NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Русанівський метроміст

Шаблон:Міст: невідомі параметри: |Ширина мосту=Шаблон:Міст: невідомі параметри: |Область застосування= Русанівський метроміст — міст через Русанівську протоку в Києві, призначений для руху автотранспорту і поїздів метро. Відкритий 5 листопада 1965 року як продовження мосту Метро одночасно з відкриттям третьої черги Святошинсько-Броварської лінії Київського метрополітену від станції «Дніпро» до станції «Дарниця». Побудований на місці зруйнованого в роки німецько-радянської війни Русанівського мосту М. А. Бєлелюбського. Міст балкової конструкції, шестіпрогоновий, довжина моста — 349,2 м, ширина проїзної частини для автомобілів по північній стороні мосту — 14,0 м, ширина тротуарів — 2,25 +1,25 м. По південній стороні моста прокладено дві колії лінії метрополітену на ділянці між станціями «Гідропарк» та «Лівобережна». У квітні 2007 року на містобудівній раді Київголовархітектури розглядався проєкт реконструкції моста з його накриттям. Зображення Посилання Вебенциклопедія Києва. Русанівський міст [Архівовано 7 жовтня 2007 у Wayback Machine.] Антоненко К. Короткий довідник-визначник київських мостів // 486.livejournal.com. — 2009. — 11 березня. (рос.) Кальницький М. Забутий міст [Архівовано 9 серпня 2010 у Wayback Machine.] // mik-kiev.livejournal.com — 2008. — 17 вересня. (рос.) Попередні проектні пропозиції будівництва накриття над відкритою частиною Святошинсько-Броварської лінії метрополітену. Засідання містобудівної ради Київголовархітектури 25 квітня 2007 // archunion.com.ua (рос.) Джерела Енциклопедичний довідник «Київ» / За ред. А. В. Кудрицького. — Київ: Головна редакція Української Радянської Енциклопедії, 1982. — С. 533—534. Шулькевіч М. М., Дмитренко Т. Д. Київ: Архітектурно-історичний нарис.[недоступне посилання з квітня 2019] — 6-е вид. оформлені. і доп. — Київ: Будівельник, 1982. — 448 с., іл. (рос.)
Rybalskyj-Eisenbahnbrücke

Die Rybalskyj-Eisenbahnbrücke (ukrainisch Рибальський залізничний міст/Rybalskyj salisnytschnyj mist, russisch Рыбальский железнодорожный мост/Rybalskij Schelesnodoroschnyj most) ist eine Eisenbahnbrücke über den Dnepr im Norden der ukrainischen Hauptstadt Kiew. Die Fachwerkbrücke verbindet die Rybalskyj-Insel auf dem westlichen Dneprufer mit dem Stadtrajon Dnipro auf dem östlichen Dneprufer und verläuft dabei über die Truchaniw-Insel. Über die 1430 m lange und 5 m breite Brücke führt eine Bahnstrecke der ukrainischen Bahngesellschaft Piwdenno-Sachidna Salisnyzja. Die eingleisige Brücke ist ein wichtiger Bestandteil der Verkehrsinfrastruktur der Stadt. Sie wird hauptsächlich für den Schienengüterverkehr genutzt und mehrmals am Tag von Zügen der Kiewer S-Bahn befahren. Geschichte Der Bau der, nach der Struwe-Eisenbahnbrücke, zweiten und zunächst nach der russischen Kaiserin Maria Fjodorowna benannten Eisenbahnbrücke in Kiew begann im Mai 1916 mit dem Ziel, einen geschlossenen Eisenbahnring um die Stadt zu schaffen. Die Brücke wurde im Januar 1917 fertiggestellt, geriet jedoch, aufgrund der Russischen Revolution und des darauf folgenden Bürgerkriegs, in einen unbrauchbaren Zustand. Im Herbst 1928 wurde mit dem Wiederaufbau der Brücke begonnen und am 9. November 