NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Lanciîn

Lanciîn (în ucraineană Ланчин) este o așezare de tip urban din raionul Nadvirna, regiunea Ivano-Frankivsk, Ucraina. În afara localității principale, nu cuprinde și alte sate. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației așezării de tip urban Lanciîn era vorbitoare de ucraineană (99,49%), existând în minoritate și vorbitori de alte limbi. Note
Ланчин

Ла́нчин — посёлок в Надворнянском районе Ивано-Франковской области Украины. Административный центр Ланчинской поселковой общины. Географическое положение Вверх по течению Прута находится село Добротов, которое некогда было самым маленьким городом в Речи Посполитой, вниз по течению — Саджавка. Немного севернее Добротова находится Красная. Севернее Ланчина расположено небольшое село Вишневка, на юг — Черный Поток. Население В январе 1989 года численность населения составляла 6747 человек. На 1 января 2013 года численность населения составляла 7940 человек. Языковой состав Родной язык населения по данным переписи 2001 года: История Основатель галицкой династии князей — Ростислав-Михаил Владимирович был женат на дочери венгерского короля Белы І Арпада, которую звали Илоной (Еленой), а в простонародье Ланкой. В честь неё и был назван посёлок Ланчин. По другим предположениям, название села происходит от польского łączyć — соединять. Во время Первой мировой войны вблизи Ланчина происходили ожесточённые бои, во время которых сгорела ланчинская церковь. Некоторое время посёлок находился под оккупацией Российской империи. До ноября 1918 года он был частью Королевства Галиции и Лодомерии в составе Австро-Венгрии. После окончания ПМВ Ланчин был сначала в составе ЗУНР, впоследствии стал частью Польской Республики, в пределах которой административно находился в Надворнянском повете Станиславовского воеводства. После немецко-советского вторжения в Польшу в сентябре 1939 Ланчин был первоначально оккупирован Советским Союзом. В 1940 году стал посёлком городского типа. С июля 1941 по июль 1944 года посёлок был оккупирован нацистской Германией и входил в состав дистрикта Галичина. В феврале 1945 года партизаны УПА совершили нападение на железнодорожную станцию в посёлке. В послевоенные годы Ланчин в течение некоторого времени был районным центром, однако вскоре посёлок отошёл к Надворнянскому району. Примечания Ссылки Ланчин на сайте Надвирнянского районного совета Ланчин // Słownik geograficzny Królestwa Polskiego i innych krajów słowiańskich (пол.) / pod redakcyą Filipa Sulimierskiego, Bronisława Chlebowskiego, Władysława Walewskiego. — Warszawa: Druk «Wieku», 1884. — Т. V. — 960 s. — S. 583. Chronology of Delatyn, Galicia (англ.)
Lapshyn, Ternopil Oblast

Lapshyn (Ukrainian: Лапшин) is a village in Ternopil Raion of Ternopil Oblast, Ukraine. It belongs to Naraiv rural hromada, one of the hromadas of Ukraine. Until 18 July 2020, Lapshyn belonged to Berezhany Raion. The raion was abolished in July 2020 as part of the administrative reform of Ukraine, which reduced the number of raions of Ternopil Oblast to three. The area of Berezhany Raion was merged into Ternopil Raion. Edward Rydz-Śmigły Marshal of Poland, was born here. Population Population in 2001: 1152 inhabitants with over 366 houses. Gallery References Notes Sources (in Ukrainian) В. Мищишин, В. Уніят, Лапшин // Ternopil Encyclopedic Dictionary: in 4 v. / editorial board: H. Yavorskyi and other, Ternopil: "Zbruch", 2005, V. 2: К—О, S. 320. — ISBN 966-528-199-2. (in Ukrainian) П. Гуцал, Я. Мисак, Б. Мельничук, М. Федечко, Лапшин // Ternopil Oblast. History of cities and villages: in 3 v. / Ternopil: "Terno-graph", 2014, V. 1: А—В, S. 400-402. — ISBN 978-966-457-228-3. External links Official data about the village (in Ukrainian)
Lapshýn (Naráyiv)

