NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Adzjyholskyj fyr

Adzjyholskyj fyr (ukrainska: Аджигольський маяк) är en sektorfyr på en liten ö i Dnipro-Buh-estuariet just utanför Dneprs floddelta, 30 kilometer väster om staden Cherson i Ukraina. Den byggdes 1911 av den ryska ingenjören Vladimir Sjuchov och är landets högsta fyr. Fyren, som tändes första gången år 1915, har formen av en hyperboloid och är byggd i fackverk av stål på en sockel av betong. Tornet har en diameter på 18 meter längst ner och 7 meter högst upp och fyrlyktan är sexkantig med pyramidtak. Ett rör av stål med en spiraltrappa inuti leder från sockeln till fyrlyktan. Fyrvaktarbostaden är placerad inuti fyren. Tillsammans med Lilla Adzjyholskyj fyr, som är av samma typ men bara 26 meter hög, vägleder fyren fartygen in i Dnepr. Fyrplatsen kan endast nås med båt. Den är öppen för besökare, men själva fyren är stängd. Se även Heidenstamfyr Källor Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Adzjyholskyj fyr.﻿
Rekity

Rekity (ukrajinsky Рекіти, maďarsky Rekettye, česky Rekyty) jsou částí obce Liskovec v Mižhirské městyské územní hromadě v okresu Chust v Zakarpatské oblasti Ukrajiny. V roce 2025 zde žilo 318 obyvatel. Historie Název Rekytha je poprvé uveden v listině z roku 1609, v roce 1623 je uveden název Rekita.Do uzavření Trianonské smlouvy byla obec součástí Uherska, poté byla součástí první československé republiky. Od roku 1945 byla součástí Ukrajinské sovětské socialistické republiky, která byla součástí SSSR. Od roku 1991 je součástí nezávislé Ukrajiny. Pamětihodnosti Cerkev sv. Mikuláše, z 18. století, ukrajinská národní kulturní památka. Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Рекіти na ukrajinské Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Rekity na Wikimedia Commons
Rekettye (település)

Rekettye (ukránul: Рекіти [Rekiti]) falu Ukrajnában, Kárpátalján, a Huszti járásban. Fekvése Szolyvától északkeletre, Tarújfalu és Fülöpfalva közt fekvő település. Története Rekettye nevét 1609-ben említette először oklevél (Rekytha módon írva nevét), 1623-ban Rekita módon írták. Rekettye kenézi telepítésű falu a Verhovinán, melyet melyet a Lipcsei család tagjai telepítettek a 16. század végén. 1609-ben Barcz Ferenc vásárolta meg több más verhovinai faluval együtt. A 18. század elején valószínűleg elnéptelenedett, mivel ekkor az összeírások nem említették. 1910-ben 370 lakosából 3 magyar, 367 ruszin volt. Valamennyien görögkatolikusok. A trianoni békeszerződés előtt Máramaros vármegye Ökörmezői járásához tartozott. 2020-ig Lengyelszállás községi tanácsához tartozott. Népesség 2001-es adatok alapján 311 lakosa volt. Nevezetességek Görögkatolikus temploma 16. századi. 1715-ben épült és Szent Miklós tiszteletére szentelték fel. Nemzetközi irodalmi és újságírói gyermekfesztivál, melyet minden év júliusában megrendeznek. Források Máramarosi helységnevek További információk [1] Rekettye fatemploma (ukránul) Rekettye az Ukrán Legfelsőbb Tanács közigazgatási adatbázisában (ukránul)
Rekitî, Boureni

Rekitî (în ucraineană Рекіти) este un sat în comuna Liskoveț din raionul Boureni, regiunea Transcarpatia, Ucraina. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației localității Rekitî era vorbitoare de ucraineană (99,69%), existând în minoritate și vorbitori de alte limbi. Note
Рекиты

