NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Бориславська міська рада

Борисла́вська міська́ ра́да — орган місцевого самоврядування у Львівській області України з адміністративним центром Бориславської міської громади у місті обласного значення Бориславі. Загальні відомості Територія ради: 161,8 км² Населення ради: 39 526 осіб (станом на 2021 рік) Територією ради протікає річка Тисмениця. Історія Перша відома нам писемна згадка, що збереглася в офіційних державних документах, про Борислав є у грамоті від 19 березня 1387 р. Сучасне місто Борислав знаходиться на території старовинних історичних поселень – Борислава, Бані Котівської, Губич, Мразниці та Тустанович, які наприкінці XIX ст. діяли на підставі закону про сільські громади від 12.08.1866 р., однак, через фактичний великий промисловий, суспільний та урбанізаційний розвиток, із другої половини ХІХ ст., громади Борислава та Тустанович із 07.03.1906 р. юридично почали діяти на підставі закону від 03.07.1896 р. про громади міст та містечок. Отож, із цього часу юридично та фактично Борислав та Тустановичі стали містами (містечками) з підпорядкуванням Дрогобицькому староству. На підставі пропозицій громадськості та Постанови Ради Міністрів тодішньої Польщі від 20.05.1930 р. до міста Борислава були приєднані навколишні поселення – м. Тустановичі, с. Баня Котівська, с. Губичі та с. Мразниця, які фактично 03.02.1931 р. утворили так званий „Великий” Борислав площею 60 кв. км із населенням 42 000 осіб. За своєю територію Борислав був третім містом після столиці Варшави та промислового м. Лодзі, а також третім у Львівському воєводстві, за кількістю населення, після Львова і Перемишля. Бориславське міське громадське майно в цей час оцінювалося на близько 11 млн. злотих. 26.07.1933 р. юридично ще були затверджені й нові міські права міста Борислава. Із 1934 р. місто Борислав було вилучено з підпорядкування Дрогобицького староства (повіту) й став містом Львівського воєводського (обласного) підпорядкування. Населені пункти Міській раді підпорядковані: м. Борислав с. Попелі с. Уріж с. Винники с. Мокряни с. Підмонастирок с. Ясениця-Сільна Населення Розподіл населення за віком та статтю (2001): Склад ради Рада складається з 34 депутатів та голови. Міський голова: Яворський Ігор Романович Секретар міської ради: Химин Юрій Мирославович https://boryslavrada.gov.ua/deputaty-miskoi-rady-viii-demokratychnoho-sklykannia/ [Архівовано 15 квітня 2021 у Wayback Machine.] Керівний склад попередніх скликань Примітка: таблиця складена за даними джерела Депутати За результатами місцевих виборів 2010 року: Кількість депутатських мандатів: 46 Кількість депутатських мандатів, отриманих за результатами виборів: 45 За суб'єктами висування За округами Див. також Борислав Примітки Посилання Бориславська міська рада // Облікова картка на офіційному вебсайті Верховної Ради України.
Бориславський Палац культури нафтовиків

