Церква Миколи Притиска

Церква святого Миколая Чудотворця (церква Миколи Притиска) — цегляний храм у Києві на Подолі на вулиці Хорива, 5-а. Зведений у 1695—1707 роках на місці дерев'яного храму 1631 року. Названий на честь святого Миколая Чудотворця. Історія За усталеною в літературі версією, церква була зведена 1631 року київським міщанином, на прізвисько Залізний Гріш. Дослідження, здійснені в 1980-х роках Михайлом Дегтярьовим, Зинаїдою Нестеровською та Ніною Селівановою, на підставі писемних джерел та аналізу цегли довели, що нинішня цегляна споруда була зведена у 1695—1707 роках на місці старої дерев'яної. Одна з версій походження назви «Притиська» заглиблює історію храму аж до княжих часів, коли в гирлі річки Почайна біля притики, тобто порту на шляху з варяг у греки, постала одна з перших на теренах Русі церков, присвячена Святому Миколі. Згідно з іншою версією, при спробі пограбування храму, Святий (або його ікона) притис злодія і тримав до появи вірян. Храм зазнав суттєвих пошкоджень під час пожеж 1718 та 1811 років, після чого споруду відновлювали (зокрема, у 1820-х роках — за проєктом Андрія Меленського). Роботи з розбудови храму (розширення теплої Стрітенської церкви на першому ярусі дзвіниці, прибудова каплиці, утеплення основного приміщення церкви) здійснювалися у 30-х, 60-х і 80-х роках ХІХ століття. Крім того, в другій половині ХІХ ст. зведено другий ярус дзвіниці. У перші роки ХХ ст. в інтер'єрі храму виконано сюжетні розписи, близькі за манерою до розписів Володимирського собору. Вони доповнили більш ранні розписи 1830 року. Пам'ятка зазнала руйнувань за часів Другої світової війни: постраждала покрівля споруди, було зруйновано верх бані, в стінах і склепіннях з'явилися тріщини. У 1956—1958 pp. науково-реставраційні виробничі майстерні Держбуду УРСР провели капітальні ремонтно-реставраційні роботи. За проєктом архітектора М. Александрової завершення храму набуло форми, яку воно мало у XIX ст. 1 січня 1960 р. церкву, за рішенням Київського міськвиконкому, було закрито для богослужінь. Відтоді й до середини 1970-х pp. в ній розташовувався склад Укркниготоргу. Від початку 1980-х відбувався новий етап реставраційних робіт, тут планувалося відкрити Театр поезії. У 1983 через підтоплення ґрунтовими водами стався обвал південно-східної частини споруди, внаслідок чого зруйнувалися баня та перекриття підкупольного простору. У 1990 р. храм повернуто віруючим та передано УАПЦ. Пізніше — увійшов до юрисдикції УПЦ КП. З 2019 належить ПЦУ. У ході реставраційних робіт розпис підкупольного простору та нави виконав Микола Стороженко (1997 — 2000). За цю роботу художник був відзначений Золотою медаллю Національної Академії мистецтв України. На сьогодні це хрестоподібна в плані будівля, в її зовнішньому вигляді поєднані елементи українського бароко та класицизму. Внутрішні приміщення оздоблені розписами, різьблений позолочений іконостас виконано у стилі бароко. Просторова орієнтація храму не збігається з сусідніми будівлями не лише через православну традицію ставити храм вівтарем на схід, але й нагадує про колишнє планування вулиць міста, до пожежі 1811 року. Порівняти: Будинок Петра I, Будинок Мазепи, Храм Миколи Набережного також стоять «кособіч» до сітки сучасних вулиць. Поблизу храму є Притисько-Микільська вулиця, що отримала назву від назви храму. На південному фасаді храму встановлено меморіальну дошку на честь останнього митрополита Української автокефальної православної церкви Івана Павловського, який мав тут кафедру в 1934—1935 pp. Сповідні розписи, метричні книги і клірові відомості церкви (з 1737 по 1920 рік) зберігаються в Центральному державному історичному архіві України, м. Київ (ЦДІАК України). Службу Божу у храмі нині відправляє священство ПЦУ. На Подолі є або існували й інші святині присвячені Миколі Чудотворцю: Церква Миколи Набережного Храм Миколи Доброго Храм святителя Миколая Церква Миколи Чудотворця (на воді) Церква святого Миколи Йорданського та Йорданський Миколаївський жіночий монастир Див. також Список мурованих храмів у стилі українського бароко Примітки Література Дегтярьов М. Г. Миколи Притиска церква // Енциклопедія сучасної України / ред. кол.: І. М. Дзюба [та ін.] ; НАН України, НТШ. — К. : Інститут енциклопедичних досліджень НАН України, 2018. — Т. 20 : Медична — Мікоян. — 687 с. — ISBN 978-966-02-8346-6. Дегтярьов М. Подільська церква Миколи Притиска / Михайло Дегтярьов, Зинаїда Нестеровська, Ніна Селіванова // Пам’ятки України. — 1997. — № 1. — С. 54–56. Звід пам'яток історії та культури України. Енциклопедичне видання. У 28 томах. Київ: Кн. 1, ч. 2: М-С / Редкол. тому: Відп. ред. П. Тронько та ін. Упоряд.: В. Горбик, М. Кіпоренко, Н. Коваленко, Л. Федорова. — К. : Голов. ред. Зводу пам'яток історії та культури при вид-ві «Українська енциклопедія» ім. М. П. Бажана, 2003. — С. 649–653. — ISBN 966-95478-2-2. Посилання Церква св. Миколая «Притиска» на Вікімапі [Архівовано 25 серпня 2011 у WebCite] Фотографії церкви Миколи Притиска [Архівовано 2 вересня 2016 у Wayback Machine.]