NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Укрытие (ЧАЭС)

Объект «Укрытие» (также известен под названием «Саркофаг») — изоляционное сооружение над четвёртым энергоблоком Чернобыльской атомной электростанции, построенное в период с мая по ноябрь 1986 года после взрыва реактора 4-го энергоблока. На строительство ушло 400 тысяч кубометров бетонной смеси и 7000 тонн металлоконструкций. Было построено в кратчайшие сроки — 206 дней. В постройке сооружения было задействовано 90 тысяч человек. Автор и технический руководитель проекта — В. А. Курносов, научный руководитель проекта — В. Г. Асмолов, руководитель монтажных работ — В. И. Рудаков. Основной целью сооружения объекта «Укрытие» была изоляция разрушенного блока от окружающей среды для уменьшения переноса радиоактивной пыли и аэрозолей. При постройке срок службы сооружения прогнозировался в 20—40 лет. В 1996 году было начато сооружение МКУ — металлических конструкций усиления — для стабилизации конструкций объекта «Укрытие». Работы были завершены в 2007 году. Строительство нового укрытия В настоящее время[когда?] в связи со следующими причинами над объектом «Укрытие» построено ещё одно защитное сооружение, получившее название Новый безопасный конфайнмент (НБК): Нестабильность некоторых конструкций объекта «Укрытие»; Негерметичность объекта «Укрытие» и поступление в руины блока осадков, превращающихся в жидкие радиоактивные отходы, скапливающиеся на нижних отметках второй очереди; Перенос радиоактивных частиц и аэрозолей из-за наличия в объекте «Укрытие» дыр общей площадью около 1000 м². Новый объект представляет собой стальную конструкцию с размером основания 260 метров на 165 метров и высотой 110 метров, весом 36,2 тысячи тонн, под которой поместился старый саркофаг и вспомогательные сооружения. В ноябре 2016 года НБК был перемещён из зоны монтажа и занял проектное положение над «Саркофагом». Объект планировалось сдать в эксплуатацию к ноябрю 2017 года, однако дата сдачи была перенесена на 2018 год. 10 июля 2019 года НБК был введён в эксплуатацию. Ночью 14 февраля 2025 года объект подвергся атаке дрона, в результате которой образовалась дыра диаметром около 6 метров. Примечания Литература Асмолов В. Г., Козлова Е. А. «Неоконченная повесть…». — М., 2018. — 336 с. — ISBN 978-5-88777-064-2.
Укриття (ЧАЕС)

«Укриття» (більш відомий як «Саркофаг») — ізоляційна споруда над четвертим енергоблоком ЧАЕС, побудована до листопада 1986 року після вибуху 4-го реактора. Термін експлуатації саркофага був запланований на бл. 20-40 років, тому у 2000-х роках запроєктовано нове укриття. Новий чорнобильський саркофаг почали споруджувати 2012-го, а здали в експлуатацію 2019 року. Історія На створення було витрачено 400 000 м³ бетонної суміші і 7 000 тонн металоконструкцій, термін будівництва — 206 днів. На будівництві працювало 90 000 людей. Аварія 13 лютого 2013 року стався обвал плит над машинним залом енергоблоку площею кілька сотень м². За даними офіційних органів, це не вплинуло на захисні властивості «Укриття» і не спричинило за собою підвищення радіаційного фону. Атака дрона 14.2.2025 У ніч на 14 лютого 2025 року російський ударний дрон із фугасною бойовою частиною влучив в дах нового укриття, в результаті якого розпочалася пожежа. Завдяки діям загонів ДСНС, пожежу було ліквідовано. Панорами Див. також Чорнобильська атомна електростанція Чорнобильська катастрофа Прип'ять Чорнобиль Новий чорнобильський саркофаг Радіоактивне забруднення Фукусіма-1 Ядерна енергетика S.T.A.L.K.E.R.: Тінь Чорнобиля Чорнобиль: Два кольори часу Примітки Література Об‘єкт "Укриття": 30 років після аварії : [монографія] / В.О. Краснов, А.В. Носовський, В.М. Рудько, В.М. Щербін. – Чорнобиль : Ін-т проблем безпеки АЕС, 2016. – 512 с. – ISBN 966-02-7875-2. Посилання Дмитро Литвиненко (8 листопада 2017). Безпечний конфаймент: історія об’єкту «Укриття». petrimazepa.com. Петро та Мазепа. Процитовано 9 листопада 2017. «Об’єкт «Укриття» в умовах нового безпечного конфайнмента» В. О. Краснов, А. В. Носовський, С. А. Паскевич, В. М. Рудько; під заг. ред. А. В. Носовського. НАНУ ІПБ АЕС. Чорнобиль. 2021 р.– 344 с
Uladiwka

