NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Бернашівський заказник

Бернаші́вський зака́зник — ботанічний заказник місцевого значення в Україні. Розташований у селі Бернашівка Могилів-Подільського району Вінницької області. Історія Створений для охорони ділянки степової рослинності на схилі у долині річки Жван — притоки річки Дністер. Площа 77 га. Статус присвоєно згідно з рішенням Вінницької обласної ради від 17 грудня 1999 року. Перебуває у віданні Бернашівської сільської ради. Територія заказника знаходиться на східному (лівому) схилі долини Жвану. Територія витягнута з півночі на південь і прилягає до села Бернашівка. На півночі до неї прилягає лісовий масив. В нижній частині схилу розташована дерев'яна церква Покрова Пресвятої Богородиці, що датується другою половиною XVIII століття. За рослинним покривом територія заказника — досить типовий лучний степ із переважанням характерної для цих умов рослини — тонконогу вузьколистого. Подекуди як домінант виступає пирій повзучий. На найстрімкіших та найосвітленіших ділянках переважає типчак (костриця валійська). Флористичний склад ділянки за попередніми даними складає близько 200 видів судинних рослин. Серед них чимало видів, які звичайно утворюють флористичне ядро лучних степів України. Це суниці зелені, анемона лісова, гадючник звичайний, жовтець багатоквітковий, горошок тонколистий, чебрець Маршалла та інші. Значні популяції утворюють суниці зелені, любочки щетинисті. У складі флори виявлені 5 видів осоки — осока рання, осока стягнута, осока весняна, осока шерстиста, осока Мікелі. Специфічним є рослинний світ скелеподібних відслонень вапнякових порід, розташованих у верхній частині схилів. Тут виявлено зростання трьох видів специфічних невеликих скельних папоротей — аспленій муровий, аспленій волосоподібний, пухирник ламкий. Це малопоширені в Україні види, приурочені до виходів кам'яних порід. На відслоненнях також рясно зростають очиток їдкий та очиток шестирядний, тонконіг стиснутий, дзвоники ріпчастовидні, чебрець двовидний. У флорі заказника виявлено низку рідкісних та малопоширених видів, зокрема, двох видів. занесених до Червоної книги України — ковила волосиста та булатка великоквіткова. Із регіонально рідкісних видів зростають китятки сибірські, китятки молдавські, фіалка гола, воловик несправжньоподібний, горицвіт весняний, анемона лісова, кілька видів шипшин. Також, на території заказника виявлено цікаві види степової флори — осока весняна, астрагал борознистий, залізняк бульбистий та інші. Заказник Бернашівський — одна з небагатьох вцілілих ділянок степу на півдні Вінницької області. Галерея Джерела Заповідні об'єкти Вінничини / уклад.: О. Г. Яворська (заг. ред.), І. І. Українець, В. Л. Романчук та ін. – Вінниця: Велес, 2005. — 104 с. Наукове обґрунтування. Автори: Зав. міжвідомчою комплексною лабораторією наукових основ заповідної справи НАН України та Мінекобезпеки України, доктор біологічних наук Т. Л. Андрієнко та молодший науковий співробітник лабораторії В. А. Онищенко.
Білгород-Дністровська міська рада

Бі́лгород-Дністро́вська міська́ ра́да — орган місцевого самоврядування Білгород-Дністровської міської громади, Білгород-Дністровський район, Одеська область. Утворена 12 вересня 1944 року як адміністративно-територіальна одиниця. Склад ради Рада складається з 50 депутатів та голови. Голова ради: Нановський Ігор Миколайович Секретар ради: Македонський Олександр Георгійович Керівний склад попередніх скликань Примітка: таблиця складена за даними джерела Депутати За результатами місцевих виборів 2010 року депутатами ради стали: Кількість депутатських мандатів у раді: 50 Кількість депутатських мандатів, отриманих кандидатами у депутати за результатами виборів: 49 Кількість депутатських мандатів у раді, що залишаються вакантними: 1 За суб'єктами висування Примітки Джерела Білгород-Дністровська міськрада [Архівовано 3 жовтня 2021 у Wayback Machine.] // Облікова картка на офіційному вебсайті Верховної Ради України.
Біленьківська селищна рада

