NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Ділянка лісу (урочище, 84 кв.)

Ділянка лісу — заповідне урочище в Україні. Об'єкт Природно-заповідного фонду Сумської області. Розташований в межах Ямпільської селищної ради Ямпільського району, біля автотраси між смт Ямпіль та с. Дорошівка. Площа урочища - 1,6 га. Статус надано 28.07.1970 року. Перебуває у віданні ДП «Свеський лісгосп» (Дружбівське лісництво, кв. 84, діл. 2). Статус надано для збереження в природному стані ділянки соснового лісу природного походження. В урочищі трапляються типові та рідкісні види рослин (плаун колючий) та тварин (заєць білий, горностай), що занесені до Червоної книги України. Джерела Список природоохоронних територій (Сумська обл.) Природно-заповідний фонд Сумської області: Атлас-довідник. — К.: ТОВ «Українська картографічна група», 2016. — 94 с.
Кремлянська дача

Кремлянська дача — заповідне урочище в Україні. Об'єкт Природно-заповідного фонду Сумської області. Розташований в межах Ямпільської селищної ради Ямпільського району, на південь від с. Білиця. Площа урочища - 11 га. Статус надано 28.07.1970 року. Перебуває у віданні ДП «Свеський лісгосп» (Дружбівське лісництво, кв. 53, діл. 6). Статус надано для збереження в природному стані ділянки високобонітетного соснового лісу, що є зразком лісокультурної справи кінця ХІХ ст. В урочищі трапляються типові та рідкісні види рослин та тварин (заєць білий, горностай, глушець), що занесені до Червоної книги України. Джерела Список природоохоронних територій (Сумська обл.) Природно-заповідний фонд Сумської області: Атлас-довідник. — К.: ТОВ «Українська картографічна група», 2016. — 94 с.
Прудищанська дача

Прудищанська дача — заповідне урочище в Україні. Об'єкт Природно-заповідного фонду Сумської області. Розташований в межах Ямпільської селищної ради Ямпільського району на захід від с. Прудище. Площа урочища - 3,6 га. Статус надано 28.07.1970 року. Перебуває у віданні ДП «Свеський лісгосп» (Свеське лісництво, кв. 62, діл. 16). Статус надано для збереження в природному стані ділянки високобонітетного сосново-дубового лісового насадження віком понад 100 років, що є зразком лісокультурної справи кінця ХІХ ст. В урочищі трапляються типові та рідкісні види рослин (лілія лісова, гніздівка звичайна, любка дволиста) і тварин (заєць білий, горностай, глушець), що занесені до Червоної книги України. Урочище входить до складу ландшафтного заказника місцевого значення «Прудищанський». Джерела Список природоохоронних територій (Сумська обл.) Природно-заповідний фонд Сумської області: Атлас-довідник. — К.: ТОВ «Українська картографічна група», 2016. — 94 с.
Туранівська дача

Туранівська дача — заповідне урочище в Україні. Об'єкт Природно-заповідного фонду Сумської області. Розташований в межах Воздвиженської сільської ради Ямпільського району на околиці с. Олине. Площа урочища — 6,5 га. Статус надано 28.07.1970 року. Перебуває у віданні ДП «Свеський лісгосп» (Олінське лісництво, кв. 35, діл. 1). Статус надано для охорони та збереження в природному стані ділянки лісового насадження дуба звичайного віком понад 120 років, що є зразком лісокультурної справи кінця ХІХ ст. Джерела Список природоохоронних територій (Сумська обл.) Природно-заповідний фонд Сумської області: Атлас-довідник. — К.: ТОВ «Українська картографічна група», 2016. — 94 с.
Охтирська міська громада

Охтирська міська територіальна громада — об'єднана територіальна громада обласного значення в Україні, в Сумській області. Адміністративний центр — місто Охтирка. Утворена 3 жовтня 2019 року шляхом приєднання Староіванівської сільської ради Охтирського району до Охтирської міської ради обласного значення. Відповідно до Закону України «Про внесення змін до Закону України „Про добровільне об'єднання територіальних громад“ щодо добровільного приєднання територіальних громад сіл, селищ до територіальних громад міст республіканського Автономної Республіки Крим, обласного значення» громади, утворені внаслідок приєднання суміжних громад до міст обласного значення, визнаються спроможними і не потребують проведення виборів. Населені пункти У складі громади 11 населених пункти: 1 місто (Охтирка) і 10 сіл: Будне, Велике Озеро, Залужани, Климентове, Козятин, Піски, Поділ, Пристань, Сосонка, Стара Іванівка. Див. також Обстріли Охтирської міської громади Примітки
Бердо (Чортків)

