NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Kysselivka (oblast de Kherson)

KKysselivka (en ukrainien : Киселівка, en russe : Киселёвка, Kisseliovka) est une commune rurale de l'oblast de Kherson, du raïon de Kherson et de la communauté territoriale de la commune de Tchornobaïvka, en Ukraine méridionale. Sa population s'élevait à 2494 habitants en 2001. Géographie La commune de Kysselivka se trouve à l'ouest de la rivière Verevtchyna un petit affluent de rive droite du fleuve Dniepr qui rejoint ce fleuve via le bras de Kochova. Assise à 36 mètres d'altitude, elle se situe à 12,7 km au nord-ouest de la commune de Tchornobaïvka, et à 20,5 km au nord-ouest de la ville de Kherson. Voir aussi Articles connexes Oblast de Kherson Liens externes Notes et références Portail de l’Ukraine
Kyselivka

Kyselivka (in ucraino Киселівка?, AFI: [kɪseˈl⁽ʲ⁾iu̯kɐ]) è un villaggio ucraino dell'oblast' di Cherson. Storia L'insediamento è stato occupato dall'esercito russo durante l'invasione dell'Ucraina del 2022. Il 14 settembre ne è stata annunciata la liberazione da parte di un funzionario ucraino, ma non è stata confermata da nessuna fonte ufficiale ed è più probabile che sia soltanto stato raggiunto dai bombardamenti. È stato invece effettivamente liberato il 10 novembre 2022, durante la ritirata russa dalla riva destra del Dnepr causata dalla controffensiva ucraina nella regione. Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Kyselivka
Kyseliwka (obwód chersoński)

Kyseliwka (ukr. Киселівка, pol. Kisielówka) – wieś na południu Ukrainy, w obwodzie chersońskim, w rejonie biłozerskim. Miejscowość liczy 2494 mieszkańców. Historia W XIX w. Kisielówka była kolonią polską w powiecie chersońskim guberni chersońskiej przy trakcie z Mikołajowa do Chersonia. Polscy osadnicy, wywodzący się ze szlachty gołoty, którzy trafili tutaj po powstaniu listopadowym, ufundowali kościół w stylu późnego klasycyzmu. W 1856 odnotowano istnienie 26 zagród. W 1896 w Kisielówce urodził się Franciszek Gudakowski, podpułkownik piechoty Wojska Polskiego. Zabytki i osobliwości Klasycystyczny kościół z XIX wieku. Komunikacja We wsi jest przystanek kolejowy na trasie Chersoń–Mikołajów. W odległości 1 kilometra na południowy zachód przebiega droga międzynarodowa M14. Przypisy
Kîselivka, Bilozerka

Kîselivka (în ucraineană Киселівка) este localitatea de reședință a comunei Kîselivka din raionul Bilozerka, regiunea Herson, Ucraina. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației localității Kîselivka era vorbitoare de ucraineană (94,75%), existând în minoritate și vorbitori de rusă (4,33%). Note
Киселёвка (Херсонская область)