1929 unter der Leitung der Organisation „Wijsskproekt 401“ (ukrainisch: Військпроект 401) und dem Chefarchitekten W. Kochan (ukrainisch: В. Кохан) vollendet. Die Brücke erhielt nun, im Zusammenhang mit der Umbenennung des Stadtrajon Podil aufgrund des 50. Geburtstages des Vorsitzenden des Zentralen Exekutivkomitees der Ukraine Grigori Petrowski, den Namen Petriwskyj-Brücke. Während des Rückzuges der Roten Armee aus Kiew im September 1941 wurde die Brücke zerstört, anschließend von den Deutschen wieder instand gesetzt, später während der Schlacht am Dnepr im Herbst 1943 von diesen gesprengt und nach der Befreiung der Stadt wurde sie von Juli 1944 bis November 1945 wieder aufgebaut. Weblinks Artikel zur Brücke (ukrainisch) Einzelnachweise
Рыбальский железнодорожный мост

Рыба́льский железнодоро́жный мост (укр. Риба́льський залізни́чний міст) — железнодорожный мост через Днепр в Киеве. До 2024 года неофициально именовался Петровским — это связано с тем, что в 1920-х — 1937 годах нынешний Подольский район назывался Петровским (или коротко — Петровкой) в честь Г. И. Петровского. Часть Северного железнодорожного полукольца. История Сооружён в 1916—1917 годах как мост имени Императрицы Марии Фёдоровны, или Мариинский, открыт в январе 1917 года. В создании левобережной эстакады моста принимал участие профессор КПИ Е. О. Патон. Во время гражданской войны мост был разрушен. В 1929 году был восстановлен. Ему было присвоено название «Мост имени 12-летия Октября», однако это название не прижилось. Во время Великой Отечественной войны был дважды разрушен (в 1941 и 1943 годах). Восстановлен в 1945 году. Факты Имеет всего одну железнодорожную колею. Перед мостом есть разъезды между остановочными пунктами Троещина-2 и Оболонь (демонтирован). Мост задействован исключительно для грузовых перевозок и входит в маршрут следования киевской городской электрички. Железнодорожное полотно электрифицировано переменным током с напряжением 25000 вольт. На первой правобережной опоре моста сохранилась отметка максимума уровня воды 1970 года. Панорама Примечания Литература (укр.) Воспоминания / Е. О. Патон; лит. запись Ю. Буряковского. — К.: Держлітвидав УРСР, 1962. — C. 62. Івлєва В. П. Мости та шляхопроводи // Забудова Києва доби класичного капіталізму / За заг. редакцією М. Б. Кальницького, Н. М. Кондель-Пермінової. — К.: Сидоренко Б. В., 2012. — ISBN 978-966-2321-21-0. (укр.) Киев : энциклопедический справочник / под ред. А. В. Кудрицкого. — Киев : Главная редакция Украинской Советской Энциклопедии, 1982. — 704 с. Ковалинський В. В. Київські мініатюри. Книга сьома. — К.: Купола, 2008. — C. 512–521. — ISBN 978-966-8679-10-0. (укр.) Саричев М. Міст залізничний Петрівський (Подільський) // http://history.org.ua/LiberUA/966-95478-2-2/966-95478-2-2.pdf Архивная копия от 22 ноября 2015 на Wayback Machine / Редкол. тому: Відп. ред. П. Тронько та ін. Упоряд.: В. Горбик, М. Кіпоренко, Н. Коваленко, Л. Федорова. НАН України. Інститут історії України; Інститут археології України; Інститут мистецтвознавства, фольклористики та етнології ім. М. Рильського. — К.: Голов. ред. Зводу пам’яток історії та культури при видавництві «Українська енциклопедія» ім. М. П. Бажана, 2004. — С. 709. — ISBN 966-95478-2-2. (укр.)
