Зелений Гай (Чортківський район)

Зеле́ний Гай — село в Україні, у Заліщицькій міській громаді Чортківського району Тернопільської області. Розташоване на річці Дністер, на півдні району. До 1950 — Жежава. До 2020 року адміністративний центр Зеленогайської сільської ради, якій було підпорядковане село Печорна. У зв'язку з переселенням жителів до Зеленого Гаю хутір Берег виключений із облікових даних. Історія Археологічні дослідження Поблизу Зеленого Гаю виявлені археологічні пам'ятки пізнього палеоліту, трипільської, комарівсько-тшинецької культур, ранньої залізної доби, культури Гава-Голігради, західно-подільської групи скіфського часу, липицької, празької та давньоруської культур. Поселення липицької культури І – ІІ століть нашої ери в центрі села, на південному схилі плато лівого берега Дністра, на віддалі 1,5 кілометра від ріки. Досліджувалося в 1966 році В.Д.Бараном. Виявлено два житла та яму, знайдено ліпну та гончарну кераміку, уламок жорнового каменя, пряслиця. Давньослов’янське поселення розміщене в центрі села, на південному пологому березі високого плато (лівий берег ріки Дністер) на віддалі 1,5 кілометрів від ріки. Дослідження провів В.Д.Баран у 1966 – 1967 роках. Давньоруський курганний могильник у лісі, неподалік від підплитового могильника, що на березі Дністра. Складався із 45 курганів. Відкрив в 1909 році К.Гадачек, розкопав 4 кургани. В 1931 році Т.Сулімірський розкопав ще два кургани. Виявлене поселення Празько-Корчакської археологічної культури датуться 5 століттям і вважається одним із перших слов'янських поселень на Тернопільщині. Період Речі Посполитої Перша писемна згадка — 1578. Є припущення, що на землях Зеленого Гаю існували поселення Пожарниця та Соколів, які 1241 знищили монголо-татари. Населений пункт заснований на землях села Блашківці (відоме від 1414), яке припинило існування у II половині 18 століття. Згадується село Блашківці (Blaszkowcze) 11 травня 1469 року в книгах галицького суду . В реєстрі від 1530 р. (c. 165) стосовно с. Блашківці (Blaskovcze), яке належало Червоногородському повіту Подільської землі, вказано: "fuger. ad Valachiam - Dni cap."[itanei] (перейшло від Волощини (Молдавії)). - Згідно карти Г.-Л. де Боплана (серед. 17 ст.), це село (Blakowce) розташовувалось над самим Дністром, нижче уступу його каньйону. Жежава (в Боплана - Gegewa) позначена вже вище крутого берега долини Дністра, на його сучасному місці. Таким чином, Блашківці і Жежева були окремими, поряд розташованими селами. Жежева на карті фон Міга (80-ті рр. 18 ст.) передана двома назвами: Zezeba i Zezaba (на північному і південному листах відповідно). На карті 2-го австрійського знімання (кін. 50-х рр. 19 ст.) вже значиться подібна до сучасної назва - Zezawa. Від Жежеви на захід до Дністра йде давній шлях (тепер - звичайна польова дорога), який вів до поромної переправи через Дністер до с. Городниця. Ця переправа функціонувала більше трьох століть, хоч конкретне її місцерозташування змінювалось. Біля переправи, з боку Жежави, в 19 ст. існував хутір Береговий. Старенька церква Святої Параскеви (1784 р.) припливла Дністром під час повені. Міжвоєнний період Діяли товариства «Просвіта», «Січ», «Луг», «Сільський господар», «Союз українок», кооператива. У незалежній Україні 12 червня 2020 року, відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України № 724-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Тернопільської області» увійшло до складу Заліщицької міської громади. 19 липня 2020 року, в результаті адміністративно-територіальної реформи та ліквідації Заліщицького району, увійшло до складу новоутвореного Чортківського району. Населення Населення — 595 осіб (2003)[джерело?]. Мова Рідна мова населення за даними перепису 2001 року: Пам'ятки церква святого великомученика Димитрія (1784, дерев'яна; 2003, кам'яна), каплиця (1877; реставрована). Пам'ятки природи На території населеного пункту є пам'ятка природи Жежавський державний ботанічний заказник і пам'ятки природи й археології печери Татарка та Лисяча Нора. Пам'ятники Пам'ятники: священикові І. Підгороцькому оборонцеві села від вогню св. Флоріяну (1819; підлягає реставрації) полеглим у німецько-радянській війні воїнам-односельцям (1967) Т. Шевченку (скульптор обох — С. Бродовий). Встановлено пам'ятні хрести: про заснування цвинтаря (кінець 18 ст.) на честь скасування панщини (друга половина 19 століття; реконструйовано 1976) заснування Братства тверезості (кінець 19 ст.) 2 придорожних хрести (20 століття) Насипана символічна могила Борцям за волю України (1993). Пам'ятник Т. Шевченку щойновиявлена пам'ятка монументального мистецтва у селі Зеленому Гаю Тернопільської области України. Встановлений 1990 р. Скульптор — С. Бродовий. Скульптура — бетон. Скульптура — 1,5 м. Соціальна сфера Діють загальноосвітня школа І-ІІ ступенів, клуб, бібліотека, ФАП. Відомі люди Народилися художник, скульптор С. Бродовий Еміль Коритко- фольклорист, один з перших досліджувачів етнографії словенського народу музикознавець М. Мамалига інженери-винахідники: М. Монастирський Я. Стасюк заслужений працівник охорони здоров'я України Г. Олійник Самчук Віра Григорівна (нар. 1947) — українська акторка. інженер О. Росткович правник, громадський діяч С. Росткович релігійний діяч О. В. Руденський доктор Т. Руденський літератор М. Хом'як-Черничук художник, громадський діяч у Канаді В. Човган художник-різьбяр по дереву В. Шевчук. Тернопільський Микола Васильович (1998—2022) — старший солдат Національної гвардії України, учасник російсько-української війни. Примітки Література Тернопільський енциклопедичний словник : у 4 т. / редкол.: Г. Яворський та ін. — Тернопіль : Видавничо-поліграфічний комбінат «Збруч», 2004. — Т. 1 : А — Й. — 696 с. — ISBN 966-528-197-6. Rzezawa (2) // Słownik geograficzny Królestwa Polskiego. — Warszawa : Druk «Wieku», 1889. — Т. X. — S. 157. (пол.)