Киселёвка (укр. Киселівка) — село в Херсонском районе Херсонской области Украины. До 2020 года относилось к Белозёрскому району. Входит в Чернобаевскую сельскую общину. Население составляло около 2 000 человек (на 2023 год). В 2 км от Киселёвки находится железнодорожный разъезд «Чеховичи». Село расположено на трассе E58 между Николаевом и Херсоном. История Первое упоминание о Киселёвке датируется 1856 годом. Тогда в деревне имелось 26 дворов. На 1859 год на территории Киселёвки располагались хутора Русоловы, Ново-Кирилловка, Киселёва, Новиковы и Русаковы. Позднее данные хутора были обеднены в один населенный пункт. В 1886 году Киселёв хутор состоял из 127 дворов, где проживало 662 жителя, а также работало три лавки. В январе 1918 года в селе была установлена советская власть и организован сельский совет, который возглавил Феодосий Дружина. В 1921 году была создана сельскохозяйственная артель беднейшего крестьянства. Спустя три года артель была реорганизована в сельскохозяйственную коммуну имени Г. И. Петровского, имевшую 180 десятин пахотной земли. На 1929 год в Киселёвке имелось четыре колхоза. Во время Голодомора 1932—1933 годов в селе погибло не менее 24 человек. В годы Великой Отечественной войны из 206 жителей села, принимавших участие в боевых действиях, погибло 79. От нацистов Киселёвка была освобождена 14 марта 1944 года. В центре села расположена братская могила, где в 1944 году захоронено 80 советских военных. В 1964 году был создан совхоз «Молодая гвардия», который на протяжении 16 лет возглавлял Николай Васильевич Гуман. Совхоз имел 6700 гектар пахотной земли. По состоянию на 1983 год в селе работала средняя школа (33 учителя и 527 ученика), две библиотеки, амбулатория, аптека, ясли-сад, торговый центр, девять магазинов, столовая, дом быта, отделение связи, сберкасса, телефонная станция. Был установлен памятник Владимиру Ленину. Среди жителей села членами КПСС к этому времени являлось 86 человек. В октябре 1995 года Кабинет министров Украины утвердил решение о приватизации находившегося здесь совхоза. На 2010 год в селе действовало два сельхозпредприятия. Предприятие «Киселёвка» имело 1937 гектар пашни и 50 сотрудников, а предприятия «Оса-2» — 526 гектар пашни и 35 сотрудников. В 1993 году было создано предприятие по производству лака «Полимер-ЛАК». По состоянию на 2010 год в селе работала школа, дом культуры, библиотека, амбулатория и шесть магазинов. В ходе процесса объединения (укрупнения) районов Украины в рамках административно-территориальной реформы 2020 года Киселёвка была присоединена к Чернобаевской сельской общине Херсонскоого района. До 2020 года Киселёвка была центром Киселёвского сельского совета. Во время вторжения России на Украину за село Киселёвка шли бои между украинской и российской армиями. В ноябре 2022 года поселок был освобождён ВСУ в ходе контрнаступления в Херсонской области. Население 1886 год — 662 человек 1989 год — 2533 человек 2001 год — 2494 человек. Языковой состав Родной язык населения по данным переписи 2001 года: Примечания Ссылки Киселёвка на сайте Верховной рады Украины
Kładniów

Kładniów (ukr. Кла́днів) – wieś na Ukrainie na terenie rejonu włodzimierskiego w obwodzie wołyńskim, liczy 4 mieszkańców. Wieś starostwa dubieńskiego, położona była w XVIII wieku w województwie bełskim. Przypisy Linki zewnętrzne Kładniów w Słowniku geograficznym Królestwa Polskiego.
Kladniv, Volodîmîr-Volînskîi

Kladniv (în ucraineană Кладнів) este un sat în comuna Mîkîtîci din raionul Volodîmîr-Volînskîi, regiunea Volînia, Ucraina. Demografie Conform recensământului din 2001, toată populația localității Kladniv era vorbitoare de ucraineană (100%). Note
Кладнов

Кладнов (укр. Кладнів) — село в Устилугской городской общине Владимирского района Волынской области Украины. Население по переписи 2001 года составляло 4 человека, все указали украинский язык родным. Почтовый индекс — 44711. Телефонный код — 3342. Занимает площадь 0,001 км². Примечания Ссылки Кладнов на сайте Верховной рады Украины (укр.)
Кладнів

