de alte limbi. Note
Галичаны (Волынская область)

Галича́ны (укр. Галичани) — село на Украине, находится в Марьяновской поселковой общине Луцкого района Волынской области. Код КОАТУУ — 0720881301. Население по переписи 2001 года составляет 735 человек. Почтовый индекс — 45745. Телефонный код — 3379. Занимает площадь 13,68 км². Ссылки Галичаны на сайте Верховной рады Украины (укр.)
Галичани (Луцький район)

Галича́ни — село в Україні, у Луцькому районі Волинської області. Входить до складу Мар'янівської селищної громади. Колишній адміністративний центр Галичанської сільської ради. Населення становить понад тисячу осіб. Історія У XVII ст. в селі була протестантська культова споруда — аріянський збір. У 1648 році його пастором був Анджей Вішоватий. Власником або посідачем маєтку в селі був польський військовик, командувач гарнізону Львова під час облоги міста у 1672 році, католик Еліяш Ян Лонцький, який підтримував контакти з аріянином Юрієм Немиричем. У 1906 році село Бранської волості Володимир-Волинського повіту Волинської губернії. Відстань від повітового міста 75 верст, від волості 16. Дворів 91, мешканців 607. 19 липня 2020 року, в результаті адміністративно-територіальної реформи та ліквідації Горохівського району, село увійшло до складу новоутвореного Луцького району. Населення Згідно з переписом УРСР 1989 року чисельність наявного населення села становила 737 осіб, з яких 343 чоловіки та 394 жінки. За переписом населення України 2001 року в селі мешкало 735 осіб. Мова Розподіл населення за рідною мовою за даними перепису 2001 року: Інфраструктура На території села є початкова та неповна середня школи, будинок культури, бібліотека, дитячий садок, три медичні заклади, відділення зв'язку, шість торговельних закладів. Через село пролягає траса Горохів-Берестечко. Село газифіковане. Новозбудована Церква православних християн УПЦ МП, яка 5 лютого 2019 року перейшла у клір Волинської єпархії Української Православної Церкви України, Церква євангелистів[джерело?]. Спорт Футбольна команда «Юність» — переможець Вищої ліги Горохівського району 2014 року[джерело?]. Примітки Джерела Haliczany, wś, pow. włodzimierski // Słownik geograficzny Królestwa Polskiego. — Warszawa : Druk «Wieku», 1882. — Т. III. — S. 19. (пол.) — S. 19. Haliczany // Słownik geograficzny Królestwa Polskiego. — Warszawa : Druk «Wieku», 1900. — Т. XV, cz. 1. — S. 550. (пол.) — S. 550—551. Література Галича́ни // Історія міст і сіл Української РСР : у 26 т. / П.Т. Тронько (голова Головної редколегії). — К. : Головна редакція УРЕ АН УРСР, 1967 - 1974. — том Волинська область / І.С. Клімаш (голова редколегії тому), 1970 : 747с. — С.206-207 Посилання Погода в селі Галичани [Архівовано 5 березня 2016 у Wayback Machine.]
Harbuziv

Harbuziv (Ukrainian: Гарбу́зів, Polish: Harbuzów) is a village (selo) in Ternopil Raion of Ternopil Oblast (province of Western Ukraine). It belongs to Zboriv urban hromada, one of the hromadas of Ukraine. The population of the village is about 303 people and Local government is administered by Harbuzivska village council. Geography The village is located in the upper reaches of the Seret-Pravyy River (left tributary of the Dniester). It is situated in the 61 kilometres (38 mi) from the regional center Ternopil, 24 kilometres (15 mi) from the district center Zboriv and 111 kilometres (69 mi) from Lviv. History and Attractions The date of establishment the village is considered 1483, but the first record on the village dates back to 1232 year. Until 18 July 2020, Harbuziv belonged to Zboriv Raion. The raion was abolished in July 2020 as part of the administrative reform of Ukraine, which reduced the number of raions of Ternopil Oblast to three. The area of Zboriv Raion was merged into Ternopil Raion. Archeological sights of ancient culture early Iron Age has been discovered near the village Harbuziv. In the village there is a church of St. Nicholas. And in the village has been preserved botanical nature monument an ancient linden tree " Harbuzivska lypa ". References External links village Harbuziv weather.in.ua Новинний портал “за Збручем” На Зборівщині 150-річні гігантські липи стали пам’ятками (in Ukrainian) iTouchMap Harbuziv, Ukraine Literature Ukrainian: Історія міст і сіл УРСР : Тернопільська область. – К. : ГРУРЕ, 1973 р. – 640 с.
Harbuzów