Lapshýn (ucraniano: Лапши́н) es un pueblo de Ucrania, perteneciente al municipio rural de Naráyiv, en el raión de Ternópil de la óblast de Ternópil.​ En 2001, el pueblo tenía una población de 1153 habitantes.​ Se ubica unos 3 km al norte de Berezhany, a orillas del río Zolota Lipa.​ Historia Antes de la formación del actual municipio de Naráyiv en 2019, el pueblo era sede de un consejo rural en el raión de Berezhany. El consejo rural incluía como pedanía a Hayok.​ Referencias
Łapszyn (obwód tarnopolski)

Łapszyn – wieś na Ukrainie w rejonie tarnopolskim należącym do obwodu tarnopolskiego. Historia Przez pewien czas w XV wieku właścicielem wsi był Piotr Cebrowski z Żabokruków (herbu Hołobok). W II Rzeczypospolitej miejscowość w powiecie brzeżańskim województwa tarnopolskiego. W latach 1939–1944 nacjonaliści ukraińscy z OUN-UPA zamordowali 5 Polaków. Do 2020 w rejonie brzeżańskim. Przypisy Bibliografia Lapsyn (Lapszyn, Lapschyno) villa. [W:] Akta grodzkie i ziemskie. T. XIV. Lwów, 1889, s. 243, 547 etc. (łac.) Linki zewnętrzne Łapszyn (al. ''Łabszyn'') 1.) wś, powiat brzeżański, [w:] Słownik geograficzny Królestwa Polskiego, t. V: Kutowa Wola – Malczyce, Warszawa 1884, s. 593 .
Lapșîn, Berejanî

Lapșîn (în ucraineană Лапшин) este localitatea de reședință a comunei Lapșîn din raionul Berejanî, regiunea Ternopil, Ucraina. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației localității Lapșîn era vorbitoare de ucraineană (99,57%), existând în minoritate și vorbitori de alte limbi. Note
Лапшин (Тернопольская область)

Лапшин (укр. Лапшин) — село в Нараевской сельской общине Тернопольского района Тернопольской области Украины. До 2020 года входило в Бережанский район. Код КОАТУУ — 6120483001. Население по переписи 2001 года составляло 1152 человека. Географическое положение Село Лапшин находится на правом берегу реки Золотая Липа, выше по течению на расстоянии в 2,5 км расположено село Подлесное, ниже по течению на расстоянии в 0,5 км расположено село Гаёк, на противоположном берегу — село Гиновичи. Несколько частей села расположены на расстоянии до 2,5 км на запад. Рядом проходит автомобильная дорога Т-2007. История 1578 год — дата основания. Объекты социальной сферы Школа I—II ст. Клуб. Фельдшерско-акушерский пункт. Галерея Примечания
Laryne

Laryne (ukrainisch Ларине; russisch Ларино Larino) ist eine Siedlung städtischen Typs im Osten der Ukraine in der Oblast Donezk mit etwa 4900 Einwohnern. Die Siedlung städtischen Typs befindet sich im Südosten des Stadtgebiets von Donezk und gehört zum Stadtrajon Budjonnyj, etwa neun Kilometer vom Stadt- und Oblastzentrum Donezk entfernt am Fluss Kalmius gelegen. Zur gleichnamigen Siedlungsratsgemeinde zählt auch das Dorf Pawlohradske (Павлоградське). Der Ort wurde 1872 im Zuge des Baues einer Eisenbahnstrecke gegründet, er erhielt 1938 den Status einer Siedlung städtischen Typs, im Sommer 2014 gab es Kämpfe im Ort im Verlauf des Ukrainekrieges, dieser ist seither in der Hand der Separatisten der Volksrepublik Donezk.
Laryne, Donetsk Oblast

Laryne (Ukrainian: Ларине; Russian: Ларино, romanized: Larino) is a rural settlement in Donetsk urban hromada, Donetsk Raion, Donetsk Oblast in Ukraine. From 2014, it was under the control of the self-declared Donetsk People's Republic until it was annexed by Russia in 2022. Population: 2,761 (2022 estimate). References
Laryne