Кла́днів — село в Україні, в Устилузькій міській територіальній громаді Володимирського району Волинської області. Населення становить 4 особи. Кількість дворів — 1. У серпні 2015 року село увійшло до складу новоствореної Устилузької міської громади. Географія Село розташоване на лівому березі річки Пітушок. Історія Перша згадка про селище датується 1565 роком. У XVI ст. у Кладневі існувала пристань зі складами, через яку велась зовнішня торгівля зерном з України. Зокрема, у 1566 році через порт на річці Буг в Кладневі транспортувалося жито за допомогою дерев'янних ком'яг. 1792 р. навпроти села на лівому березі відбулася битва під Дубенкою[джерело?]. У 1906 році село Коритницької волості Володимир-Волинського повіту Волинської губернії. Відстань від повітового міста 35 верст, від волості 10. Дворів 110, мешканців 827. Друга світова війна Під час польсько-українського конфлікту в 1943—1944 рр. у Кладневі поляки вбили 40 українців, з них встановлено таких: Глущук Йосип, Демчук Люба Андріївна і її дворічний син, Демчук Дмитро, Демчук Ліда, Литвинчук Михайло, Панасюк Антон Миронович, Пеценюк Андрій, Пеценюк Оксана, Пеценюк Борис, Пеценюк Марія, Пеценюк Анастасія Борисівна, Пеценюк Ярослава Борисівна, Пеценюк Антон, його дружина та два малолітні сини, Пеценюк Микола Олександрович, Пеценюк Надія Іванівна, Панасюк Ольга, Федонюк Марія та її семимісячний онук, Федонюк Володимир, Федонюк Антоніна, Федонюк Ганна, Федонюк Марія Володимирівна, Якимюк Ганна, Якимюк Йосип, Якимюк Микола. Після кількох «відвідин» польських боївок у селі з 40 дворів залишився тільки один двір цілий — Панасюк Ольги Пилипівни. У Кладневі жило чотири сім'ї поляків, поруч було польське село Солтис, де нараховувалося до 30 дворів, і жоден поляк не постраждав. 12 червня 2020 року, відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України № 708-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Волинської області», увійшло до складу Устилузької міської територіальної громади. 19 липня 2020 року, в результаті адміністративно-територіальної реформи та ліквідації Володимир-Волинського району(1940—2020), село увійшло до новоутвореного Володимир-Волинського району (від 18 липня 2022 Володимирського). Населення Згідно з переписом УРСР 1989 року чисельність наявного населення села становила 11 осіб, з яких 4 чоловіки та 7 жінок. За переписом населення України 2001 року в селі мешкали 4 особи. 100 % населення вказало своєю рідною мовою українську мову. Примітки Посилання Паспорт села Кладнів Погода в селі Кладнів [Архівовано 19 Грудня 2011 у Wayback Machine.] Інформаційний портал iForma
Klapaia, Bilozerka

Klapaia (în ucraineană Клапая) este un sat în comuna Kîselivka din raionul Bilozerka, regiunea Herson, Ucraina. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației localității Klapaia era vorbitoare de ucraineană (88,36%), existând în minoritate și vorbitori de rusă (7,41%) și armeană (2,65%). Note
Клапая

Клапая (укр. Клапая) — село в Чернобаевской сельской общине Херсонского района Херсонской области Украины. Почтовый индекс — 75022. Телефонный код — 5547. Код КОАТУУ — 6520383004. Население Население по переписи 2001 года составляло 189 человек. Население в 2024 году составляло 147 человек. Языковой состав Родной язык населения по данным переписи 2001 года: Местный совет 75022, Херсонская обл., Белозёрский р-н, с. Киселёвка, ул. Советская, 50 Примечания Ссылки Клапая на сайте Верховной рады Украины
Клапая

Клапа́я — село в Україні, у Чорнобаївській сільській громаді Херсонського району Херсонської області. Населення становить 147 осіб. Населення Згідно з переписом УРСР 1989 року чисельність наявного населення села становила 160 осіб, з яких 71 чоловік та 89 жінок. За переписом населення України 2001 року в селі мешкало 189 осіб. Мовний склад Рідна мова населення за даними перепису 2001 року: Примітки Посилання Прогноз погоди в селі Клапая [Архівовано 20 Лютого 2022 у Wayback Machine.] Джерела Сайт територіальної громади [Архівовано 23 Березня 2022 у Wayback Machine.]
Клебан-Бык (ландшафтный парк)