Біленьківська се́лищна ра́да — колишній орган місцевого самоврядування у складі Краматорської міської ради Донецької області. Адміністративний центр — селище міського типу Біленьке. Ліквідована 18 липня 2020 року, приєднана до Краматорської міської громади. Загальні відомості Населення ради: 9763 особи (станом на 2017 рік), Населені пункти Селищній раді підпорядковані населені пункти: смт Біленьке с-ще Василівська Пустош Склад ради Рада складається з 26 депутатів та голови. Голова ради: Нікулочкін Ігор Вячеславович Секретар ради: Макаренко Олена Василівна Керівний склад попередніх скликань Примітка: таблиця складена за даними джерела Депутати За результатами місцевих виборів 2015 року : Кількість депутатських мандатів у раді: 26 Кількість депутатських мандатів, отриманих кандидатами у депутати за результатами виборів: 26 Кількість депутатських мандатів у раді, що залишаються вакантними: 0 За суб'єктами висування За округами Примітки Джерела Картка ради на сайті Верховної Ради України
Білинська сільська рада (Рахівський район)

Склад ради Рада складалася з 16 депутатів та голови. Керівний склад сільської ради Примітка: таблиця складена за даними джерела Населення Згідно з переписом УРСР 1989 року чисельність наявного населення сільської ради становила 1639 осіб, з яких 789 чоловіків та 850 жінок. За переписом населення України 2001 року в сільській раді мешкало 1745 осіб. Мова Розподіл населення за рідною мовою за даними перепису 2001 року: Примітки Джерела Картка ради на сайті Верховної Ради України
Измаильский городской совет

Измаильский городской совет (укр. Ізмаїльська міська рада) — административно-территориальная единица и орган местного самоуправления в Одесской области с административным центром в городе областного значения Измаиле. Общие сведения Территория совета: 53 км². Населения совета: 85 098 человек (по состоянию на 2001 год). По территории совета протекает река Дунай. Административное устройство Городскому совету подчинены населённые пункты: г. Измаил Состав совета Совет состоит из 50 депутатов и главы. Глава совета: Андрей Абрамченко Секретарь совета: Сергей Чмыга Примечания Ссылки Карточка совета на сайте Верховной Рады Украины (укр.)
Ізмаїльська міська рада

Ізмаї́льська міська́ ра́да — орган місцевого самоврядування Ізмаїльської територіальної громади Ізмаїльського району Одеської області. Склад ради Рада складається з 50 депутатів та голови. Голова ради: Абрамченко Андрій В'ячеславович Секретар ради: Чмига Сергій Григорович Керівний склад попередніх скликань Примітка: таблиця складена за даними джерела Депутати За результатами місцевих виборів 2010 року депутатами ради стали: За суб'єктами висування За округами Примітки Джерела Ізмаїльська міська рада // Облікова картка на офіційному вебсайті Верховної Ради України.
Чорноморська міська рада

Чорномо́рська міська́ ра́да — орган місцевого самоврядування Чорноморської міської громади в Одеському районі Одеської області. Утворена 12 квітня 1973 року і до 17 липня 2020 року існувала як адміністративно-територіальна одиниця із міста обласного значення. Склад ради Рада складається з 36 депутатів та голови. Голова ради: Хмельнюк Валерій Якович Секретар ради: Боровська Ольга Родіоновна Керівний склад попередніх скликань Примітка: таблиця складена за даними джерела Депутати За результатами місцевих виборів 2010 року депутатами ради стали: За результатами місцевих виборів 2020 року депутатами ради стали За суб'єктами висування Персональний склад Примітки Джерела Чорноморська міська рада // Облікова картка на офіційному вебсайті Верховної Ради України.
Ірпінська міська рада

