NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Чернигов (аэропорт)

Международный аэропорт Чернигов (укр. Міжнародний аеропорт Чернігів) — недействующий международный аэропорт, расположенный в городе Чернигов — исторически сложившаяся местность (район) Аэропорт, которая является эксклавом Черниговского района между сёлами Шестовица и Киенка. Аэропорт с городом Чернигов связывает автодорога Р 69, которая ведёт к селу Киенка, далее автодороги Е 95 и Р 56. Аэропорт расположен в 18,5 км от центра города Чернигова и 3,5 км от центра села Шестовица. История В октябре 1986 года началась эксплуатация нового аэропорта возле села Шестовица. Адрес предприятия — Чернигов-12, аэропорт. «Черниговское агентство воздушных сообщений», подчинённое «Черниговскому объединённому авиаотряду», осуществляло продажу авиабилетов на самолёты Черниговского аэропорта, бронировало места для вылета из других аэропортов. В 1986 году агентство было подключено к киевской и московской автоматизированной системе продажи билетов «Сирена». С 1980 года агентство расположено в новом специализированном помещении по улице Ленина дом № 65. Агентство было создано в 1965 году на базе Черниговской авиаэскадрильи Киевского объединённого авиаотряда. Внутренние (Львов, Одесса, Донецк, Крым) и международные (Москва, Тула, Минск) рейсы осуществлялись до 1994 года. 8 июля 1999 года территория аэропорта на землях Шестовицкого сельсовета была включена в состав Новозаводского района города Чернигова. В 2002 году аэропорт был закрыт. В начале 2000-х годов здания аэропорта были проданы различным компаниям. Технические данные Аэропорт принимал самолёты Ан-24 и Як-40. Длина взлётно-посадочной полосы — 2170 м. В аэропорту базировались собственные самолёты Ан-2 вертолёты Ми-2. Примечания Ссылки Чернігівщина: Енциклопедичний довідник, К.: УРЕ і м. М. П. Бажана, 1990. — с. 911-912 ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОБ`ЄДHАНИЙ АВІАЗАГІН Обрезанные крылья Чернигова (фото)
Чернігів-Шестовиця (аеропорт)

Чернігівський аеропорт Шестовиця (IATA: CEJ, ICAO: UKKL) — колишній цивільний аеропорт в Україні, що знаходиться за 15 км на південний захід від Чернігова у межах Чернігівської міської громади. Аеропорт зачинився у 2002 році. Історія Раніше в цього аеропорту був код IATA UKRR. Аеродром був зачинений у 2002 році. У культурі В аеропорту зняли частини українського блокбастера «Кіборги: Герої ніколи не вмирають» 2017 року.
Zarosliak

Zarosliak (Ukrainian: Навчально-спортивна база «Заросляк») is a high mountain sports training resort near town of Vorokhta (Yaremche city), Ukraine. It is located within the Carpathian National Nature Park at the foot of mount Hoverla. The resort is smaller than the nearly located Bukovel and more sports oriented. History Since 1880 in place of a modern sports resort existed a tourist resort under the name "Heinrich Hoffbauer Tatra Polish Association". Heinrich Hoffbauer was known for creating the first tourist route over the Chornohora Ridge. During 1911-18 the resort suffered from fire and military conflicts of the World War I and was completely devastated. It was revived in 1923-27 and until the Soviet invasion was accepting 120-150 visitors a day. During the World War II it was destroyed once again and for some time became forgotten. The modern resort traces its history from 1959. Since that time the resort was listed among the Olympic venues of the Ukrainian SSR and since 1991 - Ukraine. In 2004 here was built a 12-meter ski ramp for freestyle. Since a major renovations that took place in 2008, Zarosliak may accept up to 90 visitors a day. External links Archive of the original Official website as of March 4, 2016 at web.archive.org
Staatlicher Dienst für Notfallsituationen