Клебан-Бык — региональный ландшафтный парк в устье реки Клебан-Бык, на берегах Клебан-Быкского водохранилища в Константиновском районе Донецкой области. Территория парка характеризуется не только уникальными естественными комплексами и объектами, но и особыми рекреационными условиями, которые определяются разнообразными живописными ландшафтами, пригодностью для разных видов отдыха, доступностью для жителей больших населённых пунктов. Данная территория имеет гористый характер. Особый интерес представляет геологический памятник природы общегосударственного значения «Клебан-Быкское обнажение», площадь которого 60 га с выходами на поверхность очень древних горных пород, которые образовались в прибрежных участках старинного Пермского моря, располагается на левом склоне Клебан-Быкского водохранилища. Парк был организован решением Донецкого областного совета от 29.02.2000 г. № 23/11-256 общей площадью 1874 га, с включением в его состав Клебан-Быкского водохранилища и близлежащих от Клебан-Быкского обнажения территорий. По состоянию на 1 января 2007 года общая площадь парка составляла 2900,1 гектар. Состав В состав регионального ландшафтного парка вошли геологические памятники общегосударственного значения «Дружковские окаменевшие деревья», «Клебан-Быкское обнажение», «Балка Кравецкая». Клебан-Быкское обнажение Клебан-Быкское обнажение — единственное наиболее полное обнажение нижнепермских отложений в Кальмиус-Торецкой котловине. Статус памятника общегосударственного значения присвоен распоряжением Совета Министров УССР № 780-р от 14.10.1975 года. Галерея Примечания Библиография Людмила Шабловська. Ландшафтні парки Донбасу // Український світ. — 2005. — № 4—6. — С. 19. Вовк И., Грибанова В. Региональный ландшафтный парк «Клебан-Бык» // Телегид. Специальный выпуск. Весь Донбасс. Маршруты выходного дня. 50 лучших мест для семейного отдыха. — Донецк, май 2010. — № 1. — С. 10—11. Ссылки Клебан-Бык, Донецкая область, Украина на сайте Туристический портал Украины (недоступная ссылка — история). Заповедный уголок Донбасса «Клебан — Бык» . Архивировано 30 ноября 2012 года. Региональный ландшафтный парк «Клебан-Бык» . Архивировано из оригинала 27 сентября 2007 года. Региональный ландшафтный парк «Клебан-Бык» . Дата обращения: 10 августа 2007. Архивировано 3 мая 2014 года. «Клебан-Бык» . Архивировано 30 ноября 2012 года. Видеосюжет о парке на YouTube Региональный ландшафтный парк «Клебан-Бык» . Архивировано 30 ноября 2012 года. на сайте Плантариум . Архивировано 1 декабря 2012 года. Водоем парка Клебан-Бык пополнился рыбой . Дата обращения: 31 октября 2012. Архивировано 10 апреля 2016 года.
Klebanivka

Klebanivka (Ukrainian: Клебанівка) is a village in Pidvolochysk settlement hromada, Ternopil Raion, Ternopil Oblast, Ukraine. History The first written mention of the village was in 1463. After the liquidation of the Pidvolochysk Raion on 19 July 2020, the village became part of the Ternopil Raion. Religion Church of the Intercession (1898, brick, UGCC). Notable residents In the village visited Ivan Franko, religious and educational activist Yosyp Sembratovych, religious activist Nykyta Budka, lawyer, public and political activist Sydir Holubovych. References Sources (in Ukrainian) Уніят В., Клебанівка // Ternopil Encyclopedic Dictionary: in 4 v. / editorial board: H. Yavorskyi and other, Ternopil: "Zbruch", 2005, V. 2: К—О, S. 1. — ISBN 966-528-199-2. "Klebanówka". Geographical Dictionary of the Kingdom of Poland (in Polish). 4. Warszawa: Kasa im. Józefa Mianowskiego. 1883. p. 121.
Klebanówka

