NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Матросовка (Херсонская область)

Матросовка (укр. Матросівка) — посёлок в Тягинской сельской общине Бериславского района Херсонской области Украины. В 2022 году, во время вторжения России в Украину, посёлок был захвачен. Освобождён в ноябре 2022 года в ходе контрнаступления ВСУ в Херсонской области. Почтовый индекс — 74323. Телефонный код — 5546. Код КОАТУУ — 6520680603. Население Население по переписи 2001 года составляло 93 человека. Языковой состав Родной язык населения по данным переписи 2001 года: Местный совет 74323, Херсонская обл., Бериславский р-н, с. Высокое, ул. Широкая, 2 Примечания Ссылки Матросовка на сайте Верховной рады Украины
Матросівка (селище)

Матросівка — селище в Україні, у Тягинській сільській громаді Бериславського району Херсонської області. Населення становить 93 осіб. До 2020 року орган місцевого самоврядування — Високівська сільська рада. Населення Мовний склад Рідна мова населення за даними перепису 2001 року: Історія Село засновано 1956 року. 12 червня 2020 року, відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України № 726-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Херсонської області» увійшло в Тягинську сільську громаду. Примітки Посилання Погода в селі Матросівка [Архівовано 2 вересня 2011 у Wayback Machine.]
Матроска

Матроска (на украински: Матроска) е село в южна Украйна, административен център на селски съвет Матроска в Измаилски район на Одеска област. Населението му според преброяването през 2001 г. е 2259 души. Население Езици Численост и дял на населението по роден език, според преброяването на населението през 2001 г.: Източници
Matroska (Ort)

Matroska (ukrainisch Матроска; russisch Матросская Matrosskaja; rumänisch Matroasca-Cuhurlui) ist ein Dorf im Budschak im äußersten Südwesten der Ukraine mit etwa 2200 Einwohnern (2006). Das 1843 gegründete Dorf liegt im Rajon Ismajil in der Oblast Odessa und ist die einzige Ortschaft der gleichnamigen Landratsgemeinde. Matroska grenzt im Süden an das Nordufer der Donau, die hier die Grenze zu Rumänien bildet, im Osten an die Stadt Ismajil, im Norden an das Dorf Broska und im Westen an das Dorf Larschanka. Am 7. September 2016 wurde der Name des Ortes von Матроська auf Матроска geändert. Am 12. Juni 2020 wurde das Dorf ein Teil der Landgemeinde Safjany; bis dahin bildete es die Landratsgemeinde Matroska (Матроська сільська рада/Matroska silska rada) im Südwesten des Rajons Ismajil. Einzelnachweise
Матроска (село)

Матроска (укр. Матроска, до 2016 года — Матросская; историческое название Кугурлуй-Матроска) — село в Сафьяновской сельской общине Измаильского района Одесской области Украины. Население по переписи 2001 года составляло 2259 человек. Почтовый индекс — 68664. Телефонный код — 4841. Занимает площадь 3,1 км². Код КОАТУУ — 5122083601. Согласившись вступить в Первую мировую войну 1914 года против Германии на стороне Франции, Россия развернула в Измаиле военно-морскую базу. Здесь находились не только сухопутные войска российского «Румынского фронта», но и две Дунайские флотилии военных кораблей. Военно-оперативная флотилия разместилась в лимане реки Броаскэ, где сейчас судоремонтный завод, а корабли военно-транспортной флотилии заняли уже обжитое место бывшей гребной флотилии; сейчас там судоремонтно-механический завод им. Бурячека. Корабли не могут постоянно быть на воде и выполнять свои задачи без помощи береговых служб. Поэтому каждая флотилия, заняв отведённое ей место, сразу же стала создавать на берегу жилое и подсобное хозяйство. Следует отметить, что основы таких хозяйств уже были заложены экипажами кораблей прошлых флотилий. Военно-оперативная флотилия расположила своё береговое хозяйство на высоком, правом берегу лимана, в котором стояли её корабли. Нужно было только восстановить разрушенное, заменить устаревшее и подготовить все к современным условиям. Так возле флотилии появился матросский посёлок. Здесь каждый корабль имел свою улицу, а на площади, куда сходилось большинство улиц, стояла приходская церковь и школа. Попасть в этот посёлок можно было по грунтовой дороге за лиманом. Начиналась она от Хотинских ворот бывшей крепости. Дунайские военные флотилии по необходимости создавались, а когда надобность в них отпадала — расформировывались. А вот матросский посёлок, зародившись, уже жил постоянно. Жив он и сейчас под названием «село Матроска». В Измаиле уже привыкли, что этот посёлок то затухает, то снова возникает, поэтому уже не удивлялись и не обращали на это внимания. Такое положение привело к тому, что посёлок просуществовал 125 лет без сельсовета и печати. За любой справкой приходилось ходить к соседям. Только в 2005 году посёлок Матроска получил официальный статус села. Дунайская военно-оперативная флотилия состояла из минных кораблей (миноносок), артиллерийских кораблей и посыльных (связных) катеров. По современным меркам все они были речными катерами, но тогда они назывались речными кораблями. Одной из миноносок командовал всемирно известный теперь лейтенант П. П. Шмидт. Население и национальный состав По данным переписи населения Украины 2001 года распределение населения по родному языку было следующим (в % от общей численности населения): украинский — 83,40 %; русский — 12,39 %; белорусский — 0,40 %; болгарский — 1,37 %; гагаузский — 0,09 %; молдавский — 1,99 %; немецкий — 0,04 %; польский — 0,04 %. Примечания Ссылки Матросская на сайте Верховной рады Украины (укр.)
Матроска