Der Staatliche Dienst der Ukraine für Notfallsituationen (ukrainisch Державна служба України з надзвичайних ситуацій, DSNS/ДСНС) ist eine ukrainische Behörde. Der DSNS ist beim Innenministerium der Ukraine angesiedelt. Er umfasst den Katastrophenschutz und die Feuerwehr. Mit 40.000 Einsatzkräften ist der zentral organisierte Dienst für den Schutz und die Versorgung der 42 Millionen Einwohner der Ukraine verantwortlich. Seit Ende 2021 wird der DSNS von Serhij Kruk (* 1977) geleitet. Ausstattung Der DSNS ist u. a. ausgestattet mit: fünf Hubschraubern H225 „Super Puma“ Löschflugzeugen Antonow An-32P leichten Rettungsfahrzeugen auf Basis Ford Ranger Auszeichnungen 2022: Sacharow-Preis des Europäischen Parlaments (als Repräsentant des ukrainischen Volkes) Zwischenfälle Am 18. Januar 2023 (während des Kriegs in der Ukraine) stürzte ein H225 des Staatlichen Dienstes für Notfallsituationen der Ukraine in dem Kiewer Vorort Browary aus noch ungeklärter Ursache neben einem Kindergarten ab. 14 Menschen starben (9 Insassen sowie 5 Personen am Boden), darunter der Innenminister der Ukraine Denys Monastyrskyj sowie dessen Stellvertreter. Laut offiziellen Angaben wurden weitere 29 Personen verletzt, unter ihnen 15 Kinder. Siehe auch Patron (Hund) Weblinks DSNS Einzelnachweise
Ministère des Situations d'urgence (Ukraine)

Le service d'urgence de l'État (ukrainien : Державна служба України з надзвичайних ситуацій) jusqu'au 24 décembre 2012, maintenant le ministère des situations d'urgence (ukrainien : Міністерство надзвичайних ситуацій України), est le principal organe exécutif chargé de mener à bien la politique de l'État dans le domaine de la protection civile, du sauvetage, de la création et de la gestion du système de documentation du fonds d'assurance, de l'utilisation des déchets radioactifs, de la protection de la population et du territoire dans les situations d'urgence, de la prévention des urgences et de la réponse apportée, la liquidation judiciaire et la catastrophe de Tchernobyl. Il est abrégé en ДСНС [Ukrainien]. Le ministère gère son domaine d'opérations et est entièrement responsable de leur développement. Il administre aussi directement la Zone d'exclusion de Tchernobyl située juste au nord de Kiev. Placée sous la tutelle du ministère de l'Intérieur, la devise de l'agence est « Prévenir, sauver, aider » (ukrainien : Запобігти. Врятувати. Допомогти). En 2022, il est fortement mobilisé dans le cadre des bombardements de l'armée russe liés à l'invasion de l'Ukraine par la Russie. Le 18 janvier 2023, un hélicoptère transportant le ministre de l'Intérieur Denys Monastyrsky s'est écrasé sur une école maternelle à Brovary, en Ukraine. Le ministre, son premier adjoint Levgueni Lenine, 42 ans et un autre haut responsable du ministère ainsi que plusieurs enfants et civils y ont perdu la vie. Liste des chefs du ministère Membres illustres Patron, chien démineur de race Jack Russell terrier Médailles Notes et références (en) Cet article est partiellement ou en totalité issu de l’article de Wikipédia en anglais intitulé « State Emergency Service of Ukraine » (voir la liste des auteurs). Voir aussi Articles connexes Prévention incendie, Base aérienne de Nijyn, Lutte contre l'incendie, Recherche et sauvetage, Ministère des Situations d'urgence (Russie), Invasion de l'Ukraine par la Russie en 2022. Liens externes Official Website of the State Emergency Service of Ukraine Droit ukrainien sur Civil Defense Forces Portail de la politique Portail de l’Ukraine Portail des premiers secours et du secourisme Portail des risques majeurs Sécurité civile et sapeurs-pompiers
Państwowa Służba Ukrainy ds. Sytuacji Nadzwyczajnych