Klebanówka (ukr. Клебанівка) – wieś na Ukrainie w rejonie tarnopolskim obwodu tarnopolskiego. Do 2020 w rejonie podwołoczyskim. Historia W czasie okupacji niemieckiej ukraińska mieszkanka wsi Zofija Kowalczuk udzielała schronienia Żydowi Aharonowi Segalowi, za co w 1992 roku Instytut Jad Waszem uhonorował ją tytułem Sprawiedliwej wśród Narodów Świata. Dwór Dwór wybudowany na początku XIX w.. W XIX i na początku XX wieku dobra Klebanówka należały do rodziny Fedorowiczów herbu Oginiec, najpierw do Adriana (1818-1856) później jego syna Tadeusza (1849-1919). Urodzeni w Klebanówce Zofia Wielowieyska – polska żeglarka, taterniczka, działaczka Klubu Inteligencji Katolickiej. Przypisy Bibliografia Filip Sulimierski, Bronisław Chlebowski, Władysław Walewski, Słownik geograficzny Królestwa Polskiego i innych krajów słowiańskich, t. IV, Warszawa, 1880–1902, s. 121. Linki zewnętrzne Klebanówka, par. Zbaraż, [w:] Słownik geograficzny Królestwa Polskiego, t. IV: Kęs – Kutno, Warszawa 1883, s. 121 .
Klebanivka, Pidvolociîsk

Klebanivka (în ucraineană Клебанівка) este localitatea de reședință a comunei Klebanivka din raionul Pidvolociîsk, regiunea Ternopil, Ucraina. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației localității Klebanivka era vorbitoare de ucraineană (99,8%), existând în minoritate și vorbitori de alte limbi. Note
Клебановка

Клебановка (укр. Клебанівка) — село в Подволочисской поселковой общине Тернопольского района Тернопольской области Украины. До 2020 года входило в Подволочисский район. Население по переписи 2001 года составляло 508 человек. Почтовый индекс — 47830. Телефонный код — 3543. Ссылки Клебановка на сайте Верховной рады Украины
Клебанівка

Клеба́нівка — село в Україні, у Підволочиській селищній громаді. Тернопільського району Тернопільської області. Розташоване на сході району. До 2015 року було центром сільської ради, якій підпорядковувалося село Шевченкове. Від вересня 2015 року ввійшло у склад Підволочиської селищної громади. Населення — 508 осіб (2001). Історія Перша писемна згадка — 1463. У 1786 році містечко належало до Новосільської домінії, від 1850 р. – до Збаразького повіту. У період польського повстання 1830–1831 рр. на околиці Клебанівки у квітні 1831 р. кінний корпус ґенерала Дверницького здався австрійцям. Після скасування панщини (1848) Клебанівка втратила статус містечка. Архівна світлина 1887-го року, зроблена в селі (Strój ludowy z gminy Klebanówka, powiat Zbaraż) спеціально для альбому, що показувати культурне розмаїття Східної Галичини. Альбом був виготовлений з нагоди візиту ерцгерцога Рудольфа до Тернополя та відвідання ним етнографічної виставки (1887). Землевласниками у селі були Адріан, Тадей та Ілля Федоровичі, від 1917 р. до 1939 р. – ґрафи Тишкевичі. Діяли «Просвіта», «Січ» й інші українські товариства. 12 червня 2020 року, відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України № 724-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Тернопільської області», увійшло до складу Підволочиської селищної громади. 19 липня 2020 року, в результаті адміністративно-територіальної реформи та ліквідації Підволочиського району, село увійшло до складу новоствореного Тернопільського району. Релігія церква Покрови Пресвятої Богородиці (1898, мурована, УГКЦ). Пам'ятки Споруджено пам'ятник воїнам-односельцям, полеглим у німецько-радянській війні (1982), встановлено меморіальну таблицю на честь перебування у селі Івана Франка (1992). Соціальна сфера Працюють загальноосвітня школа І-ІІ ступенів, Будинок культури, бібліотека, ФАП, відділення зв'язку. Відомі люди Народилися Тадеуш Федорович (1907—2002) — польський католицький священник. Руслан Голембйовський (23 січня 1981 — 28 листопада 2014) —український військовик, сапер інженерно-саперної роти 128-ї гірсько-піхотної бригади (Мукачеве), похований 5 грудня у рідному селі. громадський діяч М. Коваль, Мирослав Колодій — український релігійний діяч, священик УГКЦ. Галерея Примітки Література Петраш Б., Сливка П., Уніят В. Клебанівка // Тернопільщина. Історія міст і сіл : у 3 т. — Тернопіль : ТзОВ «Терно-граф», 2014. — T. 3 : М — Ш. — С. 117—118. — ISBN 978-966-457-246-7. Уніят В. Клебанівка // Тернопільський енциклопедичний словник : у 4 т. / редкол.: Г. Яворський та ін. — Тернопіль : Видавничо-поліграфічний комбінат «Збруч», 2005. — Т. 2 : К — О. — С. 1. — ISBN 966-528-199-2. Моє село на мапі світу [Текст] : [с. Клебанівка Підволоч. р-ну] / П. Сливка // Сільський господар плюс Тернопільщина. — 2019. — № 47 (27 листоп.). — С. 7. Klebanówka // Słownik geograficzny Królestwa Polskiego. — Warszawa : Druk «Wieku», 1883. — Т. IV. — S. 121. (пол.)
Klepaczów

