NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Арковий міст у Запоріжжі

Шаблон:Міст: невідомі параметри: |на мапі яндекс= Арковий міст — автомобільний міст через Дніпро у Запоріжжі, що сполучає правий берег міста з островом Хортиця, є найдовшим арковим мостом в Україні. Історія 21 квітня 1971 року розпочалося будівництво мосту. На його будівництво було виділено 600 тис. карбованців. У будівництві мосту брало участь будуправління «Дніпробуд-2». 1974 року завершено спорудження мосту. Всього на будівництво було витрачено 3 220 000 радянських карбованців. При будівництві вперше в практиці радянського мостобудування була застосована унікальна 205-метрова металева збірна балка, яка працює разом з балкою жорсткості. У 1997 році Арковий міст було визнано аварійним. Впродовж 2001—2003 років мост був закритий на капітальний ремонт, через відколювання частини скелі, на яку опирається одна з опор мосту. У травні 2025 року стало відомо про запланований ремонт Аркового мосту. Серед ремонтних робіт — демонтаж старого покриття та заміна на нове, очищення арматури від корозії та відновлення захисного шару, відновлення ушкоджених плит перекриття та тротуарних блоків, заміна бар'єрної огорожі проїжджої частини, ремонт деформованих металоконструкцій. Завершити роботи на об'єкті підрядник має до кінця 2025 року. На ці роботи КП «Елуаш» планує витратити 8 542 558 гривень. Станом на червень 2024 року вартість ремонту оцінювали у 272,2 млн гривень. Тролейбусне сполучення З 1975 року через острів Хортиця курсували тролейбуси, додаткова лінія у сполученні правого та лівого береги річки Дніпро (до цього тролейбуси з лівого на правий берег прямували лише через Дніпровську ГЕС). Тролейбусна лінія через острів Хортицю, крім Аркового мосту, проходила мостом Преображенського. У 2001 році була закрита, через реконструкцію Аркового мосту, контактна мережа була демонтована, щоб зберегти її від розкрадання, проте, після відкриття Аркового мосту у 2003 році відновлення тролейбусної лінії було визнано недоцільним. 13 вересня 2019 року відкритий маршрут № 1 (Площа Профспілок — Турбаза «Хортиця»), на якому працювали тролейбуси Дніпро Т203 з опцією автономного ходу. З 25 лютого 2022 року тимчасово припинена робота тролейбусного маршруту № 1, через широкомасштабне російське вторгнення в Україну, тож тролейбуси Дніпро Т203, що обслуговували цей маршрут, були перенаправлені з 1 березня 2022 року на обслуговування нового маршруту, що сполучав 4-й Південний мікрорайон з 2-м Шевченківським мікрорайоном[джерело не вказане 1268 днів]. З 6 січня 2025 року призначені тролейбусні рейси до зупинки громадського транспорту "Турбаза «Хортиця» (у робочі дні), а з 11 січня 2025 року також у вихідні дні. Рейси обслуговують тролейбуси з можливістю автономного ходу Дніпро Т203. Галерея Примітки Джерела Лев Адельберг. Автотранспортный мост с правого берега реки Днепр на остров Хортицу // Мосты Запорожья : [арх. 8 березня 2012] : [рос.]. — Запорожье : Тандем-У, 2005. — 56 с. Открытие арочного моста через Старый Днепр. Запорожье и города СНГ (рос.). 2003. Панорама
Арсенальная площадь

