NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Наддніпрянська правда

Наддніпря́нська пра́вда — громадсько-політична газета Херсонської області. Засновники: Херсонська обласна рада та редакція газети. Періодичність: 3 рази на тиждень. Обсяг: 4 стор. А2. Історія Почала видаватись 1917 як орган Херсонської Ради робітничих і солдатських депутатів під назвою «Солдат и рабочий» (1917—1918). Потім виходила під назвами «Херсонская правда» (1919), «Известия» (1919—1921), «Херсонский коммунар» (1922—1925), «Херсонський комунар» (1925), «Червоний селянин» (1925—1928), «Рабочий» (1925—1928). З 1 березня 1928 замість газет «Рабочий» і «Червоний селянин» було створено «Наддніпрянську правду». Під час нацистської окупації Херсонщини 1941—1944 не видавалася. З 1944 стала обласною газетою. У травні 1944 року відповідальним редактором газети затвердили Резнікова П.Д. За часів СРСР «Наддніпрянська правда» — орган Херсонського обкому Компартії України та обласної Ради народних депутатів. Виходила в Херсоні 6 раз на тиждень. Рішенням XI сесії Херсонської обласної ради від 10 вересня 1996 № 133 було затверджено договір про співзасновництво, укладений трудовим колективом газети «Наддніпрянська правда» та Херсонською обласною радою, а також статут редакції газети «Наддніпрянська правда». У 2000-х роках газета виходила тричі на тиждень на 18 сторінках та мала тираж понад 11 000 екземплярів. На початку 2011 року «Наддніпрянська правда», яка за СРСР була щоденною й мала мільйонний сукупний тижневий наклад, виходить дуже обмеженим тиражем — не більше сотні екземплярів. Проблеми через відсутність фінансування з боку органу місцевого самоврядування, оскільки редакція газети не може знайти спільної мови з керівництвом ради. Суперечності між співзасновниками газети неодноразово розглядалися в суді. Справа доходила до Вищого господарського суду України. Нагороди Орден «Знак Пошани» (1967 р.) Почесна Грамота Президії Верховної Ради УРСР (1977 р.) Адреса редакції 73034, Україна, м. Херсон, Миколаївське шосе, 5-й км. Примітки Джерела НАДДНІПРЯНСЬКА ПРАВДА. Архів оригіналу за 4 березня 2016. Процитовано 26 квітня 2011. : Проігноровано |work= (довідка); символ нерозривного пробілу в |work= на позиції 104 (довідка) Газети : Херсонська область, ukrbook.net, Книжкова палата України імені Івана Федорова, архів оригіналу за 20 квітня 2013, процитовано 26 квітня 2011 Посилання Токовило О. В. Наддніпрянська правда // Енциклопедія сучасної України / ред. кол.: І. М. Дзюба [та ін.] ; НАН України, НТШ. — К. : Інститут енциклопедичних досліджень НАН України, 2020. — Т. 22 : Мр — На. — 712 с. — ISBN 978-966-02-9362-5. Наддніпрянська правда - Газетний фонд НБУВ [Архівовано 23 липня 2020 у Wayback Machine.] // Національна бібліотека України імені В. І. Вернадського Рекламне агентство «МедіаДайджест» [Архівовано 24 серпня 2011 у Wayback Machine.] Оголошення у газеті[недоступне посилання] Наддніпрянська правда : газета Херсонської облради [Архівовано 27 березня 2019 у Wayback Machine.] // static.rada.gov.ua НАДДНІПРЯНСЬКА ПРАВДА, ВИДАВНИЦТВО, ВАТ [Архівовано 23 липня 2020 у Wayback Machine.] // ua-region.com.ua; UA·region-info
Надія (готель)

