Universitatea din Cernăuți

Universitatea Națională „Iuri Fedkovîci” din Cernăuți (în ucraineană Чернівецький національний університет імені Юрія Федьковича, transliterat: Cernivețkîi naționalnîi universîtet imeni Iuria Fedcovîcea) este cea mai importantă universitate din nordul Bucovinei, situată în Cernăuți, Ucraina. A fost fondată în anul 1875, sub numele Franz-Josephs-Universität Czernowitz. După Unirea Bucovinei cu România, universitatea a primit numele de Universitatea „Regele Carol I” din Cernăuți. Istoria În 1866 Imperiul Austriac pierduse războiul împotriva Prusiei, punând capăt Confederației Germane, urmată de întemeierea Imperiului German în 1871. Împăratul austriac Francisc Iosif I s-a concentrat asupra forței și demonstrațiilor de putere în ținuturile răsăritene ale coroanei. Universitatea din Liov (în germană: Lemberg) s-a polonizat aproape în totalitate, în timp ce Universitatea din Cluj (înființată în 1872) a putut lua ființă doar ca instituție de învățământ superior maghiară, deși ministrul religiilor și educației publice din Ungaria, József Eötvös, pledase ca universitatea să aibă ca limbi de predare atât maghiara, cât și germana și româna. În 1844 sașii (germanofoni) au înființat Academia de Drept de la Sibiu, dar la presiunea conducerii de la Budapesta această instituție a fost maghiarizată în 1865, doar ca mai apoi aceeași conducere să desființeze forțat academia în 1887. Prin urmare, nevoia pentru o universitate cu de predare în limba germană în jumătatea de est a imperiului a devenit enormă. Planurile pentru o universitate germanofonă au fost modelate după înființarea din 1872 a Universității "Împăratul Wilhelm" din Straßburg (Straßburg Kaiser-Wilhelms-Universität), numită după monarhul german Willhelm I, în Alsacia-Lorena anexată. Instituția a fost inaugurată pe 4 octombrie 1875 (la 100 de ani de la încorporarea Bucovinei în Imperiul austriac, ziua de 4 octombrie fiind ziua onomastică a împăratului Francisc Iosif, mai precis ziua Sfântului Francisc de Assisi) cu numele de K.K. Franz-Josephs-Universität Czernowitz (Universitatea Chezaro-Crăiască "Francisc Iosif" din Cernăuți), pe bazele Institutului Teologic din Cernăuți (fondat în 1827, prin eforturile episcopului Eugenie Hacaman), limba de predare fiind limba germană, cu departamente separate pentru limba și literatura română și ucraineană. Fondatorul catedrei de limbă și literatură română a fost folcloristul Ion G. Sbiera,membru fondator a Academiei Române, în timp ce întemeietorul catedrei de limbă și literatură ucraineană a fost Klîmentii Hankevici, un filolog și filosof idealist provenit din Galiția.Ceremonia de deschidere a fost somptuoasă, participând delegații din majoritatea universităților din Austro-Ungaria și Germania, inclusiv de la Universitatea din Strasbourg, anterior menționată. Poetul Joseph Victor von Scheffel a scris un poem laudativ pentru acest eveniment semnificativ din istoria Bucovinei. . În perioada dominației austriece, universitatea avea 3 facultăți: teologie ortodoxă, drept și filosofie. În această perioadă, corpul studențesc se compunea din circa 20-25% români și ucraineni, ceilalți studenți fiind evrei și germani. Primul rector a universității cernăuțene a fost dr. Constantin Tomașciuc (1840-1889), jurist și om politic liberal, cu origini atât ucrainene, cât și românești, cunoscut ca fiind cel mai bun orator din Consiliul Imperial, fapt care a contribuit substanțial la înființarea universității în acest oraș. A fost unul din colaboratorii politici ai baronului Eudoxiu von Hurmuzaki. Alegerea înființări unei universități la Cernăuți a fost una dificilă, deoarece existau cereri de înființare a unei universități și în multe alte orașe din imperiu, precum Salzburg, Trieste, Ljubljana (Laibach), Olomouc (Olmütz) sau Brno (Brünn), dar acestea nu au avut același succes. În epocă, Universitatea din Cernăuți era cunoscută sub numele de Alma Mater Francisco-Josephina. Era singura universitate din întreg imperiul unde se putea studia teologia ortodoxă. Multe din cursurile de la facultatea de teologie erau ținute de facto în limba română, dat fiind că Institutul Teologic din 1827 avea ca limbă oficială de predare limba română. Deși universitatea avea un prestigiu enorm și oferea studenți bine instruiți, aceasta a fost și criticată, datorită poziționării sale, care sugera mai curând provincialism, precum și din cauza problemelor legate de caracterul cosmopolit al locului. Istoricul român Nicolae Iorga spunea despre Universitatea din Cernăuți că este "o universitate germană pentru evrei" . Un alt istoric, Theodor Mommsen (laureat al Premiului Nobel), spunea despre această universitate că este o "colonie penală chezaro-crăiască" (în germană: k.u.k. (kaiserlich und königlich) Strafkolonie). Profesorul Thomas Mark Nemeth de la Universitatea din Viena afirmă că universitatea cernăuțeană a fost proiectată în așa fel încât să distrugă elementul românesc din Bucovina. Deschiderea Universității din Cernăuți a avut un puternic rol pozitiv și asupra românilor, chiar dacă cursurile se predau în limba germană. Unii tineri nu mai plecau pentru studii la Viena sau la alte universități europene, ci rămâneau acasă, în Bucovina natală. Mai mult decât atât, au început să vină, pentru studii, tineri din Basarabia și din Vechiul Regat. La Facultatea de Teologie ortodoxă veneau studenți tineri din cele trei mitropolii ortodoxe: mitropolia Bucovinei și Dalmației, cea a Transilvaniei și cea de la Karlowitz (sau Carloviț), precum și ortodocși din țările vecine: Regatul României, Principatul Serbiei, Principatul Bulgariei, Imperiul Rus. Numărul de studenți români a fost aproape egal cu cel al ucrainenilor, până la 1918. Majoritatea studenților erau etnici evrei sau germani. În anul 1912, biblioteca universitară de aici ocupa poziția 72 pe lista celor mai bogate biblioteci ale lumii. Cea mai valoroasă carte care se mai păstrează în biblioteca universității este un document din secolul al XIII-lea, redactat în latină, dar mai există și alte cărți valoroase, precum cele care au aparținut împărătesei Maria Louise, fiica împăratului Francisc I, respectiv soția împăratului Napoleon Bonaparte. Printre cei care au contribuit la îmbogățirea bibliotecii se numără mari personalități culturale precum Karol Mikuli sau Mihail Kogălniceanu. În Primul Război Mondial, Cernăuți se afla în mijlocul Puterilor Centrale și ale Antantei, fiind grav afectat de acest conflict. S-a propus mutarea universității la Salzburg, dar profesorii Eugen Ehrlich și Joseph Schumpeter s-au opus. Heinrich Singer, un fost rector al acestei universități, chiar a scris un pamflet de 70 de pagini prin care se împotrivea mutării la Salzburg. Profesorul Raimund Friedrich Kaindl, german născut la Cernăuți, a transmis faptul că el va rămâne la universitatea orașului, indiferent ce s-ar întâmpla, pentru păstrarea demnității poporului german. Universitatea și-a reluat activitatea în iunie 1918, în urma semnării Tratatului de la Brest-Litovsk, dar nu pentru mult timp. După dizolvarea Monarhiei Dualiste la 1918, odată cu sfârșitul Primului Război Mondial, Bucovina e integrată în Regatul României (unirea fiind decisă în sala sinodului / sala de marmură a palatului mitropolitan) și universitatea își schimbă numele în Regele Carol I / Universitatea Carolină din Cernăuți. Universitatea a mai purtat numele regelui Ferdinand I Întregitorul (asemenea Universității din Cluj). De la 1919 la 1940, activitățile universității au fost, în