Ірпі́нська міська́ ра́да — адміністративно-територіальна одиниця та орган місцевого самоврядування у складі Бучанського району Київської області з адміністративним центром у місті героя Ірпеня, що має статус міста обласного значення. Загальні відомості Ірпінська міська рада утворена в 1956 році. Територія міської ради: 110,83 км² Населення ради: 82 494 особи (станом на 1 вересня 2015 року) Географія Територія Ірпінської міської ради межує: на півночі та заході з Бородянським районом (с. Блиставиця, с. Озера) на півдні з Києво-Святошинським районом (с. Горенка, с. Михайлівка-Рубежівка, с. Мироцьке) на сході з територією м. Києва в центрі з територією Бучанської міської ради Територією ради протікають річки Ірпінь, Бучанка та Рокач. Адміністративний устрій Окрім міста Ірпінь, Ірпінській міській раді адміністративно підпорядковані 3 селищні ради: м. Ірпінь Ворзельська селищна рада смт Ворзель Гостомельська селищна рада смт Гостомель Коцюбинська селищна рада смт Коцюбинське Склад ради Рада складається з 36 депутатів та голови. В.о. Ірпінського міського голови-секретар Ірпінської міської ради: Літвинов Андрій Вікторович Керівний склад попередніх скликань Примітка: таблиця складена за даними сайту Верховної Ради України та ЦВК Депутати VII скликання За результатами місцевих виборів 2015 року депутатами ради стали: За суб'єктами висування За округами Депутати VI скликання За результатами місцевих виборів 2010 року депутатами ради є: За суб'єктами висування За округами Примітки Джерела Ірпінська міська рада // Облікова картка на офіційному вебсайті Верховної Ради України.
Благовіщенська церква (Мгарський монастир)

Благовіщенська церква — православна церква на території Спасо-Преображенського Мгарського монастиря, що розташований неподалік міста Лубни, на правому березі Сули. Пам'ятка архітектури національного значення, охоронний № 593/5. Опис Мурована, хрещата в плані, однобанна, увінчана наметом на восьмигранному барабані. Тоді ж місце, де стояла церква, було відокремлено від монастирського саду мурованою огорожею і одержало назву і значення чернечого скиту. Неподалік від церкви на монастирському кладовищі розташована могила 17 монахів обителі, розстріляних більшовиками 1919. З історії храму При Мгарському монастирі був заснований скит на місці, де усамітнювався константинопольський патріарх Афанасій. У 1889—1891 було збудовано Афанасіївську (Благовіщенську) церкву з благословення єпископа Полтавського Іларіона на пагорбі монастирського саду замість старої, збудованої 1804. 25 вересня 1891 року (день пам'яті преподобного Сергія) відбулося освячення нової церкви. Освячення здійснив особисто владика, що прибув спеціально з цією метою в Лубенську округу. За радянської влади церква була перетворена на кухню організаціями, що перебували в приміщеннях колишнього монастиря. У 1966 році в тут проходили зйомки епізодів до фільму «Весілля в Малинівці», адже роль монастиря, в якому розміщувалась банда отамана Грицияна Таврійського, виконала Благовіщенська церква. Сучасність Нині відреставрована. Релігійна громада церкви зареєстрована 19.02.1993 за № 72. Богослужіння проводяться в культовій споруді. Галерея Примітки Джерела МГАР с., Лубенський рн. Православної Церкви (з 1990х – УПЦ МП) громада. Благовіщенська церква Мгарського Лубенського Спасо-Преображенського монастиря. [Архівовано 2 квітня 2015 у Wayback Machine.]
Боково-Платове (заказник)

