NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Tawrytschanka

Tawrytschanka (ukrainisch Тавричанка; russisch Тавричанка Tawritschanka) ist ein Dorf im Zentrum der ukrainischen Oblast Cherson mit etwa 1500 Einwohnern. Das Dorf wurde 1859 zum ersten Mal erwähnt, trug bis 1959 den Namen Schtscherbyniwka (Щербинівка) und liegt südlich des Kachowka-Kanals (Каховський канал), 39 Kilometer südöstlich vom Rajonszentrum Kachowka und 93 Kilometer östlich der Oblasthauptstadt Cherson. Im März 2022 wurde der Ort durch russische Truppen im Rahmen des Russischen Überfalls auf die Ukraine eingenommen und befindet sich seither nicht mehr unter ukrainischer Kontrolle. Verwaltungsgliederung Am 19. August 2016 wurde das Dorf zum Zentrum der neugegründeten Landgemeinde Tawrytschanka (Тавричанська сільська громада/Tawrytschanska silska hromada). Zu dieser zählen auch die 8 in der untenstehenden Tabelle aufgelisteten Dörfer, bis dahin bildete es zusammen mit den Dörfern Marjaniwka, Skworziwka und Solidarne die gleichnamige Landratsgemeinde Tawrytschanka (Тавричанська сільська рада/Tawrytschanska silska rada) im Südosten des Rajons Kachowka. Am 12. Juni 2020 kamen noch die Ansiedlungen Ostapenka und Wolynske zum Gemeindegebiet. Folgende Orte sind neben dem Hauptort Tawrytschanka Teil der Gemeinde: Weblinks Eintrag zum Ort in der Enzyklopädie der Geschichte der Städte und Dörfer der Ukrainischen SSR (ukrainisch) Einzelnachweise
Tavrychanka

Tavrychanka (Ukrainian: Тавричанка) is a village in Kakhovka Raion, Kherson Oblast, Ukraine. The village hosts the administration of the Tavrychanka rural hromada, one of the hromadas of Ukraine. The Ukrainian industrialist Vira Naydyonova is buried in the St. Basil the Great Church, in the village. Geography The village is situated 91 km south east of the administrative centre of the Oblast, Kherson, and 41 km south-east of the administrative centre of the raion, Nova Kakhovka. It has an area of 1.82 km2 and a population of approximately 1,703 people. Russian invasion and occupation When Russia invaded Ukraine, most of Kherson Oblast, along with the village of Tavrychanka, were captured on the first day of the war, 24 February 2022. On 10 and 11 November 2022, all settlements west of the Dnieper, including the city of Kherson, were liberated by the Ukrainian Armed Forces. However, as of February 2023, the village remains occupied by Russian forces. References
Tavrytchanka

Tavrytchanka (en ukrainien : Тавричанка, en russe : Тавричанка, Tavritchanka) est une commune rurale de l'oblast de Kherson et du raïon de Kakhovka, en Ukraine méridionale. Sa population s'éleve à 1991 habitants. Géographie La commune de Tavrytchanka se trouve dans les terres, à mi-chemin au nord-ouest du fleuve Dniepr, en rive gauche, et au sud-est de la mer de Syvach, une mer peu profonde semblable à un marais, et qui communique à l'est avec la mer d'Azov. Assise à 39 mètres d'altitude, elle se situe à 38 km au sud-est de la ville de Kakhovka, et à 92 km à l'est de celle de Kherson. Communauté territoriale Depuis la réforme administrative de 2020, la commune de Tavrytchanka est le siège d'une communauté territoriale homonyme (uk) regroupant les localités suivantes : Volynske, Ostapenka, Doudtchyne, Zaozerne, Zolotave, Lioubymo-Marïvka, Lioubymo-Pavlivka, Marianivka, Olhivka et Solidarne. Voir aussi Articles connexes Oblast de Kherson Liens externes Notes et références Portail de l’Ukraine
Tavrîceanka, Kahovka

Tavrîceanka (în ucraineană Тавричанка) este localitatea de reședință a comunei Tavrîceanka din raionul Kahovka, regiunea Herson, Ucraina. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației localității Tavrîceanka era vorbitoare de ucraineană (88,03%), existând în minoritate și vorbitori de rusă (11,49%). Note
Тавричанка (Херсонская область)