Арсенальная площадь (укр. Арсенальна площа) — площадь в Печерском районе Киева. Находится между улицами Михаила Грушевского, Московской и Ивана Мазепы. Возникла, по-видимому, в XVIII веке и называлась Никольской. Здесь начиналась Никольская улица, нынешняя Ивана Мазепы. В середине XIX века на площади были возведены Никольские ворота — главный въезд в Новую Печерскую крепость. В 1919—1964 годах называлась площадью Революции, в 1964—1991 годах — площадь «Героев Арсенала». Современное название с 1991 года. С 1914 по 1918 годы на площади находился памятник Искре и Кочубею. Сейчас на этом месте установлен памятник рабочим завода «Арсенал». Архитектурной доминантой площади является 10-этажный жилой дом в стиле конструктивизма: «Одна из лучших новостроек столицы… Киевский небоскрёб», — сообщала в те годы одна из киевских газет. Здание построено в 1934—1940 годах арх. И. Каракисом как часть жилого комплекса по улице Январского Восстания № 3 и № 5 (ныне ул. Мазепы). Ныне здание является памятником архитектуры (№ 456-Кв, № 456/1, № 456/263) и охраняется законом. Иосиф Каракис отстаивал идею ансамблевой застройки местности с учётом особенностей рельефа и среды, а не создания случайных, не подходящих друг к другу или к избранной местности зданий. (Комплекс был реализован лишь частично). Транспорт Станция метро Арсенальная Автобусы 24, 55, 62 Троллейбус 38 Трамвайная линия существовала с 1905 по 1998 годы Почтовый индекс 01010 Примечания Литература Улицы Киева. Справочник / Редакция Кудрицкого А. В. — Киев: «Украинская энциклопедия» им. М. П. Бажана, 1995. — 352 с. — ISBN 5-88500-070-0 Ссылки Веб-энциклопедия Киева
Арсенальна площа

Арсена́льна пло́ща — площа у Печерському районі міста Києва (місцевість Печерськ). Розташована між вулицями Михайла Грушевського, Князів Острозьких і Івана Мазепи. Історія Площа утворена, ймовірно, у XVIII столітті. Частково розташована на засипаному яру Провалля. Мала назву Микільська площа — тут починалася Микільська вулиця (теперішня вулиця Івана Мазепи), пізніше — Арсенальна площа. В середині XIX століття на площі було споруджено Микільські ворота — основний в'їзд до Нової Печерської фортеці. З березня 1919 року мала назву площа Революції, з 1964 року — площа Героїв Арсеналу. Сучасна назва — з 1993 року. Забудова На площі розташовані наземний вестибюль станції метро «Арсенальна» Святошинсько-Броварської лінії Київського метрополітену, будівля колишніх Миколаївських казарм (Микільські ворота), старий корпус заводу «Арсенал». В центрі площі знаходиться Пам'ятник робітникам заводу «Арсенал» , який присвячений учасникам Січневого повстання 1918 року. Відкритий у 1923 році, як пам'ятник робітникам заводу «Арсенал», являє собою гірську гармату, з якої повсталі арсенальці начебто стріляли по військам Центральної Ради, що штурмували територію заводу. Гармату встановлено на постамент з червоного граніту, де з 1914 до 1918 року (за іншими даними — до 1921 року) була скульптурна група, присвячена полковникам Іскрі та Кочубею (скульптор — військовий інженер штабс-капітан П. О. Самсонов). Існує версія, що після зруйнування пам'ятника Іскрі та Кочубею, деякий час на постаменті стояв гіпсовий пам'ятник Івану Мазепі, який був демонтований чи то денікінцями, чи польською армією, а може й розвалився сам. 18 червня 2019 року представниками Всеукраїнського молодіжного руху «Гідність нації» здійснено декомунізацію. В постамент монумента вмонтовано плиту з новим текстом. У 1919 році на площі, біля початку Московської вулиці (сучасна — Князів Острозьких), було встановлено гіпсовий пам'ятник-погруддя Якова Свердлова. Пам'ятник відкрили з нагоди свята 1 Травня, проте вже восени він був зруйнований військами Денікіна. Зображення Примітки Джерела Арсенальна площа // Веб-енциклопедія Києва. Героїв «Арсеналу» пл. // Вулиці Києва. Довідник / упоряд. А. М. Сигалов та ін. — К. : Реклама, 1975. — С. 44–45. Арсенальна площа // Вулиці Києва. Довідник / за ред. А. В. Кудрицького. — К. : «Українська енциклопедія» ім. М. П. Бажана, 1995. — С. 13. — ISBN 5-88500-070-0. Героїв «Арсеналу» площа // Київ: енциклопедичний довідник / за ред. А. В. Кудрицького. — К. : Гол. ред. Української Радянської Енциклопедії, 1981. — С. 132. Героев «Арсенала» площадь // Киев: энциклопедический справочник / под ред. А. В. Кудрицкого — К. : Гл. ред. Украинской Советской Энциклопедии, 1982. — С. 124. (рос.) Арсенальна площа // Вулиці міста Києва: офіційний довідник / Додаток до рішення Київської міської ради від 22 січня 2015 року № 34/899 «Про затвердження офіційного довідника „Вулиці міста Києва“». — С. 7. [Архівовано з першоджерела 6 жовтня 2021.] Арсенальна площа // МІАС ЗМД «Містобудівний кадастр Києва». Посилання Лідія Пономаренко. Площа Героїв «Арсеналу» // Вечірній Київ. — 1980. — 21 серпня
Арсеневка (Александрийский район)

