Малі Геївці

Малі́ Геївці — село в Україні, в Ужгородському районі Закарпатської області. Підпорядковане Великогеєвецькій сільській раді. Географія Село розташоване на річці Латориця. Присілки Хутори Хутори — обєднане з селом Малі Геєвці рішенням облвиконкому Закарпатської області № 155 від 15.04.1967 Перша згадка у XIX столітті Історія На південно-східній околиці Малих Геївців, в урочищі Дийнеш Егрі, на ледь помітному підвищенні — тришарове поселення доби неоліту і енеоліту. Дослідження проводив Ф. М. Потушняв в 1974 році і засвідчив шари культури алфельдської і мальованої кераміки, шари тисо-полгарської та баденської культур. В урочищі Стороріччя, що на віддалі 3 кілометра в південно-східному напрямку від села, поселення ранньозалізного віку VI—IX століть до нашої ери (куштановицька культура). Досліджувалося І. І. Поповичем в 1973—1975 роках. Виявлено житла, господарсько-виробничі споруди. В урочищі Сиг розташоване двошарове поселення III—IV і VIII—IX століттях нашої ери. Досліджувалося експедицією УжДУ в 1975 році. Відкрито два напівземлянкові житла, господарські ями. В околицях села знайдено бронзовий скарб, у складі якого первісно знаходилися десятки бронзовий виробів. Збереглися чотири чекано-молоти, меч з полоскою і черенкоподібною рукояткою. Перша згадка у 1394 році під назвою Geyeuch. Місцевий ливарний цех засновано ще 1793 року Іштваном Ласло — землевласником з комітату Унґ. Відомі дворянські роди, що проживали у селі: Еґрі, Панкотай, Ладані, Яворський, Бенко, Дарані, Бурок, Беленський, Рацкові, Нодь, Кіш, Ласло, Барток, Діошегі, Федьвернекі, Берегі. В селі зафіксовано герб родини Бенко, вінбув отриманий від імператора Фердинанда II в 1619 році і опублікований в комітаті Унг. Перший предок родини Федьвернекі родом із села — Ісаак Федьвернекі в 1568 році. Панкотай отримала село у користування від Фердинанда II 27 листопада 1559 року. Церква Успіння пр. Богородиці. 1992. У 1940 р. в селі було 516 реформатів, 305 греко-католиків, 147 римо-католиків, 38 євреїв. Греко-католицька церква діяла в пристосованому будинку з вальків (саману). Вівтарний образ намалював Й. Бокшай, а подарували його церкві Ференц Орос з дружиною Єлизаветою Бийреш. У 1949 р. радянський режим ліквідував знамениту фабрику виробництва дзвонів Ференца Еґрі, а приміщення перетворено на колгоспні склади. У 1956 р. греко-католицьку церкву закрили, а згодом переобладнали під столярну майстерню. У 1989 р. громада відновила діяльність, а в 1992 р. стараннями Амбруша Долґоша та останнього робітника дзвонарні Йосипа Койсо під церкву пристосували вцілілу будівлю колишньої фабрики. На кошти всіх жителів села будинок переробили, і 15 серпня 1991 р. відбулася перша служба Божа. Перед входом встановили дзвіницю з одним дзвоном Ф. Еґрі, що зберігся, виготовленим 1939 р. Через рік храм освятили єпископи Іван Маргітич та Йосип Головач. Населення Мова Розподіл населення за рідною мовою за даними перепису 2001 року: Політика Парламентські вибори, 2019 На позачергових парламентських виборах 2019 року у селі функціонувала окрема виборча дільниця № 210577, розташована у приміщенні школи. Результати зареєстрований 561 виборець, явка 43,67 %, найбільше голосів віддано за «Слугу народу» — 62,72 %, за Всеукраїнське об'єднання «Батьківщина» — 11,40 %, за «Опозиційну платформу — За життя» — 6,14 %. В одномандатному окрузі найбільше голосів отримав Йосип Борто (самовисування) — 73,36 %, за Андрія Андріїва (самовисування) — 8,61 %, за Роберта Горвата (самовисування) — 5,33 %. Пам'ятки Поселення (III—IV ст.); Поселення (X—VIII ст. до н. е.); Поселення (VI—III ст. до н. е.); Поселення багатошарове (кін. V тис. до н. е., кін. IV тис. до н. е., поч. III тис. до н. е., сер. III тис. до н. е.); Поселення (I ст. до н. е. — I ст. н. е.); Поселення багатошарове (XIV—XII ст. до н. е.); Поселення (VI—IV ст. до н. е.); Відомі жителі Ференц Еґрі — (народився тут 1864 року) — один з найвідоміших угорських виробників дзвонів 20 століття. Навіть в Австралії було знайдено дзвін з його ливарного виробництва. Ласло Боді — фронтмен відомої музичної групи «Републіка» (народився тут 1965 року). Туристичні місця - На південно-східній околиці Малих Геївців, в урочищі Дийнеш Егрі, на ледь помітному підвищенні — тришарове поселення доби неоліту і енеоліту. Дослідження проводив Ф. М. Потушняв в 1974 році і засвідчив шари культури алфельдської і мальованої кераміки, шари тисо-полгарської та баденської культур. - В урочищі Стороріччя, що на віддалі 3 кілометра в південно-східному напрямку від села, поселення ранньозалізного віку VI—IX століть до нашої ери (куштановицька культура). Досліджувалося І. І. Поповичем в 1973—1975 роках. Виявлено житла, господарсько-виробничі споруди. - В урочищі Сиг розташоване двошарове поселення III—IV і VIII—IX століттях нашої ери. Досліджувалося експедицією УжДУ в 1975 році. Відкрито два напівземлянкові житла, господарські ями. - В околицях села знайдено бронзовий скарб, у складі якого первісно знаходилися десятки бронзових виробів. Збереглися чотири чекано-молоти, меч з полоскою і черенкоподібною рукояткою. - храм Успіння пр. Богородиці. 1992. Вівтарний образ намалював Й. Бокшай - У 1949 р. радянський режим ліквідував знамениту фабрику виробництва дзвонів Ференца Еґрі, а приміщення перетворено на колгоспні склади. Примітки