Тавричанка (укр. Тавричанка) — село в Каховском районе Херсонской области Украины. Центр Тавричанской сельской общины. Население по переписи 2001 года составляло 1671 человек. Почтовый индекс — 74862. Телефонный код — 553691. Код КОАТУУ — 6523585001. Местный совет 74862, Херсонская обл., Каховский р-н, с. Тавричанка, ул. Соборная, 32 Ссылки Тавричанка на сайте Верховной рады Украины Примечания
Тавричанка (Україна)

Таврича́нка — село в Україні, центр Тавричанської сільської громади Каховського району Херсонської області. Населення становить 1991 осіб. Історія З 1917 — у складі УНР. 1929 комуністичний режим почав незаконні конфіскації майна та насильну колективізацію. 1932 влада почала терор голодом, жертвами якого стали переважно діти й підлітки. У селі також зафіксовано факти полювання на дітей та людоїдства. 1941 сталінська влада утекла із села. 1944 повернулася. 05.02.1965 Указом Президії Верховної Ради Української РСР передано Тавричанську сільраду Чаплинського району до складу Каховського району. З 24 лютого 2022 року село тимчасово окуповане рашистами. Джерела Свідчення Богдана Семеновича Довгія. Пам'ять народу: геноцид в Україні голодом 1932—1933 років. Книга перша. — Київ. — 2009. — С. 403. Тавричанська ОТГ Примітки Посилання Погода в селі Тавричанка
Tamaryne

Tamaryne (ukr. Тамарине) – wieś na Ukrainie, w obwodzie mikołajowskim, w rejonie basztańskim. W 2001 liczyła 1066 mieszkańców, spośród których 906 posługiwało się językiem ukraińskim, 52 rosyjskim, 7 mołdawskim, 2 węgierskim, 1 białoruskim, 9 ormiańskim, 2 romskim, a 87 innym. Przypisy
Tamarîne, Snihurivka

Tamarîne (în ucraineană Тамарине) este localitatea de reședință a comunei Tamarîne din raionul Snihurivka, regiunea Mîkolaiiv, Ucraina. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației localității Tamarîne era vorbitoare de ucraineană (84,99%), existând în minoritate și vorbitori de rusă (4,88%). Note
Тамарино (Николаевская область)

Тамарино (укр. Тамарине) — село в Снигирёвском районе Николаевской области Украины. Основано в 1923 году. Население по переписи 2001 года составляло 1066 человек. Почтовый индекс — 57316. Телефонный код — 5162. Местный совет 57316, Николаевская обл., Снигирёвский р-н, с. Тамарино Ссылки Учётная карточка населённого пункта — Тамарино на сайте Верховной рады (укр.)
Тамарине

Тама́рине — село в Україні, у Снігурівській міській громаді Баштанського району Миколаївської області. Населення становить 1066 осіб. Історія Під час російсько-української війни окуповане у квітні 2022 року. 10 листопада того ж року Тамарине було звільнене від російської окупації ЗСУ. Населення Мова Розподіл населення за рідною мовою за даними перепису 2001 року: Примітки Посилання Прогноз погоди в с. Тамарине
Tarakaniw

Tarakaniw (ukrainisch Тараканів; russisch Тараканов Tarakanow, polnisch Tarakanów) ist ein Dorf im Süden der ukrainischen Oblast Riwne mit etwa 1700 Einwohnern (2022). Nahe dem im Süden Wolhyniens gelegenen, 1583 erstmals schriftlich erwähnten Dorf befinden sich die Reste der zwischen 1873 und 1890 für 66 Millionen Rubel erbauten (ukrainisch Тараканівський форт, auch Neue Dubno Festung, ukr. Нову Дубенську фортецю), die während der Brussilow-Offensive teilweise zerstört und danach noch im Polnisch-Sowjetischen Krieg genutzt wurde. Die Ortschaft liegt an der Fernstraße M 06 / E 40 und am Ufer der Ikwa, einem 155 km langen Nebenfluss des Styr, 5 km westlich vom Rajonzentrum Dubno und 50 km südwestlich vom Oblastzentrum Riwne. Am 9. Oktober 2018 wurde das Dorf zum Zentrum der neugegründeten Landgemeinde Tarakaniw (Тараканівська сільська громада Tarakaniwska silska hromada). Zu dieser zählten noch die 3 Dörfer Ratschyn, Mali Sahirzi und Welyki Sahirzi, bis dahin bildete es zusammen mit den Dörfern Mali Sahirzi und Welyki Sahirzi die Landratsgemeinde Tarakaniw (Тараканівська сільська рада/Pidhorodnjanska silska rada) im Westen des Rajons Dubno. Am 12. Juni 2020 kam noch 14 weitere Dörfer zum Gemeindegebiet. Folgende Orte sind neben dem Hauptort Tarakaniw Teil der Gemeinde: Weblinks Tarakanów. In: Filip Sulimierski, Władysław Walewski (Hrsg.): Słownik geograficzny Królestwa Polskiego i innych krajów słowiańskich. Band 12: Szlurpkiszki–Warłynka. Walewskiego, Warschau 1892, S. 409 (polnisch, edu.pl). Webseite zur Festung auf castles.com.ua (ukrainisch) Webseite zur Festung auf ua-travels.livejournal.com (ukrainisch) Einzelnachweise
Fort w Tarakanowie

