NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Палімбія (заказник)

Палі́мбія — ботанічний заказник місцевого значення. Розташований у Бахмутському районі Донецької області біля села Васюківка. Статус заказника присвоєно рішенням обласної ради н.д. від 25 березня 1995 року. Площа — 50 га. Флористичний склад налічує близько 200 видів, із яких 3 види занесені до Червоної книги України — тюльпан змієлистий, ковила Лессінга, ковила волосиста. Також на території заказника росте дуже рідкісний на південному сході України прикаспійський ендемік палімбія солона. Бібліографія Заказники місцевого значення: Новосілківський; Обушок; Палімбія; Підпісочне; Приозерний; Пристенське; Соснові насадження; Старомихайлівський; Старченківський; Степ біля села Платонівки; Урочище Зоря; Урочище Леонтьєво-Байрацьке; Урочище Плоске [та ін.] // Донбасс заповідний : Наук.-інформац. довідник-атлас. — 2003. — 159 с. : іл. — С. 65—105. Донбас заповідний. Науково-інформаційний довідник-атлас / за заг. ред. С.С. Куруленка, С.В. Третьякова. Видання друге, перероблене та доповнене. – Донецьк, Донецька філія Державного екологічного інституту Мінприроди України, 2008. – 168 с.
Памятник Богдану Хмельницкому (Хмельницкий)

Памятник Богдану Хмельницкому в городе Хмельницкий (Украина) (укр. Па́м‘ятник Богда́ну Миха́йловичу Хмельни́цькому в м. Хмельни́цький). Работа скульптора В. Борисенко и архитектора М. Копыла. Установлен в 1993 году напротив городской филармонии, рядом со зданием Хмельницкой областной госадминистрации. Четвертый по счету и самый большой в г. Хмельницком, городе, названном в честь Богдана Хмельницкого. До 1954 года город носил название Проскуров. Памятник, установленный в память об Освободительной войне украинского народа 1648—1654 гг. под руководством Богдана Хмельницкого (1595—1657) — полководца и государственного деятеля, знаменитого гетмана Запорожского Войска, организатора и идейного вождя восстания запорожских казаков против владычества Речи Посполитой. Скульптура всадника получилась очень выразительной и помпезной, однако монумент вызвал дискуссию среди горожан из-за неестественной позы коня и общей диспропорции фигур. Ссылки Конные памятники Богдану Хмельницкому (недоступная ссылка)
Bohdan-Chmelnyzkyj-Denkmal (Kiew)

Das Bohdan-Chmelnyzkyj-Denkmal (ukrainisch Пам'ятник Богданові Хмельницькому) ist ein 1888 enthülltes Reiterstandbild des Kosakenhetman Bohdan Chmelnyzkyj und ein Wahrzeichen der ukrainischen Hauptstadt Kiew. Geschichte Das Denkmal mit einer Gesamthöhe von 10,85 Metern war ursprünglich auf dem Bessarabska-Platz auf einem Sockel mit weiteren Skulpturen geplant, was jedoch aus Geldmangel verworfen wurde. Die Bronzeskulptur des Hetman konnte durch eine Geldspende des ukrainischen Zuckerfabrikant Pawlo Charytonenko und die Spende der benötigten Bronze durch die Sankt Petersburger Admiralität vom Bildhauer Michail Mikeschin erstellt werden. Beteiligt war Artemi Ober. Jedoch fehlte das Geld für den Sockel, so dass die Skulptur acht Jahre lang im Innenhof einer Kiewer Polizeistation stand. Nachdem die Kiewer Festungsverwaltung Granitblöcke für den Sockel zur Verfügung stellte, die nach dem Bau der Nikolaus-Kettenbrücke übrig geblieben waren, wurde schließlich durch den Architekten Wladimir Nikolajew ein Sockel aus Granitsteinen in Form eines Kurgan auf dem Sophienplatz errichtet, das Standbild darauf verankert und am 23. Juni 1888, zur 900-Jahr-Feier der Kiewer Rus, eingeweiht. Heute ist das Denkmal in der gesamten Ukraine bekannt und auf vielen ukrainischen Münzen und Briefmarken abgebildet. Weblinks Einzelnachweise
Monument Bohdan-Khmelnytsky