Nationalmuseum Kiewer Gemäldegalerie

Das Nationalmuseum Kiewer Gemäldegalerie (ukrainisch Національний музей «Київська картинна галерея»), kurz Kiewer Nationale Gemäldegalerie (Київська національна картинна галерея) ist ein Kunstmuseum in der ukrainischen Hauptstadt Kiew. Bis zum 25. Januar 2017 nannte es sich Nationales Museum der russischen Kunst. Das Museum besitzt eine der bedeutendsten Kunstsammlungen der Ukraine mit mehr als 12.000 Exponaten. Es befindet sich in der Tereschtschenkiwska-Straße (Терещенківська вулиця) Nr. 9 im Kiewer Stadtbezirk Schewtschenko am Schewtschenko-Park und ist täglich von Montag bis Donnerstag von 10:00 bis 17:00 Uhr geöffnet. Im sogenannten Schokoladenhaus in Kiew befindet sich mit der Bildergalerie der Kinder eine Filiale des Museums. Geschichte Das Museum wurde am 12. November 1922 als Kiewer Gemäldegalerie in der Villa des ukrainischen Unternehmers, Philanthropen und Sammlers Fedir Tereschtschenko auf Grundlage verstaatlichter Privatsammlungen, deren größte die Kunstsammlung der Kiewer Industriellen und Philanthropen Tereschtschenko war, gegründet. Als Sicherheitsmaßnahme während des russisch-ukrainischen Krieges wurden zu Ende des Jahres 2022 zahlreiche Werke des Museums in die Schweiz, sowohl nach Basel als auch Genf, gebracht. Das Kunstmuseum Basel organisierte in diesem Rahmen die Ausstellung «Born in Ukraine», in der insgesamt 49 Gemälde der Kiewer Gemäldegalerie ausgestellt wurden. In der Ausstellung wurden die Werke von 31 Künstlerinnen und Künstlern zwischen dem 18. und 20. Jahrhundert gezeigt, die hier nicht nur Schutz fanden, sondern ebenfalls kunsthistorisch mit Blick auf die ukrainische Kultur neu kontextualisiert wurden. Die Ausstellung fand zeitgleich neben der im Musée Rath in Genf organisierten Ausstellung «From Dusk to Dawn» statt. Ausstellung Die chronologisch geordnete Ausstellung des Museums befindet sich in mehr als 30 Sälen und enthält eine Sammlung von Ikonen aus dem 13. bis 17. Jahrhundert und eine Gemäldesammlung von Werken aus dem 18. bis 20. Jahrhundert mit Kunstwerken unter anderem von Iwan Aiwasowski, Mark Antokolski, Wladimir Borowikowski, Konstantin Korowin, Iwan Kramskoi, Boris Kustodijew, Iljitsch Lewitan, Dmitri Lewizki, Michail Nesterow, Ilja Repin, Alexei Sawrassow, Dawid Schterenberg, Iwan Schischkin, Walentin Serow, Rufin Sudkowskyj, Wassili Tropinin, Wassili Wereschtschagin und Michail Wrubel. Siehe auch Liste beschädigter und zerstörter Kulturstätten in der Ukraine infolge des russischen Angriffskrieges seit 2022 Weblinks Englischsprachige Webseite zum Museum Einzelnachweise
Museo nazionale d'arte di Kiev

Il Museo nazionale d'arte di Kiev o Museo nazionale «Galleria d'arte di Kiev» (in ucraino Національний музей «Київська картинна галерея»?, Nacional'nyj muzej "Kyïvs'ka kartynna halereja"; in russo Киевская картинная галерея?, Kievskaja kartinnaja galereja) è un museo dedicato a pittura e grafica che si trova a Kiev nella omonima oblast' dell'Ucraina. Origine del nome Il museo, fondato nel 1922, ebbe come sede l'abitazione di Fedor Tereshchenko, ricco mercante originario di Hluchiv e venne denominato Museo Nazionale di Arte Russa di Kiev. Il palazzo era stato costruito su progetto degli architetti Vladimir Nikolaev e Andrei Gun. A partire dal 2017, per decisione della commissione culturale dell'amministrazione statale della città di Kiev, è stato cambiato il nome in Museo Nazionale "Galleria di Kiev" senza citare il nome del fondatore nonostante i voleri delle amministrazioni e dei cittadini. Storia La fondazione, avvenuta il 12 novembre 1922, fu