NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Shevchenko National Reserve

The Shevchenko National Reserve (Ukrainian: Шевченківський національний заповідник, romanized: Shevchenkivskyi natsionalnyi zapovidnyk) is a historic-cultural reserve near Kaniv (Ukraine), known for the grave of Ukrainian poet Taras Shevchenko and a museum dedicated to his memory. The total area of the reserve is 45 hectares, the reserve includes eight cultural heritage sites, and borders the Kaniv Nature Reserve. Background On May 22, 1861, famous Ukrainian poet Taras Shevchenko was buried on a Chernecha Hill, which afterwards became known as Taras Hill (Ukrainian: Тарасова гора, romanized: Tarasova Hora). In 1884, the first folk museum of Taras Shevchenko was built on Taras Hill and a monumental cast-iron cross-monument designed to Viktor Sychuhov was erected. On June 10, 1918, the Council of Ministers of the Ukrainian State recognized the tomb of Taras Shevchenko as national property. In August 1925 Tarasova Hill was recognized as a reserve. During 1935–1937, the Taras Shevchenko Museum was built. In 1939, a new, bronze monument to the poet designed by Matvei Manizer was erected. Destroyed during the Second World War by the German army, the museum and the monument were rebuilt. In 1989, the reserve was inscribed in the tentative World Heritage list of Ukraine. In the same year, the reserve was granted national status and assumed its present name. This was confirmed by the Decree of the President of Ukraine in 1994. Nowadays The reserve is included in the sphere of management of the Ministry of Culture and Tourism of Ukraine. The department is managed by the State Service for National Cultural Heritage. The reserve is a cultural-educational, research and tourist center that studies and promotes the heritage of the Ukrainian national and world historical and cultural heritage, the work by Taras Shevchenko, the history of Chernecha Hill, as well as protects cultural monuments from prehistoric times to the present, as well as the natural landscape. Its collection includes works by textile artist Hanna Veres. Every year the museums of the Shevchenko National Reserve are visited by more than 100 thousand tourists from Ukraine and abroad. General directors of Shevchenko National Reserve: 1989–2005 – Ihor Likhovy 2005–2010 – Maryan Pinyak 2010–2011 – Ihor Renkas 2011–2013 – Vasyl Kolomiets 2014–2015 – Vasyl Tulin 2015–2020 – Maryan Pinyak Since 2020 – Valentyna Kovalenko Gallery Further reading Kugno II Kaniv. Guide to the city and its surroundings. Kyiv: Pandemia, 2006, pp. 22–24. ISBN 966-8947-00-2 Shevchenko in 21 century // Ukraina moloda, 5.08.2010 р., c. 14. «Серед степу широкого на Вкраїні милій…»: to the 90th anniversary of the founding of the Shevchenko National Reserve in Kaniv (1925). Dates and events. Kyiv, 2014. pp. 36–40. References External links Taras Shevchenko National park, official page. Shevchenko National Reserve Encyclopedia of Ukraine
Réserve nationale de Chevtchenko

La réserve nationale de Chevtchenko (en ukrainien : Шевченківський національний заповідник) est une réserve nationale près de Kaniv en Ukraine. Elle est célèbre pour contenir la tombe du poète ukrainien Taras Chevtchenko et un musée dédié à sa mémoire. La superficie totale de la réserve est de 45 hectares, la réserve borde la réserve naturelle de Kaniv. La réserve est soumise sur la liste indicative du patrimoine mondial et de monument national ukrainien. En images Notes et références Portail de l’Ukraine Portail de la conservation de la nature
Collina di Taras

La Riserva Nazionale Ševčenko (in ucraino Шевченківський національний заповідник?, Ševčenkivc'kyj nacional'nyj zapovidnyk), nota come Collina di Taras (in ucraino Тарасова Гора?, Tarasova Hora), è una riserva storica e culturale situata a Kaniv, in Ucraina, la più antica del paese e la prima ad aver ricevuto lo status di riserva nazionale. Dal 1861 vi si trova la tomba del poeta nazionale Taras Hryhorovyč Ševčenko, al quale è dedicata l'intera area. Nel 1884 fu costruito il primo museo popolare del Kobzar e fu eretta una croce monumentale in ghisa progettata dall'architetto V. Sičugov. Il 10 giugno 1918 la tomba del vate Ševčenko venne riconosciuta proprietà nazionale, sulla quale nel 1939 fu installato un monumento in bronzo, e nel 1991 venne completato il primo museo popolare dedicato a Ševčenko. L'intero complesso, grande 2500 ettari, contribuisce a preservare il patrimonio nazionale ucraino. La sua collezione museale dispone di oltre 20 mila monumenti decorati con oggetti personali del poeta, nonché edizioni speciali dei suoi scritti, opere d'arte popolare, documenti archivistici, materiale audiovisivo e una biblioteca con 23 mila copie. Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Collina di Taras
Chernyliava

