Державна служба України з надзвичайних ситуацій

Держа́вна слу́жба Украї́ни з надзвича́йних ситуа́цій (ДСНС) — центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики в сферах цивільного захисту, захист населення і територій від надзвичайних ситуацій та запобігання їх виникненню, ліквідацію надзвичайних ситуацій, рятувальної справи, гасіння пожеж, пожежну та техногенну безпеки, діяльність аварійно-рятувальних служб, профілактику травматизму невиробничого характеру, а також гідрометеорологічної діяльності. Державна служба України з надзвичайних ситуацій утворена шляхом реорганізації Міністерства надзвичайних ситуацій і Державної інспекції техногенної безпеки України. З 25 квітня 2014 діяльність Служби спрямовується і координується Кабінетом міністрів через Міністра внутрішніх справ. Історія Після здобуття Україною незалежності в 1991 році, питаннями цивільної оборони, ліквідації наслідків та попередження надзвичайних ситуацій, захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи, гасіння пожеж та пожежної безпеки займалися три окремих відомства: Штаб Цивільної оборони, Міністерство у справах захисту населення від наслідків аварії на ЧАЕС та Головне управління пожежної охорони МВС України. У 1996 році Указом Президента Леоніда Кучми на базі Штабу Цивільної оборони та Мінчорнобиля було створено єдине відомство — Міністерство з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи (МНС України), яке стало провідним органом у системі виконавчої влади із забезпечення реалізації державної політики у сфері цивільної оборони, рятувальної справи, створення та функціонування систем страхового фонду документації, поводження з радіоактивними відходами, захисту від надзвичайних ситуацій, попередження ситуацій і реагування на них, ліквідації їх наслідків та наслідків Чорнобильської катастрофи, здійснює керівництво дорученою йому сферою управління та несе відповідальність за її стан і розвиток. В підпорядкуванні МНС України перебували угрупування військ Цивільної оборони чисельністю 10 218 осіб (9550 — військовослужбовці). Війська ЦО були призначені для захисту населення і територій у разі виникнення надзвичайних ситуацій. У складі військ знаходилися: три окремі мобільні механізовані бригади (Київ, Дрогобич, Донецьк); навчальна бригада (Ватутіне); окремі мобільні механізовані полки (Лоскутівка, Верхівцеве, Мирне, Знам'янка); окремі аварійно-рятувальні батальйони (Мазанка, Ромни, Ужгород, Чернівці, Якушинці, Городище, Хмельницький); об'єднаний загін оперативного реагування (Кропивницький); регіональний рятувальний координаційний центр (Керч); спеціальний авіаційний загін (Ніжин); загін забезпечення аварійно-рятувальних робіт (Жеребкове); два вузли зв'язку (Київ, Переяслав); військова комендатура (Київ). Територіальні органи МНС України до 2003 року були представлені Головними управліннями (управліннями) з питань надзвичайних ситуацій (у складі обласних державних адміністрацій). Оперативно-рятувальна служба цивільного захисту 27 січня 2003 року Указом Президента України «Про заходи щодо вдосконалення державного управління у сфері пожежної безпеки, захисту населення і територій від наслідків надзвичайних ситуацій» органи і підрозділи Державної пожежної охорони виведені зі складу МВС і передані до складу МНС України. 