Реки́ты (укр. Рекіти) — село в Межгорской поселковой общине Хустского района Закарпатской области Украины. Население по переписи 2001 года составляло 318 человек. Почтовый индекс — 90012. Телефонный код — 3146. Код КОАТУУ — 2122482802. Достопримечательности Николаевская церковь (1751) Ссылки Рекиты на сайте Верховной рады Украины (укр.) Административно-территориальное устройство Закарпатской области (укр.)
Zabriď (okres Chust)

Zabriď (ukrajinsky Забрідь, maďarsky Gázló, česky Zábrod) je obec v Drahovské vesnické územní hromadě v okrese Chust v Zakarpatské oblasti na Ukrajině. Leží podél řeky Terebly. V roce 2026 zde žilo 1800 obyvatel. Místní části Blydar (Блидар) Hrun (Грунь) Dubrovycja (Дубровиця) Zapohar (Запогар) Slipeňkyj (Сліпенький) Pamětihodnosti U zabriďské knihovny je „Národopisné muzeum“, které má více než 400 exponátů. Je zde ženský klášter sv. Archanděla Michaela, který je v lese východně od Zabridu. Poloha kláštera je udávána jako Drahovo – Zabriď, klášter je uváděn jako Drahovský. Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Забрідь (Хустський район) na ukrajinské Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Zabriď na Wikimedia Commons
Sabrid (Chust)

Sabrid (ukrainisch Забрідь; russisch Забродь Sabrod, slowakisch (Vulčana) Zábrod, ungarisch Gázló) ist ein Dorf in der ukrainischen Oblast Transkarpatien mit etwa 1840 Einwohnern (2025). Wenige Kilometer vom Dorf entfernt liegt im Wald das Frauenkloster St. Michael der Erzengel. Im Dorf gibt es eine Mineralwasserquelle. Geografie Die Ortschaft liegt inmitten der Waldkarpaten auf 412 m Höhe am Ufer der Tereblja, einem 80 km langen Nebenfluss der Theiß. Am 12. Juni 2020 wurde das Dorf ein Teil neu gegründeten Landgemeinde Drahowo im Rajon Chust, bis dahin bildete es die Landratsgemeinde Sabrid (Забрідська сільська рада/Sabridska silska rada) im Nordosten des Rajons Chust, 34 km nordöstlich vom Rajonzentrum Chust und etwa 140 km südöstlich vom Oblastzentrum Uschhorod. Durch das Dorf verläuft die Territorialstraße T–07–20, die in Richtung Norden nach Kolotschawa und in Richtung Süden nach Drahowo führt. Östlich an Sabrid grenzt das, zum Welterbe des Biosphärenreservats Karpaten zählende, Naturschutzgebiet Buchenurwald Uholka-Schyrokyj Luh. Geschichte Die Ortschaft in der historischen Region Maramuresch gehörte bis 1919 zum ungarischen Teil des Kaiserreich Österreich-Ungarn und anschließend als Teil der Karpato-Ukraine zur Tschechoslowakei. Im Zweiten Weltkrieg fiel das Dorf durch Annexion erneut an Ungarn. Anschließend kam die Ortschaft an die Ukrainischen SSR innerhalb der Sowjetunion und seit 1991 gehört Sabrid zur unabhängigen Ukraine. Einzelnachweise
Gázló (Kövesliget község)

