NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Гора «Красна»

Гора́ «Кра́сна» — лісове заповідне урочище місцевого значення в Україні. Розташоване в межах Дубенського району Рівненської області, біля села Дружба. Площа 4,5 га. Засноване рішенням облвиконкому № 98 від 18.06.1991 року. Перебуває у віданні ДП СЛАП «Радивилівський держспецлісгосп» (квартал 96, виділ 1, 2). Статус надано для збереження місць зростання рідкісних рослин. Геологічна будова території урочища типова для Гологоро-Кременецького нагір'я Подільської височини — це вапняковий останець неогенового віку, перекритий малопотужними четвертинними лесоподібними суглинками. Вершина гори має відмітку 335 м. Пагорб у 1972-73 рр. заліснений переважно сосною та ялиною. Із чагарників тут ростуть терен колючий, жостір проносний, калина, свидина кров'яна. Трав'яний покрив різноманітний, переважають куничник наземний, мітлиця тонка, суниці лісові, перестріч польовий, молочай кипарисоподібний, парило звичайне, деревій звичайний, чебрець вапняковий, рідше — рутвиця звивиста, шавлія кільчаста, суниці зелені, роман напівфарбувальний. Трапляються й рідкісні рослини: коручка чемерникоподібна та коручка темно-червона, булатка червона, занесені до Червоної книги України, а також дуже рідкісний вид — гакелія пониклоплода. У роки Другої світової війни тут проходила лінія оборони, тому на горі багато окопів та бліндажів. Місцеві жителі розповідають легенди та перекази про козака Мамая, який тут загубив шапку. Посилання «Гора «Красна». Стор. 34 [Архівовано 29 грудня 2016 у Wayback Machine.] Радивилівський район. «Гора «Красна» [Архівовано 22 грудня 2016 у Wayback Machine.] Примітки
Урочище «Пустиця»

Уро́чище «Пу́стиця» — болотне заповідне урочище місцевого значення в Україні. Розташоване в межах Дубенського району Рівненської області поблизу села Кам'яна Верба. Площа 4,3 га. Засноване рішенням облвиконкому № 98 від 18.06.1991 року. Перебуває у віданні Козинської сільської ради. Статус надано для збереження місця зростання рідкісної болотної флори. Урочище розміщене між дорогою та сосновим лісом, у заплаві річечки, яка є правою притокою Пляшівки. Основа урочища — низинне болото карбонатного походження. Найбільшу площу займають рідкісні реліктові угруповання осоки Девелла (Carex davalliana), вид, занесений до Червоної книги України, що зростає на покриві із гіпнових мохів. Угруповання осоки Девелла занесені до Зеленої книги України як реліктові угруповання, що трапляються на території України на східній межі поширення. Тут також зростають: осока волосиста, китятки гіркуваті, незабудка литовська, звіробій чотирикрилий та інші рослини. Посилання Заповідне болотне урочище «Урочище «Пустиня», стор. 39 [Архівовано 29 грудня 2016 у Wayback Machine.] Урочище Пустиця [Архівовано 4 березня 2016 у Wayback Machine.]
Яценькове озеро

Я́ценькове озеро — лісове заповідне урочище місцевого значення в Україні. Розташоване в межах Дубенського району Рівненської області, на південь від села Хотин. Площа 19,8 га. Засноване рішенням облвиконкому № 33 від 28.02.1995 року. Перебуває у віданні філії «Дубенське лісове господарство» ДП «Ліси України» (Сестрятинське лісництво, квартал 46, виділ 19, 20, квартал 47, виділ 6). Статус надано для збереження рідкісних видів рослин на заболоченій ділянці лісу. Урочище представлене низинним, карстового походження болотом, яке становить 90% території. Умови зростання — сирий субір. Основною породою є береза. Трапляється також вільха чорна, осика, верба. Рослинний покрив характерний для болотних масивів. Із тварин трапляються заєць сірий, лисиця, сорокопуд терновий, синиця велика та синиця блакитна, гаїчка болотяна, гадюка звичайна. Посилання Заповідне лісове урочище «Яценькове озеро» [Архівовано 20 березня 2016 у Wayback Machine.] Яценькове озеро [Архівовано 4 березня 2016 у Wayback Machine.]
Рокарій ЗАТ «Закарпатліс»

