NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Központi Választási Bizottság (Ukrajna)

A Központi Választási Bizottság, rövidítve CVK (ukránul: ЦВК – Центральна виборча комісія [Centralna viborcsa komiszija]) Ukrajna kormányának állandóan működő kollektív testülete, melynek feladata az ukrajnai elnökválasztások, a parlamenti választások, valamint az országos népszavazások előkészítése, megszervezése és lebonyolítása. Szakmai-módszertani támogatást biztosít a helyhatósági választások és helyi népszavazások lebonyolításához. Az országos szavazások alatt összefogja és irányítja a területi és helyi választási bizottságokat. Székhelye Kijevben található, a Leszja Ukrajinka tér 1. szám alatt. Az ukrán alkotmányban eszközölt kiegészítésnek megfelelően 1997-ben hozták létre. Működését törvény szabályozza, melyet 2004-ben fogadott el az ukrán parlament. Döntéseit határozatok formájában juttatja érvényre. A határozatok ellen az Ukrán Legfelsőbb Bíróságon, vagy az Ukrán Legfelsőbb Közigazgatási Bíróságon lehet fellebbezést benyújtani. Működését Ukrajna központi költségvetéséből finanszírozzák. A bizottságnak 15 tagja van, akiket hétéves mandátumra nevez ki az Ukrán Legfelsőbb Tanács Ukrajna elnökének javaslata alapján. Az elnök a parlamenti frakciókkal és csoportokkal történő konzultációt követően terjeszti elő kinevezési javaslatát. A bizottság tagjai maguk közül választják meg titkos szavazással az elnököt, a két elnökhelyettest és a titkárt. A bizottság vezetőinek, valamint a tagok közül legalább öt főnek felsőfokú jogi végzettséggel kell rendelkezni. A bizottság tagjai Aktuális összetétel A CVK-nak az Ukrán Legfelsőbb Tanács által 2007. június 1-jén megerősített összetétele: Volodimir Mikolajovics Sapoval – elnök Andrij Joszipovics Mahera – elnökhelyettes Zsanna Ivanyivna Uszenko-Csorna – elnökhelyettes Tetjana Leonyidivna Lukas – titkár Tamara Valerijivna Asztahova – tag Jurij Mikolajovics Danilevszkij – tag Jurij Hrihorovics Doncsenko – tag Ihor Hrihorovics Zsidenko – tag Mihajlo Volodimirovics Ohendovszkij – tag Anatolij Arkagyijovics Piszarenko – tag Bronyiszlav Sztanyiszlavovics Rajkovszkij – tag Olekszandr Mihajlovics Csupahin – tag Julija Viktorivna Svec – tag Olekszandr Mikolajovics Selesztov – tag Valerij Jevhenovics Seludko – tag Korábbi összetétel A bizottság 2004. december 8-án jóváhagyott összetétele: Jaroszlav Vasziljovics Davidovics – elnök Marina Ivanyivna sztavnyijcsuk – elnökhelyettes Mikola Ivanovics Melnik – elnökhelyettes Szerhij Olehovics Dubovik – titkár Jurij Hrihorovics Doncsenko – tag Valentina Olekszandrivna Zavalevszka – tag Ihor Anatolijovics Kacsur – tag Ruszlan Petrovics Knyazevics – tag Andrij Joszipovics mahera – tag Mihajlo Volodimirovics Ohendovszkij – tag Anatolij Arkagyijovics Piszerenko – tag Bronyiszlav Sztanyiszlavovics Rajkovszkij – tag Zsanna Ivanyivna Uszenko-Csorna – tag Olekszandr Mihajlovics Csupahin – tag Valerij Jevhenovics Seludko – tag Külső hivatkozások A Központi Választási Bizottság (CVK) honlapja (ukránul) Ukrajna hatályos, 2004. június 30-i 1932-IV. számú törvénye a Központi Választási Bizottságról (ukránul) Kapcsolódó szócikkek 2007-es ukrajnai parlamenti választások 2014-es ukrajnai parlamenti választások
Центральная избирательная комиссия Украины