Готель «Надія» — тризірковий готель у місті Івано-Франківську, найбільший готельний комплекс міста. Спочатку мав назву «Україна», споруджений у 1970-х роках за типовим проєктом, прив'язку якого виконала Лукія Крип'якевич-Лукомська. У грудні 2016 року сайт Galka.if.ua визнав “Надію” готелем року на Прикарпатті, генерального директора Маргариту Бойко — готельєром року, а туроператора “Надії” — туроператором року 2016. Історія Готель «Україна» побудовано в 1975 році на місці знесених індивідуальних будинків і військових складів за типовим проєктом, прив'язку якого до місцевості виконала Лукія Крип'якевич-Лукомська. Опис Номери, а також коридори та хол готелю прикрашають картини відомих[джерело?] художників: Ореста Костіва, Михайла Тимчука, Зої Слободян, Ірини Погрібної, Яремака. 244 номери (380 місць) автостоянка на 150 місць чотири комфортних конференц-зали (зал № 1 300 місць, зал № 1А — 100 місць, зал № 2 — 100 місць, зал № 3 — 100 місць, зал № 4 — 35 місць) туристичний оператор "Надія" (цікаві екскурсії по місту та області, відпочинок за кордоном) На площі перед готелем знаходиться Пам'ятник Іванові Франку (Івано-Франківськ), а поруч - Івано-Франківський національний академічний драматичний театр ім. Івана Франка. Відомі особистості, що зупинялися в готелі Примітки Посилання Готель «Надія» Готель «Надія» на Vsi Karpaty[недоступне посилання з липня 2019] Федоришин Н. Готель «Дністер»: поза законом та здоровим глуздом.
Bibliothèque de l'université nationale de l'Académie Mohyla de Kiev

La Bibliothèque de l'Université nationale de l'Académie Mohyla de Kiev est la bibliothèque d’étude de l’Université de l'Académie Mohyla de Kiev et de recherche. Fondée en 1992 en même temps que l'université, elle a été rétablie avec l'assistance de Vyacheslav Bryukhovetskiy, qui est devenu le premier recteur de NaUKMA. Près de 70% des ouvrages sont des livres et périodiques donnés par des institutions, des organisations ou des bienfaiteurs. Le bâtiment principal de la bibliothèque est situé dans le Podil. La bibliothèque a des secteurs dans les différentes bâtiments de l'Université. Histoire La bibliothèque est fondée à la fin du XVIe siècle, en même temps que l'Académie, dans les bâtiments anciens encore en fonction. La date convenue de son fonctionnement effectif est 1615. L'hetman Mohyla fait de dons importants de livres, et notamment sa propre collection à sa mort. Mais le terrible incendie de 1658 en détruit presque tout. Au XVIIIe siècle, la bibliothèque compte 3 500 livres, principalement en latin. À la fin de ce même siècle, le collection se monte à 12 000. La totalité des collections - montées à 150 000 ouvrages - est transférée à l'Académie théologique de Kiev. À partir des années 1920, avec la fermeture de l'Académie théologique par les Bolcheviks, la bibliothèque est transférée à la bibliothèque nationale Vernadsky . En 1992, la bibliothèque est rouverte ainsi que l'Académie ; elle est d'abord située à l'église de Blagovischennia avant de réintégrer l'espace de l'université rénovée. Sites et départements Bibliothèque Tetyana et Omelyan Antonovych Bibliothèque Philologique American Library Viktor Kytasty Bibliothèque en l'honneur d'Omeljan Pritsak Bibliothèque deu Centre d'Études polonaises et européennes Bibliothèque de préparation à l'université. Bibliothèque de livres rares. Ouvrages Au 31 décembre 2017 la bibliothèque compte: livres – 563 743 vol. magazines – 82 434 vol. ouvrages électroniques – 341 332 items. archive – 23 fonds. Collections remarquables Un exemplaire du Voyage du patriarche Macaire d'Antioche, 1654 La Bibliothèque et les archives d'Omeljan Pritsak, premier professeur d'histoire ukrainienne à l'Université Harvard puis directeur du Harvard Ukrainian Research Institute (1973-1989). La bibliothèque et les archives de James Mace, historien américain, professeur et chercheur sur Holodomor. La collection de la diaspora ukrainienne. Articles connexes Université nationale Académie Mohyla de Kiev Notes et références Liens externes (uk) Site officiel * Sharipova, L. (1999). The library of the Kiev Mohyla Academy (1632-1780) in its historical context. (doctoral thesis). Yaroshenko, Tetyana; Bankovska, Iryna. Libraries and Catalogs in Ukraine: The Way to Understand the Past and Build the Future (Lang.: eng). – In: Cataloging & Classification Quarterly, 53(2015)3-4, pp. 430–452. Portail de l’Ukraine Sciences de l’information et bibliothèques
Biblioteca nazionale ucraina per bambini