19 грудня 2003 року видано Указ Президента України «Про Державну програму перетворення військ Цивільної оборони України, органів і підрозділів державної пожежної охорони в оперативно-рятувальну службу цивільного захисту на період до 2005 року». Державна програма передбачала створення єдиної невійськової Оперативно-рятувальної служби. Передбачалася повна демілітаризація МНС. Були повністю розформовані військові частини ЦО в Донецьку, Хмельницькому та Чернівцях. Військові частини Військ Цивільної оборони в Києві, Дрогобичі, Ромнах, с. Мирне, с. Ватутіне були реорганізовані в Регіональні рятувальні загони ОРС ЦЗ; а військові частини в Кропивницькому, Ужгороді, с. Мазанка, с. Лоскутовка — в Територіальні рятувальні загони ОРС ЦЗ. Військові частини в Якушинцях, Городищі, Верхівцевому, Знам'янці — увійшли до складу аварійно-рятувальний загін|аварійно-рятувальних загонів спеціального призначення; реорганізовані спеціальні загони — в спеціальний морський, спеціальний авіаційний та спеціальний загони ОРС ЦЗ. Після реформи 2003 року були сформовані нові територіальні органи МНС — Головні управління (управління) МНС України на базі Управлінь пожежної безпеки ГУ(У) МВС України у регіонах. У 2005 році був прийнятий Закон України «Про правові засади цивільного захисту», що визначав правові та організаційні засади у сфері цивільного захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій, повноваження виконавчої влади та органів управління, порядок створення і застосування сил, їх комплектування, проходження служби, а також гарантії соціального і правового захисту особового складу органів і підрозділів цивільного захисту. У 2006 році війська цивільної оборони України були повністю розформовані, особовий склад військ і Державної пожежної охорони влився в ряди єдиної Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту МНС України. У 2008 році була запроваджена контрактна служба, проведена переатестація в спеціальні звання служби цивільного захисту. Згідно Кодексу цивільного захисту України, Оперативно-рятувальна служба цивільного захисту — спеціальне невійськове об'єднання аварійно-рятувальних та інших формувань, органів управління такими формуваннями системи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері цивільного захисту. У грудні 2010 року Міністерство з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи було реорганізовано в Міністерство надзвичайних ситуацій України. Державний пожежний та техногенний нагляд, управління зоною відчуження та ЧАЕС, Держгіртехнагляд стали центральними органами виконавчої влади. За 7 років сили МНС України залучалися до ліквідації таких масштабних надзвичайних ситуацій, як: пожежа військової частини А0261 у Бахмуті та 275-ї бази артилерійських боєприпасів (Збройні Сили України); аварій у системах життєзабезпечення Алчевську, Донецькій, Кіровоградській областях та Криму; спалах пташиного грипу у Криму (2006); катастрофа рейсу Пулково 612 (2006); загибель 13 шахтарів на шахті ім. Засядька (2006); вибух газу в житловому будинку в Дніпропетровську (2007); аварія на шахті ім. Засядька в листопаді 2007 року (загинув 101 шахтар, 40 було травмовано); фосфорна аварія під Ожидовом; паводок на заході 2008 року; лісові пожежі в Ізюмському районі (було знищено 1 300 га лісів); вибухи на 61-му арсеналі; вибух житлового будинку в Євпаторії; серія аварій на шахтах у Донецькій обл., внаслідок яких загинуло 27 осіб і понад 40 травмовано; пожежа в залі ігрових автоматів у Дніпропетровську (2009, загинуло 9 та постраждало 11 осіб); пандемія грипу H1N1; сильні снігопади в грудні 2009 року; вибух кисневого балона в лікарні Луганська (2010, 16 загиблих і 6 постраждалих); паводки в Івано-Франківській, Вінницькій, Чернівецькій та Хмельницькій областях (червень 2010); Марганецька катастрофа; пожежа в будинку соціального обслуговування Дубровицького району (2011, загинуло 16 осіб, постраждало 11 осіб). Реформування У 2011 році сталося розділення Міністерства у справах НС України на 4 окремих відомства — Міністерство надзвичайних ситуацій України (як головний орган), Державну інспекцію техногенної безпеки, Державне агентство зони відчуження та Державну службу гірничого нагляду та промислової безпеки. Особовий склад залишився на службі цивільного захисту. Державні пожежні частини отримали