Бориславський міський Палац культури (раніше — Бориславський Палац культури нафтовиків) — центральний осередок культурно-мистецької та дозвілевої діяльності у місті. Історія Бориславський Палац Культури, що знаходиться за адресою – вул. Данила Галицького, 34, колись називали Палацом Галюха. Чому? Тому що саме до фінансування будівництва споруди долучився генеральний секретар Союзу працівників нафтової промисловості – Францішек Галюх (1893-1963). Будівництво тоді ще польського Робітничного (народного) Дому розпочалося у 1919, а завершилося аж через 20 років – у 1939. Майстром – будівничим був пан Ян Куниш з Раточини. Спершу збудували ліве крило, а згодом добудували і головний корпус .Однак в той час лише частина будівлі служила як місце для зібрань, в іншій же розміщувалися канцелярії (офіси) приватних фірм, як, наприклад, фірми електропостачання чи фірми водопостачання Яна Взорека. Під час ІІ світової війни тут було розміщено німецькими окупаційними частинами військовий шпиталь. Померлих солдат ховали праворуч теперішнього Військового меморіалу. Після входу у місто Червоної Армії та включення Борислава в склад СРСР коштами працівників нафтової промисловості було проведено внутрішні оздоблювальні роботи. А вже в 1951 колишній Робітничий Дім став відомим як Палац культури нафтовиків Палац мав свою бібліотеку, кінозал на 150 місць, зали для танців і головний центральний зал з партером і балконом на 600 місць. За іншими джерелами – місць було близько 700. Вабили око мешканців й гарні, гнуті фанерні крісла, які, на диво, зовсім не скрипіли. В 1994 році Палац закрили на ремонт, а в 1999 р., так і не провівши ремонту, передали на баланс міської ради. Відновлювані роботи проводились одночасно з творчою роботою колективом Палацу. Діяльність Директором Палацу культури з 2000 року і дотепер є заслужений артист естрадного мистецтва України Мельник Ігор Володимирович, заступник директора - Походенько Світлана Михайлівна. У міському Палаці культури працює 33 особи. Нині у палаці культури працює 14 клубних формувань та десять філіалів — "Народні доми «Просвіта» в мікрорайонах міста та селах громади: Любительське об'єднання «Лемки Борислава»; Любительське об'єднання «Фото-відео»; Народний хор «Лемківська студенка»; Народний драматичний театр ім. Петра Телюка; Народний вокальний ансамбль «Любисток»; Тріо «Горянка»; Народний гурт «Бориславські батяри»; Студія бального танцю; Естрадна студія; Дитячий театр «Лицедії»; Театр танцю; Гурток художнього читання Циркова студія; Гурт "колєги та коліжанка" НАРОДНІ ДОМИ "ПРОСВІТА": мікрорайон Губичі; мікрорайон Баня-Котівська; мікрорайон Мразниця; мікрорайон Тустановичі; село Ясениця-Сільна; село Уріж; село Винники; село Мокряни; село Підмонастирок; Культурно-просвітницький центр с. Попелі. Палац культури здійснює широку концертну діяльність, проводить вечори відпочинку, тематичні свята і карнавали. Посилання https://web.archive.org/web/20170716062921/http://boryslav-palace.com.ua/ Сайт ВАТ «УКРНАФТА» НГВУ «БОРИСЛАВНАФТОГАЗ» Офіційний сайт Бориславського міського виконавчого комітету Примітки
Урочище Боромля

Уро́чище Боро́мля (укр. Урочище Боромля) — часть Сеймского регионального ландшафтного парка (с 1995 года), зоологический памятник природы общегосударственного значения (1975-1995), расположенный на территории Конотопского района (Сумская область, Украина). Площадь — 55 га. История Статус памятника природы был присвоен постановлением Совета министров УССР от 14.10.75 N 780-р. В 1995 году после создания Сеймского регионального ландшафтного парка урочище было включено в его состав. Описание Природоохранный объект создан с целью охраны урочища на левом берегу реки Сейм. Местность представлена меандрированным руслом Сейма и множеством стариц. Памятник природы занимает квадраты 102 (уч. 1-9, 11-12), 103 (уч. 1-8, 12) Новомутинского лесничества на территории Хижковского сельсовета — между селами Хижки, Прилужье и Камень. Ближайший населённый пункт — село Хижки, город — Конотоп. Природа Растительность представлена лиственными (пойменная дубрава) лесами, луговой и болотной типами растительности. Леса представлены доминирующими дубами, клёнами и липами. Здесь встречаются 400—500-летние дубы. По берегам водоемов растут кустарники и осока. Является местом гнездования лесных и водоплавающих птиц. В урочище обитают косули, дикие свиньи, бобры, заяц серый, куница лесная, барсук, выдра речная, лисица рыжая, лось. Здесь встречаются такие птицы цапля серая, грачи, скворцы, сойки, дрозды, дятлы. Примечания Литература Географическая энциклопедия Украины. Издательство Украинская советская энциклопедия. 1989. Заповідні скарби Сумщини. С., 2001; Вивчення біологічного різноманіття у басейні річки Ворскла. Х., 2002 Вейсберг Б. С., Нестеренко П. А., Стефаров П. А. От Десны до Ворсклы: Путеводитель. Х., 1986; Природно-заповідний фонд Української РСР. К., 1986. Ссылки Приказ от 12.12.2012 Про затвердження Положення про гідрологічну пам'ятку природи загальнодержавного значення "Урочище "Боромля" Про памятник природы на сайте Энциклопедия современной Украины
Боромля (пам'ятка природи)

