NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Божиков

Божиков (укр. Божиків) — село в Саранчуковской сельской общине Тернопольского района Тернопольской области Украины. До 2020 года входило в Бережанский район. Код КОАТУУ — 6120486701. Население в 2014 году составляло ▼528 человек. Население по переписи 2001 года составляло 670 человек. Географическое положение Село Божиков находится на правом берегу реки Золотая Липа, выше по течению на расстоянии в 2 км расположено село Котов, ниже по течению на расстоянии в 2 км расположено село Литвинов, на противоположном берегу — село Волощина. По селу протекает пересыхающий ручей. История 1455 год — дата основания. В 1964 году переименовано в село Приветное. В 1991 году возвращено прежнее название Божиков. Экономика «Золотая Липа», ООО. Объекты социальной сферы Школа. Детский сад. Религия Церковь Св. Николая. Примечания
Bovdury

Bovdury (Ukrainian: Бовдури) is a village (selo) in Zolochiv Raion, Lviv Oblast, in western Ukraine. It belongs to Brody urban hromada, one of the hromadas of Ukraine. From 1918 to 1939 the village was in Tarnopol Voivodeship in Poland. Until 18 July 2020, Bovdury belonged to Brody Raion. The raion was abolished in July 2020 as part of the administrative reform of Ukraine, which reduced the number of raions of Lviv Oblast to seven. The area of Brody Raion was merged into Zolochiv Raion. References External links gska2.rada.gov.ua
Bołdury

Bołdury (ukr. Бо́вдури) – wieś na Ukrainie w rejonie złoczowskim należącym do obwodu lwowskiego. Do 2020 w rejonie brodzkim. Położenie Na podstawie Słownika geograficznego Królestwa Polskiego i innych krajów słowiańskich: Bołdury to wieś w powiecie brodzkim, 1½ mili na północny zachód od Brodów. Zobacz też Zbrodnia w Bołdurach Przypisy Linki zewnętrzne Bołdury, [w:] Słownik geograficzny Królestwa Polskiego, t. I: Aa – Dereneczna, Warszawa 1880, s. 303 . Bołdury na stronie Rady Najwyższej Ukrainy
Bovdurî, Brodî

Bovdurî (în ucraineană Бовдури) este un sat în comuna Șnîriv din raionul Brodî, regiunea Liov, Ucraina. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației localității Bovdurî era vorbitoare de ucraineană (98,74%), existând în minoritate și vorbitori de alte limbi. Note
Болдуры

Бо́лдуры (укр. Бовдури) — село в Бродовской городской общине Золочевского района Львовской области Украины. География Населенный пункт находится на территории Малого Полесья. Село расположено на реке Бовдурка, которая является правым притоком Стыра. В середине XX века в селе был большой пруд, который был уничтожен при работах по мелиорации. Расстояние до Шнырева по автодорогам составляет 10 км на восток, до города Броды — 14 км на юг. История Впервые упоминается в 1546 году. В XIX веке — село округа Броды края Золочев Галиции. К 1880 году в селе (вместе с Войтовцами) было 792 жителя, из них 401 римский католик, 382 греко-католика и 9 иудеев. Ему принадлежало 272 морга пашни, 939 моргов лугов и садов, 427 моргов пастбищ и 2023 морга леса. В 1906—07 годах построена церковь Покрова Пресвятой Богородицы в западной части села, сгоревшая в Первую мировую войну. К началу Второй Мировой Войны село входило в состав гмины Лешнёв Бродовского повята Тарнопольского воеводства Польши. В 1939 году здесь проживало около 920 человек, в том числе 480 украинцев, 395 латинников, 40 поляков и 5 евреев. В том же году село вошло в состав Львовской области УССР, в 1968 и 1978 годах входило в состав Шныревского сельсовета. В 1989 году население составляло 367 человек (178 мужчин, 189 женщин). По переписи 2001 года население составляло 317 человек, почти все (98,74 %) назвали родным языком украинский, 3 человека (0,95 %) — русский. Ныне в селе работают народный дом общества «Просвита», фельдшерско-акушерский пункт, библиотека, начальная школа с 10 учениками и 2 магазина. Достопримечательности Церковь Иоанна Богослова, построенная в 1910—11 годах как римско-католический костел, переосвящена в начале 90-х как православная церковь УАПЦ, ныне в составе ПЦУ. Деревянная часовня 2004 года постройки на месте церкви Покрова, также освященная в честь Иоанна Богослова. Примечания Ссылки Болдуры на сайте Верховной рады Украины
Bolozhivka

