NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Одесский экзархат УГКЦ

Одесский экзархат (укр. Одеський екзархат)— экзархат Украинской грекокатолической церкви с кафедрой в городе Одесса, Украина. Кафедральным собором Одесского экзархата является церковь Святого Андрея Первозванного в Одессе. Экзархат входит в Киевскую митрополию УГКЦ. Территория Экзархат охватывает Одесскую, Николаевскую, Херсонскую и Кировоградскую области. История 28 июля 2003 решением Синода УГКЦ был основан Одесско-Крымский экзархат путём его выделения из архиепископского экзархата Киева — Вышгорода (сейчас — Архиепархия Киева). Экзархом был назначен Василий Ивасюк, который 19 октября 2003 отслужил в Одессе свою первую архиерейскую Божественную Литургию. 11 декабря 2005 Блаженнейший Любомир Гузар освятил в городе Одессе храм св. Андрея Первозванного, ставший кафедральным собором Одесско-Крымского Экзархата. 13 февраля 2014 года Одесско-Крымский экзархат был разделён на Одесский и Крымский экзархаты. Главой Одесского экзархата был назначен епископ Михаил Бубный, пост главы Крымского экзархата пока остаётся вакантным, временным администратором является бывший глава Одесско-Крымского экзархата Василий Ивасюк. Деканаты В состав экзархата входят 5 деканатов: Одесский Кировоградский Николаевский Скадовский Херсонский Ординарии экзархата экзарх Василий Ивасюк (с 28 июля 2003 года по 13 февраля 2014 года) экзарх Михаил Бубний, CSsR (с 13 февраля 2014 года) Источник Annuario Pontificio, Libreria Editrice Vaticana, Città del Vaticano, 2011. Примечания Ссылки Официальный сайт Одесского Экзархата УГКЦ Архивная копия от 27 июня 2012 на Wayback Machine (укр.)
Одеський екзархат УГКЦ

Одеський екзархат — екзархат Української греко-католицької церкви з осідком в Одесі. Утворений 13 лютого 2014 року шляхом виокремлення їх з Одесько-Кримського екзархату. З 13 лютого 2014 екзархом є Михайло (Бубній). Історія Влітку 1914 р. в Одесі «група австрійських підданих» (вочевидь, вихідців з територій сучасної України, які на той час входили до складу Австро-Угорської імперії) отримала відмову на прохання щодо відкриття греко-католицького храму, оскільки «уніатська релігія» в Російській імперії не була визнана. Ця ініціатива могла стати першою спробою заснування української греко-католицької парафії на початку ХХ ст. не лише у згаданому місті, а й на півдні сучасної України загалом. Опис Екзархат охоплює Одеську, Миколаївську, Херсонську і Кіровоградську області. Хіротонія новопризначеного екзарха Одеського та Адміністратора кримського відбулася 7 квітня 2014 року в Патріаршому соборі Воскресіння Христового в Києві, а інтронізація - 12 квітня того ж року в Одесі, у храмі святого апостола Андрія Первозванного. Адміністративний поділ До складу Екзархату входять 5 деканатів: Одеський, Миколаївський, Херсонський, Кропивницький, Скадовський. Примітки Джерела Офіційний сайт Ватикану
Izmail City Mosque

The Izmail City Mosque is a Muslim religious building under construction in the city of Izmail, Odesa Oblast, Ukraine. It was initiated by the local Muslim community with the participation of the Clerical Board of Ukraine's Muslims. The project is positioned as the restoration of a permanent functional prayer center for the Muslims of Izmail after a long period during which the city had no regular mosque in religious use. History Construction The official groundbreaking took place on 11 November 2020, coinciding with the Islamic month of Mawlid. The ceremony was attended by the city's imam Mukhyiddin Kamilov and the Chief Mufti of Ukraine, Sheikh Ahmed Tamim. Volunteers and benefactors also took part in the work – their involvement was attributed to a desire to support the religious initiative and to motives connected with continuous charity practices (Sadaqah Jariyah). As of 2025, construction continues and is in its late stages, but the building has not yet been commissioned. Gallery See also Islam in Ukraine References
Ізмаїльська міська мечеть