Центральная избирательная комиссия Украины (ЦИК Украины, укр. Центральна виборча комісія України, ЦВК) — постоянно действующий государственный коллегиальный орган Украины, наделённый полномочиями по организации подготовки и проведения выборов в органы государственной власти. Местонахождением комиссии является столица государства — город Киев. ЦИК Украины состоит из 17 членов, которых утверждает Верховная рада Украины. Срок полномочий члена комиссии составляет семь лет. Данный орган является юридическим лицом и имеет печать со своим наименованием. Действующий состав ЦИК Украины Олег Диденко — председатель комиссии Сергей Дубовик — заместитель председателя комиссии Виталий Плукарь — заместитель председателя комиссии Елена Гатауллина — секретарь комиссии члены комиссии: Оксана Боярчук Юрий Буглак Андрей Гевко Виктория Глущенко Виталий Грень Андрей Евстигнеев Ирина Ефремова Александра Кармаза Павел Любченко Юрий Мирошниченко Владимир Перепелюк Сергей Постивой Юрий Фрицкий Предыдущий состав, который обеспечил проведение очередных президентских и внеочередных парламентских выборов в 2019 году, проработал менее года и был досрочно распущен парламентом в соответствии со статьёй 31 Закона Украины «О Центральной избирательной комиссии» 13 сентября 2019 года.[1] Председатели ЦИК Иван Емец — с ноября 1993 года по ноябрь 1997 года Михаил Рябец — с ноября 1997 года по февраль 2004 года Сергей Кивалов — с февраля по декабрь 2004 года Ярослав Давидович — с декабря 2004 года по июнь 2007 года Владимир Шаповал — с июня 2007 года по июль 2013 года Михаил Охендовский — с 6 июля 2013 года по 20 сентября 2018 года Татьяна Слипачук — с 5 октября 2018 года по 13 сентября 2019 года Олег Диденко — с 4 октября 2019 года Примечания Ссылки Персональный состав Центральной избирательной комиссии Украины Сайт ЦИК Украины (укр.) Закон о ЦИК Украины (укр.) База данных «Законодательство Украины» (сайт Верховной Рады Украины)
Skole

Skole (ukrajinsky Сколе) je ukrajinské město s asi 6500 obyvateli. Leží na břehu řeky Opir ve Lvovské oblasti ve Stryjském rajónu. Nachází se na severním úpatí Karpat. Je jedním z historických center Bojkovštiny, zařazeným na Seznam historických sídel Ukrajiny. Městem prochází strategické celostátní a evropské dopravní komunikace: evropská silnice E50 a evropská silnice E47 (Mukačevo-Lvov), železnice Kyjev-Čop a jižní větev ropovodu Družba. Skolská městská územní hromada (ukrajinsky Сколівська міська територіальна громада) je územní hromada s administrativním centrem ve Skole. Má rozlohu 581,3 km2 a v roce 2026 v ní žilo 20 262 obyvatel. V této hromadě je město Skole, městys Verchně Syňovydne (Верхнє Синьовидне) a tato sídla: Dubyna (Дубина), Hrebeniv (Гребенів), Jamelnycja (Ямельниця), Kamjanka (Кам’янка), Korčyn (Корчин), Korostiv (Коростів), Krušelnycja (Крушельниця), Mežybrody (Межиброди), Nyžně Syňovydne (Нижнє Синьовидне), Pidhorodci (Підгородці), Pobuk (Побук), Sopit (Сопіт), Truchaniv (Труханів), Tyšivnycja (Тишівниця), Uryč (Урич). Historie První písemná zmínka o Skole pochází z roku 1397. Město bylo součástí Haliče, jedné z korunních zemí habsburského soustátí (později Rakouského císařství a Rakouska-Uherska). O hospodářský rozvoj města se ve druhé polovině 19. století zasloužila rodina Grödelů, později povýšená do šlechtického stavu, která v roce 1886 zdejší panství o rozloze 34 500 hektarů koupila od hrabat Kinských. V roce 1887 získalo Skole železniční spojení, je přes něj vedena železniční trať Lvov – Stryj – Čop. V roce 1880 zde žilo 2047 obyvatel (převážně Poláků, Rusínů a Němců). 30. března 1888 velké části města (100 domů z celkových 300) vyhořely. V roce 1913 mělo město již 8 700 obyvatel, z toho 3 200 Židů, 2 700 Poláků, 2 500 Rusínů a 400 Němců.Po zániku Rakouska-Uherska v roce 1918 připadlo Skole Polsku. Od září 1939 do června 1941 bylo Skole pod sovětskou okupací. Během této doby NKVD deportovala na Sibiř 200 Poláků, většinou úředníků a policistů, spolu s jejich rodinami. V letech 1941 až 1944 bylo město pod německou okupací. V letech 1941 až 1944 se v paláci Grödl nacházela maďarská vojenská nemocnice. Díky spolupráci s Maďarskem mohla polská sebeobrana a Armáda domova získat zbraně a střelivo. V letech 1941 až 1943 ve městě existovalo židovské ghetto. Němci s pomocí ukrajinské pomocné policie zde vyhladili nebo poslali do vyhlazovacích táborů přibližně 3 000 Židů. V letech 1943–1944 ukrajinští nacionalisté z OUN-UPA zavraždili na okraji města nebo na příjezdových cestách 31 Poláků. Na konci války bylo Skole včleněno do Ukrajinské sovětské socialistické republiky a s rozpadem Sovětského svazu se v roce 1991 stalo součástí samostatné Ukrajiny. Osobnosti Stanisław Głąbiński (1862–1941), polský ekonom a politik Reference V tomto článku byly použity překlady textů z článků Сколе na ukrajinské Wikipedii, Skole na německé Wikipedii, Skole na polské Wikipedii a Сколівська міська територіальна громада na ukrajinské Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Skole na Wikimedia Commons
Skole (by i Ukraine)