Матроска (до 2016 року — Матроська) — село в України, у Саф'янівській сільській громаді Ізмаїльського району Одеської області. Населення — 2259 осіб. Історія 12 червня 2020 року, відповідно до Розпорядження Кабінету Міністрів України від № 724-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Одеської області», увійшло до складу Саф'янівської сільської територіальної громади. 19 липня 2020 року, в результаті адміністративно-територіальної реформи і ліквідації Ізмаїльського (1940 – 2020) району, село увійшло до складу новоутвореного Ізмаїльського району. Населення За переписом 1989 року населення села становило 2599 осіб, з яких 1188 чоловіків та 1411 жінок. За переписом населення 2001 року в селі мешкали 2252 особи. Село населено українцями, липованами та молдаванами. Мова Розподіл населення за рідною мовою за даними перепису 2001 року. Вулиці У селі такі вулиці: Павла Фурдуя; Гагаріна; Некрасова; Ізмаїльська; Вишнева; Шкільна; Матросова. Відома особа Уродженець села: Гриценко Павло Юхимович — мовознавець, доктор філологічних наук (1991), професор, директор Інституту української мови НАН України. Галерея Примітки
Macharynci (obwód chmielnicki)

Macharynci (ukr. Махаринці) – wieś na Ukrainie, w obwodzie chmielnickim, w rejonie chmielnickim, w hromadzie Staryj Ostropil, nad Popiwką. W 2001 roku liczyła 247 mieszkańców. Przypisy Linki zewnętrzne Mecherzyńce 1.), [w:] Słownik geograficzny Królestwa Polskiego, t. VI: Malczyce – Netreba, Warszawa 1885, s. 222 .
Maharînți, Starokosteantîniv

Maharînți (în ucraineană Махаринці) este un sat în comuna Korjivka din raionul Starokosteantîniv, regiunea Hmelnîțkîi, Ucraina. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației localității Maharînți era vorbitoare de ucraineană (99,6%), existând în minoritate și vorbitori de alte limbi. Note
Махаринцы (Хмельницкая область)

Махаринцы (укр. Махаринці) — село в Староостропольской сельской общине Хмельницкого района Хмельницкой области Украины. До 2020 года входило в Староконстантиновский район. Население по переписи 2001 года составляло 247 человек. Почтовый индекс — 31145. Телефонный код — 3854. Занимает площадь 1,02 км². Код КОАТУУ — 6824284703. География Село расположено на реке Поповка. Ссылки Махаринцы на сайте Верховной рады Украины (укр.) Административно-территориальное устройство Хмельницкой области (укр.)
Махаринці (Хмельницький район)