Laryne (en ukrainien : Ларине) ou Larino (en russe : Ларино) est une commune urbaine de l'oblast de Donetsk, du raïon de Donetsk et de la communauté territoriale de la ville de Donetsk. Sa population s'élevait à 2967 habitants en 2001. Géographie La commune se trouve sur la rive nord du fleuve côtier Kalmious. Elle est assise sur le plateau du Donets, à 115 mètres d'altitude. Elle se situe à 15,6 km au sud-est de la ville de Donetsk. Notes et références Voir aussi Articles connexes Oblast de Donetsk Liens externes Portail de l’Ukraine
Ларино (Донецкая область)

Ларино — посёлок городского типа в Донецкой области, Украина.В составе Буденновского района г. Донецка. География Посёлок расположен на реке под названием Кальмиус. Соседние населённые пункты по сторонам света С, СЗ: город Донецк (выше по течению Кальмиуса) СВ: Октябрьское З: Марьяновка В: Темрюк, Гришки, город Моспино ЮЗ: Обильное ЮВ: Павлоградское, Менчугово, Горбачёво-Михайловка, Придорожное, Калинина, Кирово (все ниже по течению Кальмиуса) Ю: — Комитеты самоорганизации населения Ларинский, Павлоградский. Тепличный. Общие сведения Административно подчинён Будённовскому районному совету города Донецка. Расположен на р. Кальмиус. Ж.-д. станция на линии Иловайск — Доля. В Ларино расположен мемориал на месте братской могилы советских воинов Южного фронта. Население Численность населения. Экономика Поселок, почтовое отделение, ж/д узел. В Ларино находится 2 био-полигона города Донецка (свалка), а также кирпичный завод (разворован и разрушен в 2013—2014 годах). Благодаря КСП (бывший совхоз) «Тепличный». Кирпичный завод ликвидирован. Природа Между посёлками Ларино и Павлоградское расположен ландшафтный заказник местного значения «Ларинский» («Ларинская степь»). Достопримечательности В посёлке находится братская могила советских воинов Южного фронта (ул. Вокзальная, 7). Памятник истории местного значения (№ 55, взят на государственный учёт 17.12.1969 г. решением № 724). Погибли при освобождении Донецка в Великую Отечественную войну 6 сентября 1943 года. Памятник выполнен из железобетона и кирпича. Размеры скульптуры 3,0 м; 1,6 м, размеры постамента 1,5 х 1,1×1,3 м; 0,6 х 1,5×0,9 м. Установлен в 1957 году. Скульпторы: Бринь Л. А., Полоник В. П. Известные уроженцы и жители В посёлке родился художник-график В. Ф. Бойченко. Примечания Ссылки Сайт Ларино .
Ларинский заказник (Донецкая область)