Bolozhivka (Ukrainian: Боложівка) is a village in Ukraine, Ternopil Oblast, Kremenets Raion, Shumsk urban hromada. After the liquidation of the Shumsk Raion on 19 July 2020, the village became part of the Kremenets Raion. References Bibliography (in Ukrainian) В. Уніят., Боложівка // Ternopil Encyclopedic Dictionary: in 4 v. / editorial board: H. Yavorskyi and other, Ternopil: "Zbruch", 2008, V. 3: П—Я, S. 164. — ISBN 978-966-528-279-2. "Bołożówka". Geographical Dictionary of the Kingdom of Poland (in Polish). p. 195.
Bołożówka

Bołożówka (ukr. Боложівка) – wieś na Ukrainie w rejonie krzemienieckim należącym do obwodu tarnopolskiego. We wsi urodził się Semen Żuk (1893–1941) – ukraiński działacz społeczny i spółdzielczy, publicysta, poseł na Sejm II kadencji, w 1941 rozstrzelany przez NKWD. Przed I wojną światową w gminie Unijów. W okresie międzywojennym (gmina Szumsk) w miejscowości stacjonowała strażnica KOP „Bołożówka”. W 1943 roku (rzeź wołyńska) nacjonaliści ukraińscy zamordowali tutaj co najmniej sześciu Polaków i pięcioosobową rodzinę polsko-ukraińską. Przypisy Linki zewnętrzne Bołożówka, [w:] Słownik geograficzny Królestwa Polskiego, t. XV, cz. 1: Abablewo – Januszowo, Warszawa 1900, s. 195 . Bołożówka na stronie Rady Najwyższej Ukrainy.
Bolojivka, Șumsk

Bolojivka (în ucraineană Боложівка) este o comună în raionul Șumsk, regiunea Ternopil, Ucraina, formată numai din satul de reședință. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației comunei Bolojivka era vorbitoare de ucraineană (99,66%), existând în minoritate și vorbitori de alte limbi. Note
Боложовка (село)

Боложо́вка (укр. Боложівка) — село в Шумской городской общине Кременецкого района Тернопольской области Украины. До 2020 года входило в Шумский район. Почтовый индекс — 47115. Телефонный код — 3558. Население Население по переписи 2001 года составляло 895 человек. Языковой состав Родной язык населения по данным переписи 2001 года: Примечания Ссылки Боложовка на сайте Верховной рады Украины
Болоня

Болоня (укр. Болоня) — село в Николаевской городской общине Стрыйского района Львовской области Украины. Население по переписи 2001 года составляло 343 человека. Занимает площадь 0,97 км². Почтовый индекс — 81644. Телефонный код — 3241. Ссылки Болоня на сайте Верховной рады Украины
Болоня

Болоня — село в Україні, у Стрийському районі Львівської області. Населення становить 343 особи. Орган місцевого самоврядування — Миколаївська міська рада. Назва За роки радянської влади село в документах називали «Болоні». 1989 р. селу надали сучасну назву. Історія Назва села (у просторіччі — Болонє) свідчить, що поруч існувало містечко княжих часів. Нинішнє село виникло на околиці знищеного монголами міста, від якого збереглося городище в селі Більче. У часи Другої світової війни 138 мешканців села мобілізовано до Радянської армії, 35 з них загинули на фронті. Примітки Посилання Облікова картка с. Болоня на сайті ВРУ. Миколаївська громада [Архівовано 22 квітня 2021 у Wayback Machine.] Нова громада [Архівовано 13 червня 2021 у Wayback Machine.]
Болото Мартыненково