Uladiwka (ukrainisch Уладівка; russisch Уладовка Uladowka, polnisch Uładówka) ist ein Dorf im Norden der ukrainischen Oblast Winnyzja mit etwa 2130 Einwohnern (2025). Geografische Lage Die Ortschaft mit einer Fläche von 0,314 km² liegt in Podolien auf einer Höhe von 250 m am linken Ufer des Südlichen Bugs, 30 km nordöstlich vom ehemaligen Rajonzentrum Lityn und 41 km nordwestlich vom Oblastzentrum Winnyzja. Das Dorf besitzt eine Bahnstation an der Bahnstrecke zwischen Chmilnyk und Kalyniwka. Geschichte Das erstmals 1570 schriftlich erwähnte Dorf lag zu diesem Zeitpunkt in der Woiwodschaft Bracław des Königreichs Polen-Litauen. Von 1672 bis 1699 war es unter türkischer Besetzung. Nach der Zweiten Polnischen Teilung 1793 kam die Ortschaft zusammen mit der gesamten Rechtsufrigen Ukraine an das Russische Kaiserreich und lag ab 1796 im Bezirk Winnica des Gouvernements Podolien. 1860 wurde am nordwestlichen Rand des Dorfes eine Zuckermühle errichtet, eine Raffinerie und 1868 eine Alkohol-Destillerie folgten. Während des Ersten Weltkrieges war das Dorf zwischen März und November 1918 von deutschen Truppen besetzt. Von November 1918 bis März 1919 lag das Dorf in der Ukrainischen Volksrepublik. Im Polnisch-Sowjetischen Krieg kam das Dorf kurzzeitig unter sowjetische Herrschaft, bis es von April bis Juni 1920 von Polen und Truppen der ukrainischen Volksrepublik besetzt wurde. Nach dem Russischen Bürgerkrieg war Uladiwka Teil der Ukrainischen SSR innerhalb der Sowjetunion. Am 14. Juli 1941 besetzte die Wehrmacht das Dorf, das am 9. März 1944 von der Roten Armee zurückerobert wurde. Nach dem Zerfall der Sowjetunion wurde die Ortschaft Bestandteil der unabhängigen Ukraine. Gemeinde Am 12. Juni 2020 wurde das Dorf ein Teil der neugegründeten Landgemeinde Iwaniw, bis dahin bildete es zusammen mit den Dörfern Iwanopil (Іванопіль), Majdan-Bobryk (Майдан-Бобрик) und Pykiwska Slobidka (Пиківська Слобідка) sowie der Ansiedlung Matjaschiwka (Матяшівка) die gleichnamige Landratsgemeinde Uladiwka (Уладівська сільська рада/Uladiwska silska rada) im Norden des Rajons Lityn. Am 17. Juli 2020 kam es im Zuge einer großen Rajonsreform zum Anschluss des Rajonsgebietes an den Rajon Chmilnyk. Weblinks Uładówka. In: Filip Sulimierski, Władysław Walewski (Hrsg.): Słownik geograficzny Królestwa Polskiego i innych krajów słowiańskich. Band 12: Szlurpkiszki–Warłynka. Walewskiego, Warschau 1892, S. 789 (polnisch, edu.pl). Einzelnachweise
Uładówka