Арсеневка (укр. Арсенівка) — село в Великоандрусовской сельской общине Александрийского района Кировоградской области Украины. До 2020 года входило в Светловодский район Население по переписи 2001 года составляло 110 человек. Почтовый индекс — 27532. Телефонный код — 5236. Код КОАТУУ — 3525281202. Ссылки Арсеневка на сайте Верховной рады Украины (укр.) Административно-территориальное устройство Кировоградской области (укр.)
Арсенівка (Олександрійський район)

Арсе́нівка — село в Україні, у Великоандрусівській сільській громаді Олександрійського району Кіровоградської області. Населення становить 110 осіб. Населення Згідно з переписом УРСР 1989 року чисельність наявного населення села становила 194 особи, з яких 73 чоловіки та 121 жінка. За переписом населення України 2001 року в селі мешкало 110 осіб. 100 % населення вказало своєю рідною мовою українську мову. Див. також Перелік населених пунктів, що постраждали від Голодомору 1932—1933 (Кіровоградська область) Примітки Посилання Погода в селі Арсенівка [Архівовано 20 грудня 2011 у Wayback Machine.]
Liubomyrivka, Luhansk Oblast

Liubomyrivka (Ukrainian: Любомирівка), formerly known as Artema (Ukrainian: Артема; Russian: Артёма) is a village in Nyzhnioteple rural hromada, Shchastia Raion of Luhansk Oblast in eastern Ukraine, situated at about 50 km north from the centre of Luhansk city, on the right bank of the Siverskyi Donets. Prior to 2020, it was part of the former Stanytsia-Luhanska Raion. Siverskyi Donets has served as a natural separation line between the warring parties during the War in Donbass. A 15 minutes clash between governmental and pro-Russian forces, that took place near the village on 12 September 2016, at around 4:00 pm, resulted in two Ukrainian soldiers killed, five others wounded, and one unaccounted for in action. Later on the missing serviceman was accounted. On 19 September 2024, the Verkhovna Rada voted to rename Artema to Liubomyrivka. Demographics Native language as of the Ukrainian Census of 2001: Russian 76.98% Ukrainian 22.48% References External links Weather forecast for Liubomyrivka
Liubomîrivka, Șceastea

Liubomîrivka (în ucraineană Любомирівка) este un sat în comuna Nîjno-Teple din raionul Șceastea, regiunea Luhansk, Ucraina. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației localității Artema era vorbitoare de rusă (76,98%), existând în minoritate și vorbitori de ucraineană (22,48%). Note
Артёма (Станично-Луганский район)

Артёма (укр. Артема) — село, относится к Станично-Луганскому району Луганской области Украины. 28 февраля 2022 года было занято ВС РФ и НМ ЛНР. Население по переписи 2001 года составляло 734 человека. Почтовый индекс — 93632. Телефонный код — 6472. Занимает площадь 1,75 км². Местный совет 93632, Луганская обл., Станично-Луганский р-н, с. Нижнетёплое, ул. Ленина, 1 (укр.) Примечания Ссылки Артёма на сайте Верховной рады Украины (укр.)
Любомирівка (Щастинський район)