Бердо (пол. Berda) — колишнє село в Україні, нині — частина міста Чорткова та однойменний мікрорайон. Географія Розташоване за 2,5 км від міста. У колишньому селі є вулиці: Бердо Джерельна Лісова Рудькова Історія Село відоме з XIX століття. Релігія Є богослужбова каплиця. 9 січня 2023 року владика Тернопільсько-Бучацької єпархії ПЦУ Тихон здійснив освячення наріжного каменю та капсули під будівництво майбутнього на честь святого апостола першомученика та архідиякона Стефана. Населення У 1949 р. — 10 дворів, 41 житель. Примітки Джерела Статут Територіальної громади міста Чорткова [Архівовано 29 жовтня 2020 у Wayback Machine.] // Чортківська міська рада
Дорошівський заказник

Дорошівський — гідрологічний заказник місцевого значення в Україні. Об'єкт Природно-заповідного фонду Сумської області. Розташований в межах Хутір-Михайлівської міської громади на території Шосткинського району, між селами Дорошенкове та Палащенкове. Площа заказника - 22 га. Статус надано 22.12.1982 року. Перебуває у віданні ДП «Ямпільський агролісгосп» (кв. 31, вид. 7, 8). Статус надано для збереження в природному стані ділянки лучно-болотного масиву у верхів'ї р. Кремля, притоки р. Івотка. Має важливе значення для регуляції водного режиму річки і рівня ґрунтових вод прилеглих територій. У заказнику зростають рідкісні види рослин, що охороняються Червоною книгою України (зозульки м'ясочервоні), обласним Червоним списком (білозір болотний, латаття біле), та рослинні угруповання, включені до Зеленої книги України (формація глечиків жовтих). У заказнику охороняються види тварин, занесені до Червоної книги України (горностай), Європейського червоного списку (видра річкова, деркач), Бернської конвенції (сорокопуд-жулан, чекан лучний, мухоловка строката, зяблик, повзик та ін.). Джерела Список природоохоронних територій (Сумська обл.) Природно-заповідний фонд Сумської області: Атлас-довідник. — К.: ТОВ «Українська картографічна група», 2016. — 94 с.
Діброва (ландшафтний заказник)

Дібро́ва — ландшафтний заказник місцевого значення в Україні. Об'єкт природно-заповідного фонду Сумської області. Розташований у межах Шосткинського району, на трьох окремих ділянках між селами Івот і Каліївка. Площа 766,7 га. Статус надано 28.12.1992 року. Перебуває у віданні Каліївської сільської ради, Івотської сільської ради, ДП «Шосткинський агролісгосп» (кв. 16, вид. 8-11, 78-18, 20-26), кв. 31 (вид. 4-28), ТОВ «Авангард-98». Статус надано для збереження та відтворення комплексу водно-болотної, лучної та лісової рослинності. У заказнику зростають рідкісні рослини, занесені до Червоної книги України: любка дволиста, любка зеленоквіткова, зозульки м'ясочервоні, обласного червоного списку верба мирзинолиста, котячі лапки дводомні, образки болотні, плаун булавовидний. Фауна заказника представлена видами, занесеними до Червоної книги України: лелека чорний, журавель сірий, дрохва, горностай, змієїд, обласного Червоного списку (сова болотяна, крутиголовка, дятел сирійський та білоспинний, бугай, бугайчик, лунь лучний, боривітер звичайний, курочка водяна та ін). Джерела Природно-заповідний фонд Сумської області: Атлас-довідник. — К.: ТОВ «Українська картографічна група», 2016. — 94 с. Список природоохоронних територій (Сумська обл.)
Ділянка лісу (заповідне урочище, Тростянецький район, Маківське л-во)