Skole (ukrainsk: Ско́ле) er en by i Stryj rajon, Lviv oblast (region) i Ukraine. Den er hjemsted for administrationen af Skole urban hromada, en af hromadaerne i Ukraine. I 2021 havde byen 6.104 indbyggere. Historie Den første officielle dato for Skole blev registreret i 1397. En meget vigtig rute fra Kyiv til Ungarn gik gennem byen, der ofte var omstridt af andre nationer. Da Skole-området var under polsk herredømme, fordelte den polske konge landet blandt den polske adel. Da tyske kolonister, især håndværkere, der bosatte sig i Skole-området, fremmede udviklingen af dets økonomi. En stor indflydelse på regionens økonomi og kulturelle udvikling havde baron Groedl og hans familie. I Skole blev der brugt mønter af baron Groedl. De blev præget i Vien, en møntanstalt, som fortsat var i brug indtil 1930. Skole fik sine Magdeburgrettigheder i 1397 ved et dekret fra kong Wladyslaw Jagiello. Galleri Kilder Eksterne henvisninger Officiel hjemmeside
Skole

Skole (ukrainisch und russisch Сколе) ist eine ukrainische Stadt mit etwa 6.135 Einwohnern. Sie liegt am Ufer des Opir in der Oblast Lwiw und befindet sich südwestlich der Bezirkshauptstadt Lwiw am nördlichen Fuße der Karpaten. Geschichte 1397 wurde der Ort zum ersten Mal schriftlich erwähnt. Durch seine Lage an einer wichtigen Handelsroute zwischen Kiew/Russland und Ungarn wurde es durch viele unterschiedliche Nationen geprägt. Nachdem es unter der seit dem Ende des 14. Jahrhunderts bestehenden polnischen Herrschaft in der Hand des polnischen Adels stand, wurden auch deutsche Handwerker ins Land geholt die die Wirtschaft aufblühen ließen. Für die wirtschaftliche Entwicklung der Stadt wurde in der zweiten Hälfte des 19. Jahrhunderts die Industriellenfamilie Grödel, später geadelte Baron Grödel von Gyulafalva und Bogdan. 1887 bekam der Ort einen Eisenbahnanschluss nach dem Weiterbau der bereits 1871 projektierten Bahnlinie von Lemberg nach Munkács über Stryj, 1880 wohnten hier 2047 Einwohner (zumeist Polen, Ruthenen und Deutsche). Am 30. März 1888 brannten große Teile des Ortes (100 Häuser von insgesamt 300) nieder. 1913 hatte der Ort schon 8700 Einwohner, von denen 3200 Juden, 2700 Polen, 2500 Ruthenen und 400 Deutsche waren. Zwischen 1854 und 1867 war der Ort Sitz einer Bezirkshauptmannschaft, danach bis 1911 der Sitz eines Bezirksgerichts des Bezirks Stryj. Von 1911 bis 1918 war der Ort erneut Sitz der Bezirkshauptmannschaft Skole, nach dem Ende des Österreich-Ungarns 1918 fiel der vorher in Galizien liegende Ort an Polen und lag hier ab 1921 in der Woiwodschaft Stanislau. Seit 1939/1945 ist sie dann ein Teil der Ukraine. Verwaltungsgliederung Am 12. Juni 2020 wurde die Stadt zum Zentrum der neu gegründeten Stadtgemeinde Skole (Жидачівська міська громада/Schydatschiwska miska hromada) im Rajon Stryj. Zu dieser zählen auch die Siedlung städtischen Typs Werchnje Synjowydne sowie die 15 in der untenstehenden Tabelle aufgelistetenen Dörfer; bis dahin war sie Teil der Stadtratsgemeinde Skole als Teil des Rajons Skole. Folgende Orte sind neben dem Hauptort Skole Teil der Gemeinde: Söhne und Töchter der Stadt Stanisław Głąbiński (1862–1941), polnischer Nationalökonom und Politiker Israel Ber Neumann (1887–1961), deutsch-US-amerikanischer Kunsthändler und Verleger Natalija Obmotschajewa (* 1989), russische Volleyballspielerin Weblinks Skole. In: Filip Sulimierski, Władysław Walewski (Hrsg.): Słownik geograficzny Królestwa Polskiego i innych krajów słowiańskich. Band 10: Rukszenice–Sochaczew. Walewskiego, Warschau 1889, S. 688 (polnisch, edu.pl). skoletown.net.ua (ukrainisch) Russische Karte der Umgebung Polnische Karte der Umgebung (1930) Historische Aufnahmen von Baron Grödelschen Einrichtungen in Skole Einzelnachweise
Skole