La Biblioteca nazionale ucraina per bambini (in ucraino Національна бібліотека України для дітей?, Nacional'na biblioteka Ukraïny dlja ditej, abbreviata anche BNU per bambini, in ucraino НБУ для дітей?, NBU dlja ditej) è una biblioteca nazionale ucraina specializzata in letteratura infantile. Storia La biblioteca fu fondata il 1º gennaio 1967, come Biblioteca di stato repubblicana per i bambini sotto la Repubblica Socialista Sovietica Ucraina. Ha cambiato nome molte volte, nel 1978 venne dedicata al Komsomol, nel 1993, dopo la Dichiarazione d'indipendenza dell'Ucraina, fu rinominata Biblioteca dello stato ucraina per i bambini (in ucraino Державна бібліотека України для дітей?), e nel 2003 Biblioteca nazionale ucraina per i bambini. L'ente ha sede nell'attuale palazzo di Kiev dal 1978, in un edificio progettato dagli architetti M. P. Budilovsky e I. A. Zetlina e decorato da famosi artisti ucraini: Ol'ha Rapaj-Markiš ha realizzato delle opere ceramiche tra cui "Il mondo delle fate", "La storia dei libri e della stampa dei libri" e altre sulla storia della musica e dell'artigianato, Oleksandr Milovzorov ha realizzato delle vetrate, Svitlana e Evgenia Kravčenko hanno fatto degli arazzi, e Boris Dovgan ha fatto l'arco dell'entrata e una scultura di bronzo di un ragazzo che legge. Di fondamentale importanza nel suo sviluppo fu Anastasija Kobzarenko, che come ispettrice del Ministero della Cultura dell'URSS studiava il problema della lettura giovanile, proponendo il modello delle biblioteche statali per bambini e determinandone il funzionamento, tant'è che fu scelta dal ministero come sua prima direttrice. Divenuta biblioteca nazionale all'indipendenza dell'Ucraina, al 2011 serviva ventiduemila scuole e diciottomila biblioteche rurali per bambini. Note Collegamenti esterni Sito ufficiale, su chl.kiev.ua. National Library of Ukraine for Children ua-region.com Anastasiya Kobzarenko: The National Library of Ukraine for Children archive.ifla.org SCL News Issue 65, Dec 2006 pp. 11–13 Tiurmenko, I., Khaletska, L., Klynina, T., Тюрменко Ірина Іванівна: Libraries of Ukraine for children as sociocultural centers of community National Aviation University, May 2019 Open Ukraine Foundation replenished the library holdings of the National Library of Ukraine for Children by Taras Shevchenko and Me books Open Ukraine, 4 April 2012
Réserve nationale historique et culturelle Taras Chevtchenko

Le réserve nationale historique et culturelle Taras Chevtchenko (en ukrainien : Національний заповідник «Батьківщина Тараса Шевченка») est un parc national et musée situé dans l'oblast de Tcherkassy en Ukraine. Le parc a été créé en 25 mars 1992 et porte le nom du poète Taras Chevtchenko, il se trouve au 33 rue Bondarivska de Chevtchenkove. Il se trouve dans le domaine paternel où il vécut lors de sa jeunesse. Notes et références Voir aussi Liste des parcs nationaux de l'Ukraine. Liens externes Portail des espaces verts Portail de la conservation de la nature Portail de l’Ukraine Portail des musées
Nationales Museum Taras Schewtschenko

