NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Ботанічний сад Львівського медичного університету

Ботані́чний сад Льві́вського меди́чного університе́ту — навчальна і науково-дослідна установа при Львівському медичному університеті, пам'ятка природи. Сад розташований на вулиці Пекарській, 73. Опис Загальна площа — 1,5 га. Територіально складається з двох земельних ділянок: головна (більша) частина саду розташована з непарного боку вулиці Пекарської, інша ділянка — з парного боку. Сад заснований професором Тадеушем Вільчинським, який жив і працював при ботанічному саду в 1931–1964 роках. За його ініціативою сад був організований у 1929–1930 роках як сад лікарських рослин. У 1964 році колекційні ділянки лікарських рослин і дендропарк були оголошені пам'ятками природи та віднесені до природо-заповідного фонду. Ботанічний сад є базою навчальної практики студентів фармацевтичного факультету, природоохоронною і науково-дослідною базою, використовується з метою вивчення, збереження і збагачення ресурсів регіону. Сад має у своєму розпорядженні колекції та експозиції деревних, чагарникових, трав'янистих рослин, в оранжереї вирощуються тропічні та екзотичні рослини. На території ботанічного саду розташовані: навчальний корпус, оранжерея, господарські будівлі, колекції лікарських рослин, дендроколекція. Для широкого загалу сад недоступний (хіба що за попередньою домовленістю). Джерела Кучерявий В. П. Сади і парки Львова. — Львів : Світ, 2008. — С. 315. — ISBN 978-966-603-591-5. Посилання Ботанічний сад Львівського медичного університету [Архівовано 27 травня 2014 у Wayback Machine.] (укр.)
Ботанический сад Львовского университета

Ботанический сад Львовского университета имени И. Франко (укр. Ботанічний сад Львівського університету) — учебное и научно-исследовательское учреждение при Львовском университете (Украина). Входит в природно-заповедный фонд как объект общегосударственного значения (согласно постановлениям правительства Украины 1983 и 1992 годов). Ботанический сад состоит из двух отдельных участков: старая часть ботанического сада площадью 2 га на ул. Кирилла и Мефодия, 4 (в Галицком районе Львова, на склонах Нищенской горы (Калича гора), вблизи Цитадели); новая часть площадью 16,5 га на улице М. Черемшины, 44 (в Лычаковском районе Львова, бывший сад Цетнеровка, вблизи лесопарка Погулянка и Лычаковского кладбища). Нынешняя часть ботанического сада на ул. Кирилла и Мефодия была основана в 1852 году профессором Лобажевским на базе старого сада монахов-тринитариев. Сейчас здесь размещены теплицы и небольшой дендропарк. Новый участок ботанического сада на улице Черемшины имеет сложный рельеф, здесь есть также пруд, заболоченная долина, склоны лугов, сухие возвышенные плато. Это позволило воссоздать на его территории фрагменты растительности разных типов: водоёмов, болот, лугов, луговых степей, лесостепи, разных типов леса, равнин, альпийского и субальпийского поясов Карпат. Здесь ботанический сад был создан в 1911 году на основе декоративного сада Цетнеровка площадью 4,5 га, приобретённого университетом. Цетнеровка была основана частным владельцем, белзским воеводой Игнатием Цетнером в 1787 году, ее украшали сосна белокорая, магнолия, бук европейский пурпурнолистный, сосна кедровая европейская, пихта одноцветная, сосна румелийская, сосна веймутова, туя гигантская, ель канадская, тис ягодный, секвойядендрон, тюльпановое дерево, акация белая, клен остролистный, метасеквойя, кедры, кипарисы и т. д.. А также есть газоны, цветники и розарий; возле парка и сада находились дворец с прудом. За период 1923—1939 годов, кроме растений, которые произрастали здесь в природных условиях, коллекция выросла ещё на 851 вид растений. Во время Великой Отечественной войны погибла значительная часть коллекции. В 1944 году советские власти приступили к работе по восстановлению сада. Его территория, находящаяся возле Погулянки, была расширена за счёт национализированных участков, ранее принадлежавших Львовскому армяно-католическому епископу и частному владельцу Богдановичу. Это были песчаные склоны, покрытые травами и кустарником, частично естественным лесом из сосен, бука, граба, дуба. Однако в этот период постепенно пришли в упадок живописные пруды, а в 70-х годах 20 ст. был уничтожен уникальный участок с естественной раритетной степной растительностью. На его месте построили оранжереи. Примечания Ссылки Сайт ботанического сада Ботанічний сад Старий ботанічний сад
Ботанический сад (Харьков)