Chernyliava (Ukrainian: Черниля́ва) is a village (selo) in Yavoriv Raion, Lviv Oblast, in the West Ukraine. It belongs to Yavoriv urban hromada, one of the hromadas of Ukraine. The population of the village is 1745 people. Geography The village is located in the western part of the Lviv region near on the border of the Republic of Poland. It is at a distance 61 kilometres (38 mi) from the regional center of Lviv, and 7 kilometres (4.3 mi) from the district center Yavoriv. History and religion 1480 is considered to be founding date of the village. The Men's Monastery in the 12th and 13th centuries has been in the village Chernyliava. And Chernyliava village name comes from the word "chernets" (Ukrainian: чернець). Church of the Holy Apostles Peter and Paul of Parish of UAOC is acting today in the village. References External links Львівська обл., Чернилява, Яворівський район (in Ukrainian) weather.in.ua, Chernyliava (Lviv region) Literature Історія міст і сіл УРСР : Львівська область, Яворівський район, Чернилява. – К. : ГРУРЕ, 1968 р. Page 930 (in Ukrainian) Лаба В. Історія села Чернилява від найдавніших часів до 1939 р. – Льв.: 2000 р. – 36 с. (in Ukrainian)
Czernilawa

Czernilawa (ukr. Чернилява) – wieś na Ukrainie, w rejonie jaworowskim obwodu lwowskiego. Wieś liczy 1643 mieszkańców. W II Rzeczypospolitej do 1934 samodzielna gmina jednostkowa. Następnie należała do zbiorowej wiejskiej gminy Nahaczów w powiecie jaworowskim w woj. lwowskim. 9 maja 1944 nacjonaliści ukraińscy z OUN-UPA zamordowali tutaj 21 Polaków. Po wojnie wieś weszła w struktury administracyjne Związku Radzieckiego. Przypisy Linki zewnętrzne Czernilawa, z przysiółkiem Lisko, [w:] Słownik geograficzny Królestwa Polskiego, t. I: Aa – Dereneczna, Warszawa 1880, s. 830 . Lisko 2), obecnie Czernilawa, [w:] Słownik geograficzny Królestwa Polskiego, t. V: Kutowa Wola – Malczyce, Warszawa 1884, s. 313 .
Cernîleava, Iavoriv

Cernîleava (în ucraineană Чернилява) este localitatea de reședință a comunei Cernîleava din raionul Iavoriv, regiunea Liov, Ucraina. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației localității Cernîleava era vorbitoare de ucraineană (99,89%), existând în minoritate și vorbitori de alte limbi. Note
Чернилява

Чернилява (укр. Чернилява) — село в Яворовской городской общине Яворовского района Львовской области Украины. Население по переписи 2001 года составляло 1745 человек. Занимает площадь 2,516 км². Почтовый индекс — 81030. Телефонный код — 3259. Ссылки Чернилява на сайте Верховной рады Украины
Черниговская ТЭЦ