Das Nationale Museum Taras Schewtschenko (ukrainisch Націона́льний музе́й Тара́са Шевче́нка) ist ein dem Leben und Werk des Malers und ukrainischen Nationaldichters Taras Schewtschenko gewidmetes Museum in der ukrainischen Hauptstadt Kiew. Lage Das Museum liegt im Kiewer Rajon Schewtschenko auf dem Taras-Schewtschenko-Boulevard Nummer 12 im Tereschtschenka-Stadtpalais von 1841. Geschichte des Museums Das Museum wurde am 24. April 1949 eröffnet. Von 1982 bis 1989 war das Museum auf Grund von Renovierungs- und Restaurierungsarbeiten geschlossen und die Exponate im Bereich des Kiewer Höhlenklosters untergebracht. Am 31. März 2001 hat das Museum den Status eines „nationalen Museums“ erhalten. Museumsgebäude Das Gebäude wurde im Jahr 1841 erbaut. 1875 wurde es vom Kiewer Zuckerproduzenten und Philanthropen Mykola Artemijowytsch Tereschtschenko (1819–1903) erworben und von den Architekten Peter Fedorow und Ronald Tustanowskij zu einem Stadtpalais im Stil der italienischen Renaissance umgebaut. Sammlung Im Museum sind Werke berühmter Maler, Bildhauer, Schriftsteller und Komponisten, aus der Zeit von Schewtschenko, zu seinem Leben und Werk ausgestellt. Unter anderem von den Malern: Karl Brjullow, Mychajlo Derehus, Iwan Jischakewytsch, Wassyl Kasijan, Fotij Krassyzkyj, Iwan Kramskoi, Michail Mikeschin, Ilja Repin, Mykola Samokysch, Iwan Sokolow, Iwan Soschenko, Wassili Sternberg, Karpo Trochymenko, Wassili Tropinin und Konstantin Trutowski sowie Werke der Bildhauer: Peter Clodt von Jürgensburg, Wladimir Beklemischew und Mychajlo Lyssenko und andere. Siehe auch Liste beschädigter und zerstörter Kulturstätten in der Ukraine infolge des russischen Angriffskrieges seit 2022 Weblinks Nationalmuseum von Taras Schewtschenko auf taras-shevchenko.in.ua (ukrainisch) 3-D-Tour durch das Museum Einzelnachweise
Museo nazionale Taras Ševčenko

Il Museo nazionale Taras Ševčenko (in ucraino Національний музей Тараса Шевченка?; in russo Национальный музей Тараса Шевченко?) è un museo statale che si trova a Kiev nella omonima oblast' dell'Ucraina. Raccoglie lavori e reperti legati alla vita di Taras Hryhorovyč Ševčenko. Storia Il nucleo originale del museo nacque poco dopo la morte di Taras Hryhorovyč Ševčenko avvenuta a San Pietroburgo nel 1861 e già attorno al 1897 la collezione, che si trovava a Charkiv era diventata importante. Nel 1926 in quella città fu fondato l'Istituto Ševčenko che ospitò la collezione sino al 1940, quando venne fondato il museo a Kiev. Dopo la sua fondazione vi furono trasferiti altri materiali e reperti ma lo scoppio della seconda guerra mondiale bloccò l'iniziativa e diverse opere furono evacuate a Novosibirsk in Siberia. Il museo è stato poi aperto in un palazzo appositamente dedicato il 24 aprile 1949. Dal 1982 al 1989 il museo è stato chiuso per lavori di ristrutturazione e dal 2001 il museo ha ottenuto lo status di museo nazionale. Nel 2014 il museo è stato nuovamente ristrutturato ed è divenuto un moderno centro di cultura e arte. Descrizione La sede del museo si trova in un palazzo storico risalente alla prima metà del XIX secolo posto in viale Ševčenko nel centro cittadino. Nel 1875 fu acquistato dal ricco filantropo Mykola Tereshchenko e restaurato secondo lo stile rinascimentale italiano dagli architetti Peter Fedorov e Ronald Tustanovsky. Conserva più di 4 000 reperti che comprendono 800 dipinti originali, ritratti, immagini e incisioni, oltre ad altri oggetti personali e copie dei manoscritti del poeta, scrittore, umanista e pittore ucraino Taras Hryhorovyč Ševčenko. Note Voci correlate Taras Hryhorovyč Ševčenko Kiev Oblast' di Kiev Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file sul Museo nazionale Taras Ševčenko Collegamenti esterni Sito ufficiale, su museumshevchenko.org.ua. (UK) Національний музей Тараса Шевченка у Києві, su esu.com.ua. URL consultato il 24 maggio 2022.
Nationaal Museum Taras Sjevtsjenko