Урочище Боро́мля (місц. Бури́вня) — зоологічна пам'ятка природи загальнодержавного значення в Україні. Розташована на півночі Конотопського району Сумської області, на північний захід від села Хижки. Площа 55 га. Статус — з 1975 року. Перебуває у віданні Конотопського лісгоспу (Новомутинське л-во, кв. 102, діл. 1-9, 11-12, кв. 103, діл. 1-8, 12). Охороняється унікальне урочище на лівому березі річки Сейму. Заповідна територія з півдня обмежена старицею за назвою Старий Сейм; під час повені стає островом. У межах урочища — 6 озер площею від 0,3 до 3,3 га, а також лісовий масив. Береги водойм вкриті чагарниками та осокою. Ростуть 400—500-літні дуби, є клени, липи та інші породи дерев. Багата лучна і болотна рослинність. Входить до складу Регіонального ландшафтного парку «Сеймський». Фауна Особливу цінність мають колонії чаплі сірої і граків. На водоймах чимало водоболотних птахів, у лісі гніздяться шпаки, горлиці, сойки, дрозди, дятли, горобині. Водяться сарна європейська, свиня дика, бобер європейський, заєць сірий, куниця лісова, борсук, видра річкова, лисиця руда, трапляються лосі. Трапляються види тварин, занесені до Червоної книги України та додатків міжнародних природоохоронних конвенцій, зокрема лелека чорний, змієїд, балобан, підорлик малий, сорокопуд сірий, горностай, джміль моховий, деркач та ін. Історичні факти Під час Другої світової війни, коли територія була під німецькою окупацією, багатовікові дуби в урочищі пилялися для вивозу в Німеччину, але чи довезли їх туди, невідомо. Див. також Боромля (урочище). Джерела Географічна енциклопедія України : [у 3 т.] / редкол.: О. М. Маринич (відповід. ред.) та ін. — К., 1989—1993. — 33 000 екз. — ISBN 5-88500-015-8. Урочище Боромля [Архівовано 8 жовтня 2016 у Wayback Machine.] Природно-заповідний фонд Сумської області: Атлас-довідник. - К.:ТОВ «Українська картографічна група», 2019. - 96 с. Новомутинське лісництво Розпорядження Ради Міністрів УРСР від 14.10.1975 року № 780-Р [Архівовано 3 лютого 2021 у Wayback Machine.]
Ботанічний сад «Юннатівський»

Юнна́тівський — ботанічний сад місцевого значення в Україні. Об'єкт природно-заповідного фонду Сумської області. Розташований у місті Суми, за адресою: вулиця Харківська, 13. Площа 1,2779 га. Статус надано 10 жовтня 2010 року. Перебуває у віданні: Сумський міський центр еколого-натуралістичної творчості учнівської молоді управління освіти і науки Сумської міської ради. Історія Рішення про внесення на розгляд Сумської міської ради пропозиції щодо організації на території Сумського міського центру еколого-натуралістичної творчості учнівської молоді управління освіти і науки Сумської міської ради об'єкту природно-заповідного фонду «Ботанічний сад місцевого значення «Юннатівський» було прийнято Виконавчим комітетом Сумської міської ради 6 жовтня 2009 року. Через рік, 10 жовтня 2010 року, Сумська міська рада оголосила цю територію ботанічним садом місцевого значення «Юннатівський». Мета створення Створений для збереження колекцій природних та екзотичних деревних і чагарникових видів рослин, деякі з яких занесені до Червоної книги України. Крім природоохоронної, ботанічний сад має наукову, естетичну, рекреаційну, пізнавальну, еколого-освітню, виховну та історико-культурну цінність. Він сприяє збереженню генофондрідкісних та зникаючих видів рослин і тварин, розмноження і реінтродукція їх у природі та вивченню біологічних особливостей вирощування видів, оптимальних способів розмноження видів, фенологічним дослідженням. Характеристика На території саду розташовані експозиції ботанічних колекцій рослин закритого і відкритого ґрунту: квітково-декоративних, лікарських, кімнатних, дендрологічних тощо. Також тут працюють музей хліба, краєзнавчо-етнографічний музей, навчально-тваринницька ферма, комплекс акваріумного рибництва тощо. Колекції рослин і тварин містять рідкісні, екзотичні та занесені до Червоної книги України види. В Ботанічному саду проводиться наукова, навчальна і освітня робота. Галерея Примітки Посилання До 85 річниці юннатівського руху в Україні. Юннатівський рух на Сумщині [Архівовано 23 січня 2022 у Wayback Machine.] Міністерство екології та природних ресурсів України. «Природно-заповідний фонд Сумщини поповнився новими об'єктами» 4 листопада 2010
Ботанический сад Национального университета биоресурсов и природопользования