Uładówka (ukr. Уладівка, Uładiwka) – wieś na Ukrainie w rejonie lityńskim obwodu winnickiego, centrum rady wiejskiej. Geografia Miejscowość położona nad brzegiem Bohu. Oddalona o 10 km od Kalinówki. We wsi funkcjonuje cukrownia, destylarnia, skład paliw, fabryka mebli, trzy szkoły i stacja kolejowa. Istnieje tu cerkiew Zaśnięcia Bogurodzicy (Свято-Успенський храм) oraz cerkiew św. Niny (w Uładówce Zabużu) należące do eparchii winnickiej UKP PM. Historia Wieś wzmiankowana po raz pierwszy w 1570 r. pod nazwą Juładów (od nazwiska właścicieli - Juładowskich). Po Juładowskich miejscowość była kolejno własnością Rościszewskich, Lubomirskich i Potockich. Po III rozbiorze Rzeczypospolitej znalazła się w ujeździe winnickim guberni podolskiej Imperium Rosyjskiego. Zmarł tu pisarz i podróżnik Jan Potocki i tutaj też znajdowały się jego zbiory archeologiczne i geograficzne. Według Słownika geograficznego Królestwa Polskiego w 2 poł. XIX w. Uładówka należała do najbardziej uprzemysłowionych miejscowości na Podolu, głównie dzięki działalności gospodarczej Potockich. Znajdowały się tu m.in. cukrownie i gorzelnie. Po wojnie domowej w Rosji Uładówka znalazła się w granicach ZSRR. W Uładówce urodził się Mikołaj Kruszelnicki (1888–1940), oficer Wojska Polskiego, zamordowany w Katyniu. Linki zewnętrzne Uładówka, [w:] Słownik geograficzny Królestwa Polskiego, t. XII: Szlurpkiszki – Warłynka, Warszawa 1892, s. 789 . Uładówka na stronie Rady Najwyższej Ukrainy Pogoda w Uładówce Уладівська сільська рада - oficjalna strona internetowa uładiwskiej silskiej rady, zawierająca charakterystykę miejscowej infrastruktury. litin-rda.gov.ua. [zarchiwizowane z tego adresu (2012-09-23)]. Przypisy
Uladivka, Litîn

Uladivka (în ucraineană Уладівка) este localitatea de reședință a comunei Uladivka din raionul Litîn, regiunea Vinnița, Ucraina. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației localității Uladivka era vorbitoare de ucraineană (98,98%), existând în minoritate și vorbitori de alte limbi. Note
Уладовка

Ула́довка (укр. Уладівка) — село в Ивановской сельской общине Хмельницкого района Винницкой области Украины. Село расположено на берегу реки Южный Буг, на расстоянии около 30 км от Калиновки. Через посёлок проходит железная дорога. Село делится на две части рекой Южный Буг, левая часть называется соответственно Забужжя, часть на правом берегу называется Иванополь. История Основано в 1570 году. 20 ноября 1815 года в своём имении в Уладовке застрелился серебряной пулей польский писатель-романтик, учёный-археолог, путешественник, граф Ян Потоцкий. Весь архив графа был в Уладовке, впоследствии архив перевезли в Ланцут и Кшешовицы его сыновья от первого брака. В Краковском архиве есть много документов Яна Потоцкого. В 1860 году в Уладовке был построен сахарный завод (первым директором-распорядителем завода был Казимир Иванович Романский). В 1962 по 1966 год Уладовка была в составе Хмельницкого района Винницкой области. В мае 1995 года Кабинет министров Украины утвердил решение о приватизации находившегося здесь сахарного завода. Население по переписи 2001 года составляло 2753 человека. После банкротства Уладовского сахарного завода, в августе 2004 года было возбуждено дело о банкротстве спиртзавода. В дальнейшем, Уладовский сахарный завод был разобран на металлолом. До 2020 года входило в Литинский район. Религия В селе действуют храмы Равноапостольной Нины и Успения Пресвятой Богородицы Литинского благочиния Винницкой епархии Украинской православной церкви. Известные уроженцы Цишевский, Юзеф Феликс (1876—1938) — деятель польского рабочего, социалистического и коммунистического движения. Примечания Ссылки Уладовка на сайте Верховной рады Украины (укр.) Официальный сайт Винницкой области (укр.)
Уладівка