Черниговская ТЭЦ (укр. Чернігівська теплоелектроцентраль) — тепловая электроцентраль, расположенная в Чернигове. Деятельность Предприятие установленной мощностью 210 МВт и 625 Гкал построено по проекту Киевского отделения ГБПИ Промэнергопроект в юго-западной части Чернигова. Связь станции с энергосистемой Украины осуществляется воздушными линиями напряжением 110 кВ. Для отопления используется на 100 % уголь, до 2008 года — 70 % газ и 30 % уголь. Предприятие обслуживает 590 домов. Функции Обеспечение электроэнергией Чернигова и районов Черниговской области Обеспечение тепловой энергией в виде производимого пара Предоставление горячей воды Осуществление теплофикации ряда производственных предприятий Чернигова, городских учреждений и жилых домов История Строительство ТЭЦ было осуществлено в два этапа. 1-й — установка 4-х пыле-угольных барабанных котлов с естественной циркуляцией БКЗ-210-140ПТ и двух турбоагрегатов ПТ-50\60-130\7, введённых в эксплуатацию в 1964 году. 2-й — установка одного газомазутного барабанного котла с естественной циркуляцией ТГМ-84 Б и одного турбогенератора Т-100\120-130, введённых в эксплуатацию в 1973 году. В 1973 (декабрь) и 1980 годах были введены в эксплуатацию по одному водогрейному котлу ПТВМ-100. Экология Черниговская ТЭЦ — крупнейший загрязнитель атмосферного воздуха области. В 2009 году валовой выброс составил 17 105,066 т, который увеличился на 1 634,668 т, в связи с увеличением использования твёрдого топлива. Предприятие выполняло ряд мер для уменьшения выбросов вредных веществ в атмосферный воздух. Был проведён капитальный ремонт золоулавливателей котла 1 с заменой металлических сборных коробок дымовых газов: проведены ремонтные работы по возобновлению повреждённых мест футёровочного слоя золообразования, выполнены поточные работы золообразователей №2, 3, 4. Общий объём затрат по сметной стоимости составил 253.3 тыс. грн. После введения в полноценную работу существующих очистных установок количество выбросов было уменьшено на 52.7 т. Примечания Литература «Хто є Хто на Чернігівщині Паливно енергетичний комплекс» ISBN 966-7953-32-7
Chopniów

Chopniów (ukr. Хопнів) – wieś na Ukrainie w rejonie łuckim obwodu wołyńskiego. Historia Pod koniec XIX w. wieś w gminie Trościaniec, w powiecie łuckim. Do 2020 w rejonie kiwereckim. Przypisy Linki zewnętrzne Chopniów, [w:] Słownik geograficzny Królestwa Polskiego, t. XV, cz. 1: Abablewo – Januszowo, Warszawa 1900, s. 320 . Хопнів (Chopniów) na stronie Rady Najwyższej Ukrainy
Hopniv, Kiverți

Hopniv (în ucraineană Хопнів) este un sat în comuna Trosteaneț din raionul Kiverți, regiunea Volînia, Ucraina. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației localității Hopniv era vorbitoare de ucraineană (99,73%), existând în minoritate și vorbitori de alte limbi. Note
Хопнев

Хопнев (укр. Хопнів) — село в Киверцовской городской общине Луцкого района Волынской области Украине. До 2020 года входило в Киверцовский район. Код КОАТУУ — 0721887205. Население по переписи 2001 года составляет 370 человек. Почтовый индекс — 45214. Телефонный код — 3365. Занимает площадь 2,058 км². Ссылки Хопнев на сайте Верховной рады Украины (укр.)
Хопнів

Хо́пнів — село в Україні, у Луцькому районі Волинської області. Входить до складу Ківерцівської міської територіальної громади. Населення становить 370 осіб. Історія У 1906 році село Тростянецької волості Луцького повіту Волинської губернії. Відстань від повітового міста 32 верст, від волості 3. Дворів 69, мешканців 401. У 2018 — 2020 рр. у складі Тростянецької сільської громади (Волинська область). 12 червня 2020 року, відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України № 708-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Волинської області», увійшло до складу Ківерцівської міської територіальної громади. 9 липня 2020 року, в результаті адміністративно-територіальної реформи та ліквідації Ківерцівського району, село увійшло до складу Луцького району. Населення Згідно з переписом УРСР 1989 року чисельність наявного населення села становила 423 особи, з яких 185 чоловіків та 238 жінок. За переписом населення України 2001 року в селі мешкало 370 осіб. Мова Розподіл населення за рідною мовою за даними перепису 2001 року: Відомі люди Валеріан Тинчук — член НРУ, краєзнавець, просвітянин. Мороз Леонід Васильович — український фахівець у галузі автоматики й телемеханіки, доктор технічних наук. Література про Хопнів Тинчук В. Моє село очима майбутнього лауреата [Бориса Олійника]. Газ. Діалог, 6 жовтня 2011 р., с. 4. Тинчук В. Польський слід в історії Волині. Газ. Волинський монітор, 29 грудня 2012 р., с. 12. стрічають Берлінгом, проводжають Медведєвим... ЗАНЕСЛО В СЕЛО[недоступне посилання] Примітки Посилання Погода в селі Хопнів [Архівовано 19 грудня 2011 у Wayback Machine.]
Khomy