Le monument Bohdan-Khmelnytsky (en ukrainien Пам'ятник Богданові Хмельницькому, Pam'iatnyk Bohdanovi Khmel'nyts'komou) est une statue équestre de Mikhaïl Mikéchine, située sur la place Sainte-Sophie de Kiev. Il représente l'hetman d'Ukraine Bogdan Khmelnytsky. Le monument est situé au centre de la place Sophia, sur l'axe qui relie les deux cloches de la cathédrale Sainte-Sophie au monastère Saint-Michel. Construit en 1888, c'est l'un des plus anciens monuments sculpturaux de la place. Portail de l’Ukraine Portail de la sculpture
Monumento a Bohdan Chmel'nyc'kyj

Il Monumento a Bohdan Chmel'nyc'kyj (in ucraino Пам'ятник Богданові Хмельницькому?, in russo Памятник Богдану Хмельницкому?) si trova in piazza Sofia a Kiev, in Ucraina. Storia Il monumento venne eretto nel 1888, opera dello scultore russo Michail Mikešin, ed è uno dei più antichi monumenti urbani di Kiev, simbolo della città.Il modello per la fusione del monumento viene conservato in museo ma il lavoro finito si è discostato dal progetto iniziale eliminando le figure sotto il cavallo.La scelta del sito sul quale è posto vuole ricordare che in questo luogo il 23 dicembre 1648 gli abitanti incontrarono Bohdan Chmel'nyc'kyj alla guida dei suoi cosacchi che era entrato in città attraverso la Porta d'Oro dopo la vittoria sull'esercito polacco. Descrizione Il monumento si trova in Piazza Sofia e unisce idealmente la cattedrale di Santa Sofia e il monastero dorato di San Michele.Bohdan viene raffigurato a cavallo nell'atto di richiamare le persone intorno a lui. Il piedistallo è relativamente basso e in tutto il monumento è alto 10 metri e 85 centimetri. Nella cultura di Massa Il monumento viene ricordato i vari francobolli, come quello emesso nel 1989 dall'Unione Sovietica. Nel 1995 l'Ucraina ha coniato una moneta commemorativa con immagine analoga. Note Voci correlate Michail Mikešin Museo nazionale del Genocidio dell'Holodomor Monumento all'Indipendenza (Kiev) Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file sul Monumento a Bohdan Chmel'nyc'kyj Collegamenti esterni (UK) Хмельницькому Богдану пам’ятник, su wek.kiev.ua. URL consultato il 19 marzo 2022 (archiviato dall'url originale il 10 luglio 2009).
Pomnik Bohdana Chmielnickiego w Kijowie

Pomnik Bohdana Chmielnickiego w Kijowie – pomnik typu konnego upamiętniający Bohdana Chmielnickiego, stojący na placu Sofijskim w Kijowie. Historia Pomysł ustawienia pomnika pojawił się już w latach 40. XIX wieku z inicjatywy Mykoły Kostomarowa, historyka i profesora Uniwersytetu Kijowskiego. Idea ta zyskała poparcie ze strony zastępcy dyrektora Kijowskiego Okręgu Szkolnego, Michaiła Józefowicza, który chciał, by stanął on w 200. rocznicę ugody perejasławskiej. Początkowo miał zdobić plac Besarabski, który w tym celu w latach 1869–1881 nosił imię Bohdana Chmielnickiego. Budowa była przekładana dwukrotnie; ze względu na wojnę krymską i drugi raz w 1863 z powodu powstania styczniowego. Pomnik został opłacony z darowizn i odsłonięty w lipcu 1888 roku z okazji obchodów 900-lecia chrztu Rusi na placu Sofijskim. Rzeźba, zaprojektowana przez Michaiła Mikeszina, została odlana w 1879 roku w Petersburgu i przedstawia hetmana Chmielnickiego na koniu. Kontrowersje Pierwotna wizja rzeźbiarza, który widział Hetmana tratującego kopytami konia postaci Żyda, Polaka i księdza katolickiego spotkała się z dużymi protestami. Car Aleksander II z obawy o podsycanie napięć etnicznych, a także z braku funduszy zalecił pozostawienie na cokole samej tylko postaci Chmielnickiego na koniu. Nie wykonano także postaci sprzymierzeńców Chmielnickiego: Rosjanina, Białorusina, Galicjanina (z ziem zachodnich zwanych Czerwoną Rusią) oraz Ukraińca – kobziarza grającego na kobzie. Zobacz też Hetmanat Mykoła Kostomarow Przypisy Linki zewnętrzne Pomnik Bohdana Chmielnickiego w e-Encyklopedii Kijowa Pomnik Bohdana Chmielnickiego w Światowej Bibliotece Cyfrowej
Denkmal für Wladimir den Heiligen