Ботанический сад Харьковского национального университета им. В. Н. Каразина (укр. Ботанічний сад ХНУ ім. В. Н. Каразіна) — структурное научно-исследовательское природоохранное учреждение университета, объект природно-заповедного фонда Харькова общегосударственного значения. История ботанического сада Был основан одновременно с Харьковским университетом в 1804 году - старейший ботанический сад Украины. объявлен заповедным объектом по Постановлению Совета Министров УССР от 22 июля 1983 г. утверждённым Постановлением Кабинета Министров Украины от 12 октября 1992 г. Был расширен согласно Указу президента Украины от 9 декабря 1998 р. Общая площадь ботанического сада составляет 41,9 га. «Старая площадка», расположенная по ул. Клочковская, 52 имеет площадь 5,5 га; новая, на склоне Саржина яра (ул. Отакара Яроша, 24) — 36,4 га. Коллекция ботанического сада включает реликты (гинкго), редчайшие виды местной и мировой флоры, экзоты. Количество видов флоры составляет свыше 7000. Галерея фотографий Источники Проект Программы охраны окружающей природной среды г. Харькова — на обсуждение общественности
Харківський ботанічний сад

Ботанічний сад ХНУ ім. В. Н. Каразіна — об'єкт природно-заповідного фонду м. Харкова загальнодержавного значення, найстаріший ботанічний сад України. Заснований у 1804 р., оголошений Постановою Радою Міністрів УРСР від 22 липня 1983 р., затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 р., розширений згідно з Указом Президента України від 9 грудня 1998 р. Загальна площа ботанічного саду становить 41,9 га, розташований по вул. Клочківська, 52 (5,5 га) та вул. Отакара Яроша, 24 (36,4 га). В експозиціях відділів дендрології, природної флори, квітково-декоративних рослин відкритого ґрунту та тропічних і субтропічних рослин зібрані багатющі колекції, які є одними з найчисленніших в Україні. Колекція ботанічного саду включає релікти, рідкісні види місцевої та світової флори, екзоти. Кількість видів флори становить понад 2000. Дендрарій закладений за ботаніко-географічним принципом і включає експозиції: «Європа», «Середземномор'я», «Сибір», «Далекий Схід», «Середня Азія», «Північна Америка», «Китай і Японія». Аборигенна флора представлена в експозиції «Північний схід України». Трав'янисті рослини природної флори в кількості понад 1000 видів представлені в експозиціях лікарських, ґрунтопокривних, гірських рослин та системі покритонасінних рослин України. Вперше інтродуковано на північному сході України 1400 видів, форм та сортів деревно-чагарникових і трав'янистих рослин. У колекціях ботанічного саду вирощуються 15 видів рослин, занесених до Європейського Червоного списку, 95 видів рослин, включених до Червоної книги України, 77 видів-ендеміків, 650 видів лікарських рослин. Колекція квітково-декоративних рослин налічує понад 2000 видів та сортів, які вирощуються на монокультурних та комбінованих ділянках. В оранжерейному комплексі зібрано понад 2000 таксонів із різних куточків Земної кулі. Це рослини вологих тропічних лісів, вологих та сухих субтропіків, пустель і напівпустель. Науковий гербарій ботанічного саду налічує 36000 аркушів. Галерея фотографій Див. також Харківський національний університет ім. В. Н. Каразіна Примітки Джерела Проект Програми охорони навколишнього природного середовища м. Харкова — на обговорення громадськості Мережа існуючих та резервованих територій та об'єктів природно-заповідного фонду — м. Харків Посилання
Боханов (село)

Боха́нов (укр. Боханів) – село, расположенное на территории Варвинского района Черниговской области (Украина). Брошенный хутор. Последний житель этой части хутора переехал в соседнюю Кухарку в 2007 году. После чего, как населенный пункт хутор не существует. Несколько семей из бывших жителей до сих пор используют только огороды.
Боханів