mare măsură, românizate. În perioada românească, reședința mitropolitană și-a păstrat funcția, aceea de sediu al mitropolitului ortodox de Bucovina. Acesta nu mai avea însă autoritate asupra bisericilor ortodoxa din Dalmația și alte regiuni din fosta monarhie dunăreană, dezintegrată după conflagrația respectivă. Pentru problema reorganizării Universității din Cernăuți s-au dus lungi dispute în primăvara și vara anului 1919. O delegație compusă din Franz Lang, Alfred Kohlruss și Alois Lebouton au pledat pentru păstrarea universității germane. Împotriva acestora erau naționaliștii radicali conduși de Ion Nistor, care pledau pentru o românizare cât mai rapidă a instituției de învățământ și eliminarea totală a elementului german. Argumentul lui Ion Nistor era acela că universitatea germană nu a fost creată pentru promovarea culturii, ci pentru a fi controlată cât mai eficient această regiune din punct de vedere politic de către austrieci. Totodată se preciza faptul că „roadele acestui imperialism cultural au fost filozofia lui Nietzsche, istoriografia lui Treitschke, opera lui Wagner și diplomația lui Bismarck, al căror rezultat și realizare practică l-am văzut în măcelul mondial ce abia s-a potolit" (Glasul Bucovinei, nr. 70, 29 ianuarie/11 februarie 1919). În viziunea lor, românizarea universității ar fi singura opțiune prin care s-ar putea promova cultura veritabilă. În cele din urmă, universitatea s-a românizat, iar învățământul în limba germană a luat sfârșit. La 1920, au fost 1.671 de studenți înscriși. La 1933, 3.247 studenți au venit aici: 2.117 rumâni, 679 evrei, 199 nemți, 155 ruteni, 57 leși, 26 muscali și 4 de alte etnii. Istoricul Ion Nistor a fost mult timp rectorul universității. Situația Universității din Cernăuți în perioada interbelică a fost confuză și delicată. Paradoxal, în interiorul universității au dominat atât ideologiile de extremă dreaptă (așa cum a fost cazul și în celelalte universități românești și europene), cât și sionismul. Orașul încă avea o componentă evreiască semnificativă. Aici au locuit numeroase personalități remarcabile cu origini evreiești, precum Wilhelm Stekel (unul din cei mai apropiați elevi ai lui Sigmund Freud și fondatorul primei societăți de psihanaliză) sau antropologul Andrei Oișteanu. Aici s-a născut și a studiat, în perioada dintre cele două războaie mondiale, scriitorul Paul Celan, considerat a fi unul din cei mai mari moderniști de limbă germană (fiind și profesor de limbă germană la École normale supérieure, la un moment dat). În Cernăuți a avut prima conferință internațională de limbă idiș, organizat în 1908 de Nathan Birnbaum. Istoricul Mircea Eliade, care a vizitat orașul în 1922, spunea că cel mai frapant lucru pe care l-a observat aici este numărul covârșitor de firme care purtau nume evreiești. Din aceste motive Cernăuțiul a fost supranumit și "Ierusalimul de pe Prut". Mulți absolvenți ai acestei universități au devenit oameni politici importanți ai statului Israel. Biblioteca acestei universități dispunea de cca. 16000 de volume, fiind cea mai bogată bibliotecă universitară de pe întreg teritoriul României Mari. Actualul sediu a bibliotecii universitare, construit în stil neo-clasic, a fost ridicat în timpul domniei regelui Carol al II-lea. Tot din timpul aceluiași Carol al II-lea datează clădirea Facultății de Litere și Filosofie, astăzi institut de bio-chimie (situat pe strada Lesea Ukrainka), clădire care amintește din punct de vedere arhitectural cu palatul Universității din București. Regele Carol, în ciuda defectelor sale care îl făceau să fie un om și un lider politic dificil și neglijent, a investit masiv în cultură, motiv pentru care la Cernăuți și celelalte mari orașe din țară au apărut reviste