Ларинский заказник (Ларинская степь; укр. Ларинський заказник) — ландшафтный заказник местного значения. Статус заказника степному урочищу был присвоен в 2002 году решением 4/3-059 Донецкого областного совета. Ларинская степь находится в южной части Будённовского района Донецка (Ларинский поселковый совет) на правом берегу Кальмиуса между посёлками Ларино и Павлоградское. Площадь заказника составляет 70 гектаров. Целью создания заказника было сохранение и сбережение петрофитной степи. Ландшафт Ларинская степь ограничена высоким обрывистым берегом Кальмиуса. Вдоль берега проходит пешеходная тропа. Над тропой находится высокий склон, покрытый кустарником. В этом склоне есть промоина с каменным хаосом из крупных глыб. При таянии снегов по этой промоине стекает вода. Под тропой встречаются скальные выступы, омывающиеся рекой. Кальмиус в районе Ларинской степи полноводный. Наверху склона начинается типчаково-ковыльная каменистая степь с выходом на поверхность осадочных горных пород. Почва — чернозём с долей щебня. Флора Из растений, произрастающих на территории заказника, около 20 видов находятся под охраной. Часть из них занесена в Красную книгу Украины: чабрец ложногранитный, ковыль Лессинга, ковыль-волосатик, пырей ковылелистный, птицемлечник Буша. Здесь также встречаются растения, не характерные для южной части Украины: адонис весенний, василёк угольный, кузьмичёва трава, душица пушистая. На территории заказника также произрастают: шалфей поникающий, люцерна, овсяница, кёлерия узколистная, перловник золотисточешуйчатый, зопник клубненосный, василистник, боярышник, миндаль степной, шиповник, пролеска сибирская, фиалка, бессмертник песчаный, гвоздика Анджиевского, перловник, кизильник, чабрец, астрагал, яблоня. Вдоль Кальмиуса произрастают: ива белая, ива пятитычинковая, осока, алтей, рогоз, солонечник. Фауна В Ларинской степи селятся серая славка, овсянка, камышовка, жаворонок. Примечания Библиография Химченко В.А. Ларинская заповедная степь // По заповедным местам Донбасса. Очерки о Донецком крае. — Донецк: ООО «Лебедь», 2007. — 140 с. — ISBN 966-508- 394-5. — [Архивировано 4 марта 2016 года.] Заказники місцевого значення : Казанок; Кальчицький; Ковила біля села Григорівки; Колодязне; Конвалія; Конвалієва діброва; Кохане; Красногорівський; Крейдяна рослинність біля села Кірове; Кривокіський лиман; Круглик; Ларинський; Ліс по річці Кринка; Нескучненський ліс [та ін.] // Донбасс заповідний : Наук.-інформац. довідник-атлас. — 2003. — 159 с. : іл. — С. 65—105. Ссылки Об объявлении ландшафтного заказника местного значения «Ларинский» . Архивировано 3 декабря 2012 года. Ибатулина Ю. В. Состояние ценопопуляций Linum Australicum L. в заказнике «Ларинский» (Донецкая область) . Дата обращения: 9 марта 2011. Архивировано из оригинала 12 мая 2014 года.
Ларинський заказник

﻿ «Ла́ринський» («Ларинський степ») — ландшафтний заказник місцевого значення. Статус заказника степовому урочищу було присвоєно в 2002 році рішенням 4/3-059 Донецької обласної ради. Ларинський степ розташований у південній частині Будьоннівського району Донецька (Ларинська селищна рада) на правому березі Кальміусу між селищами Ларине та Павлоградське. Площа заказника становить 70 гектарів. Метою створення заказника було збереження петрофітного степу. Ландшафт Ларинський степ обмежений високим крутим берегом Кальміусу. Уздовж берега проходить пішохідна стежка. Над стежкою міститься високий схил, укритий чагарником. У цьому схилі є промоїна з кам'яним хаосом із великих брил. При таненні снігів цією вимоїною стікає вода. Під стежкою трапляються скельні виступи, що омиваються річкою. Кальміус в районі Ларинського степу повноводний. Нагорі схилу починається типчаково-ковиловий кам'янистий степ із виходом на поверхню осадових гірських порід. Ґрунт — чорнозем із часткою щебеню. Флора З рослин, які ростуть на території заказника, близько 20 видів перебувають під охороною. Частина з них занесена до Червоної книги України: чебрець несправжньогранітний, ковила Лессінга, ковила-волосатик, пирій ковилолистий, рястка Буша. Тут також трапляються рослини, не характерні для південної частини України: адоніс весняний, волошка вугільна, кузьмичева трава, материнка пухнаста. На території заказника також зростають шавлія поникла, люцерна, овсяниця, келерія узколиста, перловник золоточешуйчатий, зопник клубненосний, рутвиця, глід, мигдаль степовий, шипшина, проліска сибірська, фіалка, безсмертник піщаний, гвоздика Анджиєвського, перловник, кизильник, чебрець, астрагал, яблуня. Уздовж Кальміусу зростають верба біла, верба п'ятитичинкова, осока, алтей, рогіз, солонечник. Фауна У Ларинському степу гніздяться сіра славка, вівсянка звичайна, очеретянка, жайворонок польовий. Галерея Примітки Бібліографія Химченко В. А. Ларинская заповедная степь // Архівована копія. — 140 с. Архівовано з джерела 4 березня 2016 Заказники місцевого значення: Казанок; Кальчицький; Ковила біля села Григорівки; Колодязне; Конвалія; Конвалієва діброва; Кохане; Красногорівський; Крейдяна рослинність біля села Кірове; Кривокіський лиман; Круглик; Ларинський; Ліс по річці Кринка; Нескучненський ліс[ та ін.] // Донбасс заповідний: Наук.-інформац. довідник-атлас . 2003 . 159 с. : іл. — С.65-105. Донбас заповідний. Науково-інформаційний довідник-атлас / за заг. ред. С. С. Куруленка, С. В. Третьякова. Видання друге, перероблене та доповнене. — Донецьк, Донецька філія Державного екологічного інституту Мінприроди України, 2008. — 168 с. Химченко В. А. Заповедными тропами Донетчины. Фотоальбом-путеводитель. — Донецк: «Донбасс», 2012. — 168 с. Химченко В. А. По заповедным местам Донбасса — Очерки. — Донецк, ООО «Лебедь», 2007. — 140 с. Посилання Про оголошення ландшафтного заказника місцевого значення «Ларинський» Ю. В. Ібатуліна Стан ценопопуляцій Linum Australicum L. в заказнику «Ларинський» (Донецька область)
Łasków (Ukraina)