«Ботанический сад Национального университета биоресурсов и природопользования» (укр. «Ботанічний сад Національного університету біоресурсів і природокористування України») — ботанический сад общегосударственного значения и научно-исследовательское подразделение Национального университета биоресурсов и природопользования (НУБиП), расположенный на территории Голосеевского района Киевского горсовета (Украина). Создан 16 июля 1992 года. Площадь — 47,5 га. История В 1928 году на базе 7 и 8 кварталов Хотовского лесничества (Боярской лесной исследовательской станции) был создан дендрологический сад Киевского лесохозяйственного института (сейчас НУБиП) площадью 6 га. 29 декабря 1988 года согласно указу ректора Украинского сельскохозяйственной академии (сейчас НУБиП) Д. О. Мельничука № 410 был создан ботанический сад Украинского сельскохозяйственной академии. Согласно Постановлению Совета Министров УССР от 13.02.1989 года № 53 ботанический сад получил статус государственного, а согласно Постановлению Верховного Совета Украины от 16.06.1992 года № 2457-ХІІ — общегосударственного значения. Описание Ботанический сад расположен на территории Голосеевского леса, который является частью Голосеевского национального природного парка. Главный вход на территорию ботанический сад расположен на перекрёстке ул. Героев Обороны и Сельскохозяйственного проулка, напротив корпуса № 3 университета (НУБиП), административный вход — на перекрёстке ул. Генерала Родимцева и Героев Обороны (напротив корпуса № 2 НУБиП). Как добраться Адресː 03041, ул. Генерала Родимцева, 2. Транспортː от ст. м. Лыбедская или Выставочный центр марш. такси № 212, либо от ст. м. Голосеевская автобус № 1 ост. Корпус 1 или Корпус 3 (НУБиП). Ближайшая станция метроː Голосеевская. Природа Ботанический сад состоит из шести научных лабораторийː дендрологии и лесной селекции, плодово-овощных культур, цветоводства, экологии растений, зоологии, зелёного строительства. Общее количество видов и их гибридов, произрастающих на территории составляет 1499 таксономических единиц. Ссылки
Браїлки (Полтава)

Браїлки — історична місцевість і житловий мікрорайон Полтави, знаходиться у Київському районі. Колишнє передмістя. Браїлки відомі з XVII століття. У 1660—1670 роках тут мав хутір полтавський городовий отаман, полковий осавул Іван Браїла (Браїлка). У 1859 році нараховували 5 дворів, 30 жителів, у 1926 році — 16 дворів, 79 жителів. У 20-х роках XX століття Браїлки включені до складу міста. Транспорт Тролейбус 02 березня 1964 року введено в дію тролейбусну лінію по вулиці Решетилівська та відкрито маршрут №3 «Склозавод - Браїлки». 12 жовтня 1965 року було відкрито маршрут №4 «Південний вокзал - Браїлки». 01 серпня 1966 року у зв'язку з продовженням тролейбусної лінії до заводу ГРЛ кінцеву зупинку для маршрутів №3 та №4 було перенесено туди. У 1971 році відкрито маршрут №7 «Завод ГРЛ - м-н Алмазний», який припинив існування у 1987 році. У 1990 році було запущено новий маршрут №7 «Сади-1 - Училище зв'язку», який через рік було продовжено до Розсошенців. 07 листопада 1981 року відбулося відкриття тролейбусної лінії у мікрорайоні Половки та маршруту №9 «Центр - Половки», який проходив через Браїлки. У листопаді 1984 року було продовжено тролейбусну лінію через дамбу від Половків до мікрорайону Сади-1, куди і було перенесено кінцеву зупинку маршруту №9. З лютого 1985 року маршрути №5 та №9 стали кільцевими, в січні 1990 року №9 повернуто на попередній маршрут, а №5 закрито. З 2000 року тролейбус №9 ходив за маршрутом «Південний вокзал - Сади-1», а 2012 року маршрут припинив існування. Маршрут №6 почав ходити від Південного вокзалу до заводу ГРЛ після з'єднання Половків та Садів-1. У грудні 2005 року було відкрито кільцевий маршрут №15. 20 жовтня 2011 року тролейбус №5 знову став ходити як кільцевий. Автобуси та маршрутні таксі Примітки Література «Полтавщина:Енциклопедичний довідник». Довідник. (За ред. А. В. Кудрицького.- К.: УЕ, 1992). Стор. 73 (укр.)
Бредулецький заказник