Gázló (ukránul: Забрідь, oroszul: Забродь) község Ukrajnában, Kárpátalján, a Huszti járásban. Fekvése Huszttól 38 km-rel északkeletre, Kövesliget szomszédjában, a Bustyaházáról Szinevérre vivő autóút mellett, a Talabor folyó jobb partján fekvő település. Nevének eredete A Zábrogy helységnév ruszin dűlőnévi eredetű, (1864: Zábrud (Pesty Frigyes). A név alapja a ruszin бродъ ’gázló, átgázolható hely’ főnév, előtagja a зa- ’valami mögött, valamin túl lévő’. A név jelentése ’gázlón túli falu’.Pesty Frigyes leírásában: „Zábrud, azért kapta azt a’ nevet, mert a Talabor folyó vizén túl van, a vizet gázolni kel,- a’ gázlót oroszul Brud-nak hivják, és így Zábrudnak nevezték”. A magyar Gázló név fordítás eredménye a hivatalos ukrán Забрідь a ruszin név ukránosított változata. Története A település nevét a 16. század vége körül említették először. 1864-ben Zábrud néven említették, későbbi névváltozatai: 1865-ben Zábrodi, 1892-ben Zábrod (hnt.) 1898-ban Zábrod, 1910-ben Vulčana-Zabrod, 1913-ban Zábrod, 1918-ban Gázló, 1944-ben Zábrod, Забрoдь, 1983-ban Забрідь, Забрoдь., Régen Kövesliget külterületi lakott helye volt. Nevezetességek A falu legfontosabb építészeti emléke a falutól néhány km-re az erdőben fekvő Szent Mihály arkangyal tiszteletére szentelt kolostor. Az első kolostort még a 18. század elején 1705-ben alapították, melynek - a hagyományok szerint - kegyura a Drakula néven ismert Draga gróf apja vagy nagyapja lehetett. 1725-ben, az alap kiásása közben a munkások egy hatalmas oltár alakú kődarabra bukkantak itt. Ekkor jöttek rá hogy a kolostor épületét a régi kolostor helyére építik. Sokáig úgy tartották, hogy a régi kolostorépület alatt egy földalatti alagút futott, ami a técsői járáshoz tartozó Uglyába vezetett. Az első kolostor valószínűleg 1870-ben semmisült meg, az épület valószínű leégett, a benne élő 130 szerzetes pedig szörnyet halt. A régi monostor helyén a falusiak egy emlék keresztet állíttatott. Az új kolostor alapozását 1934-ben kezdték el. Területén fakad egy szent forrás, melynek vize állítólag csodálatos hatással rendelkezik. Források Sebestyén Zsolt: Máramaros megye helységneveinek etimológiai szótára [1]
Zabrid, Hust

Zabrid (în ucraineană Забрідь) este o comună în raionul Hust, regiunea Transcarpatia, Ucraina, formată numai din satul de reședință. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației comunei Zabrid era vorbitoare de ucraineană (99,76%), existând în minoritate și vorbitori de alte limbi. Note
Забродь (Хустский район)

Забродь (укр. Забрідь) — село в Драговской сельской общине Хустского района Закарпатской области Украины. Население по данным на 03.04.2025 составляло 1842 человека. Население по переписи 2001 года составляло 2077 человек. Почтовый индекс — 90428. Телефонный код — 3142. Код КОАТУУ — 2125383001. Примечания Ссылки Забродь на сайте Верховной рады Украины (укр.) Административно-территориальное устройство Закарпатской области (укр.)
Stanovec (Ukrajina)

Stanovec (ukrajinsky Становець, maďarsky Sztanovec) je vesnice v Drahovské vesnické územní hromadě v okrese Chust v Zakarpatské oblasti na Ukrajině. Leží na pravém břehu řeky Terebly, cca 2 km severně od Drahova. V roce 2001 zde žilo 486 obyvatel. U vesnice, na druhé lužní terase pravého břehu řeky Terebly, byly nalezeny stopy osídlení z doby paleolitu. Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Становець na ukrajinské Wikipedii.
Sztanovec

Sztanovec (ukránul: Становець) falu Ukrajnában, Kárpátalján, a Huszti járásban. Fekvése Huszttól északkeletre, Kövesliget északi szomszédjában, a Talabor folyó mellett fekvő település. Népessége A 2001-es népszámláláskor 486 lakosa volt.
Stanoveț, Hust

Stanoveț (în ucraineană Становець) este un sat în comuna Drahovo din raionul Hust, regiunea Transcarpatia, Ucraina. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației localității Stanoveț era vorbitoare de ucraineană (99,18%), existând în minoritate și vorbitori de alte limbi. Note
Становец (Закарпатская область)