Болото Мартыненково (укр. Болото Мартиненкове) — орнитологический заказник местного значения. Находится в Краматорском районе Донецкой области на расстоянии полкилометра от посёлка городского типа Яровая. Болото Мартыненково входит в состав Национального природного парка «Святые горы». Оно было найдено и исследовано в 1970-х годах студентами биологического факультета Донецкого государственного университета на полевой практике. По поручению преподавателей университета члены дружины охраны природы Донецкого государственного университета и лаборатория орнитологии составили запрос на получение охранной грамоты. Их поддержал Всесоюзный орнитологический комитет. Они послали запрос Краснолиманскому районному совету народных депутатов. Статус заказника был присвоен решением областного исполкома № 652 от 17 декабря 1982 года. Площадь заказника составляет 20 гектар. Дружина охраны природы Донецкого государственного университета следила за сохранением охранного статуса и численностью серой цапли. Болото находится в пойме левого берега Северского Донца и представляет собой один из последних участков черноольховых трясин, который сохранился в почти нетронутом состоянии. Ранее черноольховые трясины в пойме Северского Донца были широко распространены, но со временем исчезли. Болото поддерживает уровень грунтовых вод и препятствует разрушению структуры почв, имеет важное гидрологическое значение. Ольшаник, на болоте является резерватом редких для Донецкой области видов рептилий и амфибий. В заказнике гнездятся журавль серый, цапля серая. Колонии белой и серой цапель — самые крупные на Украине. В 1986 году в заказнике насчитывалось 350 гнёзд серой цапли. Также царство животных представляют большая белая цапля, малая белая цапля, чибис, удод, иволга, соловей, черный коршун, вороны, гребенчатый тритон, краснобрюхая жерлянка, остромордая лягушка, квакша, водяной уж, обыкновенная гадюка, выхухоль. Два вида летучих мышей, проживающих в заказнике, занесены в Красную книгу. В заказнике произрастают охраняемые растения кувшинка белая, кубышка жёлтая, кочедыжник женский, щитовник мужской, а также хвощ, папоротник, осока, ирис болотный, калина, ива, стрелолист, частуха подорожная, ежеголовник, телорез обыкновенный, водокрас, рдест плавающий. Заказник расположен в водоохранной зоне Северского Донца. В нём запрещена хозяйственная деятельность. Запрещена рубка леса, кроме санитарной. Примечания Литература Болото Мартыненково // Заповедная природа Донбасса (рус.) / составитель А. З. Дидова. — 2-е дополненное. — Донецк: Донбасс, 1987. — С. 127—131. — 168 с. Заказники місцевого значення: Азовська дача; Артемівські садово-дендрологічні насадження; Балка Водяна; Балка Грузька; Балка Орлинська; Балка Північна; Бесташ; Болото Мартиненкове; Верхньосамарський; Гектова балка; Заплава — 1; Знаменська балка [ та ін. ] // Донбасс заповідний: Наук.-інформац. довідник-атлас. 2003. 159 с.: іл. — С. 65-105. Пасичник, Н. И. Озера и заказники: [Краснолиман. р-на] / Н. И. Пасичник //Пасичник, Н. И. Краснолиманщина: вчера, сегодня, завтра. 2007. 335 с.: ил. — С. 262—264.
Болото Мартиненкове