possibile grazie alle donazioni del filantropo e collezionista d'arte Fedor Tereshchenko e di collezioni private che erano state nazionalizzate. Durante gli anni trenta fu aggiunta una sezione dedicata all'arte contemporanea sovietica che in seguito è stata arricchita con opere di artisti dell'ex Unione Sovietica. Durante l'invasione russa dell'Ucraina del 2022 le opere delle collezioni sono state spostate in rifugi per proteggerle. Numerose opere del museo sono state portate in Svizzera, sia a Basilea che a Ginevra. In questo contesto, il Kunstmuseum di Basilea ha organizzato la mostra «Born in Ukraine», in cui sono stati esposti 49 dipinti provenienti dal Museo nazionale d'arte di Kiev. La mostra presentava le opere di 31 artisti tra il XVIII e il XX secolo, che non solo hanno trovato rifugio qui ma sono state anche ricontestualizzate in termini di storia dell'arte con uno sguardo alla cultura ucraina. La mostra si è svolta in contemporanea con l'esposizione «From Dusk to Dawn» organizzata al Musée Rath di Ginevra. Descrizione Il museo si trova nella parte centrale della città in via Tereshchenkovskaya n. 9. Conserva opere di Karl Pavlovič Brjullov, Dmitrij Grigor'evič Levickij, Ivan Ivanovič Šiškin, Nikolaj Nikolaevič Ge, Michail Aleksandrovič Vrubel', Isaak Il'ič Levitan, Michail Vasil'evič Nesterov, Il'ja Efimovič Repin, Valentin Aleksandrovič Serov e numerosi altri. Oltre ai dipinti ed alle opere grafiche sono presenti anche sculture ed altri lavori artistici. Di particolare interesse è l'esposizione di mobili e stoviglie del periodo prerivoluzionario. Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file sul Museo nazionale d'arte di Kiev Collegamenti esterni (UK, EN) Sito ufficiale, su knag.museum.
Киевская картинная галерея

Ки́евская карти́нная галере́я (укр. Київська картинна галерея, сокр. ККГ; в 1936—2017 годах — Ки́евский музе́й ру́сского иску́сства [КМРИ], Київський музей російського мистецтва]) — украинский государственный художественный музей в Киеве, основанный в 1922 году, крупнейшее собрание русского изобразительного искусства за пределами современной России. Главная музейная экспозиция расположена в историческом особняке сахарозаводчика и общественного деятеля Ф. А. Терещенко по адресу Терещенковская улица, 9. История Галерея русского искусства была основана в 1922 году на базе национализированных частных собраний, основу составила коллекция семьи Терещенко. В 1934 года галерея получила статус музея. Здание Коллекция В музее есть отделы древнерусского искусства, русского искусства XVIII — начала XX века и советского искусства, в которых представлена живопись, скульптура, графика, декоративно-прикладное искусство. Открыты более 30 залов, собрание включает в себя более 12 тысяч предметов. Отдел древнерусского искусства Среди древнейших произведений искусства в собрании музея — икона домонгольского периода «Борис и Глеб», памятник, созданный в Новгороде на рубеже XIII — XIV веков. Отдел русского искусства XVIII – начала XX века В отделе русского искусства XVIII – начала XX века представлены произведения И. К. Айвазовского, М. М. Антокольского, В. М. Васнецова, В. В. Верещагина, М. А. Врубеля, Н. Н. Ге, К. А. Коровина, И. Н. Крамского, А. И. Куинджи, Б. М. Кустодиева, Д. Г. Левицкого, К. В. Лемоха, В. Е. Маковского, К. Е. Маковского, В. Г. Перова, В. Д. Поленова, И. Е. Репина, Н. К. Рериха, П. А. Сведомского, З. Е. Серебряковой, В. А. Серова, Р. Г. Судковского, В. А. Тропинина, И. И. Шишкина, К. Ф. Юона, Н. А. Ярошенко и других авторов. Отдел советского искусства Советское искусство представлено работами художников Дурды Байрамова, С. В. Герасимова, Б. В. Иогансона, Б. Я. Ряузова, С. А. Чуйкова, скульпторов С. В. Кольцова, И. Д. Шадра и других. Примечания Литература Малашенко О. М. и др. Киевский музей русского искусства : путеводитель / М-во культуры Укр. ССР. Киевский гос. музей русского искусства; под общ. ред. О. Малашенко, авт.