Państwowa Służba Ukrainy ds. Sytuacji Nadzwyczajnych (ukr. Державна служба України з надзвичайних ситуацій, w skrócie ДСНС, DSNS) – jeden z centralnych organów władzy wykonawczej Ukrainy, zapewniający realizację polityki państwa w zakresie obrony cywilnej, ochrony ludności i mienia przed sytuacjami kryzysowymi oraz zapobiegania im, reagowania kryzysowego, ratownictwa, działań pożarniczych, prowadzenia profilaktyki społecznej, a także działań hydrometeorologicznych. Państwowa Służba Ukrainy ds. Sytuacji Nadzwyczajnych została utworzona w wyniku reorganizacji Ministerstwa ds. Sytuacji Nadzwyczajnych i Państwowego Inspektoratu Bezpieczeństwa Technicznego Ukrainy 24 grudnia 2012 roku. Od 25 kwietnia 2014 roku działalnością Służby kieruje i koordynuje Rada Ministrów za pośrednictwem ministra spraw wewnętrznych. Stopnie w Państwowej Służbie Ukrainy ds. Sytuacji Nadzwyczajnych Odznaczenia Pojazdy Samoloty gaśnicze Przypisy
Ukrainas statliga tjänst för nödsituationer

Ukrainas statliga tjänst för nödsituationer (ukrainska: Державна служба України з надзвичайних ситуацій, före 2012 Ukrainas katastrofministerium (ukrainska: Міністерство надзвичайних ситуацій Україниa) är den överordnade statliga myndigheten för civilförsvar och räddningstjänst i Ukraina. Myndigheten sköter administrationen av den förbjudna zonen vid Tjernobyl norr om Kiev och är underställd inrikesministeriet. Det tidigare ministeriet bildades 1996 genom en sammanslagning av det statliga civilförsvaret och ministeriet för att röja upp efter Tjernobylolyckan. År 2003 övertog ministeriet ansvaret för landets brandförsvar, vilket tidigare låg under inrikesministeriet. Efter förändringen 2003 avvecklades de militära delarna och 2005 blev myndigheten en helt civil organisation och inriktad på räddningstjänst. Fram till en administrativ reform 2010 benämndes organisationen Ministeriet för nödsituationer och folkskydd från konsekvenserna av Tjernobylolyckan. Under myndigheten ligger enheter för bland annat: arbetarskydd för gruvor och industrier administration av den förbjudna zonen vid Tjernobyl inspektionen för tekniska säkerhetsfrågor förebyggande åtgärder för brandsäkerhet luftburen SAR~verksamhet, med bland annat fem Super Puma Ukrainas meteorologiska institut Bildgalleri Referenser Den här artikeln är helt eller delvis baserad på material från engelskspråkiga Wikipedia, State Emergency Service of Ukraine, 13 mars 2022. Noter Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Ukrainas statliga tjänst för nödsituationer.﻿ Webbplats för Ukrainas tjänst för nödsituationer Stärkung des ukrainischen Katastrophenschutzes (abgeschlossen) på www.giz.de
Óblast de Lugansk