Рока́рій ЗАТ «Закарпатлі́с» — парк-пам'ятка садово-паркового мистецтва місцевого значення в Україні. Розташований у межах міста Ужгорода Закарпатської області, на вулиці Собранецькій, 60 (територія ЗАТ «Закарпатліс»). Площа 0,51 га. Статус надано згідно з рішенням облради від 11.01.2002 року, № 377. Перебуває у віданні Дирекції ЗАТ «Закарпатліс». Статус надано з метою збереження рокарію (кам'янистого саду) з цінними декоративними рослинами. Джерела Рокарій ЗАТ «Закарпатліс»
Боздоський парк

Бо́здоський парк — парк-пам'ятка садово-паркового мистецтва місцевого значення в Україні. Розташований у межах міста Ужгорода Закарпатської області, на Слов'янській набережній (лівий берег Ужа). Площа 50 га. Статус надано згідно з рішенням облвиконкому від 18.11.1969 року № 414 (доповнення: ріш. ОВК від 25.07.1972 року № 243, ріш. ОВК від 23.10.1984 року № 253 [збільшення площі], ріш. облради від 04.12.2008 року № 708, ріш. облради від 26.05.2011 року № 220). Перебуває у віданні дирекції парку. Статус надано з метою збереження парку, закладеного 1954 року. У парку є три зони: зелені насадження, атракціони і господарські споруди. Зростають дерева місцевих і завезених видів, зокрема клени, ясени, а також софора японська, робінія, катальпа тощо. Галерея Примітки Джерела Боздоський [Архівовано 11 вересня 2016 у Wayback Machine.] Боздоський парк [Архівовано 25 червня 2017 у Wayback Machine.]
Анталівська Поляна

Анта́лівська Поля́на (Анталовецька Поляна) — лісовий заказник місцевого значення в Україні. Розташований у межах Ужгородського району Закарпатської області, на північний схід від села Оріховиця (схили гори Анталовецька Поляна). Площа 193,1 га. Статус надано згідно з рішенням облвиконкому від 18.11.1969 року № 414 і від 25.07.1972 року № 243. Перебуває у віданні Ужгородського військового лісництва (квартали: 43, 44, 3, 8, 9, 14, 39). Статус надано з метою збереження частини лісового масиву з дубово-буковими насадженнями. Зростають види рослин, занесені до Червоної книги України: підсніжник, беладонна, лілія лісова. З фауни водяться такі види: сова, дятел, сарна, борсук, куниця тощо. До складу території заказника «Анталовська Поляна» входить пам'ятка природи місцевого значення «Анталовецькі скелі», геологічна. Галерея Джерела «Анталівська поляна» [Архівовано 11 вересня 2016 у Wayback Machine.] Анталовецька поляна [Архівовано 14 лютого 2017 у Wayback Machine.]
Анталовецькі скелі

Анталове́цькі Ске́лі — геологічна пам'ятка природи місцевого значення в Україні. Розташована в межах Ужгородського району Закарпатської області, на схід від села Кам'яниця. Площа 1 га. Статус надано згідно з рішенням облвиконкому від 18.11.1969 року № 414. Перебуває у віданні Ужгородського військового лісництва (квартал 44, виділ 1). Статус надано з метою збереження скельного масиву. Скелі складені з агломератових туфів, які є залишками вулканічної діяльності Карпат. Входить до складу лісового заказника місцевого значення «Анталовська поляна». Галерея Джерела «Анталовецькі скелі» [Архівовано 11 вересня 2016 у Wayback Machine.] Анталовецькі скелі [Архівовано 14 лютого 2017 у Wayback Machine.]
Апеляційний суд Херсонської області

Апеляційний суд Херсонської області — колишній загальний суд апеляційної (другої) інстанції, розташований у місті Херсоні, юрисдикція якого поширювалася на Херсонську область. Суд здійснював правосуддя до початку роботи Херсонського апеляційного суду, що відбулося 3 жовтня 2018 року. Керівництво Голова суду — Коровайко Олександр Іванович Заступник голови суду — Заіченко Володимир Леонідович Заступник голови суду — Кузнєцова Олена Анатоліївна Керівник апарату — Костенніков Дмитро Вікторович. Показники діяльності у 2015 році У 2015 році перебувало на розгляді 11658 справ і матеріалів (у тому числі 503 нерозглянутих на початок періоду). Розглянуто 11036 справ і матеріалів. Кількість скасованих судових рішень — 274. Середня кількість розглянутих справ на одного суддю — 197. Примітки Посилання Апеляційний суд Херсонської області у соцмережі «X» Сторінки Історичного музею суду: [1] [Архівовано 17 квітня 2016 у Wayback Machine.], [2] [Архівовано 2 квітня 2016 у Wayback Machine.], [3] [Архівовано 3 квітня 2016 у Wayback Machine.], [4] [Архівовано 17 квітня 2016 у Wayback Machine.] Голова Херсонської апеляції Олександр Коровайко: «Упевнений: у близькій перспективі ставлення людей до суду зумовлюватиметься вірою у справедливий високий суд» [Архівовано 21 квітня 2016 у Wayback Machine.] // Закон і бізнес, № 1 (1092) 10.01—18.01.2013.
Учнівський дендрологічний парк