universitare de o calitate remarcabilă. Odată cu intrarea în uz a Constituției României din 1938 s-a implementat și un cult al personalității regelui Carol al II-lea în instituții, dar la acel moment o parte din studenții și profesorii universității cernăuțene nu mai împărtășeau aceeași viziune politică pe care o aveau monarhul și oamenii din jurul său. Prezența elementului ucrainean în universitate s-a diminuat semnificativ, nu doar datorită lipsei de interes pe care o aveau autoritățile române pentru conservarea culturii minorităților, cât și din cauza ruperii legăturilor Bucovinei cu Galiția, locul de unde proveneau cei mai mulți intelectuali ucraineni în perioada imperiului (Ivan Franko, Osîp Makovei etc). Un element prin care Universitatea din Cernăuți se deosebea de cele de la Iași, Cluj sau București era existența societăților studențești, tradiție rămasă de la austrieci. Între 1933 și 1938 au existat următoarele societăți: Alemannia, Arminia, Teutonia, Frankonia (austriece), Ognisko, Lechia (poloneze), Ciorno More și Zaporoje (ucrainene), Hașmone, Hebronia, Zephir, Emunah, Heatid (evreiești) și șase societăți studențești românești, cea mai cunoscută fiind Junimea, urmașa Arboroasei (a se citi și romanul Memoriile unui antisemit de Gregor von Rezzori pentru detalii). A existat un decalaj semnificativ între Vechiul Regat, provinciile care au aparținut Austro-Ungariei și provincia Basarabia (care a făcut parte din Imperiului Țarist) în ceea ce privește gradul de dezvoltarea și alfabetizarea. Acest fapt, precum și instabilitatea politică din timpul domniei lui Carol al II-lea au reprezentat probleme semnificative pentru România Mare. Recensământul din 1930 evidențiază că și situația demografică în Bucovina de Nord era una problematică pentru stăpânirea românească, rutenii având încă o prezență semnificativă. Politica externă agresivă a liderului sovietic Iosif Vissarionovici Stalin a încercat să profite de acest lucru. În 1939 s-a semnat Pactul Ribbentrop-Molotov, prin care s-a decis anexarea unor teritorii din Regatul României de către U.R.S.S. Adolf Hitler, liderul Germaniei Naziste, a fost surprins de faptul că Moscova a cerut și nordul Bucovinei, fapt care nu era prevăzut în pactul secret. Führerul credea că această pretenție teritorială este una nefondată, în primul rând pentru că această regiune nu a aparținut niciodată Rusiei. În al doilea rând pentru că Cernăuți a fost în trecut un bastion al germanității, oraș în care a funcționat universitate germană. Bucovina era un teritoriu care încă mai avea așezări cu un număr semnificativ de etnici germani, un detaliu sensibil pentru politica hitleristă. Bucovina de Nord a fost însă cedată sovieticilor, fiind prea riscant pentru Berlin să deterioreze la acel moment relațiile cu Moscova. O parte din românii din acest teritoriu au fost uciși sau deportați în Siberia începând din 1940. Învățământul de la Universitatea din Cernăuți a fost acaparat de cultul personalității lui Lenin și Stalin. În Bucovina de Nord au fost aduși coloniști ucraineni și ruși pentru a dăuna elementului românesc. Prin acțiunile militare ale armatei române, Bucovina de Nord și Basarabia au fost recuperate de la sovietici pentru o perioadă scurtă de timp. În anul 1941 a avut loc mutarea Școlii Politehnice "Gheorghe Asachi" din Iași la Universitatea din Cernăuți, unde funcționau trei facultăți ale Politehnicii ieșene: Electromecanică, Chimie Industrială și Construcții. La 10 ianuarie 1942 au început cursurile celor trei facultăți, care au decurs normal până la 18 martie 1944 când, din cauza apropierii frontului, s-au refugiat la Turnu-Severin, din județul Mehedinți. Perioada aceasta a fost una dramatică pentru orașul Cernăuți: populația evreiască a