Łasków (ukr. Ласків) – wieś na Ukrainie, w obwodzie wołyńskim, w rejonie włodzimierskim, w hromadzie Włodzimierz. W 2001 liczyła 681 mieszkańców, spośród których 672 wskazało jako ojczysty język ukraiński, 8 rosyjski, a 1 białoruski. W okresie międzywojennym wieś znajdowała się w granicach II RP, wchodząc w skład gminy Chotiaczów w powiecie włodzimierskim, w województwie wołyńskim. W 1943 roku (rzeź wołyńska) członkowie UPA zamordowali tutaj dwóch Polaków i jedną rodzinę ukraińską (za pomoc Polakom). Przypisy
Laskiv, Volodîmîr-Volînskîi

Laskiv (în ucraineană Ласків) este localitatea de reședință a comunei Laskiv din raionul Volodîmîr-Volînskîi, regiunea Volînia, Ucraina. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației localității Laskiv era vorbitoare de ucraineană (98,68%), existând în minoritate și vorbitori de rusă (1,17%). Note
Ласков (село)

Ласков (укр. Ласків) — село во Владимирской городской общине Владимирского района Волынской области Украины. Население по переписи 2001 года составляет 681 человек. Почтовый индекс — 44743. Телефонный код — 3342. Занимает площадь 0,8 км². В селе есть школа, в которой проводится обучение до 9-го класса. По легенде, село должны были сжечь, но с панской «ласки» не сожгли, с того времени село и называется «Ласков». Ссылки Учётная карточка на сайте Верховной рады (укр.)
Ласків