Ізмаїльська міська мечеть — споруджувана мусульманська культова споруда у місті Ізмаїл Одеської області, ініційована місцевою мусульманською громадою за участі Духовного управління мусульман України. Проєкт позиціонується як відновлення постійного функціонального молитовного центру для мусульман Ізмаїла після тривалого періоду, коли в місті не діяла регулярна мечеть у релігійних цілях. Історія Будівництво Офіційна закладка фундаменту відбулася 11 листопада 2020 року, що також припало на місяць Мавлід в Ісламі. На церемонії були присутні імам міста Мухйіддин Камілов та Верховний муфтій України шейх Ахмед Тамім. Відзначається участь волонтерів і благодійників у роботах — ця допомога пояснюється прагненням підтримати релігійну ініціативу та мотивами, пов’язаними з практиками постійної благодійності (садака джарія). Станом на 2025 рік будівництво триває та перебуває на пізньому етапі, але об’єкт ще не введено в експлуатацію. Галерея Див. також Мала мечеть (Ізмаїл) Іслам в Україні Примітки
Придеснянський заказник

Придесня́нський зака́зник — орнітологічний заказник місцевого значення в Україні. Розташований у межах Сосницької селищної громади Корюківського району Чернігівської області, на південний схід від смт Сосниця. Площа 14 га. Статус присвоєно згідно з рішенням Чернігівської обласної ради від 11 червня 2008 року. Перебуває у віданні ДП «Сосницярайагролісгосп» (кв. 131, вид. 21). Статус присвоєно для збереження частини лісового масиву на лівобережжі річки Десна, яке є місцем гніздування або зупинки багатьох видів перелітніх птахів, у тому числі рідкісних. Джерела Державний кадастр територій та об’єктів природно-заповідного фонду України станом на 01.01.2013; (194. Придеснянський) «Придеснянський» Орнітологічний заказник місцевого значення «Придеснянський»
Броварське лісництво

Броварське лісництво — історична місцевість Києва, лісництво та селище при ньому. Лісництво розташоване в лісі за північною околицею міста Бровари, у 71–72 кварталах Броварського лісництва. Історія Історія почалася 1904 року, коли в лісі на північній околиці міста Бровари (обабіч 25 км Чернігівського шосе) було збудовано дерев’яний панський будинок (прізвище власника наразі невідоме). Нині цей будинок — адміністративна споруда Броварського лісництва, яке існує з кінця ХІХ ст. Після подій революції будівля стає лісництвом, а прилеглі будинки — хутором при ньому. Згідно документів за 1919 рік, загальна площа підпорядкованих лісів становила 5601,91 десятин. До штату належали лісничий, 3 його помічники, лісокультурний наглядач, садівник, 4 об’їзники та 15 лісників. Окрім головної садиби (49 квартал лісництва), існували будинки сторожі: Білодібровський, Ковпитський, Красноколодязький, Пухівський, Стійлівський та у 49 кварталі. До 1923 року лісництво розташоване на території Броварської волості Остерського повіту Чернігівської губернії. 12 жовтня 1923 року лісництво увійшло до складу Броварського району, підпорядковувалось Броварській сільській раді. Хутір Броварське лісництво як окреме поселення вперше згаданий у довіднику «Список поселень Київщини» (дані 1923 року), на той момент налічувалося 23 двори, мешкало 102 жителі. За даними книги «Населені місця Київщини. Попередні підсумки перепису 17 грудня 1926 року», у Броварському лісництві налічувалося 17 дворів, мешкало 58 жителів. За даними Всесоюзного перепису населення, що відбувся 17 січня 1939 року, населення хутора становило 167 мешканців. У вересні 1943 року на хуторі точилися бої, за звільнення хутора загинуло 7 воїнів. На території хутора розміщений пам’ятник загиблим воїнам з плитою, на якій перелічені загиблі в боях за хутір (на плиті 7 прізвищ). Броварське лісництво, що доти входило до складу Броварського району Київської області, включене до меж Києва в 1950-х роках. На топографічній карті 1985 року зазначено населення Броварського лісництва — 30 жителів. Первісно воно входило до складу Дніпровського району, з 2001 року — в межах Деснянського району. Броварське є одним із 5 лісництв, що входять до складу КП «Дарницьке лісопаркове господарство». Загальна площа угідь лісництва — 4 574 га. Броварське лісництво складається з єдиної вулиці Променистої. У 1930–1970-х роках його забудували одноповерховими дерев’яними та цегляними будинками (деякі на 2-3 родини), у яких мешкають працівники лісництва із родинами. Примітки Джерела «Населені місця Київщини. Попередні підсумки перепису 17-го грудня 1926 року». - К., 1927. Список поселень Київщини. К.: Видання газети «Вісник Київського губвиконкому», 1924. Широчин С., Михайлик О. Невідомі периферії Києва. Північне Лівобережжя. К.:Скай-Хорс, 2022.
Parc éolien de Botiieve