Skole (en ukrainien et en russe : Сколе ; en polonais : Skole) est une ville de l'oblast de Lviv, en Ukraine, et le centre administratif du raïon de Sokal. Sa population s'élevait à 6 054 habitants en 2022. Géographie Skole est située au pied des Carpates orientales extérieures, sur la rivière Opir, à 95 km — 106 km par la route — au sud-ouest de Lviv avec le parc national Skolivski Beskydy. Histoire Skole est mentionné pour la première fois dans un document historique de l'année 1397. Elle bénéficiait de sa situation favorable sur une importante route commerciale entre Kiev et la Russie d'une part et la Hongrie de l'autre. Skole fut d'abord dominée par la noblesse polonaise à partir de la fin du XIVe siècle, mais les artisans allemands prirent par la suite une part très active à sa prospérité économique. À la fin du XIXe siècle, la ville fut reliée au réseau des chemins de fer. En 1880, elle comptait 2 047 habitants et malgré un incendie qui détruisit un tiers des maisons en 1888, sa population atteignit 8 700 habitants à la veille de la Première Guerre mondiale, dont 37,8 pour cent de Juifs, 31 pour cent de Polonais, 28,7 pour cent de Ruthènes et 4,6 pour cent d'Allemands. Skole devint polonaise après la fin de l'empire d'Autriche-Hongrie, en 1918. Après la Seconde Guerre mondiale, elle fut annexée par l'Union soviétique et rattachée à la république socialiste soviétique d'Ukraine. Depuis 1991, elle fait partie de l'Ukraine indépendante et tente de profiter de son cadre naturel pour développer le tourisme. Population Recensements (*) ou estimations de la population : La galerie Notes et références Liens externes Site officiel Portail de l’Ukraine
Skole

Skole (in ucraino Сколе?) è una città dell'Ucraina (6 054 abitanti) situata nel distretto di Stryj, nell'oblast' di Leopoli. Ospita l'amministrazione della comunità territoriale di Skole, una delle comunità territoriali dell'Ucraina. Fino al 18 luglio 2020 Skole è stata il centro amministrativo del distretto di Skole, abolito come parte della riforma amministrativa dell'Ucraina, che ha ridotto a sette il numero dei distretti dell'oblast' di Leopoli. L'area del distretto di Skole è stata trasferita al distretto di Stryj. Storia Sorse nell'XI secolo quando due fratelli combattevano per il trono della Rus' di Kiev. La prima citazione di Skole risale al 5 marzo 1397, quando il re polacco Jogaila diede il permesso di abitare la montagna. Dall'anno 1397 la città ottenne i diritti di Magdeburgo. L'unica via importante da Kiev all'Ungheria passava attraverso Skole: questa era la ragione dei frequenti assalti a questa città. Quando il territorio della regione di Skole era sotto il controllo polacco, il re distribuì la terra a gente di origine polacca. I coloni tedeschi, in particolar modo gli artigiani che abitavano nella regione di Skole aiutarono lo sviluppo della sua economia. Una grande influenza per lo sviluppo economico e culturale della regione fu dato dalla famiglia del barone Groedl. A Skole in quel periodo fu utilizzata la moneta del barone Groedl: essa fu coniata dalla zecca di Vienna e rimase in uso fino al 1930. La Skole odierna è una piccola cittadina, importante centro turistico. Leggende Esistono due leggende di Skole. Una dice che il nome proviene da montagna, che in ucraino si dice "скеля" (skelja). Altra che il nome viene da "сколоти" (skoloty), che abitavano nella Carpazia Galleria d'immagini Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Skole Collegamenti esterni Sito ufficiale, su skole-rada.gov.ua.
Skole