Махари́нці — село в Україні, у Староостропільській сільській громаді Хмельницького району Хмельницької області. Населення становить 247 осіб. Орган місцевого самоврядування — Староостропільська сільська рада. Входить до Коржівського старостату. Герб У лазуровому щиті із золотою, мурованою чорним, базою, срібний орел з розпростертими крилами, золотими лапами і дзьобом, з оберненою вправо головою. Герб стилізовано означає церкву Івана Богослова, збудовану на кам’яному фундаменті, що існувала в селі. Орел – символ Івана Богослова, мурована база – символ фундаменту церкви. Історія 7 (20) листопада 1917 року, відповідно до Третього Універсалу Української Центральної Ради, увійшло до складу Української Народної Республіки. 12 червня 2020 року, відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України № 727-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Хмельницької області», увійшло до складу Староостропільської сільської громади. 19 липня 2020 року, після ліквідації Старокостянтинівського району, село увійшло до Хмельницького району. Примітки Посилання Погода в селі Махаринці [Архівовано 5 березня 2016 у Wayback Machine.]
Okres Svaljava

Okres Svaljava, též Svaljavský rajón (ukrajinsky Свалявський район, Svaljavskyj rajon) je bývalá správní jednotka na úrovni okresu v Zakarpatské oblasti na Ukrajině. Centrem hornatého rajónu s rozlohou 673 km² byla Svaljava a v 28 vesnicích a jednom městě žilo v roce 2012 přibližně 54 500 obyvatel. Během administrativně-teritoriální reformy, která proběhla v červenci 2020 a snížila počet okresů oblasti ze 13 na 6, bylo území okresu rozděleno mezi okresy Mukačevo a Chust. Geografie Územím tohoto bývalého okresu protékají řeky Latorica, Svaljavka, Boržava a Piňa; poslední tři na tomto území pramení. Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Svaljavský rajón na slovenské Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Okres Svaljava na Wikimedia Commons
Rajon Swaljawa

Der Rajon Swaljawa (ukrainisch Свалявський район/Swaljawskyj rajon; russisch Свалявский район/Swaljawski rajon) war eine Verwaltungseinheit im äußersten Westen der Ukraine und gehörte zur Oblast Transkarpatien. Geographie Der Rajon lag im Westen der Oblast Transkarpatien. Er grenzte im Norden an den Rajon Wolowez, im Nordosten an den Rajon Mischhirja, im Osten und Südosten an den Rajon Irschawa, im Südwesten an den Rajon Mukatschewo sowie im Westen an den Rajon Peretschyn. Er lag in den Waldkarpaten und wurde vom Fluss Latoryzja durchflossen. Geschichte Die Verwaltungseinheit wurde am 22. Januar 1946 als Okrug Swaljawa errichtet, 1953 wurde der Okrug dann in den Rajon Swaljawa umgewandelt. Zwischen 1962 und 1965 war auch die Fläche des Rajons Wolowez ein Teil des Rajons. Im Rahmen der administrativ-territorialen Reform im Jahr 2020 wurde der Rajon aufgelöst, der größte Teil seines Gebietes bildet seither den Mittelteil des neuen Rajons Mukatschewo, ein kleiner östlicher Teil kam zum neuen Rajon Chust. Administrative Gliederung Auf kommunaler Ebene war der Rajon in 1 Stadtratsgemeinde und 28 Landratsgemeinden unterteilt, denen jeweils einzelne Ortschaften untergeordnet waren. Zum Verwaltungsgebiet gehörten: 1 Stadt 28 Dörfer Stadt Dörfer Weblinks Informationen zum Rajon (ukrainisch) aktuelle Karte mit der Stadt Swaljawa und Umgebung mit ukrainischen Namen Einzelnachweise
Svaliava Raion

Svaliava Raion (Ukrainian: Свалявський район) was a raion of Zakarpattia Oblast in western Ukraine. Its administrative center was the city of Svaliava. The raion was abolished and its territory was merged into Mukachevo Raion on 18 July 2020 as part of the administrative reform of Ukraine, which reduced the number of raions of Zakarpattia Oblast to six. The last estimate of the raion population was 54,138 (2020 est.). See also Administrative divisions of Zakarpattia Oblast References
Raión de Svaliava

Svaliava (en ucraniano: Свалявський район) es un raión o distrito de Ucrania en el óblast de Zakarpatia. Comprende una superficie de 673 km². La capital es la ciudad de Svaliava. Demografía Según estimación 2010 contaba con una población total de 54869 habitantes. Otros datos El código KOATUU es 2124000000. El código postal 89300 y el prefijo telefónico +380 3133. Referencias Oficina de estadísticas de Ucrania. (en ucraniano) Enlaces externos Sitio web oficial.
Szolyvai járás