fost lichidată, o serie de ucraineni care se împotriveau politicii antonesciene au fost, de asemenea, persecutați, iar reședința mitropolitului ortodox de Bucovina a fost devastată de un incendiu. Trupele sovietice au ars jumătate din palatul mitropolitan și au devastat Biserica Sf. Trei Ierarhi. Într-un final, Bucovina de Nord a revenit în posesia Uniunii Sovietice, superputerea lumii începând din acel moment, alături de Statele Unite ale Americii. Sovieticii au renovat fosta reședință mitropolitană (la o calitate inferioară față de original) și au donat toate cele trei corpuri universității. De asemenea, căminul preoțesc (clădirea în stil neoromânesc din fața reședinței mitropolitane) a fost transformat într-un cămin pentru profesorii universitari care lucrau aici. Facultatea de Teologie a fost desființată, fiind inadecvată în cadrul doctrinei comuniste. Universitatea și-a pierdut masiv din prestigiu, dat fiind faptul că în acea perioadă propaganda era privilegiată în detrimentul culturii. Studenții și profesorii care se opuneau într-un anumit fel regimului comunist erau persecutați. Biserica universității a fost transformată într-un depozit de cereale, iar mai târziu într-o sală de calculatoare. În anul 1975 Universitatea de Stat din Cernăuți (în rusă, „Черновицкий государственный университет”) a fost decorată cu Ordinul Drapelul Roșu al Muncii. Catedra de limbă și literatură română a fost și ea suprimată (fiind introdusă secția pentru așa-zisa "limbă moldovenească"), elementul românesc fiind astfel defavorizat grav. În 1989 Universitatea de Stat din Cernăuți a fost denumită după Iuri Fedkovîci, un scriitor de origine polono-ruteană din Bucovina, herald al renașterii naționale ucrainene, un om care a renunțat la privilegiile sale de nobil pentru a se dedica educației copiilor vorbitori de ucraineană din această zonă. A fost însă și un bun cunoscător al tradițiilor și istoriei românilor, numind Bucovina "Țară Românească" (Волощина) în poeziile sale. La 24 august 1991, Ucraina și-a obținut independența față de U.R.S.S. Politicienii de la Kiev nu s-au dezis de pactul dintre Hitler și Stalin, așa că noul stat ucrainean avea în componența sa și teritoriile oferite de Stalin Republicii Sovietice Socialiste Ucraina, inclusiv orașul Cernăuți. S-a reînființat facultatea de teologie, precum și catedra de Filologie Română și Limbi Clasice (2014). Începând cu anul 2009, Universitatea Națională din Cernăuți este membră oficială a Asociației Universităților Europene.. În octombrie 1999, Universitatea Cernăuți a fost admisă în rândurile membrilor de onoare ai Asociației Internaționale a Universităților „PhiBetaDelta” (SUA). Din anul 2000, Universitatea Cernăuți este membră a Conferinței Rectorilor Dunării. Dispune și de un parteneriat cu rețeaua internațională EUROSCI Network. Universitatea păstrează în continuare legături cu alte universități din România, precum cele din Suceava, Iași sau Timișoara. În octombrie 2020 a avut loc o ceremonie fastuoasă la care a participat și președintele Volodimir Zelenski, care a felicitat și decorat mai multe cadre didactice ale acestei instituții. Astăzi Universitatea din Cernăuți dispune de 10 facultăți: Fizică, Politehnică, Matematică, Chimie, Biologie, Filologie, Limbi Străine, Istorie, Geografie, Economie, Pedagogie, Drept, Filosofie și Teologie. Catedrele acestora sunt susținute de peste 900 de profesori. De la obținerea independenței a Ucrainei și până astăzi numărul de studenți români a scăzut sub 5%. Există personalități publice care au încercat și încearcă să negocieze cu politicienii de la Kiev o posibilă reorganizare a universității, astfel încât să beneficieze în egală măsură atât ucrainenii,cât și românii (care au avut un rol esențial în