Ділянка лісу — заповідне урочище в Україні, об'єкт природно-заповідного фонду Сумської області. Розташований на території Криничанської сільської ради Тростянецького району, на північ від м. Тростянець, у лісовому масиві ДП «Тростянецьке лісове господарство» (Маківське лісництво, кв. 54, діл. 7, 11). Площа урочища 12 га, статус надано 20.06.1972. року. Статус надано для збереження високобонітетного дубового лісу природного походження віком понад 150 років на лівому корінному березі річки Боромля. Джерела Природно-заповідний фонд Сумської області: Атлас-довідник. – К.: ТОВ «Українська Картографічна Група», 2016. – 94 с.
Залугове (заповідне урочище)

Залугове — заповідне урочище в Україні, об'єкт природно-заповідного фонду Сумської області. Розташоване на території Тростянецької міської громади біля залізниці між станціями Тростянець-Смородине та Бакирівка, на піщаній терасі заплави р. Ворскла, поблизу гирла р. Боромля, в лісовому масиві Тростянецького надлісництва ДП «Ліси України» (Тростянецьке лісництво, кв. 26 (діл. 4). Опис Площа урочища 4,2 га, статус надано 28.07.1970 року. Статус надано для збереження високобонітетного соснового насадження 1905 року, що є зразком лісокультурної справи. Входить до складу Гетьманського національного природного парку. Джерела Природно-заповідний фонд Сумської області: Атлас-довідник. – К.: ТОВ «Українська Картографічна Група», 2016. – 94 с.
Jüdischer Friedhof (Bolechiw)

Der Jüdische Friedhof in Bolechiw, einer Stadt in der ukrainischen Oblast Iwano-Frankiwsk, stammt vermutlich aus der Zeit von 1615. Nach der Ermordung der jüdischen Bevölkerung im Holocaust wird er nicht mehr für Begräbnisse genutzt. Der jüdische Friedhof liegt am Ortsrand an einem Hang. Er ist eingezäunt und in einem guten Zustand. Es sind noch circa 1500 Grabsteine vorhanden; der älteste gefundene ist von 1734 und der jüngste von 1944. Siehe auch Liste jüdischer Friedhöfe in der Ukraine Synagoge (Bolechiw) Weblinks Fotos des Friedhofs (Center for Jewis Art) Einzelnachweise
Bolekhiv Jewish Cemetery

The Bolekhiv Jewish Cemetery is located on a hill near Mandryka St. in Bolekhiv (Ukrainian: Болехів; Polish: Bolechów; Yiddish: באָלעכאָוו), Ivano-Frankivsk Oblast (province) of Ukraine. Many of the tombstones in the cemetery contain epitaphs of animals (birds, lions, and bears), plants, and arabesque carvings. Animals graze on the grass in the cemetery keeping the tombstones relatively visible, although many of the stones are tilted or laying completely face up or down. There are between 2,000 and 3,000 individual graves in the cemetery. History In 1612 the Jews of Bolekhiv were given permission to establish a cemetery in the town. According to the group Jewish Galicia and Bukovina, a group which works to record and commemorate Jewish history from Galicia and Bukovina, the earliest known burial in the cemetery occurred in 1615, belonging to a man named David (דוד). According to National Geographic's book Jewish Heritage Travel: a Guide to Eastern Europe, the first burial in the town cemetery actually occurred in 1648., Between 2013 and 2014, individual graves were documented, mapped, and surviving tombstones were photographed and translated by Jewish Galicia and Bukovina. Burials occurred until at least 18 August 1944, with the burial of Sara Schneid. The Holocaust Many victims of the Holocaust are buried in the cemetery. In December 1942, Jews who were working in Bolekhiv were executed (shot) and buried in the cemetery. During the Holocaust in Bolekhiv, a majority of the towns Jewish population was murdered by Nazi's and local officials. Notable burials Dov Ber Birkenthal (1723–1805) - Jewish wine merchant and author Reisel Landes née Frenkel (1832–1882) - great grandmother to future American producer, David L. Wolper References
Ділянка лісу (урочище, кв. 57, діл. 2)

Ділянка лісу — заповідне урочище в Україні. Об'єкт Природно-заповідного фонду Сумської області. Розташований в межах Свеської селищної ради Ямпільського району, на північ від смт Свеса. Площа урочища - 5,3 га. Статус надано 28.07.1970 року. Перебуває у віданні ДП «Свеський лісгосп» (Свеське лісництво, кв. 57, діл. 2). Статус надано для збереження в природному стані високобонітетного сосново-ялинового лісового насадження віком більше 100 років, створеного Православним Хрестовоздвиженським Трудовим Братством М.М. Неплюєва. В урочищі трапляються типові та рідкісні види рослин, а також види тварин, занесені до Червоної книги України (заєць білий, горностай). Джерела Список природоохоронних територій (Сумська обл.) Природно-заповідний фонд Сумської області: Атлас-довідник. — К.: ТОВ «Українська картографічна група», 2016. — 94 с.
Веселе (заповідне урочище)