-сост. Л. Пелькина, А. Резников, М. Факторович, О. Гузун. — Киев : Мистецтво, 1955. — 96 с., 25 л. ил. Пелькина Л. А. и др. Киевский музей русского искусства : каталог художественных произведений / М-во культуры Укр. ССР. Киевский гос. музей русского искусства. — Киев : Мистецтво, 1955. — 99 с., 25 л. ил. Солдатова Т. Н., Ладыженская Е. И. Киевский музей русского искусства : путеводитель / Авт.-сост. Т. Н. Солдатова, Е. И. Ладыженская. — Львов, Киев : Центр Европы, 2002. — 159 с. : цв. ил. — ISBN 966-7022-38-2. Факторович М. Д., Членова Л. Г. Художественные музеи Киева / М. Д. Факторович, Л. Г. Членова. — М. : Искусство, 1977. — 255 с., 8 л. цв. ил. : ил. — (Города и музеи мира). Кнюх А. Т. Киевский музей русского искусства : Живопись : [Альбом] / Авт. вступ. статьи и сост. А. Т. Кнюх. — М. : Советский художник, 1982. — [10] с., 99 с. цв. ил., ил. Ссылки knag.museum (укр.)​ (англ.) — официальный сайт Киевской картинной галереи
Staatliches Spielzeugmuseum Kiew

Das Staatliche Spielzeugmuseum Kiew (ukrainisch Державний музей іграшки) ist ein Spielzeugmuseum in der ukrainischen Hauptstadt Kiew. Es wird vom Ministerium für Bildung und Wissenschaft der Ukraine geleitet. Geschichte Die Idee zur Gründung eines Spielzeugmuseums entstand 1933 durch einen Erlass der KPdSU zur „Herstellung von Kinderspielzeug“ in Einklang mit der Gründung von Spielzeugmuseen nicht nur in Kiew, sondern auch in Moskau, Charkiw, Tiflis und Taschkent. 1936 eröffnete in Kiew eine Dauerausstellung mit Spielzeug, die als Grundlage eines zukünftigen Spielzeugmuseums diente. Am 1. Januar 2005 wurde dann auf Anordnung des ukrainischen Kabinetts das Staatliche Spielzeugmuseum Kiew eröffnet. Sammlung Die Sammlung des Staatlichen Spielzeugmuseums Kiew umfasst rund 15.000 Exponate. Dazu zählen u. a. Keramikfiguren, Stofftiere, Kunst- und Roboterpuppen sowie Brett- und Schreibspiele. Viele Exemplare sind handgefertigt und sehr farbenprächtig. Die Exponate werden in drei Ausstellungen präsentiert: Geschichte des Spielzeugs, ukrainische Volksspiele sowie Wechselausstellungen, die sich mit ausgewählten Themen beschäftigen. Eine Sonderausstellung anlässlich des Neujahrfestes stellt in jedem Jahr Dekorationen zum Beginn des neuen Jahres aus. Einige der dann gezeigten Exponate sind 150 Jahre alt. Weblinks Einzelnachweise
State Museum of Toys (Kyiv)

The State Museum of Toys (Ukrainian: Державний музей іграшок, romanized: Derzhavnyi muzei ihrashok) is one of the unique museum in Kyiv (Ukraine). History The idea of creating the museum of toys arose in 1933 when according to Decree of CPSU on August 26, 1933, No.202 "Production of Children's Toys" initiated the creation of Toy Museums in Moscow, Tbilisi, Tashkent and Kharkiv. In 1936 in Kyiv was opened a permanent exhibition of toys that began a unique collection of the future museum of toys. Collection In a total, museum collection containing more than 15000 exhibits that highlight the history of Ukrainian toy production — industrial design toys, unique and original handmade toys and extremely colorful collection of Ukrainian folk toys. Exhibitions The museum has three permanent exhibitions. This is the history of toys, “Ukrainian folk toy” and original works that are unique. See also Lviv Museum of Toys (Lviv, Ukraine) Museum of Transport Models (Vinnytsia, Ukraine) The Strong Museum of Play References External links Museums' site (Ukrainian) The State Museum of Toys War Toys: Ukraine Now Open at The Strong Museum of Play