Das Denkmal für Wladimir den Heiligen (ukrainisch Па́м'ятник Володи́миру Вели́кому Pamjatnyk Wolodymyru Welykomu) gilt als das älteste Skulptur-Denkmal in der ukrainischen Hauptstadt Kiew und ist ein Wahrzeichen der Stadt. Geschichte Das durch Zar Nikolaus I. in Auftrag gegebene und durch den russischen Bildhauer ukrainischer Herkunft Wassyl Demut-Malynowskyj (Василь Івановичович Демут-Малиновський) im neobyzantinischen Stil erbaute Denkmal wurde am 10. Oktober 1853 enthüllt und soll an den Initiator der Taufe der Kiewer Rus im Jahr 988 Wladimir I. erinnern. Lage Das Denkmal steht im Wladimir-Park im Rajon Schewtschenko unterhalb vom St. Michaelskloster und oberhalb des Dneprs. Beschreibung Das insgesamt 20,4 Meter hohe Denkmal besteht aus der 4,4 Meter hohen Bronzestatue Wladimirs auf einem 16 Meter hohen Oktogon in Form einer byzantinischen Kapelle. Die Statue blickt auf die Taufstelle seiner Söhne am Dnepr und hält ein Kreuz in seiner rechten und eine Großfürstenmütze in seiner linken Hand. Es ist ein Monumentalkunst-Denkmal von nationaler Bedeutung. Weblinks Beschreibung des Denkmals auf gorodkiev.com (russisch) Einzelnachweise
Monument to Prince Volodymyr

Monument to Prince Volodymyr (Ukrainian: Пам’ятник Володимиру Великому, romanized: Pamiatnyk Volodymyru Velykomu) is a monument in Kyiv, dedicated to the Grand Prince of Kyiv Volodymyr the Great, built in 1853. It is located on Volodymyrska Hill, the steep right bank of the Dnipro. It is the oldest sculptural monument, a dominating feature of the Dnipro banks, and one of the city's symbols. Description The bronze statue of the Baptizer of the Rus' people, depicting him in a coat with a big cross in his right hand and the Great Prince hat in his left, stands 4.4 m (14 ft) tall on a 16 m (52 ft) tall pedestal that has the silhouette of an octagonal chapel in pseudo-Byzantine style on a square stylobate. The brick pedestal and stylobate are revetted with cast iron plates. The total height of the monument is 20.4 m (67 ft). Started by Vasily Demut-Malinovsky, the monument was finished by Peter Clodt von Jürgensburg in 1853. Legacy The monument is also depicted on Ukrainian karbovanets banknotes issued in 1993 to 1995. Gallery See also Christianization of Kievan Rus' Monument to Magdeburg Rights, also known as the Saint Volodymyr Lower Monument Statue of Saint Volodymyr, London Monument to Vladimir the Great (Moscow) References External links Monument to Prince Volodymyr at the Kyiv e-Encyclopedia
Monumento al príncipe Volodimir