Klepaczów (Klepaczew, (ukr. Клепачів) – wieś na Ukrainie w rejonie łuckim obwodu wołyńskiego. Znajduje tu się przystanek kolejowy Klepaczów, położony na linii Zdołbunów – Kowel. Historia Pod koniec XIX w. wieś w gminie Rożyszcze, w powiecie łuckim. W latach 1943-1944 (rzeź wołyńska) nacjonaliści ukraińscy zamordowali tutaj 27 Polaków, 6 członków rodzin polsko-ukraińskich oraz jednego Ukraińca. Do 2020 w rejonie kiwereckim. Przypisy Linki zewnętrzne Klepaczew, [w:] Słownik geograficzny Królestwa Polskiego, t. XV, cz. 2: Januszpol – Wola Justowska, Warszawa 1902, s. 82 . Клепачів (Klepaczów) na stronie Rady Najwyższej Ukrainy
Klepaciv, Kiverți

Klepaciv (în ucraineană Клепачів) este un sat în comuna Ozerțe din raionul Kiverți, regiunea Volînia, Ucraina. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației localității Klepaciv era vorbitoare de ucraineană (99,11%), existând în minoritate și vorbitori de alte limbi. Note
Клепачев

Клепачев (укр. Клепачів) — село в Луцкой городской общине Луцкого района Волынской области Украины. До 2020 года входило в Киверцовский район. Код КОАТУУ — 0721885003. Население по переписи 2001 года составляет 451 человек. Почтовый индекс — 45200. Телефонный код — 3365. Занимает площадь 1,424 км². Ссылки Клепачев на сайте Верховной рады Украины (укр.)
Клепачів

Клепачі́в — село в Україні, у Луцькому районі Волинської області. Входить до складу Луцької міської громади. Населення становить 451 осіб. Неподалік від села розташована ботанічна пам'ятка природи «Дубовик». Історія У 1906 році село Рожиської волості Луцького повіту Волинської губернії. Відстань від повітового міста 18 верст, від волості 12. Дворів 33, мешканців 236. У 2017—2020 у складі Жидичинської сільської громади. 12 червня 2020 року, згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України № 708-р, село увійшло до складу Луцької міської територіальної громади. 19 липня 2020 року, в результаті адміністративно-територіальної реформи та ліквідації Ківерцівського району, село увійшло до складу Луцького району. Населення Згідно з переписом УРСР 1989 року чисельність наявного населення села становила 456 осіб, з яких 219 чоловіків та 237 жінок. За переписом населення України 2001 року в селі мешкало 447 осіб. Мова Розподіл населення за рідною мовою за даними перепису 2001 року: Примітки Посилання Погода в селі Клепачів [Архівовано 5 Березня 2016 у Wayback Machine.]
Kłobuczyn (Ukraina)