Het Nationaal Museum Taras Sjevtsjenko (Oekraïens: Націона́льний музе́й Тара́са Шевче́нка, Natsionalnyi muzey Tarasa Shevchenka) is een museum in Kiev. Het museum werd opgericht in 1949 en is gewijd aan schrijver en kunstschilder Taras Sjevtsjenko. De collectie omvat kunstwerken en manuscripten. Externe link Officiële website
Narodowe Muzeum Tarasa Szewczenki

Narodowe Muzeum Tarasa Szewczenki (ukr. Націона́льний музе́й Тара́са Шевче́нка) – muzeum zlokalizowane w Kijowie, poświęcone życiu i twórczości Tarasa Szewczenki, poety, malarza i symbolu ukraińskiej tożsamości narodowej. Historia Idea utworzenia muzeum zrodziła się wkrótce po śmierci artysty dzięki inicjatywie jego przyjaciół. W 1897 zgromadzona kolekcja została przekazana do Muzeum Starożytności Ukraińskich, a następnie włączona do Czernihowskiego Muzeum Historycznego. W 1926 w Charkowie powstał Instytut Szewczenki, który przejął pieczę nad zbiorami, a muzeum funkcjonowało jako dział rękopisów. W 1939 Rada Komisarzy Ludowych ZSRR zdecydowała o sfinansowaniu wystawy retrospektywnej, co doprowadziło do utworzenia centralnego muzeum. Wystawa otwarta w 1941 w Pałacu Maryjskim została przerwana przez działania wojenne. Część eksponatów ewakuowano do Nowosybirska. Obecna siedziba muzeum została otwarta 24 kwietnia 1949. W latach 1982–1989 placówka była zamknięta z powodu prac konserwatorskich. W 2001 muzeum otrzymało status instytucji narodowej. Siedziba Muzeum mieści się w dawnym Pałacu Miejskim Tereszczenków przy bulwarze Tarasa Szewczenki. Budynek z 1841, przebudowany w stylu włoskiego renesansu przez Petra Fedorowa i Ronalda Tustanowskiego, został zakupiony przez filantropa Mykołę Tereszczenkę. Zbiory Kolekcja muzeum obejmuje ponad 72 000 obiektów – dzieł sztuki i dokumentów archiwalnych. Eksponaty były prezentowane m.in. w muzeach Łotwy, Rosji i Czech. Inicjatywy cyfrowe W 2024 roku muzeum, we współpracy z firmą RAVATAR i Centrum im. Wasyla Stusa, zaprezentowało pierwszy na świecie Awatar AI Tarasa Szewczenki. Wykorzystując technologie przetwarzania języka naturalnego, umożliwia on interakcję poprzez komunikator Telegram oraz media społecznościowe. Inicjatywa ma na celu popularyzację dziedzictwa Szewczenki i zwiększenie jego dostępności poprzez nowoczesne formy przekazu. Przypisy Linki zewnętrzne Oficjalna strona muzeum (ukr. • ang. • ros.)
Buzkyj Hard Nationalpark