Веселе — заповідне урочище в Україні, об'єкт природно-заповідного фонду Сумської області. Розташований на схід від міста Тростянець на землях Люджанського старостинського округу Тростянецької міської громади Охтирського району, у лісовому фонді Тростянецького надлісництва ДП "Ліси України": кв. 4 (діл. 10, 12, 15, 19-20). Опис Площа урочища 36,3 га, статус — з 28.07.1970 року. Статус надано для охорони високобонітетних сосново-модринових лісових насаджень, створених у 1901-1903 роках на лівому корінному березі р. Боромля. Входить до складу території Національного природного парку «Гетьманський». Галерея Джерела Природно-заповідний фонд Сумської області: Атлас-довідник. – К.: ТОВ «Українська Картографічна Група», 2016. – 94 с.
Сумська діброва (заповідне урочище)

Сумська діброва — заповідне урочище в Україні, об'єкт природно-заповідного фонду Сумської області. Розташований на південний захід від міста Тростянець на землях Боголюбівського старостинського округу Тростянецької міської громади Охтирського району, у лісовому фонді Тростянецького надлісництва ДП "Ліси України" (Нескучанське лісництво, кв. 38 діл. 3-4, кв. 39 діл. 1, 4-5, 7-11). Площа урочища 22,3 га, статус — з 28.07.1970 року. Статус надано для охорони кленово-липово-ясеново-дубового лісу природного походження, віком 130-150 років. Входить до складу території Національного природного парку «Гетьманський». Джерела Природно-заповідний фонд Сумської області: Атлас-довідник. – К.: ТОВ «Українська Картографічна Група», 2016. – 94 с.
Боромлянський заказник

Боромлянський — ентомологічний заказник місцевого значення в Україні, об'єкт природно-заповідного фонду Сумської області. Розташований на території Боромлянської сільської ради Тростянецького району поблизу с. Мозкове у лісовому фонді ДП «Тростянецький агролісгосп»: кв.16 (вид. 28-30). Площа заказника 6 га, статус — з 22.12.1983 року. Територія заказника являє собою лучно-степову ділянку балки з лісосмугою, що впадає в заплаву р. Боромля. Охороняється місце проживання зникаючих комах-запилювачів та тварин, занесених до Європейського Червоного списку (деркач) та Бернської конвенції (канюк звичайний, плиска жовта та ін.). Джерела Природно-заповідний фонд Сумської області: Атлас-довідник. – К.: ТОВ «Українська Картографічна Група», 2016. – 94 с.
Шпилі Полтавського ярусу

Шпилі полтавського ярусу — геологічна пам'ятка природи місцевого значення в Україні. Об'єкт природно-заповідного фонду Сумської області. Площа 6,64 га. Оголошено територією ПЗФ 28.07.1970 року. Перебуває у користуванні Шпиківської сільської ради Сумського району. Розташована на західній околиці с. Шпилівка, на схилі глибокої балки на правому корінному березі р. Псел. Охороняється унікальне геологічне відслонення — прошарок піску товщиною близько 80 см, що належить до Полтавського ярусу. Висока наукова цінність полягає у значному скупченні залишків давньої фауни. Джерела Список природоохоронних територій (Сумська обл.) Природно-заповідний фонд Сумської області: Атлас-довідник. — К.: ТОВ «Українська картографічна група», 2016. — 94 с.
Лизина гора

Лизина Гора (укр. Лізина гора) — ландшафтный заказник местного значения на Украине. Расположен в пределах Гребенковского района Полтавской области. Находится между деревнями Берёзовка и Горбы. Площадь заказника составляет 24,1 га (0,241 км²). Создан по решению Полтавского областного совета от 07.12.2011. Объект имеет высокие показатели по разнообразию орнитофауны. Примечания
Лізина гора