El monumento al príncipe Volodimir​ es un monumento en Kiev, dedicado al gran príncipe de Kiev, Volodimir el Grande, construido en 1853. Se encuentra en la colina de San Volodimir, en la orilla derecha del río Dniéper. Es el monumento escultórico más antiguo, un elemento dominante de las orillas del Dniéper y uno de los símbolos de la ciudad. Descripción La estatua de bronce del cristianizador de la Rus de Kiev, que lo representa con un abrigo con una gran cruz en su mano derecha y el sombrero del gran príncipe en su izquierda, mide 4,4 metros de alto en un pedestal de 16 metros de altura que alberga la forma de una capilla octogonal de estilo pseudobizantino sobre un estilóbato cuadrado. El pedestal de ladrillo y el estilóbato están revestidos con placas de hierro fundido. La altura total del monumento es 20,4 metros. Iniciado por Vasily Demut-Malinovsky, el monumento fue terminado por Peter Clodt von Jürgensburg en 1853. Legado El monumento también está representado en los billetes ucranianos karbovanets emitidos entre 1993 y 1995. Galería Referencias
Monument à saint Vladimir

Le monument à saint Vladimir (en ukrainien : Пам'ятник Володимиру Великому) est un monument consacré au grand-prince de la Rus' de Kiev Vladimir Ier à Kiev. Construit en 1853 sur la colline Saint Vladimir (en) sur les rives du Dniepr, c'est l'un des symboles de la ville. Il est inscrit sur le Registre national des monuments d'Ukraine sous le numéro : 80-391-0196. Liens externes Portail de la sculpture Portail de l’Ukraine Portail du christianisme orthodoxe
Monumento a San Vladimiro

Il monumento a San Vladimiro, noto come monumento a Vladimir I di Kiev e anche chiamato monumento a Vladimiro il Grande (in ucraino Пам'ятник Володимиру Великому?, Pam"jatnyk Volodymyru Velykomu), è il più antico del genere a Kiev ed è stato innalzato nel 1853. Rappresenta uno dei simboli della città ed è posto in posizione dominante sulla sponda destra del Dnepr. Storia Il monumento venne commissionato dall'imperatore di Russia Nicola I e della sua costruzione fu incaricato lo scultore Vasilij Ivanovič Demut-Malinovskij, che però morì nel 1846 prima del suo completamento. Gli subentrò Pëtr Karlovič Klodt, che realizzò la statua alta quasi 4,5 metri sulla base del bozzetto di Demut-Malinovskij. L'opera finita venne inaugurata il 10 ottobre 1853. In tempi recenti il sito sul quale si trova è soggetto a smottamenti che mettono in pericolo la stabilità della struttura. Una statua che raffigura Vladimiro il Grande è conservata nel Museo storico nazionale dell'Ucraina. Descrizione Il monumento rispetta lo stile neobizantino russo e indende commemorare la conversione al cristianesimo della Rus' di Kiev ad opera di Vladimiro I, detto il Santo o il Grande. La struttura nel suo insieme è alta più di 20 metri, la statua in bronzo è alta circa 4,40 metri e il grande ottagono sul quale appoggia è alto 16 metri. La forma del basamento è quello di una cappella bizantina. Vladimiro è raffigurato con la croce nella mano destra nell'atto di battezzare i suoi figli nel Dnepr. Il monumento ha enorme importanza nazionale. Nella cultura di massa Il monumento gode di grande fama ed è citato nella canzone russa Без Подола Киев невозможен (Kiev è impossibile senza Podil. Il monumento è raffigurato anche su banconote ucraine emesse dal 1993 al 1995. Note Bibliografia (DE) Günther Schäfer, Kiev Rundgänge durch die Metropole am Dnepr, Berlin, Trescher, 2011, OCLC 1277153088. (RU) Hryhoriĭ Nykonovych Lohvyn, Kiev, Moskva, Izd-vo "Iskusstvo", 1982, OCLC 1277153088. Voci correlate Vladimir I di Kiev Cattedrale di San Vladimiro (Kiev) Cristianizzazione della Rus' di Kiev Cristianizzazione della Polonia Monumento a Vladimir I di Kiev Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file sul Monumento a San Vladimiro Collegamenti esterni (EN) [St. Wladimir's, (i.e., Vladimir's), Monument, Kiev, Russia, (i.e., Ukraine)], su loc.gov. URL consultato il 2 marzo 2022.
Pomnik Włodzimierza Wielkiego w Kijowie