A Szolyvai járás egykori közigazgatási egység Ukrajna Kárpátontúli területén 1946–2020 között. Kárpátalja északi részén helyezkedett el; északról a Volóci és Ökörmezői, keletről és délről az Ilosvai, nyugatról pedig a Munkácsi és Perecsenyi járással volt atáros. 1953-ban szervezték meg, de már része volt a történelmi Magyarország közigazgatási beosztásának is Bereg vármegye egyik járásaként. A 2020. júliusi ukrajnai közigazgatási reform során megszüntették. Története A járás területéről a neolitikumból és bronzkorból való leletek kerültek felszínre. A honfoglalás idején fontos környék lehetett, amelyet egy itt megtalált halomsír is bizonyít. A környék első írásos említése 1236-ból való, 1433-ig lényegében folyamatosan királyi birtok volt, ekkor a Perényiékhez került. A Schönborn család 1728-ban jutott a birtokhoz, ahol a 19. században komoly fejlődés volt tapasztalható, új vegyi gyár, fűrésztelep jött létre. A Szovjetunió időszakában komoly szálloda- és szanatóriumkomplexumok épültek ki a környéken, ahol a gyógyturizmus azóta is jelentős. Jelenlegi formájában 1953-ban szervezték meg, de már része volt a történelmi Magyarország közigazgatási beosztásának is Bereg vármegye egyik járásaként. A két világháború közötti időszakban Csehszlovákiában is tovább létezett, majd 1939 és 1944 között ismét Magyarországhoz, ekkor a Beregi közigazgatási kirendeltséghez tartozott. A második világháború után került Kárpátalja egészével együtt a Szovjetunióhoz, Ukrajnába. Gazdaság A Szolyvai járás Kárpátalja egyik gazdagabb területének számít. A térségben több ipari vállalkozás (gépgyártás, fafeldolgozás, élelmiszeripar) működik. Innen származik továbbá a legtöbb ásványvíz is, melyek közül a legjelentősebbek: a Poljana Kupilj, a Poljana Kvaszova, a Luzsanszka, Ploszkivszka, Szvaljava és a Neljipinszka. A gyógyturizmus jelent hatalmas bevételeket a térség számára. Népesség A térség többségében ukrán lakosságú, de az orosz kisebbség is jellemzi a környéket. Települések (Zárójelben az ukrán név szerepel.) Város Szolyva (Свалява) Falvak Aklos (Уклин) Bányfalu (Сусково) Beregforrás (Родниківка) Bereznek (Березники) Csernik (Черник) Dombostelek (Плоске) Forráshuta (Родникова Гута) Galambos (Голубине) Hársfalva (Неліпино) Havasalja (Тибава) Jakuszki (Яківське) Kerecke (Керецьки) Királyfiszállás (Солочин) Kisanna (Ганьковиця) Kishídvég (Пасіка) Kismártonka (Мала Мартинка) Kispálos (Павлово) Kopár (Росош) Lombos (Лопушанка) Malmos (Стройне) Pataktanya (Плоский Потік) Polena (Поляна) Szarvaskút (Оленьово) Szászóka (Сасівка) Újtövisfalva (Драчино) Vocsitelep (Вовчий) Zajgó (Дусино) Zsilip (Плав'я) Jegyzetek
Rejon swalawski

Rejon swalawski – była jednostka administracyjna w składzie obwodu zakarpackiego Ukrainy. Rejon utworzony został w 1956. Miał powierzchnię 673 km² i liczył około 55 tysięcy mieszkańców. Siedzibą władz rejonu była Swalawa. Większość terytorium rejonu weszło w skład zreformowanego rejonu mukaczewskiego, a hromada wiejska Kerecky weszła w skład zreformowanego rejonu chuściańskiego. Na terenie rejonu znajdowały się: jedna miejska rada i 13 silskich rad, obejmujących w sumie 28 miejscowości. Miejscowości rejonu Przypisy
Raionul Svaleava, Transcarpatia

Svaleava (în ucraineană Свалявський район, transliterat: Svaleavskîi raion) este un raion în regiunea Transcarpatia, Ucraina. Reședința sa este orașul Svaleava. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației raionului Svaleava era vorbitoare de ucraineană (97,28%), existând în minoritate și vorbitori de rusă (1,58%). Note
Свалявский район