Ула́дівка — село в Україні, у Іванівській сільській громаді Хмільницького району Вінницької області. Населення становило ▼2753 особи (2001 рік). До 2020 Уладівській сільській раді були підпорядковані селище Матяшівка та села Іванопіль, Майдан-Бобрик і Пиківська Слобідка. Історія Неподалік села збереглося городище скіфських часів, 7-3 ст. до н. е. У письмових джерелах село вперше згадується в 1570 році. Польська державна комісія, яка в той час уточнювала кордони Брацлавського воєводства, зазначила, що Уладівка входить до складу цього воєводства. Олександр Пісочинський у 1637 надав фундуш для конвенту отців бернардинців під посвятою Святого Михаїла. Сучасність У селі руїни цукрового заводу, залізнична станція, непрацюючий спиртовий завод, три школи, паливний склад. Відомі люди Іванцов Всеволод Павлович (2001—2024) — капітан Збройних сил України, учасник російсько-української війни. Ян Непомуцен Потоцький — польський письменник (романіст, драматург), історик, етнограф, археолог, географ, соціолог, публіцист, редактор, видавець, бібліограф, мандрівник. Скляров Дмитро Сергійович (1983—2015) — молодший сержант Збройних сил України, учасник російсько-української війни. Лавренов Олександр Євгенович (2021-по сьогоднішній день захищає державну цілісність у війні РФ проти України. Примітки Джерела Uładówka // Słownik geograficzny Królestwa Polskiego. — Warszawa : Druk «Wieku», 1892. — Т. XII. — S. 789. (пол.) — S. 789. (пол.) Література І.С. Звонарьов. Ула́дівка // Історія міст і сіл Української РСР : у 26 т. / П.Т. Тронько (голова Головної редколегії). — К. : Головна редакція УРЕ АН УРСР, 1967 - 1974 — том Вінницька область / А.Ф. Олійник (голова редколегії тому), 1972 : 788с. — С.396-406 Ткачук Павло . Уладівко, доле моя! – Житомир, «505», 2019. – 400 с. (Випуск 45) Посилання Уладівка — Інформаційно-пізнавальний портал | Вінницька область у складі УРСР (На основі матеріалів енциклопедичного видання про історію міст та сіл України, том — Історія міст і сіл Української РСР: Вінницька область. — К.: Головна редакція УРЕ АН УРСР, 1972. — 630 с.) Погода в селі Уладівка
Ulaschkiwzi

Ulaschkiwzi (ukrainisch Улашківці; russisch Улашковцы/Ulaschkowzy, polnisch Ułaszkowce) ist ein Dorf im Rajon Tschortkiw der Oblast Ternopil im Westen der Ukraine etwa 13 Kilometer südlich der Rajonshauptstadt Tschortkiw und 74 Kilometer südlich der Oblasthauptstadt Ternopil am Seret gelegen. Der Ort wurde 1464 zum ersten Mal schriftlich erwähnt, erhielt im 15. Jahrhundert das Magdeburger Stadtrecht und lag zunächst in der Woiwodschaft Podolien als Teil der Adelsrepublik Polen. Von 1772 bis 1918 gehörte er, mit Unterbrechung zwischen 1810 und 1815, als er als Teil des Tarnopoler Kreises an Russland abgetreten werden musste, unter seinem polnischen Namen Ułaszkowce zum österreichischen Galizien (ab 1867 im Bezirk Czortków). Während dieser Zeit hatte der Ort den Status eines Marktstädtchens, diesen verlor er aber 1939 unter sowjetischer Besatzung. Nach dem Ende des Ersten Weltkrieges kam der Ort zu Polen (in die Woiwodschaft Tarnopol, Powiat Czortków, Gmina Ułaszkowce), wurde im Zweiten Weltkrieg ab September 1939 von der Sowjetunion und dann ab Sommer 1941 bis 1944 von Deutschland besetzt, hier wurde der Ort in den Distrikt Galizien eingegliedert. Nach dem Ende des Krieges wurde der Ort der Sowjetunion zugeschlagen, dort kam das Dorf zur Ukrainischen SSR und ist seit 1991 ein Teil der unabhängigen Ukraine. Am 12. Juni 2020 wurde das Dorf ein Teil neu gegründeten Landgemeinde Nahirjanka; bis dahin bildete es die Landratsgemeinde Ulaschkiwzi (Улашківська сільська рада/Ulaschkiwska silska rada) im Süden des Rajons Tschortkiw. Persönlichkeiten Zygmunt Haupt (* 5. März 1907 in Ułaszkowce; † 10. Mai 1975 in Winchester, USA), polnischer Maler, Schriftsteller und Architekt Weblinks Eintrag zum Ort in der Enzyklopädie der Geschichte der Städte und Dörfer der Ukrainischen SSR (ukrainisch) Ułaszkowce. In: Filip Sulimierski, Władysław Walewski (Hrsg.): Słownik geograficzny Królestwa Polskiego i innych krajów słowiańskich. Band 12: Szlurpkiszki–Warłynka. Walewskiego, Warschau 1892, S. 793 (polnisch, edu.pl). Einzelnachweise
Ulashkivtsi