Любомирівка (до 2024 року — Арте́ма) — село в Україні, в Україні, у Нижньотеплівській сільській громаді Щастинського району Луганської області. Населення становить 734 осіб. Історія На околиці села були знайдені стоянки епохи Мезоліту. Село засноване у зв'язку з організацією совхозу ім. Артема. Назва Село назване на честь радянського партійного та державного діяча Федіра Сергєєва, відомого як Артем. Через це воно мало бути перейменоване згідно з законом про декомунізацію. 19 вересня 2024 року Верховна Рада підтримала перейменування села Артема на Любомирівка. 26 вересня 2024 року перейменування набуло чинності. Населення За даними перепису 2001 року населення села становило 734 особи, з них 22,48 % зазначили рідною мову українську, 76,98 % — російську, а 0,54 % — іншу. Примітки Посилання Погода в селі Любомирівка [Архівовано 19 вересня 2016 у Wayback Machine.]
Ozerne, Nova Odesa

Ozerne (în ucraineană Озерне) este un sat în comuna Dîmivske din raionul Nova Odesa, regiunea Mîkolaiiv, Ucraina. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației localității Ozerne era vorbitoare de ucraineană (92,37%), existând în minoritate și vorbitori de rusă (4,21%) și română (3,28%). Note
Озёрное (Николаевская область)

Озёрное (укр. Озерне, до 2016 г. — Артёмовка) — село в Новоодесском районе Николаевской области Украины. Основано в 1924 году. Население по переписи 2001 года составляло 642 человек. Почтовый индекс — 56624. Телефонный код — 5167. Занимает площадь 0,124 км². Известные люди В селе родился советский военачальник Гавриил Тимофеевич Завизион. Местный совет 56622, Николаевская обл., Новоодесский р-н, с. Дымовское, ул. Мира, 4 Примечания Ссылки Учётная карточка населённого пункта — Озёрное на сайте Верховной рады (укр.)
Озерне (Миколаївський район)

Озерне (колишня назва — Артемівка) — село в Україні, у Новоодеській міській громаді Миколаївського району Миколаївської області. Населення становить 642 особи. Населення Згідно з переписом УРСР 1989 року чисельність наявного населення села становила 637 осіб, з яких 310 чоловіків та 327 жінок. За переписом населення України 2001 року в селі мешкали 642 особи. Мова Розподіл населення за рідною мовою за даними перепису 2001 року: Примітки Посилання Погода в селі Озерне
Бахмутська міська рада

Ба́хму́тська міська рада (до 2016 року — Артемівська) — орган місцевого самоврядування Бахмутської міської громади у Бахмутському районі Донецької області. Історія У 1960-х роках міській раді підпорядковувалося село Малоіллінівка. Уночі 8 липня 2014 року, російські терористи обстріляли будівлю міської ради з реактивного піхотного вогнемета «Джміль». Виникла невелика пожежа, яка була ліквідована. У будівлі міськради та в сусідніх будинках виявилося безліч вибитих вікон. Склад ради Рада складається з 38 депутатів та голови. Голова ради: Рева Олексій Олександрович Секретар ради: Касперська Анастасія Петрівна Керівний склад попередніх скликань Примітка: таблиця складена за даними сайту Верховної Ради України Депутати За результатами місцевих виборів 2020 року депутатами ради стали: За суб'єктами висування За округами Консультативно-дорадчі органи Молодіжна рада при Бахмутській міській раді Молодіжна рада при Бахмутській міській раді - консультативно-дорадчий орган Бахмутської міської ради, покликаний забезпечувати узгодженість дій у вирішенні питань, які впливають на життя молоді та забезпечувати її участь у прийняті рішень, щодо реалізації молодіжної політики в м. Бахмут. Основні напрямки роботи молодіжної ради: - підвищення громадської активності молоді та розвиток волонтерського руху; - сприяння наукової діяльності, задоволення освітніх потреб; - розвиток неформальної освіти; - формування та пропагування здорового способу життя; - національно-патріотичне виховання; - формування екологічної культури; - розвиток творчих та спортивних здібностей молоді. Керівний склад попередніх скликань Посилання Бахмутська міська рада // Облікова картка на офіційному вебсайті Верховної Ради України. Сайт міської ради [Архівовано 10 січня 2016 у Wayback Machine.] Мапа території міськради [Архівовано 11 серпня 2014 у Wayback Machine.] на OSM Сторінка на сайті [Архівовано 11 серпня 2014 у Wayback Machine.] ВРУ Результати виборів депутатів ради у 2010 на сайті ЦВК Примітки і джерела
Observatoire astronomique de l'université de Kiev