Museo statale del giocattolo

Il Museo statale del giocattolo (in ucraino Державний музей іграшок?, traslitterato: Derzhavnyi muzei ihrashok) è un museo situato a Kiev, in Ucraina, dedicato alla conservazione e all'esposizione di giocattoli provenienti da diverse epoche storiche. La collezione documenta l'evoluzione del giocattolo e delle pratiche educative e ricreative legate all'infanzia nel contesto ucraino. Storia L’idea di creare un museo del giocattolo risale al 1933, quando, in seguito al decreto del Comitato Centrale del Partito Comunista dell’Unione Sovietica del 26 agosto 1933 n. 202 (“Produzione di giocattoli per bambini”), venne avviata l’istituzione di musei del giocattolo a Mosca, Tbilisi, Tashkent e Kharkiv. Nel 1936 a Kyiv fu inaugurata un’esposizione permanente di giocattoli, che costituì il nucleo iniziale della futura collezione del Museo del Giocattolo. Il museo, aperto nel 2005, conta oltre 10.000 giocattoli. Sono esposti giocattoli di diversi periodi storici, tra cui bambole poliziotto degli anni ’30, i primi modelli di trasformers degli anni ’30, figurine in celluloide degli anni ’40, orsacchiotti rétro degli anni ’50, peluche degli anni ’60 e giocattoli meccanici a carica degli anni ’60. Accanto ai prodotti industriali sono presenti anche giocattoli originali e manufatti della tradizione popolare ucraina. Il museo ospita inoltre l’unica collezione in Ucraina di giochi da tavolo stampati. Note Collegamenti esterni (UK) Sito ufficiale del museo, su muzey-igrashki.com.ua.
Państwowe Muzeum Zabawek w Kijowie

Państwowe Muzeum Zabawek w Kijowie (ukr. Державний музей іграшки) – muzeum zabawek działające w Kijowie, podlegające Ministerstwu Edukacji i Nauki Ukrainy. Zostało otwarte 1 stycznia 2005. Posiada jedną z największych i najstarszych kolekcji zabawek na Ukrainie, której początki sięgają lat 30. XX wieku. Historia Idea powołania muzeum zabawek na Ukrainie pojawiła się w 1933. Na mocy uchwały Prezydium Centralnej Komisji Kontroli WKP(b) oraz Kolegium Ludowego Komisariatu Przemysłu Lekkiego ZSRR zaproponowano utworzenie muzeów zabawek w Kijowie, Moskwie, Charkowie, Tbilisi i Taszkencie. W tym samym czasie powołano komitety ds. zabawek przy Ludowych Komisariatach Oświaty, których zadaniem było wspieranie rozwoju przemysłu zabawkarskiego, współpraca z artystami i pedagogami oraz ocena nowych wzorów. W 1936 roku w Kijowie otwarto stałą wystawę zabawek dziecięcych, która dała początek muzealnej kolekcji. W ciągu siedmiu dekad zgromadzono ponad 15 000 egzemplarzy zabawek, które stały się podstawą zbiorów Państwowego Muzeum Zabawek w Kijowie. Placówka została oficjalnie otwarta 1 stycznia 2005 na mocy rozporządzenia Rady Ministrów Ukrainy z 16 listopada 2003 (nr 640-р). Zbiory Muzeum posiada ponad 15 000 eksponatów, w tym: zabawki przemysłowe z lat 30.–90. XX wieku, unikatowe egzemplarze zabawek autorskich, kolekcję ukraińskich zabawek ludowych, jedyne w kraju zbiory gier planszowych i drukowanych. Około 2000 eksponatów prezentowanych jest w trzech salach tematycznych: „Historia zabawki”, „Ukraińska zabawka ludowa” oraz w sali wystaw czasowych. Działalność Muzeum prowadzi działalność edukacyjną i wystawienniczą. Stała ekspozycja jest regularnie odnawiana, a muzeum organizuje także wystawy autorskie i tematyczne. Przypisy Linki zewnętrzne Oficjalna strona muzeum (ukr.)