Боло́то Марти́ненкове — орнітологічний заказник місцевого значення. Розташовується у Краматорському районі Донецької області за півкілометри від смт Ярова. Загальний опис Болото Мартиненкове входить до складу Національного природного парку «Святі гори». Воно було знайдено, і досліджено в 1970-х роках студентами біологічного факультету Донецького державного університету на польовій практиці. За дорученням викладачів університету члени дружини охорони природи Донецького державного університету та лабораторія, орнітології склали запит на отримання охоронної грамоти. Їх підтримав Всесоюзний, орнітологічний комітет. Вони надіслали запит Краснолиманській районній раді народних депутатів. Статус заказника було присвоєно рішенням обласного виконкому № 652 від 17 грудня 1982. Площа заказника становить 20 гектар. Дружина охорони природи Донецького державного університету стежила за збереженням охоронного статусу і чисельністю сірої чаплі. Заказник розташований у водоохоронній зоні Сіверського Дінця. У ньому була заборонена господарська діяльність, зокрема рубка лісу, крім санітарної. Скасований згідно рішення Донецької обласної ради №4/18-508 від 02.10.2004 року Розташування Болото розташовано в заплаві лівого берега Сіверського Дінця і являє собою одну з останніх ділянок чорновільхових трясовин, яка збереглася в майже незайманому стані. Раніше чорновільхові трясовини в заплаві Сіверського Дінця були широко поширені, але з часом зникли. Болото підтримує рівень ґрунтових вод і перешкоджає руйнуванню структури ґрунтів, має важливе гідрологічне значення. Вільшаник на болоті є резерватом рідкісних для Донецької області видів рептилій та амфібій. Фауна У заказнику гніздяться журавель сірий, чапля сіра. Колонії білої та сірої чапель — найбільші в Україні. 1986 року в заказнику налічувалося 350 гнізд сірої чаплі. Також царство тварин представляють велика біла чапля, мала біла чапля, чибіс, одуд, вивільга, соловейко, чорний шуліка, ворона сіра, гребінчастий тритон, кумка червоночерева, гостроморда жаба, райка, водяний вуж, звичайна гадюка, хохуля. Два види кажанів, які проживають у заказнику, занесені до Червоної книги. Флора У заказнику зростають охоронювані рослини латаття біле, кубушка жовта, кочедижнік жіночий, щитовник чоловічий, а також хвощ, папороть, осока, ірис болотний, калина, верба, стрілолист, частуха подорожня, їжа́ча голі́вка, тілоріз звичайний, водокрас, рдест плаваючий. Примітки Бібліографія Болото Мартыненково // Заповедная природа Донбасса / составитель А. З. Дидова. — 2-е дополненное. — Донецк : Донбас, 1987. — С. 127 - 131. Заказники місцевого значення : Азовська дача; Артемівські садово-дендрологічні насадження; Балка Водяна; Балка Грузька; Балка Орлинська; Балка Північна; Бесташ; Болото Мартиненкове; Верхньосамарський; Гектова балка; Заплава — 1; Знаменська балка [ та ін. ] // Донбасс заповідний : Наук.-інформац. довідник-атлас . 2003 . 159 с. : іл. — С.65-105. Пасичник, Н. И. Озера и заказники : [Краснолиман. р-на] / Н. И. Пасичник // Пасичник, Н. И. Краснолиманщина: вчера, сегодня, завтра. 2007 . 335 с. : ил. — С.262-264. Посилання Болото «Мартиненкове». Архів оригіналу за 21 лютого 2020. Процитовано 6 липня 2013.
Prymorske (raïon de Skadovsk)

Prymorske (ukrainien : Приморське) (bolcheviks jusqu'en 2016) est une commune rurale de l'oblast de Kherson, du raïon de Skadovsk et de la communauté territoriale de la commune de Bekhtery, en Ukraine méridionale. La population est de 368 habitants. Géographie Le village est situé dans la partie sud du raïon de Skadovsk, sur la rive nord de la mer Noire. Le village se trouve à environ 6 km au nord-ouest de Lazourne, 50 km à l'ouest de Skadovsk et à 58 km au sud-ouest de Kherson. Il borde les villages de Krouhloozerka et Zaliznyï Port. Relief Le relief de Primorsky est principalement plat. Lacs Il y a trois lacs à proximité : Prokofiev, Ustrichne et un lac qui n'a pas de nom. Histoire Selon les anciens, la colonie a été fondée par des migrants du village de Dzyhivka (en), raïon de Yampil, oblast de Vinnytsia venus s'installer dans la steppe pontique. Jusque dans la seconde moitié du XXe siècle, les habitants étaient engagés dans l'agriculture avec la culture du blé, du tournesol, du coton. Une ferme pour l'élevage du bétail et une forge se trouvaient dans le village. Plus tard, l'infrastructure de la station balnéaire a commencé à se développer. Avant la réforme administrative de 2020, le village appartenait au raïon de Hola Prystan (en) avant son absorption dans le raïon de Skadovsk. Population Selon le recensement de 1989 de la république socialiste soviétique d'Ukraine, la population actuelle du village était de 344 personnes, dont 158 hommes et 186 femmes. Selon le recensement ukrainien de 2001 (en), 368 personnes vivaient dans le village. Langue Répartition de la population selon la langue maternelle selon le recensement de 2001 : Économie Tourisme Le village de Prymorske est l'une des plus grandes stations balnéaires du sud de la région de Kherson. Le village compte plus d'une centaine de maisons réparties sur trois rues : Primorskaya, Myru et Stepova. On y trouve un bureau de poste, une église, un club, une forge, un dortoir et plusieurs magasins. Des centres de loisirs, des campings payants, des attractions estivales pour les enfants, des cafés (discothèques nocturnes) se trouvent sur la côte. Non loin du littoral se trouvent des magasins, un marché, une pizzeria, un parking. Il y a aussi des excursions hors site vers le geyser, vers la réserve d'Askania Nova et la réserve de biosphère de la mer Noire. Il n'y a pas d'école ni de jardin d'enfants dans le village. Une église est en cours de construction par les riverains. Le village de Prymorske est accessible en bus régulier ou en taxi à itinéraire fixe depuis la gare et les gares routières de Kherson. Le bus passe par Golaya Pristan, Chulakovka, Zaliznyï Port et Krugloozerka (Klarovka). Galerie Notes et références (uk) Cet article est partiellement ou en totalité issu de l’article de Wikipédia en ukrainien intitulé « Приморское (Херсонская область) » (voir la liste des auteurs). Annexes Articles connexes Bekhtery Zaliznyï Port Lazourne Liens externes Météo à Prymorske Portail de l’Ukraine
Primorszke