Le parc éolien de Botiieve est un ensemble d'éoliennes dont la mise en service a débuté en 2012 dans l'oblast de Zaporijjia en Ukraine. Puissance installée Une première tranche de trente éoliennes a été mis en service en 2012, puis trente-cinq en 2014, soit 65 turbines Vestas V112-3.0 de 3 MW. En 2022, le parc comprend 65 éoliennes Vestas de 3 MW, soit 195 MW au total. Notes et références Notes Références Voir aussi Articles connexes Liens externes Portail de l’Ukraine Portail des énergies renouvelables
Kleban-Byk Reservoir

The Kleban-Byk Reservoir is an artificial lake in Donetsk Oblast. The reservoir is located to the northwest of Toretsk. It feeds into the Kleban-byk river, a tributary of the Kazennyi Torets river. The nearest settlement is Kleban-Byk. History On 4 August 2025, head of the Donetsk People's Republic, Denis Pushilin, claimed that Russian forces had taken control of both banks of the reservoir. References
Клебан-Быкское водохранилище

Кле́бан-Бы́кское водохрани́лище (укр. Клебан-Бикське водосховище) — искусственный водоём в Константиновском районе Донецкой области. Водохранилище расположено на реке Бычек, который является притоком Кривого Торца. Площадь водохранилища составляет 2900 гектаров. Находится на высоте 92 м. Водохранилище создано с целью восстановления природного равновесия фауны в этом регионе. Организация Территория водохранилища принадлежит государству и передана в предприятие «Региональный ландшафтный парк Клёбан-Бык». 650 гектаров земли передано в аренду туристическому агентству. В 1998 году создано хозяйство по охоте «Клёбан-Бык». Исторические сведения Территория водохранилища, как и всего парка Клебан-Бык 200 миллионов лет назад была частью Пермского моря, что доказывает кусочки моллюсков и ракушек на песчаной местности. В 2000 году решением Донецкого областного совета от 29.02.2000 г. № 23/11-256 был организован ландшафтный парк Клебан-Бык общей площадью 1874 га, с включением в его состав Клебан-Быкского водохранилища и близлежащих от Клебан-Быкского обнажения территорий. По состоянию на 1 января 2007 года общая площадь парка составляла 2900,1 гектар. Одновременно с парком в устье реки Бычек было создано Клебан-Быкское водохранилище. Рыбалка Осенью 2012 года было проведено наполнение водохранилища рыбой весом 7,5 тонн. Наиболее встречающийся вид это толстолобик и карп. В водоёме встречается очень редкая пресноводная рыба, например, белый амур. На берегах водохранилища есть специальные места, предназначенные для рыбалки, доступные только при нересте. Ловля в иное время считается браконьерством. Ловить же рыбу можно только на одну удочку, только с помощью крючка и только с берега. Флора и Фауна В ландшафтном парке, который находится на берегах водохранилища, произрастают множество видов деревьев: ива, клён и ясень, и трав: клевер, герань и лютик. На территории водохранилища растут растения, занесённые в красную книгу Украины. В районе водохранилища обитают 140 видов птиц. В 2012 году было выпущено 400 фазанов с целью проведения спортивной охоты, но обычная охота тут запрещена. Памятники К водохранилищу подходят геологический памятник «Дружковские окаменевшие деревья» и «Клебан-Быкское обнажение» с площадью 60 гектар с очень древними породами. Рекреационная зона Клебан-быкское водохранилище — одно из самых популярных мест для отдыха среди жителей Донецка. Примечания
Особняк Івана Миколайовича Терещенка