L'observatoire astronomique de l'université de Kiev (en ukrainien : Астрономічна обсерваторія Київського університету), ou encore observatoire Fedorov, est un observatoire astronomique situé à Kiev, en Ukraine. Le projet initial était de l'inclure dans les bâtiments de l'Université, mais le choix fut fait par l'architecte Vincent Beretti d'en faire un bâtiment séparé, commencé en 1841 et inauguré en 1845. C'est une tour octogonale. Le bâtiment fait l'objet d'une inscription au monument national ukrainien et patrimoine d'intérêt national n°890. Il comporte aussi un musée qui détient plusieurs instruments notables : un télescope d'Ertel de 1838, un de Repsold de 1895, un cercle méridien de Repsold de 1870. Notes et références Portail de l’astronomie Portail de l’Ukraine Portail des musées Portail de l’architecture et de l’urbanisme
Osservatorio di Kiev

L'osservatorio di Kiev, chiamato anche osservatorio astronomico dell'Università nazionale Taras Ševčenko di Kiev (JSC KNU) è un osservatorio astronomico ottico costruito nel 1845 nel centro di Kiev, in Ucraina. È uno dei più antichi osservatori universitari ucraini ed è il fondatore dell'Associazione Astronomica Ucraina. Attualmente la struttura è utilizzata come museo storico divulgativo e per ricerche studentesche. Storia L'osservatorio universitario nacque a seguito dell'apertura nel 1835, presso l'università di Kiev, del dipartimento di scienze naturali, tra cui astronomia. Inizialmente previsto, come si evince dai progetti originari, presso le strutture principali dell'ateneo, l'osservatorio fu costruito come struttura separata. Il progetto fu affidato a Vincent Beretti, architetto di origini italiane e professore presso l'Accademia delle arti di San Pietroburgo. Edificato negli anni 1841-1845, fu ufficialmente inaugurato il 7 febbraio 1845. Il complesso architettonico venne parzialmente ricostruito negli anni 1860-1890. Durante la seconda guerra mondiale, le attrezzature principali dell'osservatorio furono trasferite a Sverdlovsk e tutti gli astronomi in età militare raggiunsero il fronte, dove molti di loro morirono in battaglia. Negli anni 1946-1960, furono costruiti case e padiglioni per nuovi telescopi. L'osservatorio occupa circa 2,6 ettari di terreno nella parte storica di Kiev. È costituito dall'edificio principale, un padiglione con cerchi meridiani, un padiglione con un telescopio solare orizzontale, tre padiglioni in mattoni, laboratori e locali residenziali. Nel 1979 il consiglio dei ministri della Repubblica Socialista Sovietica Ucraina ha riconosciuto l'osservatorio universitario come monumento della scienza e della tecnologia e nel 2008 è stato proposto come sito patrimonio mondiale dell'UNESCO. Strumenti Nell'osservatorio sono ancora presenti strumenti astronomici del XIX secolo, tra cui: un telescopio portatile, realizzato da Ertel nel 1838 un astrografo, realizzato da Repsold nel 1895 un cerchio meridiano, realizzato da Repsold nel 1870 Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Osservatorio di Kiev Collegamenti esterni Sito ufficiale, su observ.univ.kiev.ua.
Observatoire astronomique de Lviv

L'observatoire astronomique de Lviv (en ukrainien : Астрономічна обсерваторія Львівського університету) est un observatoire astronomique situé à Lviv, en Ukraine. Fondé en 1771 par le collège de Jésuites, il fut fermé vers 1783 puis restauré par l'Université de Lviv en 1900 Notes et références Liens externes Site officiel Ressource relative à l'astronomie : Centre des planètes mineures Portail de l’astronomie Portail de l’Ukraine Portail de l’architecture et de l’urbanisme
Atamań

Atamań (ukr. Атамань) – wieś na Ukrainie, w obwodzie chersońskim, w rejonie heniczeskim, w hromadzie Heniczesk. W 2001 liczyła 341 mieszkańców, spośród których 237 wskazało jako ojczysty język ukraiński, 93 rosyjski, 3 ormiański, a 8 inny. Urodzeni Wiktor Sawczenko Przypisy
Ataman, Henicesk