Pomnik Włodzimierza Wielkiego w Kijowie (ukr. Пам'ятник Володимиру Великому) – pomnik znajdujący się na Wołodymyrśkiej hirce w Kijowie, poświęcona księciu Włodzimierzowi I Wielkiemu. Historia Pomnik powstał na mocy decyzji cara Mikołaja I, który w 1853 nakazał jego wzniesienie na drugim tarasie Wołodymyrśkiej hirki z okazji 900-lecia Chrztu Rusi. Miał on upamiętniać wielkie wydarzenie w historii Rusi — przyjęcie chrztu przez księcia Włodzimierza oraz jego rolę w szerzeniu chrześcijaństwa w regionie. Autorem projektu pomnika był architekt Aleksandr Ton, natomiast posąg oraz reliefy stworzył rzeźbiarz Wasilij Demut-Malinowski, który umieścił figurę księcia na szczycie budowli przypominającej kapliczkę. Pomnik stanowi zabytek architektoniczny Prawobrzeżnych Wzgórz Kijowa i jest częścią przestrzeni rekreacyjnej wykorzystywanej przez mieszkańców miasta do spacerów i odpoczynku. Na fundamencie pomnika znajdują się symbole masońskie, co ma związek z tym, że zarówno Aleksandr Ton, jak i Wasilij Demut-Malinowski byli członkami masonerii. W 2022 roku, podczas ataku wojsk rosyjskich na Kijów, pomnik został zabezpieczony przed uszkodzeniami za pomocą specjalnej konstrukcji ochronnej. Przypisy
Pomnik Tarasa Szewczenki w Charkowie

Pomnik Tarasa Szewczenki w Charkowie – pomnik ukraińskiego pisarza i malarza Tarasa Szewczenki autorstwa rzeźbiarza Matwieja Manizera i architekta Iosifa Łangbarda, znajdujący się w Ogrodzie Miejskim im. Szewczenki w Charkowie. Opis Pomnik został odsłonięty 24 marca 1935 roku, czyli dziewięć miesięcy po tym, jak Charków przestał być stolicą Ukraińskiej Socjalistycznej Republiki Radzieckiej. Okres połowy lat 30. XX wieku był jednym z najtragiczniejszych w historii Ukrainy: kolektywizacja niszczyła chłopstwo, w latach 1932–1933 panował wielki głód, zahamowano ukrainizację, trwały stalinowskie represje. Całkowita wysokość pomnika wynosi 16 metrów, natomiast sam posąg Tarasa Szewczenki ma 5,5 metra. W sumie do wykonania pomnika zużyto 30 ton brązu i 400 ton labradorytu. W chwili odsłonięcia, pomnik Szewczenki w Charkowie był najwyższą kompozycją z brązu w całym Związku Radzieckim. Pomnik to kompozycja wielopłaszczyznowa, której poszczególne części ogląda się stopniowo, w miarę poznawania pomnika, który postrzegany jest jako jedna, harmonijna całość. Szesnaście dynamicznych posągów to wysoce artystyczne przykłady sowieckiej propagandy, które według autorów projektu miały symbolizować ludzi pracy i ich walkę o swoje prawa z ciemiężcami. Grupa postaci, złożona z górnika, kołchoźnika, czerwonoarmisty i pańszczyźnianej robotnicy, jest uosobieniem ówczesnej nowoczesności, czyli „wolnej pracy i młodzieży nowej Ukrainy”. Postacie otaczające cokół są o połowę mniejsze od posągu Szewczenki. Zgodnie z zamysłem autorów, figurom należy przyjrzeć się w sekwencji spirali kompozycyjnej, zaczynając od figury robotnicy i idąc w kierunku przeciwnym do ruchu wskazówek zegara. Twórcze poszukiwania autora pomnika, Matwieja Manizera, trwały długo. Zachowały się dowody na to, że rzeźbiarz podczas pracy nad projektem ciężko pracował nad znalezieniem niezbędnych form i proporcji, obrazów i ogólnej koncepcji pomnika. Pierwszy projekt z roku 1930 zrealizował nieco w sposób konstruktywistyczny – dużą głowę Szewczenki o smutnym wyrazie umieszczono na cylindrycznym cokole z reliefem buntownika hajdamaki, który klęcząc ze złością potrząsał kajdanami. W drugim projekcie z 1931 roku, Manizer umieścił posąg poety na płaskorzeźbionym cokole, na którym przedstawiono postacie z tomu wierszy pod tytułem Kobziarz. Dopiero trzecia wersja projektu, z roku 1933, przyniosła rzeźbiarzowi twórczą satysfakcję i zwycięstwo w konkursie, mimo że wzięło w nim udział wielu wybitnych rzeźbiarzy jego czasów. W tworzeniu posągów Manizerowi pomagali aktorzy charkowskiego Teatru Berezil, między innymi Natalija Użwij (wizerunek robotnicy) i Amwrosij Buczma (wizerunki hajdamaki i chłopa). Przypisy
Памятник основателям Харькова