Сваля́вский райо́н (укр. Свалявський район) — упразднённая административная единица в центре Закарпатской области Украины. Административный центр — город Свалява. География Площадь 673 км². Основные реки — Латорица, Веча, Свалявка, Пыня, Боржава. Район граничит на севере с Воловецким, на юге — с Иршавским, на западе — с Перечинским и Мукачевским, на востоке — с Межгорским районами Закарпатской области. История Район образован 9 ноября 1953 г. Демография Население района составляет 54 869 человек (данные 2006 г.), в том числе в городских условиях проживают около 16 983 человек. Всего насчитывается 29 населённых пунктов. По данным всеукраинской переписи населения 2001 года в районе проживало 54,9 тысяч человек (98,9 % по отношению к переписи 1989 года), из них русских — 0,9 тысяч человек (1,5 % от всего населения), венгры — 0,4 тысяч человек (0,7 %), словаки — 0,4 тысячи человек (0,6 %). Административное устройство Количество советов: городских — 1 сельских — 13 Количество населённых пунктов: городов районного значения — 1 сёл — 28. Административный аппарат Голова районной государственной администрации: Тарабий Роман Васильевич Голова районной рады: Ливч Мирослава Михайловна Примечания Ссылки Учетная карточка района на сайте Верховной рады Украины (укр.)
Observatoire Maïaky

L'observatoire du phare d'Odessa (en ukrainien : Маяки (спостережна станція)), ou observatoire de Maïaki, est un observatoire astronomique situé à Maïaky, en Ukraine. Il a été fondé en 1957. Notes et références Liens externes Site officiel Ressource relative à l'astronomie : Centre des planètes mineures Portail de l’astronomie Portail de l’Ukraine Portail des phares Portail de l’architecture et de l’urbanisme
Маяки (наблюдательная станция)

Наблюдательная станция Мая́ки НИИ «Астрономическая обсерватория» ОНУ им. И. И. Мечникова или Наблюдательная станция Маяки — астрономическая обсерватория, основанная в 1957 году в составе обсерватории Одесского Государственного Университета в селе Маяки, Беляевского района Одесской области, в 40 км западнее Одессы. Создание обсерватории было инициировано в преддверии Международного Геофизического Года. Основатель обсерватории — Владимир Платонович Цесевич. Основная тематика работы обсерватории с 1957 по 1998 года — патрульная съемка 2/3 северного полушария звездного неба с целью поиска и исследования переменных звёзд. Также проводились базисные патрульные съёмки метеоров в паре с наблюдательной станцией Крыжановка. Инструменты обсерватории семикамерный астрограф для обзорной съемки переменных звезд (демонтирован) рефлектор РК-400 (D=400 мм, F=2м) рефлектор с электрофотометром (D=500 мм, F=12м) двухзеркальный телескоп РК-600, оптическая система Ричи-Кретьен (D=600 мм, F=4.8м) (временно демонтирован, автоматизируется) рефлектор-астрограф ОМТ-800 (Одесский Мультифункциональный Телескоп), оптическая система Фащевского (D=800 мм, F=2.138м) кинотеодолитная станция (КТС) ТАЛ-250К Широкоугольный объектив «Таир-19» (D=17 см, F=51 см, с мая 2007 года) Широкоугольный объектив «Уран-12» (D=22 см, F=50 см, с 2008 года) АЗТ-3 (АСТ-453), 4 оптические системы: прямого фокуса, Ньютона, Кассегрена, «кудэ» (D=470 мм, F=2м) Радиотелескоп «Уран-4» (РАТАН-4) Старый метеорный патруль на базе аэрофотокамер НАФА-3С/25 из 4 камер (демонтирован) Различные любительские инструменты(275 мм рефлектор, 150мм АПО и пр. Одесского общества «АСТРОДЕС» и NORAD) Основные направления исследований Позиционные и фотометрические наблюдения Геостационарных спутников Фотометрия переменных звезд Патрульные базисные наблюдения метеоров (в 90-х годах XX века был перерыв в наблюдениях) Позиционные наблюдения комет и околоземных астероидов Основные достижения Более 100 тысяч снимков звёздных полей, что составляет порядка 2 % от всех отснятых фотоматериалов в мире. По количеству фотоматериала Одесский архив занимает третье место в мире после Гарварда (более 500 тыс.) и Зоннеберга (ок. 250 тыс.). Ссылки Наблюдательная станция Маяки Обсерватория Маяки Восстановление обсерватории Страница обсерватории Маяки Новый 60-см телескоп и новые возможности Одесской астрономической обсерватории по контролю геостационарной области, Петр СУХОВ Официальный сайт Одесской обсерватории Описание обсерватории в 2004 году Новые телескопы станции Маяки (Одесская АО) для наблюдений ВОКО. Развитие наблюдательной базы АО ОНУ в с. Маяки и на пике Терскол Одесская стеклотека Публикации наблюдений в Центре малых планет: Астрометрические наблюдения малых планет См. также Научно-исследовательский институт «Астрономическая обсерватория» Одесского национального университета имени И. И. Мечникова Наблюдательная станция Крыжановка НИИ «Астрономическая обсерватория» ОНУ им. И. И. Мечникова Список астрономических инструментов Одесский национальный университет имени И. И. Мечникова
Маяки (спостережна станція)