статус «рятувальних» і були підпорядковані територіальним органам МНС. Районні (міські) відділи МНС реформовані в служби цивільного захисту в районах (містах) і введені до складу апаратів ГТУ (ТУ) МНС. 24 грудня 2012 Указом Президента України Міністерство надзвичайних ситуацій та Державна інспекція техногенної безпеки України були реорганізовані в єдину Державну службу України з надзвичайних ситуацій (ДСНС України), як центральний орган виконавчої влади, що координується і направляється Міністерством оборони. Першим головою Служби став Михайло Болотських. Було затверджено Положення про Державну службу України з надзвичайних ситуацій, сформовані управління ДСНС. Міністерство оборони урегулювало свою взаємодію зі Службою. 1 липня 2013 року набув чинності Кодекс цивільного захисту України. 02 березня 2014 року Михайло Болотських був звільнений із посади Голови ДСНС, його наступником став Сергій Бочковський. 25 квітня Кабінет Міністрів видав Постанову № 120 «Питання координації та спрямування Державної служби з надзвичайних ситуацій», згідно з якою діяльність ДСНСУ спрямовується і координується Кабінетом через Міністра внутрішніх справ. МВС затвердило Положення про Оперативно-рятувальну службу цивільного захисту ДСНСУ. 25 березня 2015 року Сергій Бочковський був затриманий слідчими на засіданні уряду України за корупцію. Також затримано його заступника Василя Стоєцького. Затримання транслювалося у прямому ефірі. В іноземних ЗМІ такий крок уряду назвали «показухою». Виконувачем обов'язків керівника став Зорян Шкіряк, який повернувся до роботи у МВС після операції по евакуації українців зі зруйнованого землетрусом Непалу. Органи управління Апарат ДСНС України Кадри ДСНС України Кадри ДСНС України складають: особи рядового і начальницького складу служби цивільного захисту (у тому числі курсанти ВНЗ ДСНС), які уклали контракт про проходження служби (навчання) і яким присвоюються спеціальні звання служби цивільного захисту відповідно до Кодексу цивільного захисту України і «Положення про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 593 від 11.07.2013 р.; державні службовці відповідно до Закону України «Про державну службу»; працівники, які уклали трудовий договір відповідно до КЗпП України. У лютому 2015 року Верховною Радою України були внесені зміни до ряду законодавчих актів, фактично прирівнявши проходження служби цивільного захисту до військової служби, за умов настання в державі особливого періоду або оголошення цільової мобілізації. Передбачена кримінальна відповідальність за ухилення від такої служби в зазначених умовах — від 2 до 5 років позбавлення волі. Медалі за сумліну службу Спеціальні звання служби цивільного захисту Докладніше: Звання, чини та ранги України#Служба цивільного захисту Структура ДСНС України Апарат Докладніше: Апарат ДСНС України Територіальні органи Головні управління ДСНС України в Вінницькій, Волинській, Дніпропетровській, Донецькій, Житомирській, Закарпатській, Запорізькій, Івано-Франківській, Київській, Кіровоградській, Луганській, Львівській, Миколаївській, Одеській, Полтавській, Рівненській, Сумській, Тернопільській, Харківській, Херсонській, Хмельницькій, Черкаській, Чернівецькій, Чернігівській та місті Києві. Також, до структури головних управлінь (управлінь) входять: районні (міські, міськрайонні) управління (відділи, сектори); оперативно-координаційні центри; центри оперативного зв’язку, телекомунікаційних систем та інформаційних технологій; центри забезпечення діяльності. Гарнізони 25 гарнізонів областей та міста Києва об’єднують 986 пожежно-рятувальних підрозділів загальною чисельністю близько 36 тисяч jcs,. Пожежно-рятувальні підрозділи поділяються на: державні пожежно-рятувальні загони державні пожежно-рятувальні частини державні пожежно-рятувальні пости державні