Ла́сків — село в Україні, у Володимирській громаді Володимирського району Волинської області. Населення становить 681 особу. Кількість дворів (квартир) — 204. З них 7 нових (після 1991 р.). Місце народження українського Tik Tok блогера Сашука Сергія Петровича. У селі діє Помісна церква ХВЄ п'ятидесятників (кількість парафіян — 65 осіб) та церква Свідків Єгови (кількість парафіян — 55 осіб). Працює неповна середня школа на 110 місць, клуб, бібліотека, фельдшерсько-акушерський пункт, відділення зв'язку, АТС на 80 номерів, торговельний заклад. Радіомовлення здійснює проводове радіо. Село газифіковане. Дорога з твердим покриттям у незадовільному стані. Наявне постійне транспортне сполучення з районним центром. Село Ласків засноване у 1545 році. Географія Селом протікає річка Студянка. Історія Ласків колись належав до Хотячівської волості Володимир-Волинського повіту Волинської губернії. У дослідженнях Олександра Цинкаловського було зазначено, що Ласків виник після села Красносілки. За переписом кінця 19 століття було там 52 двори і 497 жителів. В 1570 р. частина села належала до Григорія Оранського, а в 1575 р. — до Семена і Павла Оранських. За переписом 1911 р. до великої земельної власності Любомирських належало в Ласкові 573 десятини. Населення Згідно з переписом УРСР 1989 року чисельність наявного населення села становила 647 осіб, з яких 298 чоловіків та 349 жінок. За переписом населення України 2001 року в селі мешкали 664 особи. Мова Розподіл населення за рідною мовою за даними перепису 2001 року: Примітки Література Цинкаловський О. Стара Волинь і Волинське Полісся. Краєзнавчий словник — від найдавніших часів до 1914 року. — Вінніпег : Накладом Товариства «Волинь», 1986. — Т. 2 : Л — Я. — 578 с. Козак Д. Н. Готські скарби Волині початку раннього середньовіччя [Архівовано 12 березня 2017 у Wayback Machine.] Посилання Паспорт села Ласків Погода в селі Ласків [Архівовано 19 грудня 2011 у Wayback Machine.] Інформаційний портал iForma
Laskivtsi

Laskivtsi (Ukrainian: Ласківці) is a village in Terebovlia urban hromada, Ternopil Raion, Ternopil Oblast, Ukraine. History The first written mention of the village was in 1431. After the liquidation of the Terebovlia Raion on 19 July 2020, the village became part of the Ternopil Raion. Religion Two churches of the Assumption (1864, restored in 1928, OCU; 2004, UGCC). References Sources (in Ukrainian) Ониськів В., Уніят В., Ласківці // Ternopil Encyclopedic Dictionary: in 4 v. / editorial board: H. Yavorskyi and other, Ternopil: "Zbruch", 2005, V. 2: К—О, S. 320—321. — ISBN 966-528-199-2. "Laskowce (Łaskowce)". Geographical Dictionary of the Kingdom of Poland (in Polish). 5. Warszawa: Kasa im. Józefa Mianowskiego. 1884. p. 86.
Laskowce

Laskowce, Łaskowce (ukr. Ласківці, Łaskiwci) – wieś na Ukrainie w rejonie tarnopolskim należącym do obwodu tarnopolskiego. Na północy Laskowce mają eksklawę, którą stanowi przysiółek Kulczyce (dawniej odrębna wieś). Historia Początkowo wieś należała do dóbr koronnych wojewody podolskiego, starostwa dźwinogródzkiego. Najpóźniej od połowy XVIII wieś była własnością rodziny szlacheckiej Gromnickich z Omelan herbu Prawdzic. Właścicielami Laskowiec byli kolejno Józef Gromnicki ożeniony z Franciszką z Sasuliczów, Jan Tadeusz Gromnicki ożeniony z Julią hr. Dzieduszycką, a następnie Józef Gromnicki, który zmarł bezpotomnie. Laskowce odziedziczył wówczas Jan Duklan Gromnicki z innej linii rodu. Ostatnim właścicielem wsi, do wybuchu II Wojny Światowej, był Jan Gromnicki ożeniony z Ewą Skałkowską. W II Rzeczypospolitej w powiecie trembowelskim województwa tarnopolskiego. W latach 1941–1945 nacjonaliści ukraińscy z OUN-UPA zamordowali tutaj 29 Polaków, 10 Ukraińców (w tym 1 kleryka greckokatolickiego za odmowę wstąpienia do UPA) i 1 Żyda, grabiąc i paląc polskie zagrody. Do 2020 w rejonie trembowelskim. Dwór murowany dwór klasycystyczny przebudowany po 1920 r. przez Jana Gromnickiego herbu Prawdzic. Przy dworze znajdował się park krajobrazowy przyległy do lasu o pow. 800 ha. Urodzeni Adolf Chronicki – polski aktor. Aleksander Doliński – polski prawnik. Jan Duklan Gromnicki - poseł na Sejm Galicyjski, działacz samorządowy, właściciel Laskowiec Julian Gromnicki - ułan-ochotnik w wojnie polsko-bolszewickiej, kawaler orderu Virtuti Militari Przypisy Bibliografia Aftanazy Roman: Dzieje rezydencji na dawnych kresach Rzeczypospolitej. Województwo ruskie, Ziemia Halicka i Lwowska. T. 7, wyd. 2 przejrzane i uzupełnione. Wrocław – Warszawa: Zakład Narodowy im. Ossolińskich, 1995, ss. 110-111. ISBN 83-04-03701-7 całość, ISBN 83-04-04229-0. Filip Sulimierski, Bronisław Chlebowski, Władysław Walewski: Laskowce. W: Słownik geograficzny Królestwa Polskiego i innych krajów słowiańskich. T. V. Warszawa, 1880–1902, s. 86. Linki zewnętrzne Laskowce, (po rusku ''Łaskiwci''), wś, powiat trembowelski, [w:] Słownik geograficzny Królestwa Polskiego, t. V: Kutowa Wola – Malczyce, Warszawa 1884, s. 86 .
Laskivți, Terebovlea