Primorszke (ukránul: Приморське) falu Ukrajna Herszoni területén, a Hola Prisztany-i járásban. Saját önkormányzata nincs, közigazgatásilag Kruhloozerka községi önkormányzatához tartozik. Lakossága a 2001-es népszámlálás idején 368 fő volt. Ebből 90,22% ukrán, 9,51% orosz anyanyelvű. A települést 1927-ben alapították. A helybeliek visszaemlékezése szerint az első lakók a Vinnicjai területen található Dzihivka faluból költöztek oda. Közvetlenül a Fekete-tenger partján található síkságon fekszik. A Herszoni terület egyik jelentős üdülőtelepe. A falu három utcájában több mint száz hétvégi ház, közvetlenül a tengerparton pedig üdülőtelepek és vendéglátó helyek találhatók. A faluban sem iskola, sem óvoda nem működik. A falu körül három kisebb tó – a Prokofjev-tó, az Usztricsne-tó és egy névtelen vízfelület – helyezkedik el. Jegyzetek Források Primorske az Ukrán Legfelsőbb Tanács adatbázisában (ukránul)
Prîmorske, Hola Prîstan

Prîmorske (în ucraineană Приморське) este un sat în comuna Kruhloozerka din raionul Hola Prîstan, regiunea Herson, Ucraina. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației localității Prîmorske era vorbitoare de ucraineană (90,22%), existând în minoritate și vorbitori de rusă (9,51%). Note
Приморское (Бехтерская сельская община)

Приморское (укр. Приморське, до 2016 г. — Большевик) — небольшое курортное село в Украине на берегу Чёрного моря, которое подчинено Бехтерской сельской общине Скадовского района Херсонской области, восточнее Зализного (Железного) Порта (7 км) и западнее Лазурного (7 км). По свидетельствам старожилов, селение основано в 1927 г. переселенцами из Дзыговки Ямпольского района Винницкой области для заселения пустынной степной местности. До второй половины XX века жители занимались сельским хозяйством — выращивали пшеницу, подсолнечник, хлопок, в селе действовала ферма по выращиванию крупного рогатого скота, работала кузница. Позже начала развиваться курортная инфраструктура. В селе насчитывается больше сотни домов на трёх улицах: Приморская, Мира и Степная. Есть местный клуб, несколько магазинов. На побережье расположены базы отдыха, платный кемпинг, имеются летние детские аттракционы, кафе (ночные дискотеки). Недалеко от береговой линии расположены магазины, рынок, пиццерия, автостоянка. Также имеются выездные экскурсии на гейзер, в заповедник Аскания Нова и Черноморский биосферный заповедник. В Приморском отсутствуют школа, детский сад. Строится церковь. Село Приморское расположено в 100 км от города Херсон. Добраться можно рейсовым автобусом либо маршрутным такси с железнодорожного вокзала и автобусного вокзалов Херсона. Автобус идёт через Голую Пристань, Чулаковку, Зализный (Железный) Порт и Круглоозёрку (Кларовку). Ссылки фото со спутника — Большевик внизу, чуть справа от центра, правее круглого озера, что ближе к морю.
Приморське (Бехтерська сільська громада)