пожежно-рятувальні загони (частини, пости), що забезпечують охорону від пожеж підприємств, установ, організацій та інших об’єктів/ Аварійно-рятувальні формування центрального підпорядкування та спеціального призначення Аварійно-рятувальні формування центрального підпорядкування (АРФ ЦП) представлені шістьма центрами швидкого реагування загальною чисельністю близько 2,6 тисячі чоловік. Головний мобільний рятувальний центр швидкого реагування ДСНС України (Київ, на базі 148 оммбр, в/ч Д0040) Мобільний рятувальний центр швидкого реагування ʼʼСумиʼʼ ДСНС України (Ромни, на базі 76 оарб, в/ч Д0060) Мобільний рятувальний центр швидкого реагування ʼʼЛьвівʼʼ ДСНС України (Дрогобич, на базі 155 оммбр, в/ч Д0090) Мобільний рятувальний центр швидкого реагування ʼʼОдесаʼʼ ДСНС України (Жеребкове, на базі 2 ЗЗАРР, в/ч Д1002) Мобільний рятувальний центр швидкого реагування ʼʼДонецьк - Луганськʼʼ ДСНС України (на базі АРЗ СП ГУ ДСНС України у Донецькій області та АРЗ СП ГУ ДСНС України у Луганській області) Аварійно-рятувальні формування спеціального призначення (АРФ СП) представлені двадцяти трьома аварійно-рятувальними загонами спеціального призначення (в кожному регіоні, крім АР Крим, Донецької та Луганської областей) загальною чисельністю близько 6,3 тисяч осіб. Вони формувались на базі загонів (частин) технічної служби Державної пожежної охорони (крім АРЗ СП ГУ ДСНС України у місті Києві) з частковим приєднанням підрозділів та територій дислокації: військових частин Військ Цивільної оборони (Верхівцеве (в/ч Д0140, 439 оммп), Лоскутівка (в/ч Д0150, 473 оммп), Знам’янка (в/ч Д0100, 262 оммп), Кропивницький (в/ч Д0070, 290 ОЗОР), Якушинці (в/ч Д0055, 215 оарб), Городище (в/ч Д0080, 123 оарб), Ужгород (в/ч Д0180, 25 ОАРЗ)); Державної спеціалізованої протифонтанної служби «СВАРЧ» (Полтава); Державної спеціальної (воєнізованої) гірничорятувальної (аварійно-рятувальної) служби (ДСВГРС); Державної спеціалізованої аварійно-рятувальної служби пошуку та рятування туристів (ДСАРСПРТ); Державної спеціалізованої аварійно-рятувальної служби на водних об’єктах (ДСАРСВО); Спеціалізованого загону Державної пожежної охорони (Київ); 3 Спеціального регіонального центру швидкого реагування (Мирне, на базі 264 оммп, в/ч Д0130), 4 Спеціального регіонального центру швидкого реагування (Мазанка, на базі 319 оарб, в/ч Д0990) та Регіонального центру швидкого реагування (Майдан). Види підрозділів аварійно-рятувальних формувань центрального підпорядкування та спеціального призначення Авіаційні формування та установи Спеціальний авіаційний загін ОРС ЦЗ (Ніжин, на базі 300 САЗ, в/ч Д0170) Головний авіаційний координаційний центр пошуку і рятування (в тому числі числі авіаційні допоміжні центри пошуку і рятування) Спеціалізовані формування та підрозділи Гірничорятувальні (аварійно-рятувальні, газорятувальні) формування та підрозділи складаються з гірничорятувального загону (центрального підпорядкування), гірничорятувального (аварійно-рятувального) загону (територіального підпорядкування) та групи гірничорятувальних (аварійно-рятувальних) робіт (в складі аварійно-рятувального формування спеціального призначення) загальною чисельністю близько 700 чоловік. Дислоковані в Дніпропетровській, Полтавській, Кіровоградській, Миколаївській, Івано-Франківській, Львівській областях та місті Києві. Протифонтанні підрозділи складаються з Загону з обслуговування об’єктів нафтогазового комплексу та ліквідації нафтогазових фонтанів Головного управління ДСНС України у Полтавській області та відділень ліквідації нафтогазових фонтанів аварійно-рятувальних формувань спеціального призначення та дислоковані в Полтавській, Харківській, Чернігівській та Львівській областях. Гірські пошуково-рятувальні підрозділи підпорядковані аварійно-рятувальним формуванням центрального