La óblast de Lugansk es una región oriental de Ucrania con capital en la ciudad de Lugansk. A fecha de mayo de 2026, la óblast se encuentra ocupada casi en su totalidad por el ejército ruso, con una superficie de 26 684 km² de los cuales Ucrania controla aproximadamente 80 km².​ Geografía El óblast de Ucrania, que es fronterizo con Rusia, limita con los óblasts de Járkov y Donetsk. Historia La región se originó en 1938 como Óblast de Voroshilovgrad, después de que el Óblast de Donetsk se dividiera entre Voroshilovgrad (hoy Lugansk) y Stalino (hoy Donetsk). Después de la invasión de la Alemania nazi en 1941, la región quedó bajo una administración militar alemana, debido a su proximidad al frente. Fue ocupado a fines de 1942 como parte de la ofensiva alemana Operación Azul, dirigida hacia Stalingrado. Poco después de la batalla de Stalingrado, la Óblast de Lugansk (en ese momento Óblast de Voroshilovgrad en honor a Kliment Voroshilov) volvió a convertirse en el centro de operaciones militares durante la operación de contraofensiva soviética Little Saturn en la primavera de 1943. En el verano de 1943, la región fue liberada de las Fuerzas Armadas de la Alemania nazi. Durante la era soviética, el Óblast llevó su nombre actual entre 1958 y 1970. La autoproclamada República Popular de Lugansk convocó un referéndum para el 10 de mayo de 2014, en el que votó el 81 % del electorado. Los resultados fueron en más de un 90 % favorables a la «independencia estatal» respecto de Ucrania.​​ Desde la invasión rusa de Ucrania en 2022, el óblast ha quedado casi en su totalidad bajo ocupación rusa, siendo escenario de intensos combates. A fines de septiembre de 2022, Rusia declaró la anexión de todo el óblast, sin ser reconocida internacionalmente. A septiembre de 2024, Ucrania controlaba el 1,5% de la región, incluidos algunos asentamientos como Hrekivka y Nadiia.​​ El 1 de julio de 2025, el líder designado por Rusia en la autoproclamada República Popular de Lugansk, Leonid Pasechnik, declaró que el óblast estaba ahora 100 % bajo control ruso, siendo la primera región completamente tomada tras las polémicas anexiones de 2022​ Divisiones administrativas Ciudades importantes (alfabéticamente) Alchevsk Antratsit Bairachki Bokove-Platove Brianka Donetski Dovzhansk (antes Sverdlovsk) Jolubivka (antes Kírovsk) Jrustalni (antes Krasnyi Luch) Kádievka (antes Stajánov) Komisarivka Krinichanske Krinichne Lisichansk Lugansk Pervomaisk Rovenki Rubizhne Severodonetsk Sorókine (antes Krasnodon) Otras localidades Bilohorivka Borivske Burán Voznesenivka Referencias Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Óblast de Lugansk. Óblast de Lugansk en OpenStreetMap.
Luhanska oblast

Luhanska oblast ili Luganska oblast (ukrajinski: Луганська область, Luhans’ka oblast’; ruski: Луга́нська о́бласть, Luganska oblast) administrativna je oblast koja se nalazi se u istočnoj Ukrajini na granici s Rusijom. Upravno središte oblasti je grad Luhansk. Zemljopis Luhanska oblast ima ukupnu površinu 26 684 km², u njoj živi 2 409 000 stanovnika te je prema broju stanovnika sedma oblast. Luhanska oblast graniči na zapadu s Donjeckom i Harkovskom oblasti, a na jugu, sjeveru i istoku graniči s Rusijom. Stanovništvo Ukrajinci su najbrojniji narod u oblasti i čine 54,0 %, veliki je broj i Rusa kojim ima 42 %. Po popisu iz 2001. godine većina stanovništva govori ruski jezik kao materinji 68,8 %, dok ukrajinski govori 30 % stanovništva kao materinji. Dana 25. travnja 2006. godine, oblasno vijeća glasovalo je da ruski jezik postane službeni na teritoriji Luhanske oblast, međutim, takva odluka nema pravni učinak prema ukrajinskome zakonodavstvu. Administrativna podjela Luhanska oblast dijeli se na 18 rajona i 37 gradova od kojih njih četiri ima viši administrativni stupanj, također oblast ima i 109 malih gradova i 792 naselja. Izvor Vanjske poveznice Službena stranica oblasti Ostali projekti
Obwód ługański