Учні́вський дендрологі́чний парк — дендрологічний парк місцевого значення в Україні. Розташований у межах міста Мукачеве Закарпатської області, на вулиця Л. Толстого, 15/3. Площа 0,9 га. Статус надано згідно з рішенням облради від 22.06.2005 року № 541. Перебуває у віданні Мукачівського еколого-натуралістичного центру учнівської молоді. Статус надано з метою збереження дендропарку з колекцією рослин, що налічує понад 200 видів, серед яких 40 видів рідкісних. Тут зростають: кедр ліванський, тис звичайний, гінкго дволопатеве, секвоядендрон велетенський, кунінгамія ланцетна, криптомерія японська, магнолія трипелюсткова, кипарисовик Лавсона, метасеквоя гліптостробоїдна, псевдотсуга тисолиста тощо. Джерела «Учнівський дендрологічний парк» Мукачівський еколого-натуралістичний центр учнівської молоді Мукачівському учнівському дендрологічному парку 10 років
Меморіал українським січовим стрільцям на горі Маківка

Меморіальний військовий цвинтар українських січових стрільців — відбудований у 1998–1999 роках на честь героїв, що полягли у квітні-травні 1915 р. під час Першої Світової війни у битві з військами Царської Росії на г. Маківка. Було встановлено 50 хрестів на могилах січовиків та один пам'ятник на честь тих січовиків, котрих ідентифікувати не вдалось. Меморіал полеглим в цих боях УСС знаходиться неподалік вершини гори Маківки, на її південних схилах. Історія 4 травня 1915 року, закінчився бій за гору Маківка, який тривав майже тиждень — перший великий бій Українських січових стрільців. Проти українських воїнів виступали війська імперської Росії. Ціною величезних втрат росіяни все ж змогли опанувати гору, але бій їх виснажив і вже дуже скоро, під натиском противника, імператорські війська відступили далеко на схід. У 1920-х роках члени УВО, а згодом ОУН започаткували встановлення хрестів полеглим за волю України поблизу центральної вершини Маківки. У 1930-х українська молодь розпочала масові паломництва на «горбочок» на Маківці. Щорічно, в першу неділю серпня до1939 р. тут відбувалося поминальне богослужіння, на яке приходили сотні і тисячі людей з цілої Галичини. На кінець 1980-х, як свідчить організатор спорудження меморіалу Микола Клепуц, «… могили майже зникли між кущами, заросли травою, поміж них повиростали смереки, хрести похилились, деякі поламались, огорожі теж не було». У 1989 активісти Львівського "Товариства Лева" позрубували старі смереки, за допомоги старих жителів сіл Головецько та Пшонець визначили місця поховань, зробили огорожу, поставили на могилах хрести. Активну участь у цій роботі брав житель села Пшонець Василь Ярема, який потім брав участь у спорудженні меморіалу і згодом був його сторожем. Народний художник України Євген Безніско писав: «У 1994 р. до нас звернувся представник Сколівської райдержадміністрації п. Клепуц Микола Дмитрович з пропозицією впорядкувати захоронення січових Стрільців на г. Маківка… » У 1998—1999 цвинтар Січових Стрільців було відбудовано: встановили 50 хрестів на могилах січовиків та один пам'ятник на честь тих січовиків, яких ідентифікувати не вдалося. Меморіальний цвинтар на Маківці був відкритий 1 серпня 1999. Художники: батько й син Євген і Ярема Безніски, архітектор Василь Каменщик. В ході підготовки до 100-річчя боїв на Маківці виконано реконструкцію меморіалу. Усі 50 бетонних надгробків і хрестів замінили на суцільні кам'яні з білого пісковика. Виконав роботу каменяр, скульптор Степан Янів. Список ідентифікованих стрільців На Пантеоні поховані: Примітки Література Микола Клепуц. Спогади про спорудження Меморіалу УСС на горі Маківка та усипальниці князя Святослава біля м. Сколе / М. Клепуц. — Дрогобич, 2018. — С. 48. ISBN 978-617-642-364-5
Озеро Лебедин