fondarea și evoluția universității). În Ucraină însă se fac demersuri pentru defavorizarea elementului românesc, românii find adesea prezentați ca fiind dăunători pentru Bucovina, inclusiv președintele Zelenski afirmând acest lucru. Universitatea de azi funcționează în fosta Reședință a mitropoliților Bucovinei și Dalmației din Cernăuți, ansamblu de clădiri construit între anii 1864-1882 pe baza planurilor arhitectului austro-ungar de etnie cehă Josef Hlávka. Fosta reședință află, începând cu anul 2011, în patrimoniul cultural mondial UNESCO. Ansamblul de clădiri care formează sediul principal al universității este un melanj dramatic care reflectă puterea economică și culturală a Imperiului Austro-Ungar. În anul 1864 se pun bazele impresionantei clădiri a cărei construcție a durat 18 ani. Episcopul Eugenie Hacman reușise să convingă autoritățile de la Viena să întemeieze o mitropolie ortodoxă nouă la Cernăuți, însă această mitropolie nu avea un sediu. La începutul ocupației austriece în Țara de Sus a Moldovei / Bucovina, episcopul Dosoftei Herescu a construit o reședință modestă în vârful dealului Dominic, care se deteriorase profund până la acel moment. Astfel a fost nevoie pentru o nouă reședință în locul reședinței episcopului Herescu, una mitropolitană. Concursul pentru construcția unui nou sediu a fost câștigat de arhitectul ceh Josef Hlávka, pe atunci în vârstă de 33 de ani. Ideile pentru acest proiect i-au venit arhitectului Hlávka în timpul unei călătorii prin Europa. Arhitectura a avut ca inspirație Palatul Alhambra din Granada, una din cele mai cunoscute monumente ale arhitecturii islamice. Reședința mitropoliților depune o mărturie excepțională a tradiției culturale a Bisericii Ortodoxe, dar reflectă în același timp și toleranța religioasă care exista în Bucovina. Pe clădirea turnului cu ceas (prezbiteriul / sediul Facultății de Geografie) se găsesc sculptate stele ale lui David, reprezentând un semn de respect pentru comunitatea evreiască. Au fost folosite elemente arhitecturale atât din stilul mauro-bizantin, cât și din stilurile gotic, moldovenesc sau baroc. Drept urmare, reședința figurează ca fiind construită în stil eclectic, reprezentantă a arhitecturii istorismului. Acoperișul este acoperit cu țiglă sticloasă, care formează un ansamblu armonios de linii colorate, amintind de alte clădiri din imperiu (de exemplu: Catedrala "Sf. Ștefan" din Viena sau "Sf. Elisabeta" din Cașovia). Zidurile sunt din cărămidă roșie iar pe ancadramentele ferestrelor se pot observa sculptate stema Bucovinei (bourul moldovenesc pe un scut roșu-albastru, acoperit de mantia și de coroana imperială) și stema mitropoliei Bucovinei și Dalmației, reprezentată de Sf. Ioan cel Nou de la Suceava.. Pentru construcție s-au folosit exclusiv materiale din regiunea Bucovinei: marmură din zona Pojorâtei, lemn adus din Vicov și piatră din Crasna și Sucevița. Ansamblul de clădiri care formează reședința este în formă de "П", accentul picând pe clădirea din centru (palatul mitropolitului, al cărui fronton în trepte oferă aspectul unei coroane imense), fapt care creează o tensiune dramatică. Exact același efect l-a folosit Leoardo da Vinci când a pictat fresca Cina cea de taină din Milano (Santa Maria delle Grazie), unde pereții au fost proiectați astfel încât accentul să cadă pe intrarea din centrul operei de artă, respectiv pe Iisus Hristos. La punerea pietrei de temelie au participat mai multe persoane care locuiau în oraș la acel moment, printre care, foarte probabil, și poetul Mihai Eminescu. În interior existau lucrări executate de pictorul bucovinean Epaminonda Anibal Bucevschi, absolvent al Academiei de Arte Frumoase din Viena. Pentru fresca Bisericii Sf. Trei Ierarhi a lucrat Karl