Капустинці (Чортківський район)

Капу́стинці — село в Україні, у Нагірянській сільській громаді Чортківського району Тернопільської області. Адміністративний центр колишньої Капустинської сільської ради. Розташування Розташоване на лівому березі р. Серет (ліва притока Дністра), за 25 км від районного центру і 12 км від найближчої залізничної станції Товсте. На південно-західній околиці села струмок Мачара впадає у річку Серет. Територія — 1,64 кв. км. Дворів — 197. Населення — 357 осіб (2014 р.). Назва За леґендою, назва села походить від прізвища козака Капусти, який у глибоку давнину збудував тут фортецю, від котрої залишилися земляні вали. У 1971 р. пам'ятки 15–17 ст. зруйнували представники влади, зрівняли могили бульдозерами, знищили й кладовище. Історія Поблизу Капустинців знайдено римські монети 2 ст. н. е., візантійські монети, у тому числі золотий солід 7 ст., пам'ятки трипільської, черняхівської, корчак-празької і давньоруської культур та єдину інталію на території Тернопільщини. Перша письмова згадка про поселення датована 1439 р., згодом згадане у 1442 р. як власність Лукаша Лойовича. 1564 р. село належало Щепановській; у населеному пункті вже була церква. 15 червня 1934 р. село передане з Борщівського повіту до Чортківського. Від 6 липня 1941 р. до 12 квітня 1944 р. Капустинці — під нацистською окупацією. Під час німецько-радянської війни загинули або пропали безвісти у Червоній армії: В УПА воювали Михайло Джумага, Михайло Мамуляк («Ключ»), Мирон Морквас, Іван Яцків та інші. 12 червня 2020 року, відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України № 724-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Тернопільської області» увійшло до складу Нагірянської сільської громади. 19 липня 2020 року, в результаті адміністративно-територіальної реформи та ліквідації Чортківського району (1940—2020), увійшло до складу новоутвореного Чортківського району. З 1 грудня 2020 року Капустинці належать до Нагірянської сільської громади. Населення Мова Розподіл населення за рідною мовою за даними перепису 2001 року: Релігія церква святителя Миколая Чудотворця (ПЦУ; 1898; кам'яна); церква Перенесення мощей святого Миколая (УГКЦ; 2013; архітектор Іван Гудима). Каплички св. Варвари (1850), Матері Божої (1998), св. Йосафата (2001). Пам'ятники Насипано символічну могилу УСС (відновлено 1992). Споруджено пам'ятник полеглим у німецько-радянській війні воїнам-односельцям (1985). Населення Соціальна сфера Відомо, що у 1880-х рр. село належало Лянцкоронським. До 1939 р. функціонували філії «Просвіти», «Сільського господаря» та інших українських товариств. Протягом 1970-х рр. у Капустницях працювали дві комплексні бригади колгоспу с. Улашківці. У 2000 р. в селі на базі розпайованого КСП «Капустинське» створено ПАП «Березина» (директор Володимир Заболотний). Нині працюють Капустинська загальноосвітня школа I ступеня, клуб, бібліотека, ФАП, торговий заклад. Відомі люди Народилися Володимир Балько (1882—1951) — церковний і культурно-просвітницький діяч; Павлина Беноні (нар. 1923) — учасниця національно-визвольного руху, громадська діячка; Василь Марків (нар. 1930) — лікар; Яцків Євгеній (нар.1941) — громадський діяч; Проживали Мар'ян Лютак (1892—1965) — священик, репресований. Галерея Примітки Література Уніят В., Федечко М. Капустинці // Тернопільщина. Історія міст і сіл : у 3 т. — Тернопіль : ТзОВ «Терно-граф», 2014. — T. 3 : М — Ш. — С. 477—478. — ISBN 978-966-457-246-7. Гаврилюк О., Ричаківська М. Капустинці // Тернопільський енциклопедичний словник : у 4 т. / редкол.: Г. Яворський та ін. — Тернопіль : Видавничо-поліграфічний комбінат «Збруч», 2005. — Т. 2 : К — О. — С. 30. — ISBN 966-528-199-2. Посилання