Заповідне урочище «Озеро Лебедин» (втрачене) — оголошене рішенням Івано-Франківського Облвиконкому № 610 від 5.12.1978 року на землях Коломийського лісокомбінату (Яблунівське лісництво). Знаходиться в Косівському районі, Івано-Франківської області. Площа – 45 га. Характеристика Об’єкт на момент створення був представлений гірським озером, розташоване серед лісів і луків на висоті 650 м. над рівнем моря, які є водозбором і місце зростання цінних лікарських рослин. Скасування Станом на 1.01.2016 року об'єкт не міститься в офіційних переліках територій та об'єктів природно-заповідного фонду, оприлюднених на Єдиному державному вебпорталі відкритих даних http://data.gov.ua/. Проте ні в Міністерстві екології та природних ресурсів України, ні у Департаменті екології та природних ресурсів Івано-Франківської обласної державної адміністрації відсутня інформація про те, коли і яким саме рішенням було скасовано даний об'єкт природно-заповідного фонду. Таким чином, причина та дата скасування на сьогодні не відома. Урочище входить до складу національного природного парку «Гуцульщина» Джерела Карти, походи та маршрути міста Косова, сіл Косівщини і Карпат Озеро Лебедин На сайті НПП Гуцульщина На сайті Вело Косів Інформація для створення цієї сторінки надана Міжнародною благодійною організацією "Екологія-Право-Людина"Втрачені території природно-заповідного фонду Івано-Франківської області. Примітки
Група сріблястих смерек

Гру́па срібля́стих смере́к — ботанічна пам'ятка природи місцевого значення в Україні. Розташована в межах міста Дрогобича Львівської області, на вулиці Стрийській, 443. Площа 0,02 га. Статус надано 1984 року. Перебуває у віданні Дрогобицького комбінату комунальних підприємств. Статус надано з метою збереження кількох екземплярів сріблястих смерек. Джерела Група сріблястих смерек [Архівовано 6 квітня 2016 у Wayback Machine.]
High Anti-Corruption Court of Ukraine

The High Anti-Corruption Court of Ukraine (Ukrainian: Вищий антикорупційний суд України, romanized: Vyshchyi antykoruptsiinyi sud Ukrainy [ˈwɪʃtʃɪj ɐntɪkorʊpˈts⁽ʲ⁾ijnɪj ˈsud ʊkrɐˈjinɪ]; abbr. ВАКС України, HACC of Ukraine) is a Ukrainian court established on 11 April 2019. The court handed down its first sentence on 30 October 2019. Cases concerning corruption in Ukraine are to be brought directly to this court. The jurisdiction of the court covers crimes that caused damage of an equivalent of at least 31 thousand USD. Appeals are considered by a completely separate Appeal Chamber of the High Anti-Corruption Court. Structure The court has 35 judges appointed and at least 10 of them appointed to the Appeals Chamber. These judges and persons living with them, spouses, parents, brothers and sisters, grandparents, spouse's parents, grandchildren, adopted children and foster parents will be provided with a full protection. The judges are elected by the High Judicial Qualifications Commission with the help of the Public Council of International Experts (a new body of six people that consists of foreign experts). History Preparations In December 2016 Minister of Justice Pavlo Petrenko said that a relevant bill for establishing a special anti-corruption court was ready to be sent to the Ukrainian parliament. Parliament saw the draft in December 2017. Parliament adopted the final version of this law on 7 June 2018. The law on the High Anti-Corruption Court of Ukraine came into force on 14 June 2018. Ukrainian President Petro Poroshenko signed the law "On the Establishment of the High Anti-Corruption Court" on 26 June 2018. The law had undergone about 2,000 amendments during its passage. The International Monetary Fund will have to assess if it is sufficient to meet its anti-corruption requirements to release the next tranche of money under its $17.5 billion cash-for-reforms agreement. In December 2018, the court was set to be established during the first quarter of 2019. Official establishment On 11 April 2019, the court was established, President Petro Poroshenko signed the decree appointing the judges during an official ceremony (initially, the court was to be established by March 2019). 38 judges were appointed. On the same day, the judges took oaths. Election of the first head and start of functioning On 7 May 2019, after repeated failures of one judge to secure a majority of at least 20 votes for the election at the office of Head of the HACC, judge Olena Tanasevych was elected. In May 2019 it was expected that the HACC would begin working on 5 September 2019. On 5 September the High Anti-Corruption Court did start to work. The court handed down its first sentence on 30 October 2019. Heads of the High Anti-Corruption Court of Ukraine Judge Olena Tanasevych (May 2019 - 6 May 2022) See also Corruption in Ukraine List of anti-corruption agencies National Anti-Corruption Bureau of Ukraine – Ukrainian watchdog agency (NABU) Law enforcement in Ukraine References External links "How judges of High Anti-Corruption Court were selected", 16 April 2019, Ukrinform.
Высший антикоррупционный суд Украины