De Oekraïense plaats Skole (Oekraïens: Сколе) is gelegen in de rajon Skolivski van de oblast Lviv. Hemelsbreed ligt Skole op een afstand van 97 km van de regionale hoofdstad Lviv. Skole is bovendien omringd door het Nationaal Park Skolivski Beskidi (onderdeel van het Karpatengebergte) en ligt langs de rivier Opir. Historie Skole werd als eerst vermeld in historische documenten uit 1397 toen het in het Pools-Litouwse Gemenebest lag. Na de eerste opdeling van het Pools-Litouwse Gemenebest tussen het Tsaardom Rusland, Pruisen en het Habsburgse Rijk in 1772 viel Skole onder het heerschap van de Habsburgse monarchie. In 1792 verkreeg het stadsrechten. Gedurende het Interbellum lag Skole opnieuw in Polen. In 1945 werd tijdens de Conferentie van Jalta beslist dat dit deel van Oekraïne bij de Oekraïense Socialistische Sovjetrepubliek, binnen de Sovjet-Unie zou gaan horen. Na het uiteenvallen van de Sovjet-Unie in 1991 viel Skole dan ook in het huidige Oekraïne. Galerij
Skole, Ucraina

Skole (în ucraineană Сколе) este orașul raional de reședință al raionului Skole din regiunea Liov, Ucraina. În afara localității principale, nu cuprinde și alte sate. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației orașului Skole era vorbitoare de ucraineană (97,95%), existând în minoritate și vorbitori de rusă (1,62%). Note
Отоплителна централа

Отоплителната централа, съкратено ОЦ, е предприятие за производство на топлинна енергия. Най-често топлоенергията е предназначена за топлоснабдяване в населените места, но може да се използва и само за индустриални цели. На български отоплителните централи най-често, но погрешно, се наричат ТЕЦ-ове (като например софийските ОЦ „Земляне“ [кв. ,,Красно село", ул. ,,Костенец"-5] и ОЦ „Люлин“ [ул. ,,Бел камък"]), макар че ТЕЦ всъщност е електроцентрала, т.е. произвежда задължително електроенергия, но може да има съоръжения и за добив на топлоенергия.
Heating plant

A heating plant, also called a physical plant, or steam plant, generates thermal energy in the form of steam for use in district heating applications. Unlike combined heat and power installations which produce thermal energy as a by-product of electricity generation, heating plants are dedicated to generating heat for use in various processes. Heating plants are commonly used at hospital or university campuses, military bases, office tower complexes, and public housing complexes. The plant will generate steam which is distributed to each building where it is used to make domestic hot water for human consumption, heating hot water in the case of hydronic heating systems, air conditioning through the use of absorption refrigeration units, air heating in HVAC units, humidification, industrial laundry systems, or sterilization at hospitals. The steam may be sold to each customer and billed through the use of a steam flow meter. They feature boilers, either water tube or fire tube, which generate steam for various uses and demands. The plant also hosts all of the boiler auxiliaries such as water treatment equipment, air handling, fuel handling, controls, instrument air, and various other plant systems which support the production of steam. The heating plant can use different fuels: Natural gas Heating oil Biomass Coal Refuse Notable heating plants Central Heating Plant, Washington, D.C., US Heating plant and main controls cabin, Florence, Italy Western Kentucky University Heating Plant, Kentucky, US See also Combined heat and power Cogeneration District heating Power station References
Ciepłownia