Fort w Tarakanowie (Fort Zahorce, Fort Dubno) – carski fort zbudowany w latach 1873–1890 na Ukrainie na południe od wsi Tarakanów. Historia Po III rozbiorze Polski, pod koniec XVIII wieku granica między cesarstwem rosyjskim a austriackim przebiegała przez Zbaraż – Brody – Beresteczko – Sokal. Celem obrony granic zachodnich rząd carski postanowił zbudować system fortyfikacji obronnych. W okolicy Dubna (3 km) do ochrony linii kolejowej Lwów – Kijów wzniesiono fortyfikacje, bardziej znane jako Fort Tarakanowski. Głównym ideologiem budowy kilku ufortyfikowanych obiektów stał się bohater obrony Sewastopola, inżynier wojskowy, fortyfikator adiutant Eduard Totleben. W 1873 r. na budowę fortu przeznaczono 66 mln rubli. Fort był intensywnie budowany w latach 70–80 XIX wieku. Oprócz kamienia i cegły stosowano w konstrukcji nowy wówczas materiał – beton. W 1890 r., fort odwiedził car Aleksander III z rodziną. Pierwszym sprawdzianem dla fortu była I wojna światowa. Fortyfikacja ucierpiała znacznie latem 1916 r., podczas ofensywy Brusiłowa. Armia austriacka straciła fort, a walkach zginęło 200 żołnierzy pochowanych w pobliżu twierdzy. W 1920 r., w czasie wojny polsko-bolszewickiej, oddziałom Budionnego nie udało się wyprzeć z fortu wojsk polskich. W 1965 r. Ministerstwo Handlu ZSRR próbowało w forcie utworzyć magazyn produktów w puszkach. Prowadzono prace nad oczyszczaniem kazamat, wykonano półki, drzwi, oświetlenie, ale nadmierna wilgoć uniemożliwiła przechowywanie produktów. Karpacki Okręg Wojskowy próbował również utworzyć skład samochodowych części zamiennych. Prowadzone były czasochłonne prace przygotowawcze, ale porzucono ten pomysł z tych samych powodów. Obiekt wybudowany na 4 hektarach, posiada siedem podziemnych poziomów. Galeria Przypisy
Tarasa Șevcenka, Berîslav

Tarasa Șevcenka (în ucraineană Тараса Шевченка) este un sat în comuna Rakivka din raionul Berîslav, regiunea Herson, Ucraina. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației localității Tarasa Șevcenka era vorbitoare de ucraineană (94,69%), existând în minoritate și vorbitori de română (2,92%) și rusă (2,39%). Note
Тараса Шевченко (Херсонская область)

Тараса Шевченко (укр. Тараса Шевченка) — село в Бериславском районе Херсонской области Украины. Почтовый индекс — 74312. Телефонный код — 5546. Код КОАТУУ — 6520686604. Население Население по переписи 2001 года составляло 377 человек. Языковой состав Родной язык населения по данным переписи 2001 года: Местный совет 74312, Херсонская обл., Бериславский р-н, с. Раковка, ул. Советская, 8 Примечания Ссылки Тараса Шевченко на сайте Верховной рады Украины
Тараса Шевченка (Бериславський район)