Ulashkivtsi (Ukrainian: Улашківці; Polish: Ułaszkowce; Yiddish: לאַשקעוויץ, romanized: Lashkevitz; Hebrew: אולאשקובצה, romanized: 'Ulashkovtse) is a village located at the Seret River in Chortkiv Raion (district) of Ternopil Oblast (province in western Ukraine. It belongs to Nahirianka rural hromada, one of the hromadas of Ukraine. Pop. 1,145. Names Ulashkivtsi is also known as Ulaszkowce, Ulashkovtse, Ulashkovtsy, Ułaszkowce, and Ulaskowce. Its Austrian-Polish name was Leszkowitz (pronounced Leshkovitz). History First mentioned in 1464 the village belonged to the Kamieniec (Kamyanets-Podilskyi) county (powiat) in 16th century and was famous for the trade fairs being held there. The Basilian Uniate monastery of John the Baptist was built there in early-18th century (sources give 1724 and 1738 as the foundation year.) The monastery holds two thaumaturgic icons: of the Most Holy Virgin and of John the Baptist. There is also a unique geological monument of nature, archeology and history of the left bank of Middle Transnistria grotto of Saint Onuphrius. References External links “Ulaszkowce” - Encyclopedia of Jewish Communities in Poland, Volume II (Ulashkivtsi, Ukraine) Жарких М.І. Храми Поділля
Ułaszkowce

Ułaszkowce (ukr. Улашківці, Ułaszkiwci) – wieś (dawniej miasteczko) na Ukrainie, w rejonie czortkowskim obwodu tarnopolskiego, w hromadzie Nagórzanka. Liczy około 1145 mieszkańców. Położenie Leżą ok. 13 km na południe od Czortkowa, nad Seretem. Stara część miejscowości rozłożyła się na płaskim, niskim „półwyspie”, oblewanym z trzech stron korytem rzeki. Od zachodu, bezpośrednio poza rzeką, wznosi się stroma ściana jaru Seretu, dominująca 90-100 m ponad zabudową. Historia Na początku XX w. Ułaszkowce liczyły ok. 2,4 tys. mieszkańców. Mieczysław Orłowicz w swym „Ilustrowanym przewodniku po Galicyi, Bukowinie, Spiszu, Orawie i Śląsku Cieszyńskim” tuż przed I wojną światową pisał: ...miasteczko słynne z podupadłego już dziś jarmarku, który trwa od 25 czerwca do 12 lipca. Na ten czas zjeżdżają tu liczne restauracye w namiotach; brak mieszkań. Cerkiew Bazylianów – pod nią grota św. Onufrego ze źródłem. 6 i 7 lipca w czasie jarmarku odpust, na który przybywa 10 000 ludzi. W II Rzeczypospolitej miejscowość była siedzibą gminy wiejskiej Ułaszkowce w powiecie czortkowskim w województwa tarnopolskiego. W 1921 roku liczyły 2037 mieszkańców. W dniach 6 i 7 lipca 1941 banderowcy dokonali tutaj pogromu zabijając 74 lub 75 Żydów. Do zabójstw doszło przed zajęciem miejscowości przez Niemców. Zabytki monaster i cerkiew Bazylianów zamek, wybudowany w XVII w. grota św. Onufrego Urodzeni Zygmunt Haupt – polski pisarz, malarz i architekt. Właściciele Ludwika Załuska, kasztelanka rawska Wawrzyniec Lanckoroński Przypisy Linki zewnętrzne Ułaszkowce, miasteczko, [w:] Słownik geograficzny Królestwa Polskiego, t. XII: Szlurpkiszki – Warłynka, Warszawa 1892, s. 793 .
Ulașkivți, Ciortkiv