Спостережна станція Маяки НДІ «Астрономічна обсерваторія» ОНУ ім. І. І. Мечникова або Наглядова станція Маяки — астрономічна обсерваторія, заснована 1957 року у складі обсерваторії Одеського Державного Університету в селі Маяки, Одеського району Одеської області, за 40 км на захід від Одеси. Створення обсерваторії було ініційовано напередодні Міжнародного Геофізичного Року. Засновник обсерваторії — Володимир Платонович Цесевич. Основна тематика роботи обсерваторії з 1957 по 1998 року — патрульна зйомка 2/3 північної півкулі зоряного неба з метою пошуку й дослідження змінних зір. Також проводилися базисні патрульні зйомки метеорів в парі зі спостережною станцією Крижанівка. Інструменти обсерваторії Семикамерний астрограф для оглядової зйомки змінних зір Рефлектор РК400 (D = 400 мм, F = 2м) Рефлектор з електрофотометром (D = 500 мм, F = 12м) Дводзеркальний телескоп РК600, оптична система Річі — Кретьєна (D = 600 мм, F = 4.8м) Рефлектор РК800, оптична система Річі — Кретьєна (D = 800 мм, F = 6.4м) Ширококутний об'єктив «Таїр-19» (D = 17 см, F = 51 см, з травня 2007 року) Ширококутний об'єктив «Уран-12» (D = 22 см, F = 50 см, з 2008 року) АЗТ-3 (D = 48 см, F = 2м) Радіотелескоп «Уран-4» (РАТАН-4) Старий метеорний патруль на базі аерофотокамер НАФА-3С/25 з 4 камер Основні напрями досліджень Позиційні і фотометричні спостереження геостаціонарних супутників Фотометрія змінних зір ПЗС-спостереження Місяця Патрульні базисні спостереження метеорів (у 90-х роках XX століття була перерва в спостереженнях) Основні досягнення Більше 50 тисяч знімків зоряних полів, що становить близько 2% від усіх знятих фотоматеріалів у світі[джерело?] Панорама Див. також Науково-дослідний інститут «Астрономічна обсерваторія» Одеського національного університету імені І. І. Мечникова Спостережна станція Крижанівка НДІ «Астрономічна обсерваторія» ОНУ ім. І. І. Мечникова Одеський національний університет імені І. І. Мечникова Примітки Джерела Наглядова станція Маяки [Архівовано 22 грудня 2010 у Wayback Machine.] Обсерваторія Маяки [Архівовано 3 листопада 2010 у Wayback Machine.] Відновлення обсерваторії Сторінка обсерваторії Маяки Новий 60-см телескоп і нові можливості Одеської астрономічної обсерваторії з контролю геостаціонарної області [Архівовано 22 грудня 2010 у Wayback Machine.], Петро СУХОВ Офіційний сайт Одеської обсерваторії [Архівовано 4 серпня 2007 у Wayback Machine.] Опис обсерваторії в 2004 році Нові телескопи станції Маяки (Одеська АТ) для спостережень ВОКО. Розвиток спостережної бази АО ОНУ в с. Маяки і на піку Терскол [Архівовано 12 березня 2008 у Wayback Machine.] Одеська склотека Публікації спостережень у Центрі малих планет : Астрометричні спостереження малих планет