Боха́нів — село в Україні, Чернігівській області, Прилуцькому районі. Входить до складу Варвинської селищної громади. Історія Територія навколо Боханова була заселена, ще з давніх часів. Поблизу села розташовані кургани епохи бронзи (III тисячоліття до н. е.) Хутір був заснований на "Лохвицькому шляху" (дорога сполученням, між повітовими містами Лохвиця і Прилуки) на початку ХХ ст. В основному, це були переселенці з сіл та хуторів Роменського повіту, Полтавської губернії. Тепер це - с.Пекарі та с.Базилівка, Конотопського р-ну, Сумської області. Перша згадка про переселенців, датується серпнем 1902 р., згідно метричних книг Остапівської Благовіщенської церкви Згадка про хутір, вже з власною назвою - Боханів, датується 1905р. Нижня частина сучасного Боханова мала назву - "Шлях", верхня частина, що розташована південніше - "Підгора". " Підгора" ділилася на кутки, що мали назви - "Пекаряни", "Базиляни", "Західний". В другій половині 20-х років, в Боханові, була збудована дерев'яна початкова школа, з окремою кімнатою, для проживання вчителя. Вона знаходилася за 200 м північніше від хутору, в полі. Школа проіснувала до кінця 60-х років, потім була розібрана. Було шість дерев'яних млинів. Чотири на "Підгорі", та два на полі, між "Шляхом" та "Підгорою". В 1933 р. був створений колгосп, що мав назву "16-річчя Жовтня". В другій половині 40-х років, він був об'єднаний з колгоспом "Червоний Степ" х. Хортиці. Та вже на початку 50-х років, був знову об'єднаний з трьома колгоспами с. Остапівки - "ім. Сталіна", "ім. Молотова", "ім. Куйбишева", отримавши назву колгосп "ім. Куйбишева". В 1960 р. рішенням Радміну та Верховної Ради УРСР, землі Боханова, та Хортиці були передані, в новостворений племзавод "Мирний" с. Кухарка. Село Боханів створено після 1945 року злиттям Боханового хутора з Підгорою. Населення В 1925р. в хуторі було 78 дворів та проживало 408 жителів. Через 5 років, в 1930р., 80 дворів та 445 жителів. На "Підгорі", згідно топографічних карт РККА 1935-1941рр. було 38 дворів. Згідно з переписом УРСР 1989 року чисельність наявного населення села становила 47 осіб, з яких 16 чоловіків та 31 жінка. За переписом населення України 2001 року в селі мешкало 19 осіб. 100 % населення вказало своєю рідною мовою українську мову. Див. також Перелік населених пунктів, що постраждали від Голодомору 1932—1933 (Чернігівська область) Примітки Посилання Погода в селі [Архівовано 20 грудня 2011 у Wayback Machine.]
Brany

Brany (ukrainisch Брани; russisch Браны, polnisch Brany) ist ein Dorf in der Westukraine mit etwa 600 Einwohnern (2021). Der Ort liegt südlich des Flusses Lypa (Липа) im Rajon Luzk der Oblast Wolyn, etwa 10 Kilometer südlich der ehemaligen Rajonshauptstadt Horochiw und 55 Kilometer südwestlich der Oblasthauptstadt Luzk. Am 12. April 2019 wurde das Dorf ein Teil der neugegründeten Siedlungsgemeinde Marjaniwka. Bis dahin bildete das Dorf zusammen mit den Dörfern Boryskowytschi (Борисковичі) und Dowhiw (Довгів) die gleichnamige Landratsgemeinde im Rajon Horochiw. Am 17. Juli 2020 wurde der Ort Teil des Rajons Luzk. Geschichte Der Ort wird 1540 zum ersten Mal schriftlich erwähnt und gehörte bis 1793 zur Woiwodschaft Wolhynien in der Adelsrepublik Polen-Litauen. Mit den Teilungen Polens fiel der Ort an das Russische Reich und lag dort bis zum Ende des Ersten Weltkriegs im Gouvernement Wolhynien. Nach dem Ersten Weltkrieg kam der Ort zu Polen (in die Woiwodschaft Wolhynien, Powiat Horochów, Gmina Brany). Im Zweiten Weltkrieg wurde er zwischen 1939 und 1941 von der Sowjetunion besetzt. Nach dem Überfall auf die Sowjetunion im Juni 1941 wurde er bis 1944 von Deutschland besetzt, dies gliederte den Ort in das Reichskommissariat Ukraine in den Generalbezirk Brest-Litowsk/Wolhynien-Podolien, Kreisgebiet Gorochow. Nach dem Krieg wurde der Ort der Sowjetunion zugeschlagen. Dort kam das Dorf zur Ukrainischen SSR und seit 1991 ist es ein Teil der unabhängigen Ukraine. 1928 wurde südlich des Ortes eine Haltestelle an der Bahnstrecke Lwiw–Kiwerzi eröffnet. Weblinks Eintrag zum Ort in der Enzyklopädie der Geschichte der Städte und Dörfer der Ukrainischen SSR (ukrainisch) Brany. In: Filip Sulimierski, Władysław Walewski (Hrsg.): Słownik geograficzny Królestwa Polskiego i innych krajów słowiańskich. Band 1: Aa–Dereneczna. Sulimierskiego und Walewskiego, Warschau 1880, S. 354 (polnisch, edu.pl). Einzelnachweise
Brany