Памятник казаку Харько, Конная статуя Харько, Памятник основателям города Харькова, Памятник «Основателям Харькова в честь 350-летия города» — памятник мифическому основателю города Харькова казаку Харько, расположенный в начале проспекта Науки. Открыт 23 августа 2004 года как подарок города Москвы городу Харькову в честь его 350-летия. Высота пьедестала (красный гранит) — 8,5 м, конной статуи (бронза) — около 4 м, вес монумента свыше 70 тонн. Скульптор Зураб Церетели. История Замысел подарить Харькову статую казака Харько возник в мэрии Москвы в 2004 году в связи с приближающимся 350-летием города Харькова. Инициатива подарка Харькову принадлежала Юрию Лужкову. Заказ на изготовление монумента был дан скульптору Зурабу Церетели. Бронзовая конная статуя была отлита за счёт бюджета города Москвы в Санкт-Петербурге на заводе Монументскульптура, хотя на памятной табличке, прикреплённой к постаменту, указано, что памятник отлит на средства Фукса П. Я., Шишкина О. Г., Кернеса Г. А. Памятник был перевезён в разобранном виде из России и смонтирован российскими специалистами в Харькове в начале проспекта Ленина период с 12 по 20 августа 2004 года. В грунт были забиты 13-метровые сваи, на которых был закреплён пьедестал. Открытие памятника состоялось 22 августа 2004 года. В церемонии открытия памятника приняли участие мэр Харькова Владимир Шумилкин и председатель Харьковской областной администрации Евгений Кушнарев. В подножие монумента была заложена металлическая капсула с посланием будущим поколениям харьковчан. В 2019 году рядом с памятником было зафиксировано превышение радиационного фона. Согласно замерам, произведённым экспертом Владимиром Кожановым, уровень радиации непосредственно у постамента вдвое превышал норму, однако на расстоянии 5 метров от памятника уровень был совершенно безопасный. При этом Кожанов пояснил, что гранит, добываемый из недр земли зачастую слабо или сильно радиоактивен. Вокруг памятника было установлено ограждение. Композиция Постамент высотой 8,5 м облицован красным гранитом. На нём располагается 4-метровое изваяние всадника, развернувшегося в свободном движении. В руке всадника копьё, щит, за плечами лук и колчан со стрелами. Всадник одет в стрелецкую форму, и расположен лицом на юг, таким образом он как бы въезжает в город с севера. По словам автора, Зураба Церетели, эта скульптурная композиция символизирует российско-украинское единство и присущий украинскому народу дух свободолюбия. Памятник основателям Харькова стал первым конным памятником в городе. Реакция После установки памятника основателям Харькова в 2004 году проспект Ленина, оказавшийся за спиной всадника, среди харьковчан стали называть «под хвост коню». Комментируя эту народную шутку, действующий мэр города Владимир Шумилкин заметил, что «как бы не сориентировали коня, что-нибудь бы под хвост отправили», добавив: «Я думаю, что это то, что нас будет отличать от других — у нас есть свой конь, свой хвост и свой проспект, и своя ориентация хвоста и проспекта». Примечания
Пам'ятник засновникам Харкова