Становец (укр. Становець) — село в Драговской сельской общине Хустского района Закарпатской области Украины. Население по переписи 2001 года составляло 486 человек. Почтовый индекс — 90432. Телефонный код — 31-42. Код КОАТУУ — 2125382804. Ссылки Становец на сайте Верховной рады Украины (укр.) Административно-территориальное устройство Закарпатской области (укр.)
Становець

Станове́ць — село в Україні, в Закарпатській області, Хустському районі. Входить до складу Драгівської сільської громади. В селі, у відслоненнях другої надзаплавної тераси правого берега ріки Тереблі, знайдено сліди поселення епохи раннього палеоліту (100—150 тисяч років тому). У селі є Свято-Успенська церква. Посилання Погода в селі
Karpovtlaš

Karpovtlaš (ukrajinsky Карповтлаш, maďarsky Kárpótlás) je osada obce Iza v Chustské městské územní hromadě, v okrese Chust v Zakarpatské oblasti Ukrajiny. Název vesnice pochází z maďarského slova Kárpótlás, které znamená náhrada škody, odškodnění, kompenzace. Žije zde 143 obyvatel. Nikolajevský mužský monastýr Ve vsi je Nikolajevský mužský klášter (monastýr) (ukrajinsky Миколаївський чоловічий монастир) ukrajinské pravoslavné církve. Monastýr byl založen v Ize v roce 1920. Na setkání mnichů bylo dne 15. května 1925 rozhodnuto o jeho přesunu mimo obec. Dmitrij Kemin nabídl pro klášter svůj pozemek východně od Izy, v traktu Karpovtlaš, mezi obcemi Nankovo ​​a Iza. V té době byl opatem Matvej. V klášterní pokladně bylo 35 tisíc československých korun a potřeba bylo 135 tisíc. Později bylo vybráno dalších 40 tisíc a byla vzata půjčka od banky. V roce 1927 začala stavba druhé obytné budovy a zimního kostela na počest Jana Křtitele. Za sovětského období, v roce 1959, byl monastýr zkonfiskován, v roce 1964 byly všechny budovy srovnány se zemí a na jejich místě byla v roce 1970 postavena tuberkulózní léčebna. Na začátku 90. let 20. století se sem začalo vracet mniši. V čele komunity stál archimandrita Stratonik. Vysvěcení základního kamene nového kostela se konalo 27. března 1994. Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Карповтлаш na ukrajinské Wikipedii.
Kárpótlás (település)

Kárpótlás (ukránul: Карповтлаш) falu Ukrajnában, a Kárpátalján, a Huszti járásban. Fekvése Huszttól északkeletre, Iza keleti szomszédjában fekvő település. Története A falu neve a magyar kárpótlás szóból származik. A település közelében található a Szent Miklós kolostor. Nevezetességek Szent Miklós kolostor Források [1]
Карповтлаш

Карповтлаш (укр. Карповтлаш) — село, входит в Хустскую городскую общину Хустского района Закарпатской области Украины. Население по переписи 2001 года составляло 143 человека. Почтовый индекс — 90436. Телефонный код — 3142. Код КОАТУУ — 2125383602. Монастырь св. Николая Возле села находится мужской монастырь святого Николая. Ссылки Карповтлаш на сайте Верховной рады Украины (укр.) Административно-территориальное устройство Закарпатской области (укр.)
Карповтлаш