Бредуле́цький зака́зник — лісовий заказник загальнодержавного значення в Україні. Розташований у Надвірнянському районі Івано-Франківської області, на південний схід від села Зелена. Під природоохоронну територію виділено ділянку лісу на правобережжі річки Зелениці, на південно-західних схилах гори Синячка (1400 м), що в гірському масиві Горгани. Площа 106 га. Статус надано 1974 року. Перебуває у віданні ДП «Надвірнянське лісове господарство» (Зеленське л-во, кв. 5, вид. 1-6; 8-23; 25). Охороняється буково-ялицево-ялиновий ліс, серед якого на висоті 800–950 м зростає масив реліктової для Карпат сосни звичайної (30 га). Трапляються окремі дерева сосни кедрової європейської, а у трав'яному покриві — журавлина дрібноплода, які занесені до Червоної книги України, а також рідкісна для Карпат росичка круглолиста та інші. Ліси заказника мають важливе ґрунтозахисне та водорегулююче значення. Історія Лісовий масив майбутнього заказника ще до заповідання був відведений під рубку, на чому наполягав навіть місцевий райком КПРС. Завдяки клопотанням старшого лісничого Надвірнянського лісгоспу Юркевича Юрія Володимировича реліктові сосни з давніх геологічних епох були врятовані. Джерела Географічна енциклопедія України : [у 3 т.] / редкол.: О. М. Маринич (відповід. ред.) та ін. — К., 1989—1993. — 33 000 екз. — ISBN 5-88500-015-8. Лісівник Юрій Юркевич: життя, віддане Карпатам. — Львів: WWF/Надвірнянське ЛГ/Заповідник Горгани, 2011 Посилання БРЕДУЛЕ́ЦЬКИЙ ЗАКА́ЗНИК [Архівовано 12 травня 2016 у Wayback Machine.] // ЕСУ Перелік територій та об`єктів природно-заповідного фонду загальнодержавного та місцевого значення в розрізі адміністративно територіальних одиниць[недоступне посилання з травня 2019]
Sendeanlage Browary

Die Sendeanlage Browary war eine Sendeanlage für Mittel-, Lang- und Kurzwelle in der Stadt Browary, 20 km östlich von Kiew. Die Sendeanlage bestand zuletzt aus folgenden Anlagen: eine 257 Meter hohe ARRT-Antenne aus dem Jahr 1972. Über diese Antenne wurde bis zum 31. Dezember 2010 das erste Programm des ukrainischen Rundfunks auf der Langwellenfrequenz 207 kHz ausgestrahlt. Die Frequenz deckte 95 % des Staatsgebiets der Ukraine ab. ein 180 Meter hoher abgespannter Sendemast für Mittelwelle, über den das zweite Programm des ukrainischen Rundfunks auf der Frequenz 549 kHz ausgestrahlt wurde. Nach Abschaltung der Langwelle wurden im Mai 2012 die beiden Sender getauscht: der ehemalige Langwellensendemast strahlte das zweite Programm auf Mittelwelle aus, für das erste Programm wurde die neue Mittelwellenfrequenz 783 kHz eingesetzt. Nach nur sechs Monaten wurde der Betrieb auf der Sendeanlage komplett eingestellt und sämtliche Sendemasten abgerissen. Zur Sendeanlage gehörte noch ein umfangreicher Komplex an Vorhangantennen für Kurzwelle, die dem staatlichen Auslandsrundfunk der Sowjetunion und nach der Unabhängigkeit dem ukrainischen Auslandsrundfunk Radio Ukraine International dienten. Über diese Vorhangantennen wurde zudem noch der BBC World Service auf der Mittelwellenfrequenz 594 kHz ausgestrahlt. Die Anlagen wurden 2011 abgeschaltet und kurz darauf demontiert. Weblinks Sendeanlagen in Browary abgerissen (im Internet Archive) Einzelnachweise
Gare de Brody