Боково-Платове — один з об'єктів природно-заповідного фонду Луганської області, ландшафтний заказник місцевого значення. Розташування Розташований на північ від села Боково-Платове Антрацитівського району Луганської області. Координати: 48° 07' 33" північної широти, 39° 03' 12" східної довготи. Площа заказника — 598 га. Історія Ландшафтним заказником місцевого значення «Боково-Платове» оголошене розпорядженням Луганської облдержадміністрації № 599 від 31 травня 1996 року. Загальна характеристика Ландшафтний заказник знаходиться на місцевості з лісостеповим ландшафтом, що є типовим для Донецького кряжу. Розташований на полого-хвилястій височинній рівнині, розчленованій ярами і балками, часто зустрічаються гривки, гряди. Геологічна основа представлена породами кам'яновугільної системи — сланцями, пісковиками, вапняками. Ґрунти складаються з маломіцних щебенюватих і еродованих безкарбонатних чорноземів. Через заказник проходить річка Кріпенька, ліва притока річки Міус. Рослинний світ На ділянці, де знаходиться заказник поширена різнотравно-типчаково-ковилова рослинність у комплексі з широколистяними байрачними лісами, які зростають по верхів'ях і схилах балок та ярів. Степи заказника представлені фітоценозом ковили дніпровської, української, Лессінга, волосистої, до яких долучаються костриця валійська і келерія гребінчаста. Зростають також цмин пісковий, самосил білоповстистий, шавлія сухостепова, грижниця Бессера, чистець трансільванський, звіробій звичайний. У степових угруповань заказника простежується наявність видів шипшини, більшість з яких є донецько-приазовськими або донецькими ендеміками. У байрачних лісах зростають в основному діброви з домішками ясену звичайного. Підлісок представлений бруслиною бородавчастою і Черняєвою, жостором проносним, бузиною чорною. Зростають трав'янисті рослини куцоніжка лісова, яглиця звичайна, фіалки приємна і запашна, ранник високий, медунка темна, гравілат міський, чистотіл великий та інші. Зустрічаються занесені до Червоної книги України тюльпан дібровний та рябчик руський. У заказнику розповсюджені штучно висаджені ліси із дубу звичайного та акації білої. Примітки Джерела Природно-заповідний фонд Луганської області //О. А. Арапов, Т. В. Сова, В. Б. Фєрєнц. О. Ю. Іванченко. Довідник. — 2-е вид. доп. перер. — Луганська: ВАТ «ЛОД». — 168 с., стор. 108 Посилання Боково-Платове [Архівовано 22 червня 2007 у Wayback Machine.] на wikimapia.org [Архівовано 22 червня 2007 у Wayback Machine.] Ландшафтный заказник Боково-Платово [Архівовано 2 травня 2014 у Wayback Machine.](рос.)
Бориспільські острови

«Бориспільські острови» — ландшафтний заказник місцевого значення. Заказник розташований на території Бориспільського району Київської області, у межах акваторії та каскаду островів річки Дніпро на південний захід та на південь від села Сошників. Об'єкт був створений рішенням 35 сесії Київської обласної ради V скликання від 03.02.2011 р. № 043-04-VI. Наукове обґрунтування створення заказника підготовлено експертами Ukrainian Nature Conservation Group. Загальні відомості Територія заказника належить до земель водного фонду, якими опікується Дніпровське басейнове управління водних ресурсів та Бориспільська РДА. Площа заказника — 6900,26 га, створений у 2011 році. Характеристика Уся територія заказника складається із заплавних островів Канівського водосховища та прилеглої до них акваторії. На заплавних луках зростають два види орхідних, що занесені до Червоної книги України — коручка болотна та пальчатокорінник м'ясо-червоний, а також півники сибірські. Комплекс островів та куртин очерету в межах заказника, є одним із найважливіших місць гніздування колоніальних водно-болотних птахів у акваторії середнього Дніпра. Тут розміщені колонії болотяних крячків крячок білощокий та крячок чорний. Відмічено гніздування двох видів чапель — бугая та бугайчика, лебедя-шипуна, гуски сірої, качок родів Anas та Aythya, курочки водяної, луня очеретяного, ремеза та синиці вусатої. Усі ці види охороняються згідно з Положеннями 2 і 3 Бернської конвенції. На піщаних дюнах також гніздує кулик-сорока, занесений до Червоної книги України. Під час сезонних міграції велика кількість перелітних водоплавних птахів зупиняється в акваторії заказника для перепочинку (зокрема мартинові, коловодники та кулики роду Calidris). На території об'єкта відмічений горностай, занесений до Червоної книги України, та видра і норка європейська, що крім Червоної книги України, занесені до Червоної книги Міжнародного Союзу Охорони Природи та Бернської конвенції. Поширені на теренах острівного архипелагу куниця кам'яна та тхір лісовий, які охороняються Бернською конвенцією. Галерея Примітки Джерела Перелік територій та об'єктів природно-заповідного фонду загальнодержавного та місцевого значення Василюк О., Костюшин В., Норенко К., Плига А., Прекрасна Є., Коломицев Г., Фатікова М. Природно-заповідний фонд Київської області. — К.: НЕЦУ, 2012. — 338 с., з дод.
Боровенский сельский совет (Кременский район)