Ulașkivți (în ucraineană Улашківці) este o comună în raionul Ciortkiv, regiunea Ternopil, Ucraina, formată numai din satul de reședință. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației comunei Ulașkivți era vorbitoare de ucraineană (99,44%), existând în minoritate și vorbitori de alte limbi. Note
Улашковцы

Улашковцы (укр. Улашківці) — село в Нагорянской поселковой общине Чортковского района Тернопольской области Украины. Занимает площадь 3.551 км². Почтовый индекс — 48562. Телефонный код — 3552. Население Население по переписи 2001 года составляло 1423 человека. По состоянию на 2021 год в селе проживало 1145 человек. Языковой состав Родной язык населения по данным переписи 2001 года: Примечания Ссылки Улашковцы на сайте Верховной рады Украины
Костёл Успения Пресвятой Богородицы (Золочев)

Костел Успения Пресвятой Богородицы (укр. Костел Успіння Пресвятої Богородиці) — памятник архитектуры барокко в городе Золочеве Львовской области, один из главных достопримечательностей и архитектурная доминанта города. История В XVIII веке главным католическим храмом Золочева была нынешняя Церковь Воскресения Христова. Немного позже возникла необходимость о возведении нового храма. Строительство костёла началось в 1731 года и длилось более 30 лет. Бывший приходской костёл был передан униатам. Впоследствии костёл неоднократно реставрировался и перестроился. В советское время костёл был одним из немногих действующих католических храмов в стране. В 1945—1992 годах приходским ксёндзом костёла был Ян Ценский — единственный украинский епископ РКЦ в советские времена с 1967 года. В начале 50-х годов XX века был закрыт монастырь Пиаров, а в монастырских помещениях разместили цехи швейной фабрики, которая действует до наших дней. Описание Трёхнефный костёл построен в 1731—1763 годах из кирпича и камня. Главный фасад на пять осей, имеет пять углублений для размещения скульптур. Фасад в три яруса, имеет горизонтальные карнизы и украшение пилястрами. На первом ярусе пилястры ионического, на втором — коринфского ордеров. Полуциркульные углубления украшенные растительными узорами эпохи позднего барокко. Центральный портал подчеркнут небольшим балконом с кованной решеткой. Фасад имеет лишь одну башню слева. Реставрация проведена в 1878 году, когда построили башню и установили часы. Крышу костела покрыли оцинкованным железом, в углубления поставили пять скульптур, сохранились. В XIX веке выполнены стенописи за алтарем и на сводах главного нефа. Второй раз реставрация прошла в 1907 году. Литература Памятники градостроительства и архитектуры Украинской ССР. — Киев: Будивельник, 1983-1986. — Т. 3. — С. 131-132. — 337 с.
Костел Успіння Пресвятої Діви Марії (Золочів)