Особняк Івана Миколайовича Терещенка — пам'ятка архітектури в Шевченківському районі міста Києва, розміщена на бульварі Тараса Шевченка (колишній Бібіковський бульвар), 34/11, на перетині з вулицею Михайла Коцюбинського. У 1917-1918 роках з цим будинком були пов'язані драматичні події і долі багатьох видатних людей, зокрема М. Терещенка, В. Винниченка, С. Петлюри. Пам'ятка архітектури взята на облік рішенням виконавчого комітету Київської міської ради народних депутатів від 21 січня 1986 року № 49. Охоронний номер 110. У 1998 році наказом Управління охорони пам'яток історії, культури та історичного середовища КМДА взято на облік також флігель як щойно виявлений об'єкт культурної спадщини. У 2025 році тривала судова тяганина щодо права власності на цю споруду. Архітектура будівлі Будівля в основному двоповерхова, лише кутова вежа з однією кімнатою підвищена до трьох поверхів. Кут акцентований прямокутним в плані еркером на другому поверсі. Парадний вхід будинку розміщений з боку бульвару Тараса Шевченка, причому головний фасад особняка зорієнтований на бульвар, а бічний — на вулицю Михайла Коцюбинського. Будинок збудований у стилі вікторіанської неоготики. Він має два фасади. На розі будівлі знаходиться вежа, на якій є два балкони. На кожному поверсі використані різні види вікон. На першому поверсі звичайні, на другому готичні, на третьому — аркові. Кутова вежа будівлі на другому і третьому поверхах має невеликі балкончики. Балкон також є в тій частині будівлі, яка виходить на бульвар Тараса Шевченка. Фасад прикрашають пілястри, які закінчуються невеликими башточками. Пілястри візуально розділяють фасад будинку на рівні частини за числом віконних прорізів, задаючи своєрідний «крок»: два вікна — башточка — два вікна. Фасади будівлі закінчуються, як і личить замку, невеликими зубцями (як на оборонному мурі). Остаточний архітектурний проект будинку дещо простіший від початкового щодо оформлення вікон на другому поверсі: були змінені їх обриси, зменшена їх кількість, спрощені декоративні підвіконні і надвіконні вставки. Планування будинку було звичайним. У будинку було троє сходів. Див. також Терещенко Іван Миколайович Маєток Олександра Терещенка Примітки
Одесская телебашня

Одесская телебашня расположена на территории Одесского ОРТПЦ. На башне располагаются антенны ТВ и Радиовещания. Типичная башня первого поколения проекта 3803 KM (34084-КМ). До высоты 155 метров — усечённая пирамида с переломами поясов на 32 и 64 метрах. Дальше — этажерка для ОВЧ ЧМ высотой 25 метров, базой 1,75х1,75 метра. Верхняя площадка — 2,5х2,5 метра на отметке 180 метров и труба для турникета. Высота над уровнем моря — 51 метр. Вещание В данный момент с антенн телевышки ведётся вещание: 4 аналоговых ТВ каналов 5 цифровых мультиплексов (1 - DVB-T и 4 - DVB-T2), 18 радиостанций, (5 в УКВ диапазоне и 13 в УКВ (FM) диапазоне.) Большинство Радиостанций Одессы ведут вещание с центральной телевышки. Примечания Ссылки http://www.rrt.ua/ Архивная копия от 25 августа 2011 на Wayback Machine http://www.ukrtvr.org/ Архивная копия от 13 июня 2017 на Wayback Machine
Одеська телевежа