Obwód ługański (ukr. Луганська область, Łuhanśka obłast´) – jeden z 24 obwodów Ukrainy. Leży we wschodniej części Ukrainy, przy granicy z Rosją (graniczy z nią od północy, wschodu i południa). Na zachodzie graniczy z obwodem donieckim i charkowskim. Został jednostronnie anektowany przez Rosję, stanowi obszar sporny między Ukrainą a Rosją. Oficjalną stolicą obwodu jest Ługańsk, lecz z powodu tego, że miasto od wiosny 2014 roku znajduje się pod kontrolą prorosyjskich separatystów, faktyczna siedziba administracji obwodowej została tymczasowo przeniesiona do Siewierskodoniecka. Obwód leży na obszarze historycznych regionów Ukrainy Słobodzkiej (północ) i Wojska Dońskiego (południe). Podział administracyjny Obwód dzieli się na 8 rejonów: ałczewski dołżański ługański roweńkowski swatowski siewierskodoniecki starobielski szczastiański Do 19 lipca 2020 roku obwód dzielił się na 18 rejonów: antracytowski biłowodski biłokurakyński dołżański kremiński łutuhyński markiwski miłowski nowoajdarski nowopskowski perewalski popasniański swatowski słowjanoserbski sorokyński stanicki starobielski trojicki oraz 14 miast wydzielonych: Ałczewsk Antracyt Brianka Chrustalnyj Dołżańsk Hołubiwka Kadyjewka Lisiczańsk Ługańsk Roweńki Rubiżne Siewierskodonieck Sokołohirśk Sorokyne Historia Od 2014 do 30 września 2022 na terenie obwodu funkcjonowała samozwańcza Ługańska Republika Ludowa, nieuznawana międzynarodowo. Do 2022 obejmowała ona południowo-wschodnią część obwodu, w wyniku rosyjskiej inwazji na Ukrainę prawie całe terytorium obwodu znalazło się pod kontrolą rosyjskich sił okupacyjnych i Ługańskiej Republiki Ludowej. Od 23 do 27 września, na terenie obwodu okupowanym przez prorosyjskich separatystów, zostało przeprowadzone pseudoreferendum w sprawie aneksji obwodu przez Rosję, do której doszło 30 września. W trakcie jego przeprowadzenia, wg ukraińskich szacunków, pod kontrolą separatystów znajdowało się 99% obwodu. Demografia Skład narodowościowy obwodu w 2001 roku: Największe miasta Przypisy
Oblast de Lugansk

Lugansk, Luhansk, Lugânseque, Lugansque, ou Luansque (em ucraniano: Луганськ; em russo: Луганск, transl. Lugansk), é uma região (oblast) localizada no leste da Ucrânia. Faz fronteira com a Rússia e com a República Popular de Lugansk. Até 2014 sua capital era a cidade de Lugansk, quando foi transferida para Severodonetsk. O oblast foi criado em 3 de junho de 1938 e designou-se oblast de Voroshilovogrado entre 1935 e 1958 e entre 1970 e 1990. A população é em grande parte de língua russa, embora ucranianos constituem a maioria (58,0%). Entre as minorias são russos nativos (39,01%), os bielorrussos (0,8%) e outros (1,4%). Cidades do Oblast de Lugansk: Lugansk Alchevsk Starobelsk Severodonetsk Lysychansk Popasna Rubizhne Kreminna Referências
Regiunea Lugansk

Lugansk, scris uneori Luhansk, (în ucraineană Луганська область, transliterat: Luhanska oblast) este o regiune din Ucraina. Capitala sa este orașul Lugansk. Din 2014, ca urmare a Războiului din Donbas, circa o treime a regiunii la sud de râul Doneț este controlată de separatiștii din Republica Lugansk, sprijiniți de armata rusă. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației regiunii Lugansk era vorbitoare de rusă (68,84%), existând în minoritate și vorbitori de ucraineană (30,01%). Note
Luganska oblast