La gare de Brody, en ukrainien : Броди (станція), est une gare ferroviaire ukrainienne située sur le territoire de la ville de Brody dans l'oblast de Lviv. Situation ferroviaire La gare de Brody est située entre les gares nodales : Gare de Krasne à 42 km et Gare de Zdolbouniv à 102 km. Histoire En 1864, une ligne du Chemin de fer de Galicie arrive à Brody, ville frontière de l'Autriche-Hongrie avec l'Empire russe. La ligne prolongée jusqu'à Radyvyliv, alors comprise dans l'empire Russe, est mise en service en 1873. Ce surplus d'activité permet la construction d'un important bâtiment pour les services et l'administration de cette gare frontalière. Il est gravement endommagé durant divers conflits au cours de la Première guerre mondiale. Reconstruit, il est totalement détruit lors de la Seconde Guerre mondiale. Service des voyageurs Accueil La gare effectue la vente de titres de transports pour tout types de trains voyageurs et effectue la réception et la livraison de bagages. Desserte La gare est ouverte au service des trains de voyageurs. Intermodalité Une gare routière et un arrêt de bus sont situés à proximité. Service des marchandises C'est une gare ouverte au service des marchandises. Notes et références Voir aussi Articles connexes Transport ferroviaire en Ukraine. Liste de gares en Ukraine. Guerre russo-ukrainienne. Invasion de l'Ukraine par la Russie. Liens externes (uk) « Залізнична станція "Броди" », sur https://maps.visicom.ua. (ru) « Станция Броды », sur https://railwayz.info. Portail du chemin de fer Portail de l’Ukraine
Brody (stacja kolejowa)

Brody (ukr. Броди, ros. Броды) – stacja kolejowa w miejscowości Brody, w rejonie złoczowskim, w obwodzie lwowskim, na Ukrainie. Stacja powstała w czasach Austro-Węgier na linii kolei galicyjskiej im. Karola Ludwika. Była to ostatnia stacja w Austro-Węgrzech, znajdująca się w pobliżu granicy z Imperium Rosyjskim. Na dworcu mieściła się wówczas ekspozytura urzędu celnego I klasy. Stacją graniczną po stronie rosyjskiej był Radziwiłłów. Pomiędzy obiema stacjami istniało kolejowe połączenie transgraniczne. Po I wojnie światowej stacja straciła swój nadgraniczny charakter. Przypisy Bibliografia railway.lviv.ua Фотолинии
Броди (станція)

Бро́ди — проміжна залізнична станція Рівненської дирекції Львівської залізниці. Розташована у місті Броди Золочівського району Львівської області на лінії Здолбунів — Красне між станціями Радивилів (10 км) та Заболотці (13 км). На території вокзалу встановлена система відеоспостереження. Поруч розташована автобусна станція. Вокзал розташований за адресою площа Привокзальна, 1. Історія Акційним товариства ім. Карла Людвіга у 1869 році було прокладено залізничну колію від Львова до Бродів. Оскільки станція Броди розташовувалася на кордоні Австро-Угорщини із Російською імперією, вона мала велике торговельне, економічне та стратегічне значення — саме через цю лінію йшла велика кількість товарів, звідси починався шлях до Росії або Європи. 1873 року було прокладено колію в бік Російської імперії — до станції Радзивилів і аж до 1918 року станція була прикордонною. Із прокладенням залізничного сполучення у Бродах будується вокзал. Це була двоповерхова споруда з критим пероном, у якій перед І світовою війною містились офіси цісарсько-королівських чиновників (адміністрація залізниці, митний, поштовий і телеграфічний уряди, представництво комісаріату поліції). Тут були кімнати відпочинку трьох класів, ресторан, аптека, карти залізниць, розклади руху поїздів. Будівля вокзалу була сильно пошкоджена під час І світової і українсько-польської воєн. У міжвоєнний період польська влада провела реконструкцію вокзалу. У кінці 1920-их років на вокзалі містилися залізнична книгарня «Рух». У вересні 1939 і червні 1941 р. вокзал був бомбардований німецькою авіацією. Під час бойових дій березня-липня 1944 р. споруда старого бродівського вокзалу була знищена. У 1954 році будується новий вокзал у стилі сталінського ампіру. Улітку 2007 завершено капітальний ремонт вокзалу. Розклад руху приміських поїздів Красне — Здолбунів: 04:57 Рівне — Львів: 05:51 Здолбунів — Львів: 10:49 Львів — Здолбунів: 11:54 Львів — Рівне: 20:06 — 20:28 Здолбунів — Красне: 20:13 Сполучення із Тернополем У Тернопіль можна дістатися електропотягом, пересівши у Красному. Можна замовити квиток, який дійсний до Тернополя, попри пересадку. Також із 6 березня 2015 курсує регіональний поїзд Ковель — Тернопіль із місцями для сидіння різних категорій. Галерея Посилання Розклад руху поїздів далекого сполучення по станції Броди [Архівовано 17 липня 2009 у Wayback Machine.] Примітки