Оде́ська телеве́жа — суцільнометалева просторова ґратована телевізійна вежа в Одесі. Спорудження телевежі завершене у жовтні 1958 року. Висота — 199 метрів (основа — 180 метрів та шпиль 19 метрів). Опис Вежа побудована за типовим проектом 3803-КМ (34084-КМ). До висоти 155 метрів — пираміда с переломами поясів на 32 и 64 метрах. Далі призма базою 1,75х1,75 метри висотою 25 метрів. Верхній майданчик 2,5х2,5 метра на відмітці 180 метрів и труба для турникетної антени. За цим проектом побудовані і тому однакові, наступні вежі: Андріївська (Черняхівська), Білопільська, Донецька, Івано-Франківська, Кам'янська, Кропивницька, Луганська, Львівська, Одеська, Подільська, Черкаська, Чернівецька і ряд інших. На даний момент з антен телевежі ведеться мовлення 4 цифрових телевізійних мультиплексів та FM радіостанцій Як заявив голова Одеського ОРТПЦ, Валерій Волков, керівництво підприємства планує звести нову одеську телевежу, що сягатиме 300 метрів заввишки та матиме покриття 60 кілометрів. За його словами, будівництво мало завершитись 2015 році і до того часу стара телевежа мала бути призначеною для мовлення тільки у аналоговому форматі, а також використовуватися для радіотрансляцій і мобільного зв'язку. Радіостанції, які транслює одеська телевежа 72.14 FM — Радіо Культура 87.5 FM — Перше радіо FM1 89.7 FM — Європа Плюс 90.2 FM — Radio ROKS 91.0 FM — Країна ФМ 94.2 FM — Армія FM 95.3 FM — NovaLine 101.0 FM — Хіт FM 102.7 FM — Перше міське радіо 103.2 FM — Народне Радіо 103.8 FM — Informator FM 104.9 FM — Радіо Байрактар 105.3 FM — Просто Раді.О 106,0 FM — Radio City 107.0 FM — Radio Miami Телебачення Цифрове мовлення 8. 7-й мультиплекс 23. 5-й мультиплекс 27. Регіональний цифровий мультиплекс 32. 2-й мультиплекс 39. 3-й мультиплекс 43. 1-й мультиплекс 48. Місцевий мультиплекс Примітки Посилання Ефірне телебачення та радіомовлення в Україні Список радіостанцій Одеси Див. також Список найвищих теле- та радіовеж України
Televizní věž v Kyjevě

Televizní věž v Kyjevě (ukrajinsky Київська телевежа) je 385 metrů vysoká televizní věž v Kyjevě. Výstavba věže pro televizní a rádiové vysílání začala v roce 1968 a byla dokončena v roce 1973. Konstrukce, využití Vysílač stojí na 100 metrů vysoké základně zpevněné čtyřmi nakloněnými podpěrami. Nosnou konstrukci tvoří ocelové příhradové vazníky různých průměrů a tlouštěk. Střední trubková konstrukce o průměrů 4 m a tloušťce stěn 12 mm obsahuje výtahovou šachtu. Pro vertikální přepravu až téměř na vrchol jsou k dispozici dva výtahy: jeden jezdí do výšky 200 m, druhý 329 m. Stavba dosahuje hmotnosti 2700 tun. Zajišťuje vysoce kvalitní televizní signál v okruhu 90 až 110 km. Kyjevská televizní věž byla do roku 2012 nejvyšší stavbou na světě z příhradových nosníků. Stavba je zajímavá i tím, že všechny konstrukční spoje jsou svařované. V současnosti je druhá nejvyšší za Tokyo Sky Tree. Věž byla zpočátku projektovaná pro Moskvu, tehdejší hlavní město Sovětského svazu. Komunistické vedení země však preferovalo jiný projekt, ze kterého vznikla Televizní věž Ostankino. Později, když město Kyjev potřebovalo svou vlastní věž, byl projekt obnoven. Aby nebyla vyšší než Ostankino, přikázala sovětská vláda zkrátit její výšku skoro o 30 %. Vojenský útok Dne 1. března 2022 se během ruské invaze stala terčem útoku. Byla zasažena přilehlá budova s řídící místností a místní rozvodná stanice. V důsledku toho zahynulo pět lidí. Ukrajinský státní poradce Anton Heraščenko obvinil ruskou armádu, že se pokusila narušit komunikační signál ve městě. Podle listu The Kyiv Independent bylo po útoku přerušeno vysílání ukrajinských televizních kanálů. Ukrajinské ministerstvo zahraničí útok odsoudilo kvůli blízkosti památníku masakru v Babím Jaru. Centrum památníku holocaustu Babí Jar potvrdilo zprávy, že na tento památník dopadla druhá raketa (údajně zahynuli lidé i přímo v památníku), jiné zprávy to vyvracejí. Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Kyjivska televeža na slovenské Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Televizní věž v Kyjevě na Wikimedia Commons
Fernsehturm Kiew