Luganska oblast (ukrajinsko Луганська область, latinizirano: Lugans'ka oblast', rusko Луганская область), pogovorno tudi »Luganščina« (ukrajinsko Луганщина, latinizirano: Luganščyna), je oblast na skrajnem vzhodu Ukrajine. Njeno upravno središče je uradno Lugansk, ki je trenutno pod rusko okupacijo. Na zahodu meji na Donecko in Harkovsko oblast, z ostalih strani pa ima državno mejo z Rusijo (Belgorodska, Voroneška in Rostovska oblast). Med ukrajinskimi oblastmi se uvršča na deseto mesto po površini (4,42 % ozemlja Ukrajine) in na šesto (vštevši samostojno mesto Kijev pa sedmo) mesto po številu prebivalcev. Zgodovina Oblast je bila ustanovljena 3. junija 1938 z razdelitvijo dotedanje Donecke oblasti na Stalinsko (današnjo Donecko) in Vorošilovgradsko (današnjo Lugansko) oblast.. Leta 1958 so z odločitvijo Nikite Hruščova, da se mesta ne smejo imenovati po živečih ljudeh, mestu Vorošilovgradu vrnili prejšnje ime Lugansk, s tem pa se je tudi Vorošilovgradska oblast preimenovala v Lugansko. Ime Vorošilovgradska oblast se je znova uporabljalo med letoma 1970 in 1991. Po evromajdanu in politični krizi, ki se je sprevrgla v vojno v Donbasu, so aprila 2014 proruski separatisti zasedli stavbe regionalne vlade in proglasili Lugansko ljudsko republiko. Po mednarodno nepriznanem referendumu 11. maja v zasedenih delih oblasti je Luganska ljudska republika razglasila neodvisnost. Pod nadzorom separatistov je ostala približno južna tretjina Luganske oblasti, vključno z glavnim mestom Luganskom. Ukrajinska oblastna vlada se je začasno preselila v Severodoneck. 21. februarja 2022 je Rusija priznala Lugansko ljudsko republiko kot samostojno državo. Tri dni zatem, ob začetku invazije na Ukrajino, je napadla območja pod nadzorom ukrajinske vlade in do začetka julija prevzela nadzor nad skoraj celotno Lugansko oblastjo. Med 23. in 27. septembrom 2022 je v Luganski in še treh ukrajinskih oblasteh potekal referendum o priključitvi Rusiji, ki je bila po uradnih rezultatih v Luganski oblasti izglasovana s 98,42 %, in 30. septembra je Vladimir Putin podpisal odlok o aneksiji vseh štirih oblasti. Ukrajina, Evropska unija in Združeni narodi referendumov in aneksije niso priznali. Trenutno (stanje 2023) je pod ruskim nadzorom skoraj celotna oblast razen nekaj ozemelj na njenem zahodu, kjer potekajo spopadi med ukrajinskimi in ruskimi silami. Upravne delitve Pred reformo julija 2020 se je oblast delila na 18 rajonov in 14 mest oblastnega pomena, podrejenih neposredno oblastni vladi. Od oktobra 2020 oblast vsebuje osem rajonov: Na ozemljih, ki niso pod ukrajinskim nadzorom, se je ohranila upravna delitev izpred leta 2020. Prebivalstvo Po podatkih ukrajinskega popisa prebivalstva leta 2001 so Ukrajinci predstavljali 58 % prebivalstva Luganske oblasti in Rusi 39 %. Druge narodnosti so predstavljale vsaka manj kot odstotek prebivalstva. 69 odstotkov ljudi je kot svoj materni jezik navedlo ruščino, 30 odstotkov pa ukrajinščino. Sklici Zunanje povezave Predstavnosti o temi Luganska oblast v Wikimedijini zbirki
Луганска област