Laskivți (în ucraineană Ласківці) este o comună în raionul Terebovlea, regiunea Ternopil, Ucraina, formată numai din satul de reședință. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației comunei Laskivți era vorbitoare de ucraineană (99,79%), existând în minoritate și vorbitori de alte limbi. Note
Ласковцы

Ласковцы (укр. Ласківці) — село в Теребовлянской городской общине Тернопольского района Тернопольской области Украины. До 2020 года входило в Теребовлянский район. Население по переписи 2021 года составляло 1745 человек. Занимает площадь 7,997 км². Почтовый индекс — 48153. Ссылки Ласковцы на сайте Верховной рады Украины
Lastivți, Bohorodceanî

Lastivți (în ucraineană Ластівці) este un sat în comuna Starunea din raionul Bohorodceanî, regiunea Ivano-Frankivsk, Ucraina. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației localității Lastivți era vorbitoare de ucraineană (99,92%), existând în minoritate și vorbitori de alte limbi. Note
Ластовцы (Ивано-Франковская область)

Ластовцы (укр. Ластівці) — село в Богородчанской поселковой общине Ивано-Франковского района Ивано-Франковской области Украины. Население по переписи 2001 года составляло 1285 человек. Занимает площадь 8 км². Почтовый индекс — 77763. Телефонный код — 03471. Ссылки Ластовцы на сайте Верховной рады Украины
Ластівці (Івано-Франківський район)

Ла́стівці (давня назва — Красна[⇨]) — село в Україні, у Івано-Франківському районі Івано-Франківської області. Входить до складу Богородчанської селищної громади. Населення становить ▼ 1278 осіб. Історія Давня назва — Красна. Було перейменовано в 1960-х. У 1961 — Красна, вже в 1965 — Ластівці. Давня назва виникла в результаті трансонімізації однозвучного ороніма Красна — найменування гори, на якій розкинулося село. В основі ороніма лежить прикметник красна (псл. krasьna) зі значенням «дуже гарна», «красива, прекрасна, миловидна». Назва гори в такому разі вказує на зовнішні враження від топооб'єкта та на добрі травостої на його поверхні. Можлива також мотивація цього ороніма названим вище прикметником зі значенням «червона». У такому разі він вказує на колір ґрунту гори. Сучасна назва свідчить про те, що заселяли його, ймовірно, члени родини феодалів Ластовецьких. Станом на 1 вересня 1946 року — хутір Красна Старунської сільської ради Солотвинського району Станіславської області. Пам'ятки археології На території села та його околицях виявлено низку давніх поселень, які нині мають статус археологічних пам'яток. Серед них — багатошарові поселення, що належать до різних археологічних періодів: пізнього палеоліту, мезоліту, пізнього мезоліту, енеоліту, бронзової доби, періоду підкарпатської культури шнурової кераміки (І половина ІІ тис. до н. е.) та доби Стародавньої Русі (XII ст.). Населення Мова Примітки