Khomy (Ukrainian: Хоми) is a village in the Zbarazh urban hromada of the Ternopil Raion of Ternopil Oblast in Ukraine. History The village has been known from the late 19th century. After the liquidation of the Zbarazh Raion on 19 July 2020, the village became part of the Ternopil Raion. Notable residents Oksana Liaturynska (1902–1970, khutir Lis), Ukrainian artist, sculptor, writer, poet and public figure References Sources (in Ukrainian) Ковальков Ю., Новосядла Н., Хоми // Ternopil Encyclopedic Dictionary: in 4 v. / editorial board: H. Yavorskyi and other, Ternopil: "Zbruch", 2008, V. 3: П—Я, S. 555. — ISBN 978-966-528-279-2.
Homî, Zbaraj

Homî (în ucraineană Хоми) este un sat în comuna Hnizdîcine din raionul Zbaraj, regiunea Ternopil, Ucraina. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației localității Homî era vorbitoare de ucraineană (99,19%), existând în minoritate și vorbitori de alte limbi. Note
Хомы

Хомы (укр. Хоми) — село в Збаражской городской общине Тернопольского района Тернопольской области Украины. Основано в 1935 году. До 2020 года входило в Збаражский район. Код КОАТУУ — 6122481802. Географическое положение Село Хомы находится на расстоянии до 1,5 км от сёл Кобылье и Гнездычно. Население Население по переписи 2001 года составляло 246 человек. Языковой состав Родной язык населения по данным переписи 2001 года: Объекты социальной сферы Школа I ст. Клуб. Фельдшерско-акушерский пункт. Примечания
Хоми

Хо́ми — село в Україні, у Збаразькій міській громаді Тернопільського району Тернопільської області. Розташоване на півночі району. До 2020 підпорядковане Гніздичненській сільраді. До Хомів приєдано хутір Ліс (Ліски). На захід від села розташовані витоки річки Гук. Історія 12 червня 2020 року, відповідно до Розпорядження Кабінету Міністрів України від № 724-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Тернопільської області», село увійшло до складу Збаразької міської громади. 19 липня 2020 року, в результаті адміністративно-територіальної реформи та ліквідації Зборівського району, село увійшло до складу новоутвореного Тернопільського району. Населення За даними перепису 2001 року, населення села становило 246 осіб. Мова Рідна мова населення за даними перепису 2001 року: Пам'ятки Встановлено пам'ятний знак О.-З. Лятуринській (2002). Соціальна сфера Діють ЗОШ 1 ступ, клуб, бібліотека, ФАП. Відомі люди Народилися О.-З. Лятуринська (на хуторі Ліс) — українська поетка, журналістка, художниця, скульпторка. Галерея Примітки Література Ковальков Ю., Новосядла Н. Хоми // Тернопільський енциклопедичний словник : у 4 т. / редкол.: Г. Яворський та ін. — Тернопіль : Видавничо-поліграфічний комбінат «Збруч», 2008. — Т. 3 : П — Я. — С. 555. — ISBN 978-966-528-279-2. Уніят В. Хоми // Тернопільщина. Історія міст і сіл : у 3 т. — Тернопіль : ТзОВ «Терно-граф», 2014. — T. 2 : Г — Л. — С. 309. — ISBN 978-966-457-228-3.
Введенська церква-дзвіниця (Охтирка)

Введенська церква-дзвіниця — православна церква в місті Охтирка, Сумська область, збудована в 1784 році за проектом харківського архітектора Петра Ярославського. Опис Введенська церква-дзвіниця виконана в стилі бароко з елементами класицизму за проектом харківського архітектора П. Ярославського в 1784 році. Це триярусна церква з центричною пірамідальною композицією на невисокому цоколі. На першому ярусі розміщена церква, а на двох верхніх ярусах — дзвони. Примітки Див. також Пам'ятки Охтирки
Tokareve, Velîka Oleksandrivka