Тараса Шевче́нка — село в Україні, у Бериславському районі Херсонської області. Населення становить 377 осіб. Населення Мовний склад Рідна мова населення за даними перепису 2001 року: Примітки Посилання Погода в селі Тараса Шевченка
Тарасовка (Хорольский район)

Тарасовка (укр. Тарасівка) — село, Тарасовский сельский совет, Хорольский район, Полтавская область, Украина. Население по переписи 2001 года составляло 500 человек. Является административным центром Тарасовского сельского совета, в который, кроме того, входят сёла Ерковцы, Запорожчино и Иванцы. Географическое положение Село Тарасовка находится на берегу реки Багачка в месте впадения её в большое болото Зубова на левом берегу реки Сула, выше по течению примыкает село Запорожчино. История Приписана к Михайловской церкви в Ерковцах После 1945 прсоеденены: Середы и Драбинки Село указано на трехверстовке Полтавской области. Военно-топографическая карта.1869 года как хутор Тарасенков Экономика Молочно-товарная ферма. Примечания
Тарасівка (Хорольська міська територіальна громада)

Тара́сівка — село в Україні, у Хорольській міській територіальній громаді Лубенського району Полтавської області. Населення становить 500 осіб. До 2015 орган місцевого самоврядування — Тарасівська сільська рада. Географія Село Тарасівка знаходиться на березі річки Багачка в місці впадання її в велике болото Зубове на лівому березі річки Сула, вище за течією примикає село Запорожчине. Історія 12 червня 2020 року, відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України № 721-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Полтавської області», село увійшло до складу Хорольської міської громади.. 19 липня 2020 року, в результаті адміністративно — територіальної реформи та ліквідації Хорольського району, село увійшло до складу новоутвореного Лубенського району. Примітки Посилання Погода в селі Тарасівка
Tartak, Cecelnîk

Tartak (în ucraineană Тартак) este localitatea de reședință a comunei Tartak din raionul Cecelnîk, regiunea Vinnița, Ucraina. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației localității Tartak era vorbitoare de ucraineană (98,69%), existând în minoritate și vorbitori de alte limbi. Note
Тартак (Гайсинский район)

Тарта́к (укр. Тартак) — село в Чечельницкой поселковой общине Гайсинского района Винницкой области Украины. До 2020 года входило в Чечельницкий район. Население на 2024 год составляет около 2 тысяч человек. Почтовый индекс — 24805. Телефонный код — 4351. Занимает площадь 5,16 км². Примечания Ссылки Тартак на сайте Верховной рады Украины (укр.)
Тартак (Гайсинський район)

Тарта́к — село в Україні, у Чечельницькій селищній громаді Гайсинського району Вінницької області. У 1957 році було приєднане село Кривецьке. Історія 12 червня 2020 року, відповідно розпорядження Кабінету Міністрів України № 707-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Вінницької області», село увійшло до складу Чечельницької селищної громади. 17 липня 2020 року, в результаті адміністративно-територіальної реформи і ліквідації Чечельницького району, село увійшло до складу Гайсинського району. Населення Мова Розподіл населення за рідною мовою за даними : Економіка В селі знаходиться Чечельницький завод плавлених сирів, що належить групі Терра Фуд. Примітки Література Тарта́к // Історія міст і сіл Української РСР : у 26 т. / П.Т. Тронько (голова Головної редколегії). — К. : Головна редакція УРЕ АН УРСР, 1967 - 1974 — том Вінницька область / А.Ф. Олійник (голова редколегії тому), 1972 : 788с. — С.699
Taużne

Taużne (ukr. Таужне) – wieś na Ukrainie, w obwodzie kirowohradzkim, w rejonie hołowaniwskim, w hromadzie Zawalla. W 2001 roku liczyła 2006 mieszkańców, spośród których 1982 wskazało jako ojczysty język ukraiński, 18 rosyjski, a 6 mołdawski. Przypisy Linki zewnętrzne Taużna, [w:] Słownik geograficzny Królestwa Polskiego, t. XII: Szlurpkiszki – Warłynka, Warszawa 1892, s. 266 .
Taujne, Haivoron