Пам'ятник засновникам Харкова (козаку Харьку, на честь 350-річчя заснування Харкова) — монументальна споруда засновникам Харкова подарована міським головою Москви Юрієм Лужковим до дня міста. Встановлений 22 серпня 2004 року до 350-річчя з дня заснування міста. Розташований на початку проспекту Науки на розі з проспектом Незалежності. Пам'ятник виготовлений відомим московським скульптором Зурабом Церетелі. У відкритті пам'ятника брали участь міський голова Харкова Володимир Шумілкін, голова Харківської обласної державної адміністрації Євген Кушнарьов. Опис пам'ятника Вершник, який сидить на коні і тримає у руці спис, щит, за плечима лук і сагайдак зі стрілами. Згідно з деяким думками одяг і зброя не відповідає часу перших поселенців і захисників Харківської фортеці. Висота п'єдесталу (червоний граніт) — 8,5 м, кінної статуї (бронза) — близько 4 м, вага монумента понад 700 тонн. Цікаві факти Початково передбачалося, що цей пам'ятник буде присвячений козакові Харьку (Харитону), ім'я якого нібито дало назву місту. Але ця думка викликала протести у інтелігенції Харкова, бо постать ця є вигаданою і з'явилася в історіографії лише в кінці XVIII століття. Більш доречно, вважали, присвятити пам'ятник Івану Каркачу, якого згадує як засновника Харкова історик Дмитро Багалій у його роботі «Історія Харкова за 250 років його існування», отаману Івану Кривошлику, згаданому в першому перепису харківських «черкас» за 1655 рік, або полковнику Григорію Єрофійовичу Донець-Захаржевському. Розташування фігури коня викликало неоднозначну реакцію жителів Харкова. У народі найпрестижніші райони Харкова Шатилівку і Павлове Поле тепер називають «за дупою». При відкритті пам'ятника біле покривало накривали двічі. Перший раз знімали, аби на пам'ятник зміг подивитися Президент України Леонід Кучма, другий — при відкритті. Біля підніжжя пам'ятника 5 колишніх харківських мерів і один чинний замурували послання нащадкам. Металеву капсулу з нержавіючої сталі, куди поклали лист, зробили на заводі «Турбоатом» за спецзамовленням. Прочитати майбутні покоління зможуть у рік 500-річчя Харкова. Бронзова кінна статуя була відлита за рахунок бюджету міста Москви на Санкт-Петербурзькому заводі монументальних скульптур. Пам'ятник був перевезений в розібраному вигляді з Росії і змонтований російськими фахівцями 12-20 серпня 2004 року. У ґрунт були забиті 13-метрові палі, на яких було закріплено споруду. Галерея Джерела Парамонов Андрій Федорович. Харків. Харківська область.Шляхами Слобідської України. Путівник. — Харків : Біблекс, 2008. — С. 73. — ISBN 978-966-2950-20-5.(рос.) «В городе. Харьков» № 2 «Харьков туристический. 100 мест, которые нужно увидеть». — Харків : «Тєлєнєдєля-Харків», 2011. — С. 22. — 10 000 прим.(рос.) С. Посохов, О. Денисенко. Харьков: Путеводитель. — 2-ге. — Харків : Золоті Сторінки, 2008. — С. 63. — 2 000 прим. — ISBN 978-966-400-087-8.(рос.) Примітки Посилання Фигура бронзового казака Харько — уже в Харькове // Медіапорт [Архівовано 18 жовтня 2014 у Wayback Machine.](рос.)