Приморське (до 2016 року — Більшовик) — село в Україні, у Бехтерській сільській громаді Скадовського району Херсонської області. Населення становить 368 осіб. Географія Розташування Село Приморське розташоване на півдні Херсонської області, входить до складу Голопристанського району. Межує з селами Круглоозерка та Залізний Порт. Рельєф Рельєф у Приморському переважно рівнинний. Водойми Поруч знаходяться три озера: Прокоф'єве, Устрічне та озеро, яке немає назви. Історія За свідченнями старожилів, поселення засноване переселенцями із села Дзигівка Ямпільского району Вінницької області. До адміністративної реформи 2020 року село належало до нині ліквідованого Голопристанського району. 24 лютого 2022 року село тимчасово окуповане російськими військами під час російсько-української війни. Населення Згідно з переписом УРСР 1989 року чисельність наявного населення села становила 344 особи, з яких 158 чоловіків та 186 жінок. За переписом населення України 2001 року в селі мешкало 368 осіб. Мова Розподіл населення за рідною мовою за даними перепису 2001 року: Економіка Туризм Село Приморське є одним з найбільших курортних містечок південної частини Херсонської області. У селі понад сотні будинків на трьох вулицях: Приморська, Миру і Степова. Є пошта, церква, клуб, кузня, гуртожиток, кілька магазинів. На узбережжі є бази відпочинку, кафе, магазини, автостоянка і кемпінг. У селі відсутня школа, дитячий садок. Фотогалерея Примітки Посилання Погода в селі Приморське [Архівовано 16 серпня 2016 у Wayback Machine.]
Boliazuby

Boliazuby (Ukrainian: Болязуби) is a village in the Zbarazh urban hromada of the Ternopil Raion of Ternopil Oblast in Ukraine. History The first written mention of the village was in 1583. After the liquidation of the Zbarazh Raion on 19 July 2020, the village became part of the Ternopil Raion. Religion Holy Trinity church (1907, wooden), House of Prayer of Evangelicals (1991). References Sources (in Ukrainian) Уніят В., Хаварівський Б., Болязуби // Ternopil Encyclopedic Dictionary: in 4 v. / editorial board: H. Yavorskyi and other, Ternopil: "Zbruch", 2004, V. 1: А—Й, S. 166. — ISBN 966-528-197-6. "Bolizuby". Geographical Dictionary of the Kingdom of Poland (in Polish). p. 192.
Bolizuby

Bolizuby – wieś na Ukrainie, wieś na Ukrainie, w rejonie tarnopolskim obwodu tarnopolskiego, w hromadzie Zbaraż. Do 2020 w rejonie zbaraskim. Przypisy Linki zewnętrzne Bolizuby, [w:] Słownik geograficzny Królestwa Polskiego, t. XV, cz. 1: Abablewo – Januszowo, Warszawa 1900, s. 192 . Bolizuby na stronie Rady Najwyższej Ukrainy
Boleazubî, Zbaraj

Boleazubî (în ucraineană Болязуби) este un sat în comuna Kolodne din raionul Zbaraj, regiunea Ternopil, Ucraina. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației localității Boleazubî era vorbitoare de ucraineană (99,79%), existând în minoritate și vorbitori de alte limbi. Note
Болязубы

Боля́зубы (укр. Болязуби) — село в Збаражской городской общине Тернопольского района Тернопольской области Украины. Основано в 1710 году. До 2020 года входило в Збаражский район. Код КОАТУУ — 6122484802. Географическое положение Село Болязубы находится в 1-м км от правого берега реки Гнезна, на расстоянии в 1 км от села Колодное. Население Население по переписи 2001 года составляло 480 человек. Языковой состав Родной язык населения по данным переписи 2001 года: Объекты социальной сферы Школа I ст. Дом культуры. Фельдшерско-акушерский пункт. Примечания