підпорядкування та спеціального призначення. Дислоковані в Львівській, Закарпатській, Івано-Франківській, Тернопільскій та Чернівецькій областях. Водолазно-рятувальні підрозділи підпорядковані аварійно-рятувальним формуванням центрального підпорядкування та спеціального призначення. Дислоковані у Вінницькій, Дніпропетровській, Донецькій, Запорізькій, Київській, Миколаївській, Одеській, Полтавській, Херсонській, Хмельницькій, Волинській, Закарпатській, Івано-Франківській, Кіровоградській, Тернопільській, Черкаській, Чернівецькій областях та місті Києві. Гідрометеорологічні підприємства та установи Український гідрометеорологічний центр (чисельністю 4291 працівників) Державне підприємство «Український авіаційний метеорологічний центр» Формування та підрозділи забезпечення Управління забезпечення Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту (Київ, на базі ВійськовоЇ комендатури, в/ч Д1001) Центр зв'язку та управління (Переяслав, на базі 692 ОВЗ, в/ч Д3728) Державний центр сертифікації (Київ) Медичний центр (Київ) Медичний реабілітаційний центр «Одеський» (Одеса) Заклади освіти, науково-дослідні установи та навчальні підрозділи Національний університет цивільного захисту України (Черкаси) Львівський державний університет безпеки життєдіяльності (Львів) Вище професійне училище Львівського державного університету безпеки життєдіяльності (Вінниця) Вінницький ліцей безпекового спрямування та національно-патріотичного виховання Львівського державного університету безпеки життєдіяльності (Вінниця) Український гідрометеорологічний інститут (Київ) Навчально-методичні центри цивільного захисту та безпеки життєдіяльності в областях та Києві Навчальні пункти в складі деяких аварійно-рятувальних формувань центрального підпорядкування та спеціального призначення Голови ДСНС Болотських Михайло Васильович 24 грудня 2012 — 2 березня 2014 Бочковський Сергій Станіславович 23 квітня 2014 — 25 березня 2015 В. о. Шкіряк Зорян Несторович 25 березня 2015 — 14 травня 2015 Чечоткін Микола Олександрович 14 травня 2015 — 10 листопада 2021 Крук Сергій Іванович 10 листопада 2021 — 16 лютого 2022 в. о., 16 лютого 2022 — 25 серпня 2023 Тимчасово виконуючий обов'язки Голови Володимир Демчук 25 серпня 2023 — 27 лютого 2024. Андрій Даник 27 лютого 2024 — 28 червня 2024 т.в.о., з 28 червня 2024 . Техніка ДСНС України Пожежні автомобілі Знаходяться на оснащенні пожежно-рятувальних підрозділів ДСНС: Автомобілі пожежно-рятувальні першої допомоги Автоцистерни пожежні Автоцистерни пожежно-рятувальні Автомобілі пожежні аеродромні Автомобілі повітряно-пінного гасіння Автомобілі порошкового гасіння АП-5 Автомобілі комбінованого гасіння Пожежні насосні станції ПНС-110 Пожежні рукавні автомобілі АР-2 Автодрабини пожежні Підйомники колінчаті Автомобілі зв'язку і освітлення Автомобілі газодимозахисної служби Автомобілі штабні Спеціальні аварійно-рятувальні машини Техніка піротехнічних робіт (розмінування) Знаходиться на озброєнні частин (груп, відділень) піротехнічних робіт; груп (відділень) підводного розмінування аварійно-рятувальних формувань центрального підпорядкування та спеціального призначення Види спеціальних піротехнічних машин, що стоїть на озброєнні підрозділів ДСНС: Оперативно-піротехнічні машини (ОПМ) на базі легкових автомобілів із колісною формулою 4×4 — Mitsubishi-L200, Volkswagen T5, УАЗ-469, УАЗ-31512 Піротехнічні машини легкого типу (ПМ-Л) на базі вантажопасажирських автомобілів підвищеної прохідності ГАЗ-330273, УАЗ-3303, УАЗ-3309, ГАЗ-66 Піротехнічні машини важкого типу (ПМ-В) на базі автомобілів КрАЗ-63221; КрАЗ-5233ВЕ та бронетранспортера БТР-80 Оперативно-піротехнічні машини водолазні (ОПМ-В) на базі вантажопасажирських та вантажних автомобілів із колісною формулою 4×4 Засоби інженерного озброєння Знаходиться на