Боровенский сельский совет (укр. Боровенська сільська рада) — административно-территориальная единица в составе Кременского района Луганской области Украины. Населённые пункты совета с. Боровеньки Адрес сельсовета 92943, Луганська обл., Кремінський р-н, с. Боровеньки, вул. Леніна, 31а; тел. 9-53-18 (укр.) Примечания
Борівська селищна рада (Сєвєродонецьк)

Бо́рівська се́лищна ра́да — адміністративно-територіальна одиниця та орган місцевого самоврядування у складі Сєвєродонецької міської ради Луганської області. Адміністративний центр — селище міського типу Борівське. Загальні відомості Територія ради: 0,914 км² Населення ради: 6244 особи (станом на 2001 рік) Водоймища на території, підпорядкованій даній раді: озеро Туба, річка Сіверський Донець. Населені пункти Селищній раді підпорядковані населені пункти: Склад ради Рада складається з 30 депутатів та голови. Голова ради: Афанас'єва Лідія Іванівна Керівний склад попередніх скликань Депутати За результатами місцевих виборів 2010 року депутатами ради стали: За суб'єктами висування За округами Примітки Джерела Борівська селищна рада (Сєвєродонецьк) // Облікова картка на офіційному вебсайті Верховної Ради України.
Будівля готелю «Орослан» (Берегове)

Будівля готелю «Орослан» — історична пам'ятка місцевого значення, яка розташовується у місті Берегове Закарпатської області . Розташовується на перехресті вулиць Мукачівської та Площі Героїв. У 19 столітті у готелі «Орослан» зупинявся угорський поет Шандор Петефі, відомий в Угорщині і в усьому світі. У 21 столітті у приміщенні будівлі знаходиться Берегівський угорський національний театр ім. Д. Ійєша. Охоронний номер — 697. Історія Готель «Орослан», назва якого перекладається як «Левовий двір», був заснований у 17 столітті і був першим готелем у місті Берегове.В цей період місто почало активно розвиватись: проводились великі ярмарки, виникали ремісницькі цехи, виникла потреба у наявності готеля в місті. Це була однією з причин популярності закладу. Історичні джерела містять згадки щодо двох відомих відвідувачів готелю: поетів Ференца Казінці та Шандора Петефі. Угорський письменник Ференц Казінці зупинявся у готелі з 20 по 23 серпня 1800 року, а Шандор Петефі в ніч з 12 на 13 липня 1847 року. Подорож на Закарпаття була частиною угоди двадцяти чотирьохрічного поета та редактору журналу «Гозанк». В цей період молодий поет, який відчував потребу в грошових коштах, мав написати «Дорожні листи», у яких би містилась детальна інформація щодо його вражень та різних деталей подорожі на сході Угорщини. Відповідно до укладеного договору, Ш.Петефі мав отримати гонорар. В місто Берегове угорський поет прибув під вечір та саме у цей період написав вірш «Полудень в полі». В той час на першому поверсі будівлі готелю «Орослан» був шинок, а на другому поверсі розміщувались жилі кімнати для постояльців готелю. Історичні джерела майже не містять інформації щодо історії будівлі у 20 столітті. У наш час у приміщенні пам'ятки місцевого значення міститься Берегівський угорський національний театр ім. Д. Ійєша. Трупа театру добре відома в Угорщині, Франції, Росії та Польщі. Керує театральною трупою Атілла Віднянський, актори постійно гастролюють по європейським країнами і беруть участь у фестивалях. Архітектура У будинку колишнього готелю «Орослан» характерні риси архітектурного стилю бароко. Стіни побудовані із цегли та каменю. Дах зроблений із черепиці. Фасад споруди прикрашають ліплення та оборки. Дах будинку міститься на колонах. На стінах будинку знаходяться меморіальні дошки на честь угорських поетів Шандора Петефі та Ференца Казінці, які зупинялись у його приміщеннях. Примітки Джерела Списки пам'яток національного та місцевого значення Закарпатської області Федака Сергій. Населенні пункти і райони Закарпаття. Історично-географічний довідник. — 264 с- 2014 Посилання Берегове. Україна. Закарпатська область Колишній готель «Орослан» у м. Берегово//Закарпатський Туристичний Інформаційний Портал [Архівовано 4 березня 2016 у Wayback Machine.] Закарпатські сліди Шандора Петефі [Архівовано 11 квітня 2015 у Wayback Machine.] Мукачево-Берегово-Ужгород. Термальні води Закарпаття
Булавинська селищна рада