Ciepłownia – zakład przemysłowy, którego głównym zadaniem jest produkcja czynnika (najczęściej wody) o wysokiej temperaturze dla miejskiej sieci ciepłowniczej. Konwencjonalne układy (to jest opalane paliwami kopalnymi instalacje z kotłem) są obecnie spotykane rzadko. Wynika to z faktu, iż dużo wyższą sprawność uzyskuje się, produkując w sposób skojarzony energie cieplną i elektryczną (zobacz: elektrociepłownia). Natomiast produkcja samego ciepła z wykorzystaniem odnawialnych źródeł energii staje się coraz bardziej popularna. Najpowszechniej wykorzystuje się do tego celu energię geotermalną, ale coraz częściej budowane są duże ciepłownie słoneczne, w których baterie kolektorów ogrzewają wodę do celów użytkowych. Zobacz też elektrownia elektrownia cieplna kotłownia Linki zewnętrzne Ciepłownie zlokalizowane na Mapie Google. infoenergo.pl. [zarchiwizowane z tego adresu (2017-09-11)].
Centrală termică

O centrală termică este o instalație pentru producerea căldurii, care apoi se distribuie printr-un agent termic fluid (apă, abur, aer cald, antigel). O centrală termică este prevăzută cu una sau mai multe instalații de cazan, în focarul cărora se arde un combustibil. Tipuri de centrale termice O centrală termică poate fi: Un ansamblu de clădiri care conțin instalații de cazan, destinate să alimenteze cu căldură o platformă industrială sau un oraș. Dacă simultan se produce și curent electric, însă alimentarea cu căldură are o pondere mare, este vorba de o centrală electrică de termoficare. O clădire care conține instalații de cazan, destinate să alimenteze cu căldură un obiectiv. O cameră amenajată care conține instalații de cazan, destinate să alimenteze cu căldură o clădire sau o parte a ei (nivel sau scară). O instalație de cazan care alimentează cu căldură o clădire sau o parte a ei, caz în care de obicei este vorba de o centrală de pardoseală. O instalație de cazan care alimentează cu căldură o locuință individuală, caz în care de obicei este vorba de o centrală termică de perete. Bibliografie Bazil Popa și colab. Manualul inginerului termotehnician (MIT), vol. 3, Editura Tehnică, 1986 Karl Schröder Centrale termice de mare putere (traducere din limba germană), vol. 3, Editura Tehnică, București, 1971 C. Moțoiu Centrale termo și hidroelectrice, Editura Didactică și Pedagogică, București, 1974 Cornel Ungureanu Generatoare de abur pentru instalații energetice, clasice și nucleare, Editura Didactică și Pedagogică, București, 1978 Ioan Laza ș.a. Echipamente și instalații termoenergetice, Editura Orizonturi Universitare, Timișoara, 2004, ISBN 973-638-175-7 Vezi și Centrală electrică Încălzire centrală Termoficare Termocentrală Centrală termică de perete
Котельная

Коте́льная — здание или помещение, в котором расположен комплекс устройств для выработки пара или горячей воды. Котельные установки бывают отопительные, отопительно-производственные и производственные. Котельные соединяются с потребителями при помощи теплотрассы и/или паропроводов. Основным устройством котельной является паровой, жаротрубный и/или водогрейный котлы. Котельные используются при централизованном тепло- и пароснабжении или при местном снабжении, если эта котельная локального значения (в пределах частного дома, квартала). Классификация котельных По типу расположения Отдельно стоящие; Крышные котельные; Встроенные в здания другого назначения; Пристроенные к зданиям другого назначения; Блочно-модульного исполнения; Рамные на поддонах. По типу используемого топлива Газовые котельные; Жидкотопливные (мазут, дизельное топливо, отработанное масло); Твердотопливные (дрова, кокс, бурый и каменный уголь, брикеты); Комбинированные многотопливные. По типу устанавливаемых котлов Паровые; Водогрейные; Смешанные; Диатермические. По назначению тепловой нагрузки Отопительные (отопление, вентиляция, горячее водоснабжение); Производственные (пар и/или горячая вода для технологических потребителей); Смешанные (обеспечение отопительной и производственной функции). По категории надежности отпуска тепла первой категории — котельные, являющиеся единственным источником тепла системы теплоснабжения и обеспечивающие потребителей первой категории, не имеющих индивидуальных резервных источников тепла; второй категории — остальные котельные. По типу применения 1) Частные котельные — для частных домов, не имеющие социальной значимости; 2) Общественные котельные — для города, поселения, больницы, производства и т. д. и т. п., отдельно стоящее здание стратегического назначения. Примечания