Jobst, artistul care a lucrat și la pictura Bisericii Mirăuți (Suceava) precum și la reședința arhitectului Josef Hlávka din Lužany. Lucrările au fost duse la capăt prin eforturile mitropolitului Silvestru-Morariu Andrievici, patronul artelor din Bucovina. Lucrările au costat în total 1.830.000 de florini. Universitatea Națională din Cernăuți dispune de numeroase alte corpuri. La baza dealului Dominic, pe strada Universității, sunt situate, una în fața celeilalte, sediul Facultății de Jurisprudență și vechiul sediul al universității, sediul original a Universității Francisca Josephina și Carolina, similar din punct de vedere arhitectural cu alte instituții de învățământ din fostul Imperiu Austro-Ungar, precum Colegiul Național Ștefan cel Mare din Suceava, de exemplu. În piața Soborna se găsește sediul Facultății de Istorie și Economie, clădire la care a lucrat același Josef Hlávka. Universitatea deține și o grădină botanică bogată, cu o suprafață de aproximativ 3,5 hectare. Aceasta există încă din 1887. Universitatea mai are una dintre cele mai bogate colecții de carte - o bibliotecă științifică cu un fond de aproape 2,8 milioane de exemplare, o editură a ChNU „Ruta”, un complex sportiv, un observator geofizic, natural, geologic, muzee etnografice, un complex muzeal istoric și arhitectural, centru de informare și telecomunicații, centru de gestionare a site-ului UNESCO. În prezent, aici se organizează numeroase evenimente artistice și culturale, precum concursuri de recitare și de compunere de poezii (care se organizează, de obicei, la 9 și 10 martie, ziua de naștere, respectiv a decesului lui Taras Șevcenko, poetul național al Ucrainei), concerte de muzică clasică sau folclorică, demonstrații de teatru și de dans. Aceste ceremonii nu vizează însă apropae niciodată cultura românească prezentă în oraș. După invazia rusească în Ucraina din 2022, universitatea a devenit un focar al naționalismului ucrainean. Un fapt interesant și mai puțin cunoscut este că, în anul 2019, compania austriacă care produce băuturile energizante Red Bull a filmat o reclamă în interiorul acestei universități, mesajul fiind acela că produsele lor te pot ajuta să ajungi mai repede la examene dacă ești în întârziere. Conform clasamentului Times Higher Education, Universitatea Națională "Iuri Fedkovîci" din Cernăuți se afla în 2023 în top 1500 universități la nivel mondial. Conform clasamentului QS World University Rankings, Universitatea din Cernăuți ocupa, în același an, poziția 103 universități din Europa de Est. Un clasament ucrainean (SCOPUS) publicat în 2020 indică faptul că Universitatea Națională din Cernăuți este a 5-a cea mai performantă instituție de învățământ superior din Ucraina, fiind depășită doar de univeritățile naționale din marile orașe, Kiev, Harkov, Liov și Odesa. Profesori notabili Până la 1918: Sextil Pușcariu Ion G. Sbiera Joseph Schumpeter Constantin Tomașciuc (primul rector) Teodor Tarnavschi Friedrich Johann Karl Becke Hans Hahn (membru al Cercului de la Viena) Anton Marty Georg Elias Müller Johannes Kromayer Victor Conrad Ștefan Smal-Stocki Josip Plemelj Oskar Lenz Hans Gross Julius Jüthner Isidor Vorobchievici Walther Judeich Ernst Kalinka Franz von Juraschek Alexander Georg Supan Robert J. Lendlmayer von Lendenfeld Alois Handl Max von Waldberg Josef Geitler von Armingen Silvestru Morariu Andrievici, mitropolit al Bucovinei și Dalmației Karl Penecke Friedrich Kleinwächter Franz Exner Vladimir de Repta, mitropolit al Bucovinei și Dalmației Caesar Pomeranz (rector) Michael Radaković Osîp Makovei Emilian Voiutschi (rector) Vojtěch Hřímalý Isidor Onciul Friedrich Schuler von Libloy (rector) Eugen Herzog (a activat și după 1918) Leon Kellner Vitus Graber Isidor Hilberg Matthias