Der Fernsehturm Kiew (ukrainisch Київська телевежа/Kyjiwska telewescha) ist ein 385 Meter hoher Fernsehturm für UKW und Fernsehen. Der Fernsehturm von Kiew wurde im Jahre 1973 fertiggestellt und ist der höchste freistehende Stahlfachwerkturm der Welt. Lage Der Fernsehturm Kiew befindet sich im Rajon Schewtschenko inmitten des Fernsehzentrums in der Dorogozhitskaya Straße. Unmittelbar südlich vom Turm befindet sich der Lukjaniwska-Friedhof, westlich die Gedenkstätte Babyn Jar. Geschichte Ursprünglich wurde der Turm für die damalige sowjetische Hauptstadt Moskau entworfen. Die Moskauer Behörden bevorzugten allerdings einen beständiger aussehenden Baukörper und entschieden sich für die Form, die heute im Fernsehturm Ostankino zu sehen ist. Später benötigte Kiew seinen eigenen Sendeturm. Die Regierung beauftragte die Ingenieure des Ukrainischen Instituts für Stahlbau W. N. Schimanowski, das Projekt, welches ursprünglich für Moskau vorgesehen war, für Kiew aufzunehmen – mit der Auflage, dass die Höhe des Turms um mindestens 30 % zu reduzieren sei, damit dieser nicht so hoch wie der Moskauer Turm werden solle. Die Bauzeit erstreckte sich von 1968 bis 1973 und die Baukosten betrugen umgerechnet rund 12 Millionen US-Dollar. Im Zuge des russischen Angriffskrieges gegen die Ukraine wurde der Turm bei einem russischen Raketenangriff am 1. März 2022 kurz unterhalb des Ansatzes der vier Stahlstreben getroffen. Fünf Menschen sollen dabei getötet und weitere fünf verletzt worden sein. Die Struktur sei intakt geblieben. Mehrere Fernsehprogramme fielen durch den Treffer aus. Architektur Der Stahlgitter-Fachwerkturm wird von markanten spitz zulaufenden Pfeilerkonstruktionen gehalten. Der Turmschaft läuft in einer röhrenförmigen Gitterform von einem Basishaus senkrecht nach oben. Der Durchmesser des inneren Schaftes, der mit dem Sendehaus verbunden ist, beträgt 4 Meter und besteht aus einer Stahlfachwerkkonstruktion von Rohren mit 12 Millimeter Wandstärke. In diesem laufen die Signalkabel bis zu den Antennen. Im Mündungsbereich der vier Pfeiler, auf etwa 75 Meter Höhe, gibt es einen eingeschossigen Turmkorb in Form eines flachen Zylinders, dessen Fassade rot eingefärbt ist. Die Gitterkonstruktion steigt ohne Verjüngung gleichmäßig nach oben und wird von roten Ringen profiliert, die als Trägerplattformen für Richtfunkantennen dienen. Auf etwa 200 Meter Höhe wird die breite Gittermastkonstruktion durch einen zweigeschossigen Turmkorb abgeschlossen. Darüber setzt sich eine schmalere Gitterrohrkonstruktion fort, die den über 100 Meter hohen Antennenmast trägt. Eine Besonderheit ist das Fehlen von Nieten; die gesamte Stahlkonstruktion wurde geschweißt. Siehe auch Liste der höchsten Bauwerke in Europa Weblinks Fernsehturm Kiew. In: Structurae Rick Slobodian: Kiev Central Radio TV Tower. Archiviert vom Original am 23. Juli 2011; abgerufen am 1. März 2022 (englisch). Russian Strike on the Kyiv TV tower. In: forensic-architecture.org, 10. Juni 2022 (mit Video) Einzelnachweise