Высший антикоррупционный суд Украины (укр. Вищий антикорупційний суд, ВАКС); учреждён 11 апреля 2019 года. Первый приговор был вынесен 30 октября 2019 года. Все дела о коррупции на Украине должны передаваться в этот суд. К юрисдикции суда относятся преступления, повлёкшие ущерб, эквивалентный не менее 31 тысячи долларов США. История В декабре 2016 года министр юстиции Украины Павел Петренко направил законопроект о создании суда в украинский парламент. Парламент принял окончательную версию этого закона 7 июня 2018 года. Закон о Высшем антикоррупционном суде Украины вступил в силу 14 июня 2018 г. 26 июня 2018 года Президент Украины Петр Порошенко подписал закон «О создании Высшего антикоррупционного суда». За время обсуждения в закон было внесено около 2000 поправок. МВФ назвал создание суда в качестве условия для выделения кредита Украине в размере 17,5 млрд долларов. 11 апреля 2019 года суд был официально создан указом Президента Порошенко. Назначено 38 судей. В тот же день судьи принесли присягу. 7 мая 2019 г. главой суда была избрана Е. В.Танасевич. Суд начал работу 5 сентября 2019 года; первый приговор вынесен 30 октября 2019 года. По состоянию на сентябрь 2020 судом рассмотрено 17 дел. Большинство вынесенных вердиктов поддержали обвинение. Оценки деятельности По мнению профессора юридического факультета Гарвардского университета Мэтью Стеффенсона основным отличием ВАКС от других судов Украины есть роль международных экспертов которые защищают его от контроля со стороны коррумпированных элит. При этом часть украинских депутатов и экспертов права видят в этом риск иностранного влияния на судебную систему. Создание и работа суда была позитивно отмечено международной деловой прессой. См. также Национальное антикоррупционное бюро Украины Ссылки ВАКС объявил приговор экс-директору Ржищевского военного лесхоза Архивная копия от 21 октября 2020 на Wayback Machine Примечания
Ворожбянський заказник

Ворожбянский — ландшафтний заказник в Україні, об'єкт природно-заповідного фонду. Розташований на території Лебединського району (396, 1 га) та Сумського району (2552 га) Сумської області. Історія Був оголошений рішенням Сумського Облвиконкому № 662 25.12.1979 року на землях Лебединського лісгоспзагу (на річці Псел). Від початку заснування площа — 1200 га. Проте рішенням облради від 18.12.2008 р. змінена категорія із гідрологічного на ландшафтний та площа збільшена до 2948,1 га. Опис Перебуває у користуванні: Лебединський держлісгосп (Великовисторопське лісництво, кв. 8-10) - 234 га; Ворожбянська сільська рада – 99,6 га; Лебединський агролісгосп (кв. 35, вид. 1-37)– 62,5 га; Сумський держлісгосп (Низівське лісництво, кв. 23-24, 27-30, 39-40, 42-44, 46-47, 49-51, 53-56, 59-61, 64-68, 82) – 2393 га; Сумський агролісгосп (кв. 105, вид. 33, 37, 39-43, 45-47, кв. 106, вид. 54-56)– 29,6 га; Шпилівська сільська рада – 44 га; Низівська селищна рада – 85,4 га. Охороняється цілісний лісовий масив складений корінними угрупуваннями (соснові, сосново-дубові та березові лісові насадження), а також похідними угрупуваннями (сосново-березові і тополеві лісові культури). Тут водяться такі цінні види тварин: бобри, видри, лисиці, ондатри, качки і інші. Галерея Джерела Природно-заповідний фонд Сумської області: Атлас-довідник. – К.: ТОВ «Українська Картографічна Група», 2016. – 94 с. Рішення Сумської облради від 18.12.2008 р. Рішення Сумського Облвиконкому № 662 25.12.1979
Куянівський парк