Луганска област (укр. Луганська область, рус. Луганская область), позната и као Луганшчина (укр. Луганщина), је најисточнија област Украјине. Административни центар области је град Луганск али је услед Рата у Донбасу био измештен у Северодоњецк. Од 3. јула 2022. цела област је потпала под контролу ЛНР. Област је образована 1938. године, када се звала Ворошиловградска област (до 1958. па онда опет од 1970. до 1990) у знак сећања на Климента Ворошилова. Географија Луганска област се налази на крајњем истоку Украјине. Површина области (26.684 km²) чини 4,42% површине целе Украјине. Гледано од севера ка југу, дужина области је 250, а од истока ка западу 190 километара. На северу се граничи са руским областима Белгород и Вороњеж, на истоку и југу са Ростовском облашћу и на западу са Харковском и Доњецком облашћу. Историја Ова област је кроз историју припадала историјским регионима Слобода Украјине, Донбасу и Славеносрбији, на чијем некадашњем подручју се налази Славјаносербск. Демографија Становништво већином користи руски језик, али се по националности већински изјашњавају као Украјинци. Више од 69% људи сматра да им је руски први језик. Популација од 2.580.600 (2007) чини 5,13% од укупног броја становника Украјине. Луганска област је пета од Украјинских области по броју становника, уз густину насељености од 90 људи по км². Око 87% становништва живи у градским, док 13% живи у сеоским насељима. 25. априла 2006. обласна власт је представила предлог да руски језик буде други званични језик у области, али то није било могуће, зато што то није легално по украјинским законима. Од 17. августа 2012. руски језик је захваљујући новом закону постао званичан у Луганској области, у свему изједначен са украјинским. Референце Спољашње везе Луганска област (језик: украјински)
Luhansk oblast

Luhansk oblast är ett oblast (provins) i östra Ukraina. Huvudort är Luhansk. Oblastet gränsar till Ryska federationen i öster och har en majoritet rysktalande: i folkräkningen 2001 uppgav endast 30 procent av befolkningen att man hade ukrainska som modersmål, vilket gör Luhansk till en av de mest ryskspråkiga regionerna i Ukraina. Förryskningen var kraftig under 1900-talet; år 1917 var motsvarande siffra 68,7 %. Våren 2014 etablerades en utbrytarrepublik på större delen av oblastets territorium. Historia Bakgrund och efterkrigstiden Oblastet skapades 1938 som Vorosjylovhrad (Vorosjilovgrad) oblast, efter att Donetsk oblast delats upp mellan Vorosjylovhrad och Stalino (idag Donetsk) oblast. Efter Nazitysklands invasion 1941 lades regionen under tysk militär administration på grund av dess närhet till frontlinjen. Under Sovjettiden bar oblastet sitt nuvarande namn, Luhansk oblast, mellan åren 1958 och 1970. 2014 8 april 2014 – efter att Krimkrisen lett till Rysslands annektering av halvön – ockuperade proryska separatister den administrativa centralbyggnaden i oblastet. Ockupanterna planerade att utropa oblastet självständigt under namnet Parlamentära republiken Luhansk, efter att andra proryska separatister i Donetsk oblast utropat Folkrepubliken Donetsk. Den parlamentära republiken blev dock en kortvarig institution. I dess ställe utropades Folkrepubliken Lugansk, och man kallade till en folkomröstning om självständighet och separation från Ukraina den 11 maj 2014. Folkomröstningen var ensidigt utlyst och erkändes inte av någon regering. Ukraina erkänner inte folkomröstningen, och EU och USA meddelar att det hela är olagligt. De nya och ensidigt utlysta republiken har inte lyckats etablera full kontroll över sitt territorium, och man är sedan april 2014 inblandad i strider mot Ukrainas Säkerhetstjänst och Ukrainas väpnade styrkor. I slutet av juli 2014 kontrollerade folkrepubliken större delen av den södra delen av oblastet, medan Ukraina kontrollerade den norra halvan samt vissa delar längst i söder. Bildgalleri Referenser Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Luhansk oblast.