Карповтла́ш — село в Хустській міській громаді у Закарпатській області в Україні. Назва Топонім походить від угорського слова kárpótlás - компенсація, відшкодування збитків. Релігія Монастир св. Миколи. 1925. Монастир, заснований в Ізі в 1920 р., на зборах монахів 15 травня 1925 р. було вирішено перенести за село і там збудувати корпус келій з домовою церквою. Дмитро Кемінь запропонував для монастиря свою землю на схід від Ізи, в урочищі Карповтлаш, між селами Нанково та Іза. Тоді ігуменом був Матвій. У монастирській касі було 35 тисяч чехословацьких корон, а потрібно було 135 тисяч. Згодом зібрали ще 40 тисяч і взяли позику в банку. У 1927 р. розпочали будувати другий житловий корпус і зимову церкву на честь Іоана Предтечі. У 1945 – 1946 роках Ігумен Матвій організував спорудження великої каплиці з одним вівтарем. Від 1921 р. вели монастирські записи. На кладовищі монастиря спочивають ієромонах Матвій, архієпископ Сава і ревний провідник православ’я у Закарпатті о. Олексій Кабалюк. В радянський період, у 1959 р. монастир конфіскували, в 1964 р. знесли бульдозерами всі споруди і на їх місці в 1970 р. збудували туберкульозну лікарню. На початку 1990-х монахи почали повертатися до колишньої обителі. Очолив громаду архімандрит Стратонік. Освячення основного каменя нового храму відбулося 27 березня 1994 р. Церкву споруджують у стилі російських церков: дзвіницю над головним входом вкриває видовжене шатро, а на перехресті головного приміщення зведено баню на могутньому барабані. Видовжена вежка з главкою над банею додає орієнтального настрою. Туристичні місця - Монастир св. Миколи. 1925. - річка Хустець Населення Мова Розподіл населення за рідною мовою за даними перепису 2001 року: Примітки Посилання Погода в селі [Архівовано 5 березня 2008 у Wayback Machine.] Див. також Миколаївський чоловічий монастир УПЦ (Карповтлаш)
Moďoroš

Moďoroš (ukrajinsky Модьорош, maďarsky Mogyorós) je vesnice ve Vyškovské městyské územní hromadě v okrese Chust v Zakarpatské oblasti na Ukrajině. Historie Před uzavřením Trianonské smlouvy byla ves součástí Uherska. Poté byla součástí první československé republiky. Od roku 1945 byla součástí Ukrajinské sovětské socialistické republiky, která byla součástí SSSR, a nakonec od roku 1991 je součástí samostatné Ukrajiny. Odkazy Poznámky Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Modjoroŝ na esperantské Wikipedii.
Mogyorós (Huszti járás)

Mogyorós (ukránul: Модьорош [Mogyoros]) falu Ukrajnában, Kárpátalján, a Huszti járásban. A település Visk községhez tartozik. Fekvése Visktől 5 km-rel északnyugatra, Verlététől délkeletre fekvő település. Története 2020-ig közigazgatásilag Viskhez tartozott Sajánnal, Fenessel és Rákossal együtt. 2020 júniusától Visk község része.
Modoroș, Hust

Modoroș (în ucraineană Модьорош, în maghiară Mogyorós) este un sat în așezarea urbană Vășcova din raionul Hust, regiunea Transcarpatia, Ucraina. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației localității Modoroș era vorbitoare de ucraineană (97,33%), existând în minoritate și vorbitori de rusă (1,07%) și maghiară (1,07%). Note
Модёрош

Модёрош (укр. Модьорош) — село в Вышковской поселковой общине Хустского района Закарпатской области Украины. Почтовый индекс — 90457. Телефонный код — 3142. Код КОАТУУ — 2125355301. Население Население по переписи 2001 года составляло 374 человека. Языковой состав Родной язык населения по данным переписи 2001 года: Примечания Ссылки Модёрош на сайте Верховной рады Украины (укр.) Административно-территориальное устройство Закарпатской области (укр.)
Модьорош