Brany (ukr. Брани) − wieś w rejonie łuckim (do 2020 w rejonie horochowskim) obwodu wołyńskiego, nad rzeką Lipą, założona w 1540 r. W II Rzeczypospolitej miejscowość była siedzibą gminy wiejskiej Brany w powiecie horochowskim województwa wołyńskiego. Wieś liczy 759 mieszkańców. Znajduje tu się przystanek kolejowy Brany, położony na linii Lwów – Kiwerce. W latach 1943-1944 (rzeź wołyńska) członkowie UPA zamordowali tutaj około 70 Polaków. Przypisy Linki zewnętrzne Brany na stronie Rady Najwyższej Ukrainy Brany, [w:] Słownik geograficzny Królestwa Polskiego, t. I: Aa – Dereneczna, Warszawa 1880, s. 354 . Brany, [w:] Słownik geograficzny Królestwa Polskiego, t. XV, cz. 1: Abablewo – Januszowo, Warszawa 1900, s. 227 .
Branî, Horohiv

Branî (în ucraineană Брани) este localitatea de reședință a comunei Branî din raionul Horohiv, regiunea Volînia, Ucraina. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației localității Branî era vorbitoare de ucraineană (99,34%), existând în minoritate și vorbitori de alte limbi. Note
Браны

Бра́ны (укр. Брани) — село на Украине, находится в Марьяновской поселковой общине Луцкого района Волынской области. Население по переписи 2021 года составляет 609 человек. Почтовый индекс — 45746. Телефонный код — 6556. Примечания Ссылки Браны на сайте (укр.)
Брани

Брани́ — село в Луцькому районі, Волинські області. Входить до складу Мар'янівської селищної громади. Брани межує з селами Довгів та Борисковичі. На південь від села розташований загальнозоологічний заказник «Бужанівська Дача». Історія У 1906 році село Бранської волості Володимир-Волинського повіту Волинської губернії. Відстань від повітового міста 65 верст. Дворів 107, мешканців 1051. До 17 січня 2019 року — адміністративний центр Бранівської сільської ради Горохівського району Волинської області. 19 липня 2020 року, в результаті адміністративно-територіальної реформи та ліквідації Горохівського району, село увійшло до складу новоутвореного Луцького району. Населення Згідно з переписом УРСР 1989 року чисельність наявного населення села становила 856 осіб, з яких 394 чоловіки та 462 жінки. За переписом населення України 2001 року в селі мешкали 753 особи. Мова Розподіл населення за рідною мовою за даними перепису 2001 року: Примітки Література Цинкаловський О. Стара Волинь і Волинське Полісся. Краєзнавчий словник — від найдавніших часів до 1914 року. — Вінніпег : Накладом Товариства «Волинь», 1984—1986. Козак Д. Н. Готські скарби Волині початку раннього середньовіччя [Архівовано 12 березня 2017 у Wayback Machine.] Бра́ни // Історія міст і сіл Української РСР : у 26 т. / П.Т. Тронько (голова Головної редколегії). — К. : Головна редакція УРЕ АН УРСР, 1967 - 1974. — том Волинська область / І.С. Клімаш (голова редколегії тому), 1970 : 747с. — С.206
Bratoliubivka, Hornostaiivka