Ataman (în ucraineană Атамань) este un sat în comuna Cionhar din raionul Henicesk, regiunea Herson, Ucraina. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației localității Ataman era vorbitoare de ucraineană (69,5%), existând în minoritate și vorbitori de rusă (27,27%). Note
Атамань (Херсонская область)

Атамань (укр. Атамань) — село в Генической городской общине Генического района Херсонской области Украины. Население по переписи 2001 года составляло 341 человек. Почтовый индекс — 75570. Телефонный код — 5534. Код КОАТУУ — 6522188002. Ссылки Атамань на сайте Верховной рады Украины Примечания
Ахтырский городской совет

Ахты́рский городско́й сове́т (укр. Охтирська міська рада) — административно-территориальное образование в Сумской области Украины, расположенное в центре Ахтырского района и в его состав не входящее. Географическое положение Ахтырский городской совет находится в центре Ахтырского района Сумской области Украины. Административным центром совета является город Ахтырка. Население Население совета составляет 48 017 человек (2019), в том числе городское — 47 829 человек, сельское — 188 человек. История Ахтырский район образован 7 марта 1923 года. декабрь 1917 года — дата образования городского Совета депутатов трудящихся на территории Ахтырского уезда Харьковской губернии Российской республики. 7 марта 1923 года Ахтырка стала районным центром Ахтырского района Харьковской губернии, затем Ахтырского округа, затем Харьковского округа УССР, затем Харьковской области, с 1939 — Сумской области. В городе находились при этом райсовет и райисполком (РИК). Административное устройство Совет включает в себя: Населённые пункты Примечания
Охтирська міська рада

Охти́рська міська́ ра́да — орган місцевого самоврядування в Сумській області. Адміністративний центр — місто обласного значення Охтирка. Загальні відомості Територія ради: 31,86 км² Населення ради: 48 439 осіб (станом на 1 лютого 2012 року) Географія Територія, що підпорядкована Охтирській міській раді, знаходиться на півдні Сумської області України. Межує з Великописарівським, Тростянецьким та Лебединським районами Сумської області, а також Зіньківським та Котелевським Полтавської області. Через територію ради протікають річки Ворскла, Охтирка і Гусинка. Населені пункти Міській раді підпорядковані населені пункти: м. Охтирка с. Велике Озеро с. Козятин с. Пристань с. Залужани Склад ради Рада складається з 34 депутатів та голова. Голова ради: Кузьменко Павло Петрович Секретар ради: Булах Вікторія Володимирівна Керівний склад попередніх скликань Примітка: таблиця складена за даними джерела Депутати За результатами місцевих виборів 2015 року: Кількість депутатських мандатів у раді: 34 Кількість депутатських мандатів, отриманих кандидатами у депутати за результатами виборів: 34 Кількість депутатських мандатів у раді, що залишаються вакантними: 0 За суб'єктами висування За округами Гімн Гімн Охтирки починаючи від 22.08.2011 Є місто у славній моїй Україні – Охтиркою зветься з далеких часів, Його прикрашають вже літні сивини Із Ворсклою разом в обіймах лісів. Приспів: Квітни, Охтирко,- місто казкове, Для нас, охтирчан, ти завжди молоде, Прекрасне, як сонце, як небо зіркове, Надія в житті, що до щастя веде. І пам’ятні місту козацькі фортеці, Козацький курінь і гусарська є рать; Про місто багато історій знайдеться, Як треба свободу свою захищать. Приспів: У нашому місті героїв чимало, Усі ми схиляєм пред ними чоло – Вони воювали й трудились на славу, Щоб краще життя і світліше було. Приспів: Квітни, Охтирко,- місто казкове, Для нас, охтирчан, ти завжди молоде, Прекрасне, як сонце, як небо зіркове, Надія в житті, що до щастя веде. Секретар міської ради О.В.Цілуйко Примітки Джерела Охтирська міська рада // Облікова картка на офіційному вебсайті Верховної Ради України.