озброєнні інженерних груп (відділень), частин (груп) спеціальних робіт по ліквідації наслідків аварій аварійно-рятувальних формувань Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту центрального і територіального підпорядкування Засоби подолання руйнувань і перешкод Машини розгородження «ІМР», «ІМР-2» Шляхопрокладчики гусеничні «БАТ-М», «БАТ-2» Мости важкі механізовані ТММ-3 (ТММ-ЗМ1) на базі автомобілів КрАЗ-255 (КрАЗ-260) Засоби подолання водних перешкод Транспортери плаваючі «ПТС», «ПТС-2», ПТС-М Катери моторно-буксирні Водолазні станції Засоби механізації дорожніх, підйомних і землерийних робіт Машина для вириття котлованів «МДК-2» і МДК-3 Бульдозер колісний «БКТ-2РК» на базі колісного тягача МАЗ-538 Полкова землерийна машина ПЗМ-2 Машина траншейна ТМК-2 на базі колісного тягача МАЗ-538 Бульдозер гусеничний Б-10М Тягачі важкі артилерійські АТ-Т, МТ-Т Екскаватори військові ЕОВ-4421 Крани автомобільні вантажопідйомністю до 25 т. на базі автомобілів «КрАЗ», «МАЗ», «УРАЛ» Техніка РХБЗ (радіаційного, хімічного і біологічного захисту) Знаходиться на озброєнні частин (груп, відділень) радіаційного, хімічного і біологічного захисту аварійно-рятувальних формувань центрального і територіального підпорядкування Пересувна лабораторія РХБ розвідки «ПРХЛ» на базі автомобілів «Газель», «Ford Transit» Автомобіль радіаційної і хімічної розвідки УАЗ-469РХ Машина радіаційної і хімічної розвідки БРДМ-2РХ на базі броньованої розвідувально-дозорної машини БРДМ-2 Машина радіаційної і хімічної розвідки РХМ-4 на базі бронетранспортера БТР-80 Машина радіаційної і хімічної розвідки РХМ Авторозливні станції АРС-14 на базі автомобілів ЗіЛ-131 Дезинфекційно-душові установки ДДА-66, ДДА-53Б (ГАЗ-66) Спеціальна техніка Знаходиться на озброєнні підрозділів управління; забезпечення; аварійно-рятувальних частин, частин (груп) життєзабезпечення; груп (відділень) рятувальних робіт аварійно-рятувальних формувань Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту центрального і територіального підпорядкування Командно-штабні машини Р-142Г на базі автомобіля ГАЗ-66; Р-145БМ «Чайка» на базі бронетранспортера БТР-60 Радіостанції радіорелейні рухомі типу Р-409(ЗіЛ-131) Електростанції рухомі різних модифікацій Установки для добування прісної води УДВ-15 Тягачі важкі седельні МАЗ-537 Мобільні пункти управління на базі тягачів МАЗ-7310 Універсальні машини підігрівання УМП-350-131 (ЗіЛ-131) Комплекси життєзабезпечення бойового чергування у складі машин 15Т117, 15Т118, МДЕС на базі спец. автомобілів МАЗ-7310 Техніка медичної служби — машини швидкої медичної допомоги на базі автомобілів Renault Master, санітарні АС-66 (ГАЗ-66), УАЗ-3962; автоперев'язувальна АП-2 (ГАЗ-66) Аеродромна комбінована поливомийна машина АКПМ-3 (ЗіЛ-130) Снігоочисники шнекороторні ДЕ-226 (Урал-4320) Автомайстерні пересувні ПАРМ-1М — рухома автомобільна ремонтна майстерня (ЗіЛ-131) Озброєння охорони і оборони Після демілітаризації в 2004—2005 роках сил МНС України і перетворення військ Цивільної оборони в невійськову (спеціальну) Оперативно-рятувальну службу цивільного захисту їй дісталася в спадок велика кількість зброї, в тому числі автомати АКМ, АК-74, кулемети Ручний кулемет Калашникова, КПВТ, РПД-44, Кулемет Калашникова, РПКС-74, ДТ, ПК, пістолети ТТ, ПМ, АПС, гвинтівки СВД, карабіни СКС, гранатомети РПГ-2, різні гранати та боєприпаси. Зброю було вивезено з розформованих і реорганізованих військових частин МНС. Протягом 2006—2011 років рішеннями Кабінету Міністрів велика частина цього озброєння була відчужена і реалізована. Авіація ДСНС України Знаходиться на озброєнні Спеціального авіаційного загону Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту (Ніжин). Аеродром першого класу має злітно-посадочну бетонну смугу завдовжки 3000 × 80 метрів і придатний