Парк — комплексна пам'ятка природи місцевого значення в Україні. Об'єкт природно-заповідного фонду Сумської області. Розташована у с. Куянівка Білопільського району Сумської області. Площа - 22 га. Перебуває у віданні Куянівської сільської ради. Історія Оголошений рішенням Сумського Облвиконкому № № 305 20.07.1972 року як Парк-пам'ятка садово-паркового мистецтва «Куянівський парк» площею 7 на землях Куянівського цукрокомбінату. Об'єкт на момент створення був багаторічними цінними насадженнями. Переважно багаторічні рослини. Парк закладений в кінці 19 століття. У парку зростає понад 25 видів дерев та чагарників: дуб звичайний, липа дрібнолиста, каштан кінський, горобина тощо. Вік окремих дерев дуба, клена та липи сягає понад 100 років. Рішенням Сумської обласної ради від 01.12.2006 року «Про зміни в мережі об'єктів природно-заповідного фонду області» змінено категорію та назву Парку, а його площу збільшено до 22 га. Джерела Природно-заповідний фонд Сумської області: Атлас-довідник. - К.:ТОВ «Українська картографічна група», 2016. - 94 с. Рішення Сумської обласної ради від 01.12.2006 року «Про зміни в мережі об'єктів природно-заповідного фонду області» Примітки
Заруцькі джерела

Заруцькі джерела, Джерела «Ключі 3» - гідрологічна пам'ятка природи, об'єкт природно-заповідного фонду Сумської області. Оголошений рішенням Сумського Облвиконкому № 429 20.07.1977 року та 19.10.2000 року на землях Заруцького вапнякового заводу. Розташована у підніжжі правого корінного берега р. Клевень на східній околиці с. Заруцьке Глухівського району . Площа – 0,8 га. Охороняється місце витоку на поверхню 13 самовитічних джерел води доброї питної якості, що витікають із крейдяної гори та збираються у вигляді природної чаші та 2 окремих джерел. Джерела живлять річку Клевень. Примітки Джерела Природно-заповідний фонд Сумської області: Атлас-довідник. / [уклад.: Р. В. Бойченко, В. В. Вертель, О. Ю. Карлюкова та ін.]. — 2-е вид., випр. та допов. — К.: ТОВ «Українська Картографічна Група», 2019. — 96 с.
Сварківські джерела

Сварківські джерела, «Джерело «Ключі 2» — гідрологічна пам'ятка природи місцевого значення, об'єкт природно-заповідного фонду Сумської області. Оголошений рішенням Сумського Облвиконкому № 429 20.07.1977 року на землях Сварківській сільській раді. Характеристика Площа — 0,8 га. Розташований на південно-східній околиці с. Сваркове Глухівського району. Охороняється місце виходу на поверхню 10 самовитічних джерел із крейдяної гори, що живлять річку Клевень. Примітки Джерела Природно-заповідний фонд Сумської області: Атлас-довідник. / [уклад.: Р. В. Бойченко, В. В. Вертель, О. Ю. Карлюкова та ін.]. — 2-е вид., випр. та допов. — К.: ТОВ «Українська Картографічна Група», 2019. — 96 с.
Джерело біля с. Вікторове

Джерело біля с. Вікторове, раніше «Джерело-криниця» — гідрологічна пам'ятка природи місцевого значення, об'єкт природно-заповідного фонду, що був оголошений рішенням Сумського облвиконкому № 429 20.07.1977 року на землях Уздицької сільської ради (між с. Вікторове і Уздиця) у підніжжі правого корінного берега р. Есмань. Характеристика Площа — 0,05 га. Охороняється місце витоку на поверхню двох самовитічних джерел води доброї питної якості, що збирається у вигляді природної чаші. Входить у межі заказника Шагова. Примітки Джерела Природно-заповідний фонд Сумської області: Атлас-довідник. / [уклад.: Р. В. Бойченко, В. В. Вертель, О. Ю. Карлюкова та ін.]. — 2-е вид., випр. та допов. — К.: ТОВ «Українська Картографічна Група», 2019. — 96 с.