Tokareve (în ucraineană Токареве) este un sat în comuna Bilousove din raionul Velîka Oleksandrivka, regiunea Herson, Ucraina. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației localității Tokareve era vorbitoare de ucraineană (94,8%), existând în minoritate și vorbitori de rusă (5,2%). Note
Токарево (Херсонская область)

Токарево (укр. Токареве) — село в Великоалександровской поселковой общине Бериславского района Херсонской области Украины. Почтовый индекс — 74114. Телефонный код — 5532. Код КОАТУУ — 6520980305. Население Население по переписи 2001 года составляло 173 человека. Языковой состав Родной язык населения по данным переписи 2001 года: Примечания Ссылки Токарево на сайте Верховной рады Украины
Токареве

Токаре́ве — село в Україні, у Великоолександрівській селищній громаді Бериславського району Херсонської області. Населення станом на 2001 рік становило 173 особи. Населення Мовний склад Рідна мова населення за даними перепису 2001 року: Історичні відомості До 3 березня 1988 року входило до складу Березнегуватського району Миколаївської області. 12 червня 2020 року, відповідно до Розпорядження Кабінету Міністрів України від № 726-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Херсонської області», увійшло до складу Великоолександрівської селищної громади. До 17 липня 2020 року перебувало у складі Великоолександрівського району. 19 липня 2020 року, в результаті адміністративно-територіальної реформи та ліквідації Великоолександрівського району увійшло до складу Бериславського району. Село було тимчасово окуповане російськими військами в березні 2022 року. Деокуповане у квітні того ж року. Примітки Посилання Прогноз погоди в селі Токареве Джерела Сайт територіальної громади
Luhansk Cathedral Mosque

The Luhansk Cathedral Mosque (Ukrainian: Луганська соборна мечеть) is a mosque in Luhansk, Ukraine. History Tatars, among other ethnic groups, are native to the multinational region of Central Eurasia, especially its steppes – modern territories of Russian Federation, Ukraine, and Kazakhstan. During the second half of 19th century Volga Tatars from central Russia, as citizens of Russian empire, in great number moved to the Donbas area of southern Ukraine to work at mines and factories. The number of Volga Tatars at the Luhansk region grew up to about 400,000. Tatars had their own mosques and schools. During Soviet era, authorities closed almost all of them. Great changes in social life of Central Eurasia and Eastern Europe in the 1980s and 1990s as a result of the dissolution of the Soviet Union and the independence of Ukraine led also to revival of religious, cultural and social life of different communities, among them the Crimean Tatars. The Luhansk Cathedral Mosque was built by the Muslim community of the Luhansk region. It was officially opened on 29 May 2010. The mosque building is a two-storied construction with an area of 550 square meters. On the basement floor there is a sports hall and a kitchen. On the ground floor there is a library, classroom, and office. In 2014, the building was damaged by explosives during the Russian invasion of Ukraine but still held a celebration for Eid al-Adha. See also Islam in Ukraine References
Луганская соборная мечеть

Луганская соборная мечеть (укр. Луганська соборна мечеть) — мечеть в городе Луганск. История Строительство началось в 2007 году при спонсорстве Кувейта. Дальнейшее строительство и его завершение взяла на себя местная мусульманская община. Открыта 30 мая 2010 года. По словам председателя правления религиозной организации «Салам» Сейфула Рашидова, мечеть стала наиболее посещаемой в Украине. В 2014 году в ходе Российско-украинской войны окрестности здания подверглись обстрелу, стёкла мечети были выбиты взрывной волной. В российской системе муфтиятов мечеть включена в юрисдикцию ДМСР. Муфтий ЛНР и одновременно имам соборной мечети Эльдар Гамбаров в мае 2022 заявил, что соборная мечеть нуждается в полноценном ремонте из-за последствий боевых действий 2014-2015 годов:«Мины прилетали в мечеть, появились трещины, крыша повреждена, протекает насквозь. Подсобные помещения сильно пострадали».Кроме ремонта имам также заявил о планах на постройку медресе для подготовки имамов и богословов. В феврале 2024 года пятничную молитву в мечети провёл муфтий Татарстана Камиль Самигуллин. Устройство На цокольном этаже расположены спортзал и кухня. На первом — библиотека, медресе, офис, санузел. Второй этаж разделён на 2 части: нижняя часть предназначена для коллективной молитвы мужчин, верхняя – для женщин. Одновременно в мечети могут находиться более 500 человек. При мечети функционирует «Женский клуб», бесплатный центр изучения арабского языка и мусульманской культуры, в которых занимаются дети, взрослые, а также студенты Луганска. В мечеть на праздники собираются около 300 человек, на пятничную проповедь приходят 50-60 человек. Архитектура Мечеть построена по проекту одной из действующих крымских мечетей, представляет собой двухэтажное здание с цокольным этажом общей площадью 550 м² при длине 18 метра, ширине 10 метром и высоте этажа 3 метра. Высота минарета составляет 25 метров. Примечания
Луганська соборна мечеть