для прийому повітряних суден різних типів вантажопідйомністю до 190 тонн, в простих і складних метеорологічних умовах, як вдень, так і вночі. Російсько-українська війна Після початку російсько-української війни у 2014 році, а особливо після повномасштабного вторгнення 24 лютого 2022 року, ДСНС бере участь у ліквідації наслідків бойових дій, проведенні аварійно-рятувальних робіт, гуманітарному розмінуванні та евакуації населення. У 2022 році підрозділи ДСНС здійснили 75 215 виїздів для ліквідації наслідків обстрілів населених пунктів, врятували майже 3,8 тисячі осіб та ліквідували понад 13,6 тисячі пожеж. Значна частина пожеж, зареєстрованих підрозділами служби, була спричинена бойовими діями, зокрема влучанням боєприпасів та їх уламків, вибухами і ракетними обстрілами. Унаслідок російської агресії зазнала втрат і матеріально-технічна база ДСНС. Станом на лютий 2025 року було зруйновано 29 будівель служби, ще 382 пошкоджено. На тимчасово окупованих територіях залишалися 96 підрозділів ДСНС. Російські війська захопили 1006 одиниць техніки служби, ще 98 одиниць було знищено та 372 пошкоджено. Станом на лютий 2025 року піротехнічні підрозділи ДСНС очистили від вибухонебезпечних предметів 291 населений пункт на деокупованій території Київської області. З лютого 2022 року сапери служби здійснили близько 12 тисяч виїздів, виявили та знешкодили понад 84 тисячі вибухонебезпечних предметів і розмінували понад 36 тисяч гектарів території області. Під час обстежень було перевірено 1941 км автомобільних доріг, 12 км залізничних колій, 1404 км ліній електропередач, 11 км газопроводів, 1390 різних об'єктів та 2996 домогосподарств. За офіційними даними служби, станом на грудень 2022 року загинули 54 рятувальники, 178 дістали поранення, ще шестеро перебували в російському полоні. У березні 2023 року кількість загиблих зросла до 68, поранених — до 201. Станом на квітень 2024 року повідомлялося про 91 загиблого та 351 пораненого працівника служби, а у лютому 2025 року — про 100 загиблих і 430 поранених. За даними МВС, станом на 1 березня 2026 року від початку повномасштабної війни загинули 114 рятувальників. Станом на травень 2026 року кількість загиблих працівників ДСНС зросла до 116, а поранених — до 622. 15 червня 2026 року під час ліквідації наслідків російського удару по Харкову рятувальники ДСНС потрапили під повторний обстріл, унаслідок якого загинули командир відділення Дмитро Бойко, пожежні-рятувальники Данило Тіщенко та Сергій Маковецький, водій Вадим Зінченко, ще дев'ятеро рятувальників зазнали поранень. 19 червня від отриманих поранень помер начальник караулу 6-ї державної пожежно-рятувальної частини Микола Деркач, унаслідок чого кількість загиблих працівників ДСНС під час цієї атаки зросла до п'яти. Під час того ж удару загинув спеціаліст Департаменту надзвичайних ситуацій Харківської міської ради Олексій Дорожкін. Вшанування У більшості міст України є вулиця Героїв-рятувальників. У місті Ізюм є вулиця Українських рятувальників. Див. також Примітки Посилання Офіційний сайт [Архівовано 7 травня 2022 у Wayback Machine.] Офіційний сайт Львівського державного університету безпеки життєдіяльності [Архівовано 6 травня 2022 у Wayback Machine.] Територіальні підрозділи ДСНС України Спеціальний авіаційний загін Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту ДСНС України Галузевий портал із безпеки України МВС затвердило правила носіння форменого одягу для служби цивільного захисту. www.ukrmilitary.com. Ukrainian Military Pages. 20 липня 2018. Архів оригіналу за 20 липня 2018. Процитовано 20 липня 2018. Китай передав Україні спецтехніку для надзвичайних ситуацій на суму 320 млн гривень. uprom.info. Національний промисловий портал. 26 грудня 2019. Архів оригіналу за 26 грудня 2019. Процитовано 26 грудня 2019.