Лізина гора — ландшафтний заказник місцевого значення в Україні. Розташований між селами Березівка та Горби Гребінківського району Полтавської області. Площа — 24,1 га. Створений згідно з рішенням Полтавської обласної ради від 07.12.2011. Перебуває у користуванні Рудківської сільської ради. Охороняються природні комплекси на терасах р. Оржиця, що мають своєрідний рельєф та зайняті лучностеповими угрупованнями. Об'єкт має найвищі показники за різноманітністю і типовістю орнітофауни в басейні р. Оржиця в межах Гребінківського району. Фото Джерела Екологічний паспорт Полтавської області 2017 року [Архівовано 13 жовтня 2020 у Wayback Machine.] Державний кадастр територій природно-заповідного фонду [Архівовано 6 листопада 2021 у Wayback Machine.]
Костел святого Антонія (Рівне)

Костел святого Антонія — колишній римо-католицький костел. Від 1987 року — зал камерної та органної музики Рівненської обласної філармонії. Пам'ятка архітектури місцевого значення. Історія Будівля костелу святого Антонія зведена на місці трьох попередніх римо-католицьких святинь. Будівництво розпочате у 1858 (1868?) році. Лише у 1899 році закінчений при спонсоруванні Романа Даміана Сангушка та за проектом архітектора К. Войцеховського храм святого Антонія був добудований і нарешті відчинив свої двері перед парафіянами. У 1927 році проведено ремонтно-реставраційні роботи, інтер'єри оздоблені вітражами та модерністською поліхромією пензля К. Політинського. Після другої світової війни були демонтовані шпилі завершення та верхній ярус кутових веж. Через що костел перестав бути найвищою спорудою міста. У 1987 році, після передання будівлі обласній філармонії, відбувся капітальний ремонт приміщення костелу та облаштування його під зал органної та камерної музики. Пам'ятку архітектури взято на державний облік та під державну охорону рішенням Рівненського облвиконкому від 28.07.1990 року № 140. Архітектура Тринефний костел зального типу, хрестоподібний в плані з однонавним вівтарем. Габаритні розміри в плані 25,63 × 42,05 м (з контрфорсами). Висота — 22,10 м. Під навою та вівтарною частиною будівлі знаходяться підвальні приміщення. Головний фасад костелу розчленований по вертикалі на три поля за допомогою контрфорсів, симетричний відносно головної осі. Нижня частина фасаду відділена від верхнього ярусу за допомогою профільованого карнизу. Над головним входом центральної частини знаходиться кругле вікно, а на вінчаючому ярусі вікно-трифорій стрілчастої форми. Об'єми башт завершені невеликими аркадами та аттиками, площини яких оздоблені квадратними нішами. Декор інтер'єрів стриманий. Внутрішній простір храму розділений на нави за допомогою двох рядів колон. Будівля костелу є зразком стилю історизм, зокрема одного з його проявів «надвіслянсько-балтійської неоготики». Перебудови та втрати Над кутовими вежами головного фасаду втрачено шпилі та верхні яруси цих веж. Замуровано два входи у бічні нави з боку головного фасаду, а поверхня фасадів облицьована плиткою, що імітує цегляну кладку «під розшивку швів». Примітки Література Orłowicz M. Ilustrowany przewodnik po Wołyniu: z 101 ilustracjami i mapką województwa. — Luck: nakł. Wołyńskiego Towarzystwa Krajoznawczego i Opieki nad Zabytkami Przeszłości w Łucku, 1929. — S. 208. (пол.) Рычков П. А. Дорогами Южной Ровенщины: От Корца до Пляшевой / П. А. Рычков. — Москва: Искусство, 1989. — С. 56. (рос.) Михайлишин О. До історії будівництва парафіяльного костьолу в м. Рівне / Історія релігій в Україні: Праці XI міжнародної конференції. — Кн. ІІ. — Львів: Логос, 2001. — С. 317—325. Прищепа О. Вулицями Рівного: погляд у минуле. — Рівне, 2006. — 223 с. — С. 103—105.
Гніздищанська Дача (заповідне урочище)