Bratoliubivka (în ucraineană Братолюбівка) este un sat în comuna Kosteantînivka din raionul Hornostaiivka, regiunea Herson, Ucraina. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației localității Bratoliubivka era vorbitoare de ucraineană (96,48%), existând în minoritate și vorbitori de rusă (2,64%). Note
Братолюбовка (Херсонская область)

Братолюбовка (укр. Братолюбівка) — село в Константиновской сельской общине Каховского района Херсонской области Украины. В 2022 году, во время вторжения России на Украину, село было захвачено. На данный момент находится под оккупацией ВС РФ. Население по переписи 2001 года составляло 341 человек. Почтовый индекс — 74631. Телефонный код — 5544. Код КОАТУУ — 6522683002. Ссылки Братолюбовка на сайте Верховной рады Украины
Братолюбівка (Каховський район)

Братолю́бівка — село в Україні, у Костянтинівській сільській громаді Каховського району Херсонської області. Населення становить 341 осіб. Орган місцевого самоврядування — Костянтинівська сільська рада. 24 лютого 2022 року село тимчасово окуповане російськими військами під час російсько-української війни. Інфраструктура ВАТ «Горностаївський райагропостач». ТОВ «Гримат Груп». Комбікормовий завод. Клуб. Бібліотека. Братолюбівський заклад початкової освіти Костянтинівської сільської ради Херсонської області, філія Костянтинівського закладу повної загальної середньої освіти. Населення Згідно з переписом УРСР 1989 року чисельність наявного населення села становила 350 осіб, з яких 168 чоловіків та 182 жінки. За переписом населення України 2001 року в селі мешкало 340 осіб. Мова Розподіл населення за рідною мовою за даними перепису 2001 року: Примітки Посилання Братолюбівський елеватор [Архівовано 6 червня 2020 у Wayback Machine.] Джерела Костянтинівська ОТГ [Архівовано 5 вересня 2021 у Wayback Machine.]
Братская школа (Донецк)

Братская школа(Челюскинцев, 49) в Донецке основана церковным братством Спасо-Преображенской церкви в 1896 году. В 1903 году для школы построили трёхэтажное здание, оно как и гостиница «Великобритания» было одним из немногих высотных зданий в Юзовке. Это была церковная школа, но в ней преподавались и светские предметы, такие же как и в средних школах. В школе учились дети из семей разного достатка — купцов, рабочих. К 1917-му году в братской школе училось 1 002 школьника. В 1925 году на втором этаже братской школы располагался Сталинский окружной краеведческий музей. Затем музей переехал в здание бывшего театра братьев Тудоровских. В 1945 в помещениях братской школы разместился Донецкий пединститут, пока восстанавливался его полуразрушенный войной учебный корпус. Помещений здания для пединститута было недостаточно. Шесть кабинетов занимали лаборатории и учебно-методические кабинеты. Двенадцать кабинетов занимали учебные классы, где в две смены учились 34 академические группы, а по вечерам проводились курсы подготовки и переподготовки учителей. В коридорах и на лестнице велись дополнительные занятия и консультации. Силами студентов и преподавателей ремонтировалось здание, оборудовались кабинеты, лаборатории, учебные аудитории. В 1950 году институт переехал в новые учебные корпуса. В разное время в здании располагались неполная средняя школа, вечерняя школа рабочей молодежи и водительские курсы. В настоящее время в здании находится вечерняя школа. Примечания Ссылки Образование. Юзовские школы . Дата обращения: 5 сентября 2006. Архивировано 5 июня 2013 года. Старый дом мой давно ссутулился… Архивировано 27 сентября 2007 года. Братская школа (училище) Юзовки . Дата обращения: 7 декабря 2006. Архивировано 21 июля 2012 года. Юзовское Свято-Преображенское церковное братство в 1893—1919 гг. Архивировано 28 ноября 2012 года. Чисто по-братски . Дата обращения: 15 января 2010. Архивировано из оригинала 14 февраля 2011 года. Братская школа (училище) Юзовки Архивная копия от 16 июня 2016 на Wayback Machine Братская школа Архивная копия от 5 июня 2016 на Wayback Machine
Братська школа (Донецьк)