Мо́дьорош — село в Україні, у Закарпатській області, Хустському районі. Входить до складу Вишківської селищної громади. Територія була лісистою, з незайманою дикою природою, де росло дуже багато ліщини – диких карпатських горіхів. Саме завдяки цим рослинам село й отримало таку незвичну назву. Історія У 1717 році на ці землі напали татари. П’ятитисячне військо перейшло через Шаян із боку Румунії, спустошило Виноградівщину. Та ординці не наважилися напасти на Хустський замок і, пройшовши по лівому березі Тиси, поспішили втекти із здобиччю до Криму. В гірських ущелинах шлях їм перегородили загони місцевого ополчення. У районі села Модьорош відбувся великий бій. На ратному полі, як свідчать тогочасні документи, залишилося шість тисяч ворожих трупів. Ополченці звільнили 7 тис. невільників, переважно підлітків і дівчат Хоч сучасне село й невелике, але ділиться на Верхній та Нижній Модьорош. Інфраструктура розвинена слабо. Є в населеному пункті лише церква та початкова школа. Населення Мова Розподіл населення за рідною мовою за даними перепису 2001 року: Релігія храм Покрови пр. богородиці. 1990, 1990-і. Наприкінці 1930-х років архімандрит Йосип (І. Попович) купив у євреїв землю та ділянку лісу на схилі гори, над селом. Як розповідають, монах мав хист до малювання, тому його запросили виконати розписи новозбудованої православної церкви в Міжгір’ї. Платнею за працю стала дерев’яна православна церква 1920 р., яку розібрали і сплавили по Ріці до Велятина, а звідти перевезли возами в Модьорош. Близько 1945 р. церкву відтворили на новому місці. Вона була зрубною, але з тонкого дерева. Всередині її обшили фанерою, зовні оббили ґонтами. Дахи також були ґонтові. Основною прикрасою був невеликий іконостас. Близько 1985 р. вежа церкви похилилася від вітру, але її вирівняли і прибудували із західного боку приміщення розмірами 3: 3 м, яке вкрили бляхою. Тоді дерев’яна споруда була вже в поганому стані. У серпні 1988 р. почали робити фундамент для нової мурованої церкви. Всі витрати й організаційні питання взяв на себе священик о. Михайло Пішта. Спочатку навколо дерев’яної церкви змурували дещо більшу за неї споруду з вежею на головному фасаді. Служба відбувалася у бічному притворі, а навесні 1989 р. дерев’яну церкву розібрали, швидко настелили підлогу і відтоді правили вже в новій церкві. Місця було замало, і тому восени 1989 р. прибудували велике приміщення із західного боку. Через рік розширили церкву й зі східного боку. Над дахом здійнялося сім бань. Іконостас вирізьбив майстер з Приборжавського Іван Палаташ. Туристичні місця - Вишківський замок - храм Покрови пр. богородиці. 1990, 1990-і. Примітки Посилання Погода в селі [Архівовано 5 березня 2008 у Wayback Machine.]
Sobatyn

Sobatyn (ukrajinsky Собатин, maďarsky Szombati, česky Sobatin nebo Sobatín) je část města Iršava v Iršavské městské územní hromadě v okrese Chust v Zakarpatské oblasti Ukrajiny. V roce 2025 zde žilo 799 obyvatel. Historie Název vsi je odvozen od práva sobotního trhu. Do uzavření Trianonské smlouvy byla ves součástí Uherska, poté byla součástí Československa. V roce 1945 byl Sobatyn přičleněn k Ukrajinské sovětské socialistické republice, která byla součástí Sovětského svazu, nakonec od roku 1991 je součástí samostatné Ukrajiny. Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Собатин na ukrajinské Wikipedii.
Szombati

Szombati (ukránul: Собатин) falu Ukrajnában, Kárpátalján, a Huszti járásban. Fekvése Ilosvától északnyugatra fekvő település. Története A trianoni békeszerződés előtt Bereg vármegye Felvidéki járásához tartozott. 1910-ben 202 lakosából 47 magyar, 155 ruszin volt. Ebből 2 római katolikus, 163 görögkatolikus, 37 izraelita volt. Források A történelmi Magyarország atlasza és adattára 1914 ISBN 963 85683 3 X
Sobatîn, Irșava

Sobatîn (în ucraineană Собатин) este un sat în orașul raional Iloșva din raionul Irșava, regiunea Transcarpatia, Ucraina. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației localității Sobatîn era vorbitoare de ucraineană (99,37%), existând în minoritate și vorbitori de alte limbi. Note
Собатин