Костел Внебовзяття Пресвятої Діви Марії (пол. kościół p.w. Wniebowzięcia Najświętszej Panny Marii))) — пам'ятка архітектури бароко в місті Золочеві Львівської області України. Наявністю лівої вежі з недобудованою правою нагадує Латинську катедру Львова. Назва 15 серпня РКЦ відзначає Внебовзяття Пресвятої Діви Марії, а церкви східного обряду 15 серпня за старим стилем — Успіння Пресвятої Богородиці. Іноді в інтернет-ресурсах українською мовою стверджують, що це - костел Вознесіння Господнього або Вознесенський костел. Будівництво та історія Фундатор колегії, монастиря, костелу оо. піярів — дідич Золочева, син короля Яна III Якуб Людвік Собєський. Костел побудовано у 1731–1763 роках з цегли й каменю. Тринавний, центральна нава вища за бічні. Головний фасад на п'ять осей, має п'ять заглибин для розміщення скульптур. Фасад у три яруси, має горизонтальні карнизи і оздобу пілястрами. На першому ярусі пілястри іонійського, на другому — коринфського ордерів. Напівциркульні заглибини оздоблені рослинними візерунками доби пізнього бароко. Центральний портал підкреслено невеличким балконом з кованою ґраткою. Фасад має лише одну вежу ліворуч. У 1838 році став парафіяльним костелом у Золочеві. Тоді була проведена його реставрація (інші дані — 1878) році. 1842 року коштом дідича Залізців (короткий час — також Бучач), графа Матеуша Мйончинського встановили годинник на вежі костелу. Дах костелу вкрили оцинкованим бляхою, в заглибини поставили п'ять скульптур, що збереглися. У 19 столітті виконані стінописи за вівтарем і на склепіннях головної нави. Вдруге реставрація відбулася у 1907 році. Костел визнано видатним зразком архітектури бароко на теренах України. Галерея Див. також Латинський кафедральний собор (Львів) Костели Золочівського району Сайт парафії храму Примітки Джерела Слободян В. Християнські храми Золочева // Галицька брама. — 2007. — № 1—2 (145—146) (січ.—лют.). — 40 с. — С. 23—28. Złoczów // Słownik geograficzny Królestwa Polskiego. — Warszawa : Druk «Wieku», 1895. — Т. XIV. — S. 628. (пол.) — S. 628—633. (пол.) Памятники градостроительства и архитектуры УССР. — К. : Будівельник, 1985. (рос.)
Ulaniwka (rejon boryspolski)

Ulaniwka (ukr. Улянівка) – wieś na Ukrainie, w obwodzie kijowskim, w rejonie boryspolskim, w hromadzie Taszań. W 2001 liczyła 594 mieszkańców, spośród których 583 wskazało jako ojczysty język ukraiński, 7 rosyjski, a 4 ormiański. Przypisy
Uleanivka, Pereiaslav-Hmelnițki

Uleanivka (în ucraineană Улянівка) este localitatea de reședință a comunei Uleanivka din raionul Pereiaslav-Hmelnițki, regiunea Kiev, Ucraina. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației localității Uleanivka era vorbitoare de ucraineană (98,15%), existând în minoritate și vorbitori de rusă (1,18%). Note
Ульяновка (Переяслав-Хмельницкий район)

Ульяновка (укр. Улянівка) — село, входит в Переяслав-Хмельницкий район Киевской области Украины. Население по переписи 2001 года составляло 594 человека. Почтовый индекс — 08471. Телефонный код — 4567. Занимает площадь 2,3 км². Местный совет 08471, Київська обл., Переяслав-Хмельницький р-н, с.Улянівка, вул.Леніна,60а, тел. 3–02-49 (укр.) Ссылки Ульяновка на сайте Верховной рады Украины (укр.) Административно-территориальное устройство Киевской области (укр.)
Hajiwka (obwód chmielnicki)

Hajiwka (ukr. Гаївка, do 2016 Ulianowe, ukr. Ульянове) – wieś na Ukrainie, w obwodzie chmielnickim, w rejonie chmielnickim, w hromadzie Teofipol. W 2001 liczyła 239 mieszkańców. Przypisy
Гаевка (Хмельницкая область)

Га́евка (укр. Гаївка), до 2016 года — Улья́ново (укр. Улянове) — село в Теофипольской поселковой общине Хмельницкого района Хмельницкой области Украины. До 2020 года входило в Теофипольский район. Население по переписи 2001 года составляло 239 человек. Почтовый индекс — 30635. Телефонный код — 3844. Занимает площадь 0,992 км². Код КОАТУУ — 6824787002. Примечания