Buzkyj Hard Nationalpark (ukrainsk: Національний природний парк «Бузький Гард») dækker et område langs floden Sydlige Buh i det sydlige centrale Ukraine. På dette sted skærer Sydlige Buh sig gennem den sydlige kant af det ukrainske skjold (grundfjeldsområde). Parken er derfor en canyon, der overfører floden fra højlandet til stepperegionen. Faldet sker i en relativt smal kløft med granitfremspring og talrige afsatser, strømfald og øer. Parken er spredt i sektioner over Arbuzynka, Bratske, Voznesensk, Domanivka og Pervomaisk rajoner i Mykolaiv oblast . De største delområder er omkring 140 km opstrøms fra udmundingen af Sydlige Buh ved Sortehavet. Parken falder sammen med den regionale landskabspark "Granit-steppelandet i Buh", en betegnelse, der har høj status som et område af naturskøn betydning, men som ikke giver et så stærkt sæt af beskyttelser som status som nationalparken. Økoregion og klima Buzkyj Hard ligger mod den vestlige udkant af økoregionen den pontisk-kaspiske steppe. Klimaet er klassificeret som fugtigt kontinentalt klima, varm sommer efter Köppen klimaklassificering . Dette klima er kendetegnet ved store temperatursvingninger, både i døgnet og sæsonmæssigt, med milde somre og kolde, snedækkede vintre. Nedbøren er i gennemsnit 450 – 500 mm/år. Flora og fauna Biodiversiteten er høj, da parken ligger i et overgangspunkt mellem højlandsskov og lavlandssteppe. Forskere har i parken registreret 900 arter af planter og 300 arter af hvirveldyr. Det øverste plateau er delvist skovklædt, efterårszonen byder på stenet terræn med buske og tagrør, der går over til steppevegetation. Offentlig brug De fleste besøgende til parken ankommer som en del af arrangerede turgrupper eller forudbestilt logi. Personer, der ønsker at besøge, forventes at kontakte de administrative kontorer på forhånd for at få information om reglerne i parken. Se også Ukraines nationalparker Kilder og henvisninger
Bug Gard National Nature Park

The Bug Gard National Nature Park (Ukrainian: Національний природний парк «Бузький Гард», romanized: Buz'kyj Hard) covers an area along the Southern Bug River in south-central Ukraine. At this point, the Southern Bug River cuts through the southern edge of the Ukrainian Shield (a block of Archean basement rock). The national park is therefore a canyon that transitions the river from the upland plateau to the steppe region. The word 'gard' in the name refers to a type of fishing structure used in the Cossack era. The park is spread in sections over Voznesensk and Pervomaisk districts of Mykolaiv Oblast. The major portions are about 140 km upstream from the estuary of the Southern Bug at the Black Sea. History The information about the unique natural landscape of the current NNP was known far beyond the borders of Ukraine as early as 1920. In 1929, the journal “Kraevedenie” (Leningrad) published the List of sites and individual objects of nature in need of protection, which was kept at that time in the file of the Commission for the Protection of Nature, Monuments of Art, Life and Antiquity at the Leningrad Group of the Central Bureau of Local Lore. An extract for all units of the then USSR was prepared for printing by A. P. Vasylkivsky. The information about the tract is also included in the article in the list of 250 most important natural objects in need of protection in the USSR. Topography The park coincides with the "Granite-steppe lands of Buh" Regional Landscape Park, a designation which has high status as an area of scenic importance, but which does not provide as strong a set of protections as the National Park status. The park, which is a collection of nearby tracts, is mostly centered on the Southern Bug River where the river transitions from the uplands to the steppe. The drop occurs in a relatively narrow canyon with granite outcrops and numerous ledges, rapids, and islands. Ecoregion and climate Bug Gard is located towards the western edge of the Pontic–Caspian steppe ecoregion. The climate classified as Humid continental climate, warm summer (Köppen climate classification (Dfb)). This climate is characterized by large swings in temperature, both diurnally and seasonally, with mild summers and cold, snowy winters. Precipitation averages 450 – 500 mm/year. Flora and fauna Biodiversity is high as the park stands at a transition point between upland forest and lowland steppe. Scientists on the park have recorded 900 species of plants, and 300 species of vertebrates. The upper plateau is partially forested, the fall zone features rocky terrain of brush and sedges transitioning to steppe vegetation. Public use Most visitors to the park arrive as part of sponsored tour groups, or those with lodging arrangements. Individuals wishing to visit are to expected to contact the administrative offices in advance to obtain information on park rules. The park offers public ecotrails and tours. See also National Parks of Ukraine References External links