Kłobuczyn (Kłuboczyn, ukr. Клубочин) – wieś na Ukrainie w rejonie łuckim obwodu wołyńskiego. Historia Pod koniec XIX w. wieś w gminie Silno, w powiecie łuckim. W 1943 r. (rzeź wołyńska) nacjonaliści ukraińscy zamordowali w tutejszej gajówce siedmioro Polaków. Do 2020 w rejonie kiwereckim. Przypisy Linki zewnętrzne Kłuboczyn, [w:] Słownik geograficzny Królestwa Polskiego, t. XV, cz. 2: Januszpol – Wola Justowska, Warszawa 1902, s. 91 . Клубочин (Kłuboczyn) na stronie Rady Najwyższej Ukrainy
Klubociîn, Kiverți

Klubociîn (în ucraineană Клубочин) este un sat în comuna Sîlne din raionul Kiverți, regiunea Volînia, Ucraina. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației localității Klubociîn era vorbitoare de ucraineană (99,35%), existând în minoritate și vorbitori de alte limbi. Note
Клубочин

Клубочин (укр. Клубочин) — село в Цуманской поселковой общине Луцкого района Волынской области Украины. До 2020 года входило в Киверцовский район. Код КОАТУУ — 0721886203. Население по переписи 2001 года составляет 155 человек. Почтовый индекс — 45230. Телефонный код — 3365. Занимает площадь 0,746 км². Ссылки Клубочин на сайте Верховной рады Украины (укр.)
Клубочин

Клубочи́н — село в Україні, у Цуманській селищній територіальній громаді Луцького району Волинської області. Населення становить 95 осіб. Історія 12 червня 2020 року, відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України № 708-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Волинської області», увійшло до складу Цуманської селищної територіальної громади. 19 липня 2020 року, в результаті адміністративно-територіальної реформи та ліквідації Ківерцівського району, село увійшло до складу Луцького району. Населення Згідно з переписом УРСР 1989 року чисельність наявного населення села становила 169 осіб, з яких 76 чоловіків та 93 жінки. За переписом населення України 2001 року в селі мешкали 152 особи. Мова Розподіл населення за рідною мовою за даними перепису 2001 року: Примітки Посилання Погода в селі Клубочин [Архівовано 19 грудня 2011 у Wayback Machine.] Українська Православна Церква Київський Патріархат — Клубочин
Koby (Ukraina)

Koby (ukr. Коби) – wieś na Ukrainie, w obwodzie połtawskim, w rejonie połtawskim, w hromadzie Nowi Sanżary. W 2001 liczyła 238 mieszkańców, spośród których 228 wskazało jako ojczysty język ukraiński, 6 rosyjski, 2 mołdawski, a 2 węgierski. Do 2020 w rejon nowosanżarskim. Przypisy
Kobî, Novi Sanjarî

Kobî (în ucraineană Коби) este un sat în comuna Stovbîna Dolîna din raionul Novi Sanjarî, regiunea Poltava, Ucraina. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației localității Kobî era vorbitoare de ucraineană (95,8%), existând în minoritate și vorbitori de rusă (2,52%). Note
Кобы (Новосанжарский район)

Кобы (укр. Коби) — село, Столбино-Долинский сельский совет, Новосанжарский район, Полтавская область, Украина. Код КОАТУУ — 5323486404. Население по переписи 2001 года составляло 238 человек. Географическое положение Село Кобы находится на расстоянии в 1 км от села Столбина Долина. Галерея Примечания