Братська школа в Донецьку заснована церковиним братством Спасо-Преображенської церкви в 1896 році. В 1903 році для школи побудували триповерхову будівлю (вул. Челюскинців, 49), вона як і готель «Велика Британія» була одною з небагатьох багатоповерхових споруд в Юзівці. Це була церковна школа, але в ній викладалися й світські дисципліни, такі ж самі, як і у середніх школах. В школі навчалися діти із сімей з різним рівнем доходів — купців, працівників. До 1917-го року в братській школі навчалось 1 002 школяра. В 1925 році на другому поверсі братської школи знаходився Донецький краєзнавчий музей. Після музей переїхав театру братів Тудороських(в минулому). В 1945 в кімнатах братської школи знаходився Донецький педінститут, поки відновлювався його напівзруйнований під час війни навчальний корпус. Кімнат в будівлі для педінституту було недостатньо. Шість кабінетів займали лабораторії та навчально-методичні кабінети. Дванадцять кабінетів займали навчальні класи, де у дві зміни навчались 34 академічні групи, а ввечері проводились курси підготовки і перепідготовки вчителів. В коридорах і на сходах проводились додаткові заняття й консультації. Силами студентів і викладачів ремонтувалась будівля, обладнувалися кабінети, лабораторії, навчальні аудиторії. В 1950 році інститут переїхав до нового навчального корпусу. У різний час у будівлі знаходились неповна середня школа, вечірня школа робочої молоді й водійські курси. У цей час у будівлі знаходиться вечірня школа. Примітки Посилання Освіта. Юзівські школи [Архівовано 5 червня 2013 у Wayback Machine.] Старый дом мой давно ссутулился… Братська школа (училище) Юзівки [Архівовано 21 липня 2012 у Wayback Machine.] Юзівське Свято-Преображенське церковне братство в 1893—1919 рр. Чисто по-братньому
Братское (Луганская область)

Бра́тское (укр. Братське) — посёлок, относится к Свердловскому району Луганской области Украины. Де факто — с 2014 года населённый пункт контролируется самопровозглашённой Луганской Народной Республикой. География К востоку от посёлка проходит граница между Украиной и Российской Федерацией. Ближайшие населённые пункты: посёлки Бирюково на северо-северо-востоке, Хмельницкий на северо-западе, сёла Карпово-Крепенское на западе, Дарьино-Ермаковка и Астахово на юго-западе, посёлок Должанское на юге. Общие сведения Занимает площадь 0,09 км². Почтовый индекс — 349206. Телефонный код — 6434. Код КОАТУУ — 4424255301. Население Население по переписи 2001 года составляло 110 человек. Достопримечательности В селе остатки железнодорожной станции Галута ныне разобранного трансграничного участка Бирюково — Несветай. Местный совет 94863, Луганская обл., Свердловский р-н, пгт. Бирюково, ул. Ленина, 81 Примечания Ссылки Братское на сайте Верховной рады Украины (укр.)
Братське (Довжанський район)

Бра́тське — селище в Україні, у Довжанській міській територіальній громаді Довжанського району Луганської області. Населення становить 110 осіб. Знаходиться на тимчасово окупованій території України. Історія 12 червня 2020 року, відповідно до Розпорядження Кабінету Міністрів України № 717-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Луганської області», увійшло до складу Довжанської міської територіальної громади. 19 липня 2020 року, в результаті адміністративно-територіальної реформи та ліквідації колишніх Довжанського (1938—2020) та Сорокинського районів, увійшло до складу новоутвореного Довжанського району. Населення Мова Розподіл населення за рідною мовою за даними перепису 2001 року: За даними перепису 2001 року населення села становило 110 осіб, з них 68,18 % зазначили рідною мову українську, а 31,82 % — російську. Примітки Посилання Облікова картка [Архівовано 4 січня 2014 у Wayback Machine.] на сайті ВРУ Погода в селі Братське [Архівовано 20 грудня 2011 у Wayback Machine.]
Братское (Генический район)

Братское (укр. Братське) — село в Нижнесерогозской поселковой общине Генического района Херсонской области Украины. Население по переписи 2001 года составляло 377 человек. Почтовый индекс — 74742. Телефонный код — 5540. Код КОАТУУ — 6523880401. Местный совет 74713, Херсонская обл., Нижнесерогозский район, пос. Братское, ул. Дружбы, 12 Ссылки Братское на сайте Верховной рады Украины Примечания