Луганська соборна мечеть — мечеть у місті Луганськ, щобула відкрита 30 травня 2010 року. Будівництво почалося в 2007 році. Спонсором будівництва мечеті був Кувейт. Подальше будівництво і його завершення взяла на себе місцева мусульманська громада. Опис Мечеть збудована по проекту однієї з діючих в Криму і являє собою триповерхову споруду загальною площею 550 м² при довжині 18 м, ширині 10 м і висотою поверху 3 м. Висота мінарету становить 25 метрів. На першому поверсі розташовані: спортзал та кухня. На другому поверсі — бібліотека, медресе, офіс, санвузол. Третій поверх розділений на 2 частини: нижня частина призначена для колективної молитви чоловіків, верхня — для жінок. Одночасно в мечеті можуть перебувати понад 500 осіб. При мечеті функціонує «Жіночий клуб», безкоштовний центр вивчення арабської мови та мусульманської культури, в яких займаються діти, дорослі, а також студенти закладів вищої освіти Луганська. Історія Будівництво мечеті в Луганську почалося в 2007 році в районі вулиці Павловської – прямо на пустирі біля яру. Офіційно відкрилася мечеть у червні 2010 року. Див. також Іслам Іслам в Україні Примітки
Schidnyzja

Schidnyzja (ukrainisch Східниця; russisch Сходница/Skodniza, polnisch Schodnica) ist eine Siedlung städtischen Typs in der Oblast Lwiw im Westen der Ukraine. Die Siedlung ist etwa 60 Kilometer südwestlich von Lemberg und etwa 12 Kilometer südwestlich des der Stadt Boryslaw am Flüsschen Schidnytschanka gelegen. Am 12. Juni 2020 wurde die Siedlung zum Zentrum der neu gegründeten Siedlungsgemeinde Schidnyzja (Східницька селищна громада/Schidnyzka selyschtschna hromada). Zu dieser zählen auch die Siedlung städtischen Typs Pidbusch sowie die 20 in der untenstehenden Tabelle aufgelistetenen Dörfer; bis dahin gehörte die Siedlung zur Stadtratsgemeinde Boryslaw. Folgende Orte sind neben dem Hauptort Schidnyzja Teil der Gemeinde: Geschichte Der Ort wurde zum ersten Mal im 16. Jahrhundert schriftlich erwähnt und lag zunächst in Polen, kam 1772 als Schodnica zum österreichischen Galizien und war von 1918 bis 1939 ein Teil der Polnischen Republik (im Powiat Drohobycz, Woiwodschaft Lwów). Nach dem Ende des Zweiten Weltkrieges fiel der Ort an die Sowjetunion, seit 1991 ist er Teil der heutigen Ukraine. 1940/1944 erhielt das nunmehr Skodniza/Schidnyzja genannte Dorf den Status einer Siedlung städtischen Typs. Die Geschichte des Ortes ist stark durch den Fund von Mineral- und Ölwachs im Jahre 1858 geprägt, nach dem Fund kamen Unternehmen aus Deutschland, Frankreich, Belgien, England und den USA in den Ort und der industrielle Abbau begann, 1898 gab es im Ort bereits 373 Ölförderbrunnen. Synagoge In Schidnyzja steht die einzige bekannte Holzsynagoge der Ukraine, die im Zweiten Weltkrieg nicht zerstört wurde. Sie ist im späten 19. Jahrhundert erbaut worden. Das einfache Bauwerk hat 12 Fenster und wurde bis zum deutschen Einmarsch als Synagoge genutzt. Persönlichkeiten Leon Thorn (1906–1978), österreichisch-polnisch-US-amerikanischer Rabbiner und Schriftsteller Weblinks Einzelnachweise