Haus von Peter I.

Das Haus von Peter I. (ukrainisch Будинок Петра I) ist ein denkmalgeschütztes Gebäude im historischen Stadtteil Podil der ukrainischen Hauptstadt Kiew. Der Name stammt von der Annahme, dass der russische Zar Peter I. im August 1706 und im Januar 1707 das Gebäude bewohnte, als er den Bau der Kiewer Festung überwachte. Das Ende des 17. oder Anfang des 18. Jahrhunderts auf der Kostjantyniwska-Straße (вул. Костянтинівська) Nummer 6–8 Ecke Chorywa-Straße (вулицею Хорива) errichtete Eckhaus wurde als Amtssitz des Kiewer Bürgermeisters erbaut. Es steht quer zur Straße, da es bereits vor dem Großbrand in Podil von 1811 erbaut wurde, den es als eines der wenigen Gebäude Podils nahezu unbeschadet überstand. Das Gebäude besitzt in seiner Grundarchitektur, obwohl vielfach erweitert und umgebaut, Ähnlichkeiten mit dem etwa zur gleichen Zeit erbauten Haus Masepa, das ebenfalls in Podil liegt. Der Mitte des 18. Jahrhunderts vom Architekten Iwan Hryhorowytsch-Barskyj hinzugefügte Risalit dominiert noch heute die Hausfassade. Ab 1787 wurde das Gebäude als Irrenanstalt, ab 1811 als Schule und ab 1861 als Waisenhaus genutzt. Seit 1978 ist in dem Gebäude, dass seit 1963 ein Architekturdenkmal ist, das Museum der Wohltätigkeit in Kiew, eine Außenstelle des Museums der Geschichte Kiews untergebracht. Weblinks Museum im Haus Peter I. (ukrainisch) Einzelnachweise
Casa di Pietro il Grande

La Casa di Pietro il Grande (in ucraino Будинок Петра І?; in russo Дом Петра I ?) è una sede museale del Museo di storia statale che si trova a Kiev nella omonima oblast' dell'Ucraina. Origine del nome Il nome col quale l'edificio è noto deriva dalla leggenda che vuole che lo zar Pietro I di Russia vi abbia soggiornato tra il 1706 e il 1707 durante la costruzione della Fortezza di Kiev anche se non vi sono fonti storiche attendibili della circostanza. Storia L'edificio venne costruito tra il XVII e il XVIII secolo come residenza del sindaco della città, prima del grande incendio che distrusse la zona di Podil nel 1811, e fu uno dei pochi palazzi nell'area a restare quasi senza danni. Il palazzo è stato oggetto di lavori di restauro nel 2019. Descrizione L'edificio, che viene utilizzato come sede per il Museo della Carità, conserva documenti, mobili, libri e fotografie. Tra i reperti di maggior interesse e pregio si ricorda l'icona barocca raffigurante la Madre di Dio con il Bambino risalente al XVIII secolo.Molto interessante è anche il ritratto di Lev Tolstoj poiché è composto dalle parole della Sonata di Kreutzer. Note Voci correlate Casetta di Pietro il Grande Pietro I di Russia Kiev Distretto di Podil Oblast' di Kiev Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file sulla Casa di Pietro il Grande Collegamenti esterni Sito ufficiale, su kyivmaps.com. (UK) Музей “Кам‘яниця київського війта”, su knmc.org.ua. URL consultato il 25 maggio 2022 (archiviato dall'url originale il 3 luglio 2022).