Чорна Тиса (село)

Чо́рна Ти́са — село в Ясінянській селищній громаді Рахівського району Закарпатської області, що в Україні. Село розташоване на відстані близько 35 км від районного центру — міста Рахова. Населення згідно з переписом 2001 року становило 2746 чоловік. Чорна Тиса відома в історичних джерелах ще зі XVII ст. — перша згадка датується 1657 роком. До 1946 року Чорна Тиса була присілком села Ясіня. У Чорній Тисі є свої урочища, які називають періями, а саме: Бегенський, Довжана, Подерей, Марковець, Чорна Багна, Вербехівська Перія. Населення Згідно з переписом УРСР 1989 року чисельність наявного населення села становила 2383 особи, з яких 1118 чоловіків та 1265 жінок. За переписом населення України 2001 року в селі мешкали 2733 особи. Мова Розподіл населення за рідною мовою за даними перепису 2001 року: Пам'ятки природи Біля села розташовані: іхтіологічний заказник «Біла та Чорна Тиса», ботанічний заказник «Станіслав», а також пам'ятки природи: «Кедр європейський» та «Андромеда». Недалеко від витоків Чорної Тиси стоїть меморіальна колона представника угорського уряду Лайоша Тісса (він був комісаром уряду повіту Сегеду в 1879 році). Він був тут особисто, коли 23 серпня 1882 року брав участь у загальних зборах лісників в Ясіня, як президент національної (угорської) лісової асоціації. Навколо меморіальної колони було посаджено «групу дерев Lajos Tisza». Присілки Бегенський — колишнє селище в Україні, в Закарпатській області. Обєднане з селом Чорна Тиса рішенням облвиконкому Закарпатської області № 155 від 15.04.1967 Поруч тече струмок Бегенський — лівий доплив Чорної Тиси (басейн Дунаю). Сьогодні Бегенський це присілок села Чорна Тиса в урочищі-перія Бегенський. Бегенський відомий в історичних джерелах ще зі XVII ст. Подерей Подерей — колишнє селище в Україні, в Закарпатській області. Обєднане з селом Чорна Тиса рішенням облвиконкому Закарпатської області № 155 від 15.04.1967 Сьогодні Подерей це присілок села Чорна Тиса в урочищі-перія Подерей. Подерей відомий в історичних джерелах ще зі XVII ст. Релігійні об'єкти Церква Успіння пр. Богородиці (1836) У селі, під схилами могутнього гірського хребта Свидовець, звідки бере початок річка Чорна Тиса, стоїть дерев'яна церква середньогуцульського стилю. Споруда має всі ознаки цього стилю: бічні прибудови, досить велику башту під чотирисхилим шатром з кулястою главкою, трапецієподібний фронтон на головному фасаді, два стовпи, що підтримують піддашшя обабіч входу. Вівтарна частина має п'ятигранну форму і кругле віконце на східній стіні. Церкву збудовано в 1836 р. Напис на одвірку — «Робили Василь Мельничук і Михайло Копилюк 16 мая 1891» — свідчить, можливо, про ремонт церкви. Всі дахи й опасання вкриті бляхою ще з 1920-х років, що зовсім не збагачує зовнішній вигляд споруди. Пізніше бляха з'явилася на стінах між дахами та опасанням, а також на вежі. Всередині церкви є чудового різьблення іконостас і царські двері. Різьблений з дерева надмогильний хрест нині рідко трапляється на Гуцульщині. На цвинтарі коло церкви добувають віку два чудові дерев'яні хрести. Каплиця. XIX ст. Невеличка мурована капличка, що стоїть на початку села, є однією з небагатьох уцілілих старих каплиць. Збудував її Федір Клочурак, дід відомого провідника національно-визвольного руху Степана Клочурака. У селі розвивається зелений туризм. Є загальноосвітня школа. Відомі люди Клочурак Степан — організатор Гуцульської республіки; Спасюк Дмитро Васильович — молодший сержант, учасник російсько-української війни. Виявивши мужність і стійкість та вірність військовій присязі, у бою за нашу Батьківщину[1] 7 жовтня 2022 року віддав своє життя.￼ Див. також Чорна Тиса (курорт) Міра (свято) Примітки