Собатин (укр. Собатин) — село в Иршавской общине Хустского района Закарпатской области Украины. Население по переписи 2001 года составляло 799 человек. Почтовый индекс — 90100. Телефонный код — 3144. Занимает площадь 900 км². Ссылки Собатин на сайте Верховной рады Украины (укр.) Административно-территориальное устройство Закарпатской области (укр.)
Собатин

Соба́тин — село в Україні, в Закарпатській області, Хустському районі. Розташоване у гірській місцевості, на річці Іршавка. Входить до складу Іршавської міської громади. Символіка Затверджена 19 лютого 2026р. рішенням LV сесії міської ради VIII скликання. Автори - А.Б.Гречило, У.Гречило. Герб Щит напіврозтятий і перетятий; у першому синьому полі два золоті коропи, один над одним, повернуті в різні боки; у другому зеленому - золоте колесо від воза; у нижньому червоному крокує золотий собака (герб є промовистим). Історія Бодоловвар — функціонував на окраїні теперішнього с. Собатина Іршавського р-ну (Szombati falu, з угор. — «Суботнє село») у ранній період історії угорського королівства (Horvát, Győrgy-Kovács, 2002, old.170). Захисні споруди побудовані з каменю. В 90-х рр. ХХ ст. на пам'ятці проводилися археологічні розвідки (Дзембас, 1991). Першою релігійною спорудою села була дерев'яна дзвіниця, що стояла на місці теперішньої церкви. Мурована церква є типовою базилічною спорудою з низькою вежею під конічним шатром. У 1938 р. був старий план спорудження церкви розмірами 14: 7 м. Єпархіальний інженер Е. Еґреші в оцінці нового проекту записав, що церква була б завеликою для такого малого села, а будівництво коштувало б щонайменше 70 тисяч корон. Е. Еґреші просив подати кількість вірників, найменший можливий розмір вівтаря і на основі цих даних обіцяв безплатно виконати план та кошторис робіт на початку 1939 р. Того ж року почалося спорудження церкви. На церкві виписано дві дати: 1942 — рік завершення спорудження та 1988 — рік ремонту. Біля церкви — проста каркасна дзвіниця з дерева з п'ятьма дзвонами, два з яких виготовила фірма «Акорд» у 1929 р., два — Ф. Еґрі в 1937 р., а один Лайош Ласло в 1870-х роках. Невеличка православна церква з вальків була розібрана в кінці 1940-х, а мурована стала православною. Населення Згідно з переписом УРСР 1989 року чисельність наявного населення села становила 710 осіб, з яких 334 чоловіки та 376 жінок. За переписом населення України 2001 року в селі мешкало 799 осіб. Мова Розподіл населення за рідною мовою за даними перепису 2001 року: Примітки Посилання Погода в селі [Архівовано 5 березня 2016 у Wayback Machine.]
Karpaty (okres Mukačevo)

Karpaty (ukrajinsky Карпати, maďarsky Beregvár) jsou vesnice v okrese Mukačevo v Zakarpatské oblasti Ukrajiny. Jsou částí městyse Čynadijovo a patří do Čynadijovské městyské územní hromady. V roce 2025 zde žilo 235 obyvatel. Historie Před rokem 1711 bylo území obce součástí mukačevského panství a patřila rodině Rákócziů. V roce 1726 císař Karel VI. věnoval zdejší území Lotarovi Františkovi ze Schönbornu za to, že jako kurfiřt vojensky pomohl císaři, aby císař porazil Františka II. Rákócziho, jehož bylo toto panství dříve majetkem. Panství zůstalo v majetku rodiny Schönbornů až do roku 1944. Pamětihodnosti Zámek Karpaty, někdy také zámek Schönborn (maďarsky Beregvár), sanatorium Doprava Nachází se zde stanice na hlavní železniční trati Lvov – Stryj – Čop, která spojuje Zakarpatskou oblast se zbytkem Ukrajiny. Prochází tudy také ukrajinská dálnice M06, která je součástí evropské silnice E50. Odkazy Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Карпати (Мукачівський район) na ukrajinské Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Karpaty na Wikimedia Commons Zámek Karpaty