Harbuzów (ukr. Гарбузів) – wieś na Ukrainie w obwodzie tarnopolskim, w rejonie tarnopolskim, w hromadzie Zborów. W latach 1940-2020 w rejonie zborowskim. Przypisy Linki zewnętrzne Harbuzów, [w:] Słownik geograficzny Królestwa Polskiego, t. III: Haag – Kępy, Warszawa 1882, s. 34 . Harbuzów na stronie Rady Najwyższej Ukrainy
Гарбузов (село)

Гарбузов (укр. Гарбузів) — село в Зборовской городской общине Тернопольского района Тернопольской области Украины. Основано в 1483 году. До 2020 года входило в Зборовский район. Код КОАТУУ — 6122682201. Географическое положение Село Гарбузов находится на берегу реки Серет Правый, выше по течению на расстоянии в 2,5 км расположено село Перепельники, ниже по течению на расстоянии в 1 км расположено село Манаев. Население Население по переписи 2001 года составляло 303 человека. Языковой состав Родной язык населения по данным переписи 2001 года: Объекты социальной сферы Школа I ст. Клуб. Достопримечательности Братская могила советских воинов. Примечания Литература Kamińska M. Grody południowo-zachodniej Rusi w okresie od 1240 do 1340 r. w świetle źródeł archeologicznych i historycznych : praca doktorska (пол.). — Kraków: Instytut Archeologii Uniwersytetu Jagiellońskiego, 2020. — С. 1162—1163.
Hwisd

Hwisd (ukrainisch Гвізд; russisch Гвозд Gwosd, polnisch Hwozd) ist ein Dorf in der ukrainischen Oblast Iwano-Frankiwsk mit etwa 3400 Einwohnern (2001). Das in der zweiten Hälfte des 18. Jahrhunderts erstmals schriftlich erwähnte Dorf liegt im Osten der historischen Landschaft Galizien am Ufer der Flüsschens Lukawez (Лукавець) 10 km nördlich vom Rajonzentrum Nadwirna und 36 km südwestlich vom Oblastzentrum Iwano-Frankiwsk. Durch das Dorf verläuft die Fernstraße N 09. Am 12. Juni 2020 wurde das Dorf ein Teil der neu gegründeten Stadtgemeinde Nadwirna im Rajon Nadwirna, bis dahin bildete es zusammen mit dem Dorf Mlyny (Млини) die Landratsgemeinde Hwisd (Гвіздська сільська рада/Hwisdska silska rada) im Nordwesten des Rajons. Weblinks Dorfwebseite auf der Webpräsenz der Rajonverwaltung Nadwirna (ukrainisch) Einzelnachweise
Hvizd

Hvizd (Ukrainian: Гвізд, Polish: Hwozd, Russian: Гвозд) is a village located in Nadvirna Raion in Ivano-Frankivsk Oblast in western Ukraine. It belongs to Nadvirna urban hromada, one of the hromadas of Ukraine. From the mid-14th century until 1772 (see Partitions of Poland) the village was part of the Kingdom of Poland. In 1772, it was annexed by the Habsburg Empire, and remained in the province of Galicia until late 1918. In the inter-war years, the borders changed and the town became part of the Second Polish Republic. Following the 1939 Invasion of Poland, it was annexed into the Ukrainian SSR (see also Molotov–Ribbentrop pact). The village was occupied by the Germans in 1941 during World War II. After the war it was once again absorbed into the Ukrainian SSR. Since its independence in 1991, the village has been part of Ukraine. See also Nadvorna (Hasidic dynasty) References Sources Hvizd page on the website of the Nadvirna district council
Hwozd

Hwozd (ukr. Гвізд) – wieś na Ukrainie, w obwodzie iwanofrankiwskim, w rejonie nadwórniańskim. Historia Była tu warzelnia soli, zamknięta w 1798 r. W 1882 r. właścicielem większej części wsi był Włodzimierz Wilczyński. Pod koniec XIX w. we wsi była grupa domów o nazwie Mielnik. Przypisy Bibliografia Hwozd, wieś, powiat nadwórniański, oddalona 7,5 km od Nadwórnej, [w:] Słownik geograficzny Królestwa Polskiego, t. III: Haag – Kępy, Warszawa 1882, s. 240 . Linki zewnętrzne Współrzędne GPS
Гвозд

Гвозд (укр. Гвізд) — село в Надворнянской городской общине Надворнянского района Ивано-Франковской области Украины. Население по переписи 2001 года составляло 3441 человек. Занимает площадь 14.55 км². Почтовый индекс — 78423. Телефонный код — 03475. Религия В селе находится приход УГКЦ. Настоятель Иван Гедзик с 1995 года. В 2020 году парафию посетил Епископ Коломыйский Василий (Ивасюк) Примечания Ссылки Гвозд на сайте Верховной рады Украины