Булавинська селищна рада — орган місцевого самоврядування у Бахмутському районі Донецької області. Адміністративний центр — селище міського типу Булавинське. Історія 11 грудня 2014 року Верховна Рада України передала Булавинську селищну раду (селища міського типу Булавинське, Олександрівське, Оленівка, Прибережне) Єнакієвської міської ради обласного підпорядкування площею 729 га до складу Бахмутського району. Населені пункти Селищній раді підпорядковані населені пункти: Склад ради Рада складається з 30 депутатів та голови. Депутати За результатами місцевих виборів 2010 року депутатами ради стали: За суб'єктами висування За округами Примітки Джерела Картка ради на сайті Верховної Ради України
Буський парк

Бу́ський парк (Парк імені Івана Франка) — парк-пам'ятка садово-паркового мистецтва загальнодержавного значення в Україні. Розташований у центральній частині міста Буська Львівської області. Площа 8 га. Природоохоронний статус присвоєно в 1960 році (сучасний статус — згідно з наказом Міністерства екології та природних ресурсів від 29.11.2011 р, № 495). Перебуває у віданні Буського комбінату комунальних підприємств. Статус парку-пам'ятки садово-паркового мистецтва надано з метою збереження старовинного парку, закладеного в XVII ст, у якому зростає багато вікових дерев. Через парк тече річка Західний Буг, до якої при західній частині парку впадає річка Полтва. Поруч зі східною частиною парку розташований Палац Бадені. Джерела Буський парк [Архівовано 12 травня 2016 у Wayback Machine.] // ЕСУ Посилання Буський парк Про затвердження Положення про парк-пам'ятку садово-паркового мистецтва загальнодержавного значення «Буський парк»
Білківська сільська рада (Іршавський район)

Керівний склад сільської ради Примітка: таблиця складена за даними джерела Історія Перша згадка про село Білки датується 1245 роком. На півночі села розташоване городище, яке виникло в середині першого тисячоліття до н. е., але в 105 році до н. е. було зруйновано імператором Риму Траяном. Тоді римляни завоювали Дакію, до якої входила і територія краю. Історичні та архітектурні пам'ятки греко-католицький та православний храм бронзовий бюст герою соціалістичної праці Пітрі Ю. Ю.. неолітичне і славянське поселення. Корисні копалини камінь-андезит залізна руда Відомі люди Іван Фірцак (Кротон) — силач Іван Ігнатко — депутат Сейму Карпатської України Пітра Ю.Ю — двічі Герой Соціалістичної Праці Симканич М.А — Герой Соціалістичної Праці Населення Згідно з переписом УРСР 1989 року чисельність наявного населення сільської ради становила 7671 особа, з яких 3822 чоловіки та 3849 жінок. За переписом населення України 2001 року в сільській раді мешкало 8078 осіб. Мова Розподіл населення за рідною мовою за даними перепису 2001 року: Примітки Джерела Білківська сільська рада на сайті Іршавської РДА Картка ради на сайті Верховної Ради України