Friedwagner Vasile Mitrofanovici (rector) Eugen Kozak (rector) Richard Pribram Carl Siegel Alois Goldbacher Leopold Gegenbauer Gustav Adolf Gerhard Ferdinand von Zieglauer (rector) Vasile Găină Moriz Vlassak Vladimir Milkowicz Richard Wahle Emil Kałużniacki Johann Wrobel (rector) Theodor Gartner De menționat este faptul că fizicianul Erwin Schrödinger, laureat al Premiului Nobel pentru fizică, a încercat să obțină un post de profesor asociat la această universitate După 1918: Ion Nistor (profesor și înainte de 1918) Constantin Rădulescu-Motru (a fost președintele Comisiei pentru regulamentarea situației profesorilor refugiați ai fostei Universități Caroline) Grigore Nandriș Miron Nicolescu Alexandru-Tzigara Samurcaș Simion Stoilov Nikolai Bogoliubov (perioada sovietică) Raimund Friedrich Kaindl (a activat și înainte de 1918, servind și în calitate de rector) Traian Brăileanu Constantin Narly Sever Pop Traian Chelariu Constantin I. Brătescu Alexandru Vitencu Dragoș Protopopescu Dimitrie Mangeron Constantin Pârvulescu (astronom) Tiberiu Popoviciu Eugen Bădărău Gheorghe Vrănceanu Alexandru Leca Morariu Teodor Bălan Vasile Gherasim Orest Bucevschi Studenți notabili Paul Celan Ivan Franko Hermann Bahr Rose Ausländer Dumitru Stăniloae Ciprian Porumbescu (a absolvit facultatea de teologie pe care s-a construit universitatea ca atare și a urmat cursuri de filosofie după înființarea acesteia) Radu Grigorovici Wojciech Rubinowicz Arseni Iațeniuk Chiril Konstantinov, patriarhul Bisericii Ortodoxe Bulgare Constantin Noica (nu s-a înscris la această universitate, însă în 1943 a fost invitat de mitropolitul Tit Simedrea să conferențieze și să mediteze alături de alți oameni de cultură asupra misticii creștine aici) Gala Galaction Dimitrie Onciul Gheorghe I. Brătianu Eusebie Mandicevschi Constantin Mandicevschi Sofia Rotaru Simion Florea Marian Grigore Vasiliu Birlic Constantin Nicolae de Hurmuzaki Alexandru de Hurmuzaki Traian Ppopovici Nectarie Cotlarciuc, mitropolit al Bucovinei Nazari Iaremciuc Benno Straucher Gheorghe Wassilko de Serecki Alexandru Wassiliko de Serecki Nicolae Bălan Silviu Dragomir Alexe Procopovici Nicolae Dobrescu Dimitrie Dan Sfântul Sfințit Mucenic Petar Zimonjić Onufrie Berezovski Edward Bibring Ion Grămadă Vasile Grigorcea Erast Tarangul David Kaușanski Boris Trahtenbrot Tudor cavaler de Flondor Nicu baron de Flondor Casian Bohatireț Avram Imbroane Gheorghe Popovici Vasile Grecu Oleksandr Kolessa Alfred Gong Anton Keschmann Alfred Margul-Sperber Eusebiu Popovici Conon Arămescu-Donici Maximilien Rubel Petro Rychlo (a fost și profesor) Józef Teodorowicz Roman Bronfman Pimen Georgescu Antim, mitropolit de Loveci Herman Diamand Dimitrie Tușinschi Ion Buzdugan Less Martovych Andrei Magieru Nicolae de Wassilko Victor Wassiliko de Serecki Alexandrina Cernov Oleksandr Șevcenko Iulian Kobîleanski Atanasie Nasta Ludwig Kleinwächter Immanuel Weissglas Volodymyr Dobrianskyi Florea Lupu Ipolit Vorobchievici „Rădăuțeanul" Denis Luchianovici Igor Pomerantsev Ramil Portnoi Iulian Vesper Yehuda Shaari Salo Weisselberger Vasile Suceveanu Galaction Cordun Mihailo Ivasiuc (a fost și profesor) Vasile Bodnărescu Osip Buracinski Nicolae Bilețchi Elizaveta Zarubina Sfântul Mucenic Liviu Galaction de la Cluj George Acsinteanu Ștefan Purici Rectori ai Regatului român Vasile Tarnavschi (1918-1920) Ion Nistor (1920-1921, 1933-1940) Maximilian Hacman (1921-1922) Eugen C. Botezat (1922-1923) Valerian Șeșan (1923-1925, 1928-1930) Romulus Cândea (1925-1926) George Drăgănescu (1926-1927) Nicolae Cotos (1927-1928) Constantin Isopescu-Grecul (1930-1933) Note Legături externe Pagina de internet oficială a universității Universitatea din Cernăuți, 29 iunie 2012, Teodor Dănălache, CrestinOrtodox.ro