Гнізди́щанська Да́ча — заповідне урочище в Україні. Розташований у межах Чернігівського району Чернігівської області, між селами Дроздовиця, Лютіж та Гніздище, на території Городнянського лісництва (кв. 18-22, 45-49, 56-58, 61-68) та Моложавського лісництва (кв. 54, 68, 69, 88, 89). Площа 2208,8 га. Статус присвоєно згідно з рішенням Чернігівського облвиконкому від 31.07.1991 року № 159. Перебуває у віданні ДП «Городнянське лісове господарство», ДП «Городнярайагролісгосп», Хотівлянської, Дроздовицької, Пекурівської, Моложавської, Великолиственської сільських ради. Охороняється дубово-сосновий ліс різного віку з невеликими площами лісових евтрофних боліт. Трапляються представники герпетофауни: гадюка звичайна та мідянка звичайна. Галерея Джерела Перелік територій та об'єктів природно-заповідного фонду загальнодержавного та місцевого значення Рішення Чернігівського облвиконкому від 31.07.1991 р. № 159; Городнянське лісництво [Архівовано 27 червня 2020 у Wayback Machine.] Моложавське лісництво [Архівовано 27 червня 2020 у Wayback Machine.]
Ковпинський вихід (пам'ятка природи)

Ко́впинський ви́хід (Ковпинська криниця) — гідрологічна пам'ятка природи місцевого значення в Україні. Розташована у межах Новгород-Сіверського району Чернігівської області, на схід від села Ковпинка і на північ від села Пушкарі. Площа 0,1 га. Статус присвоєно згідно з рішенням Чернігівського облвиконкому від 27.04.1964 року № 236; від 10.06.1972 року № 303; від 27.12.1984 року № 454; від 28.08.1989 року № 164. Перебуває у користуванні Ковпинської сільської ради. Статус присвоєно для збереження кількох потужних джерел, які б'ють з крейдяних відкладів. Джерела Державний кадастр територій та об'єктів природно-заповідного фонду України станом на 01.01.2013; (575. Ковпинський вихід)
Іскрівський заказник

І́скрівський заказник — лісовий заказник місцевого значення в Україні. Об'єкт природно-заповідного фонду Полтавської області. Опис Розташований у Полтавському районі Полтавської області, між селами Черняківка, Іскрівка, Верхні Рівні, у лісовому масиві Іскрівського лісництва (кв. 1-3, 5-7, 9-11, 13-71, 75-82, 84, 85, 87-90). Площа 2243 га. Створений відповідно до Рішення Полтавської облради від 20.12.1993 року. Перебуває у віданні Полтавського лісгоспу. Статус надано з метою збереження та охорони одного з найбільш збережених в області лісових масивів, що репрезентує лісову рослинність, характерну для центральної частини лівобережного Лісостепу. Рельєф заказника рівнинний, подекуди пересічений неглибокими балками. Основу лісових насаджень складає дуб звичайний віком 70-80 років, також зростають липа серцелиста, клен гостролистий, у середньому ярусі — в'яз, клен польовий, на узліссях — клен татарський. У підліску домінує ліщина звичайна, часто трапляються бузина чорна, свидина криваво-червона, рідше — бруслина бородавчаста та бруслина європейська. У заказнику трапляються окремі дуби, вік яких понад 200 років. Трав'яний покрив заказника добре розвинутий та різноманітний за видовим складом. Тут зростають типові лісові рослини, найпоширенішими з яких є розхідник звичайний, зірочник лісовий, осока волосиста, копитняк європейський, переліска багаторічна. У пониженнях і на днищах балок зростає яглиця звичайна. Також трапляються купина багатоквіткова, фіалка запашна, фіалка дивна. Лісові злаки представлені тонконогом дібровним, кострицею велетенською, перлівкою пониклою, просянкою розлогою. Заказник є місцем зростання весняних первоцвітів — проліска сибірська, ряст ущільнений, тюльпан дібровний. Влітку трав'яний покрив розріджений і представлений тіневитривалими видами, зокрема медунка темна. На узліссях зростають дзвоники широколисті та кропиволисті, волошка фригійська, а також рідкісна в області рослина — черсак волосистий. З регіонально рідкісних видів рослин трапляються конвалія звичайна, шоломниця висока, аконіт шерстистовустний. Особливу цінність становить коручка чемерникоподібна — вид орхідей, занесений до Червоної книги України. Джерела Природно-заповідний фонд Полтавщини [Архівовано 5 листопада 2017 у Wayback Machine.] Заповідна краса Полтавщини. Т.Л. Андрієнко, О.М. Байрак, М.І. Залудяк та інші - Полтава.: ІВА «Астрея», 1996. - 188 стор.: іл. 88.