Taujne (în ucraineană Таужне) este localitatea de reședință a comunei Taujne din raionul Haivoron, regiunea Kirovohrad, Ucraina. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației localității Taujne era vorbitoare de ucraineană (98,8%), existând în minoritate și vorbitori de alte limbi. Note
Tatsine

Tatsine (en ucraïnès: Тацине, en rus: Тацино, Tatsino) és una vila de l'óblast de Luhansk a Ucraïna. Fins al 2020 era part de l'àrea del districte de Rovenkí. La ciutat està ocupada per Rússia i és administrada per la República Popular de Luhansk. El 2022 tenia 251 habitants. Història Tatsine es fundà el 1910, i es deia Taline fins al 1962, rebé l'estatus d'assentament de tipus urbà el 1969. El 2014, durant la Guerra al Donbàs, les forces prorusses prengueren el control de Tatsine i des d'aleshores està controlada per la República Popular de Luhansk. Referències
Tazyne

Tazyne (ukrainisch Тацине; russisch Тацино/Tazino) ist eine Siedlung städtischen Typs im Süden der ukrainischen Oblast Luhansk mit etwa 250 Einwohnern. Der Ort gehört administrativ zur Stadtgemeinde der 12 Kilometer nordwestlich liegenden Stadt Rowenky und gehört hier zur Siedlungsratsgemeinde von Mychajliwka (2 Kilometer westlich gelegen), die Oblasthauptstadt Luhansk befindet sich 55 Kilometer nördlich des Ortes, durch den Ort fließt der Fluss Juskina (Юськіна). Tazyne wurde 1910 gegründet und wurde 1969 zu einer Siedlung städtischen Typ erhoben. Seit Sommer 2014 ist der Ort im Verlauf des Ukrainekrieges durch Separatisten der Volksrepublik Lugansk besetzt.
Tatsine

Tatsine (en ucraniano: Тацине, romanizado: Tatsyne; en ruso: Тацино, romanizado: Tatsino) es un asentamiento urbano ucraniano perteneciente al óblast de Lugansk. Situado en el este del país, hasta 2020 era parte del área municipal de Rovenki, pero hoy es parte del raión de Rovenki y del municipio (hromada) de Rovenki. El asentamiento se encuentra ocupado por Rusia desde la guerra del Dombás, siendo administrado como parte de la de facto República Popular de Lugansk y luego ilegalmente integrado en Rusia como parte de la República Popular de Lugansk rusa.​ Geografía Tatsine está a orillas del río Yuskina, 12 km al sureste de Rovenki y 55 km al sur de Lugansk. Historia Tatsine se fundó en 1910, nombrado como pueblo de Taline (en ucraniano: Талине, romanizado: Talyne) hasta 1962, y se elevó a un asentamiento de tipo urbano en 1969. En 2014, durante la guerra del Dombás, los separatistas prorrusos tomaron el control de Tatsine y desde entonces está controlado por la autoproclamada República Popular de Lugansk.​ Demografía La evolución de la población entre 1989 y 2022 fue la siguiente:Según el censo de 2001, la lengua materna de la mayoría de los habitantes, el 91,83%, es el ruso; del 8,17% es el ucraniano.​ Referencias
Tatsyne

Tatsyne (en ukrainien : Тацине, en russe : Тацино, Tatsino) est une commune urbaine de l'oblast de Louhansk, du raïon de Rovenky et de la communauté territoriale de la ville de Rovenky, en Ukraine orientale. Sa population s'élevait à 254 habitants en 2019. Géographie La commune de Tatsyne se trouve au bord de la rivière Iouskina, un affluent de la rivière Naholna, puis du fleuve côtier Mious, qui se jette plus au sud dans la mer d'Azov. Assise sur le plateau du Donets, 179 mètres d'altitude, elle se situe à 12 km à l'ouest de la ville de Rovenky et à 56 km au sud de celle de Louhansk. Voir aussi Articles connexes Oblast de Louhansk Liens externes Références Portail de l’Ukraine
Tațîne

Tațîne (în ucraineană Тацине) este o așezare de tip urban din orașul regional Rovenkî, regiunea Luhansk, Ucraina. În afara localității principale, nu cuprinde și alte sate. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației așezării de tip urban Tațîne era vorbitoare de rusă (91,83%), existând în minoritate și vorbitori de ucraineană (8,17%). Note
Тацино

Тацино (укр. Тацине) — посёлок, относится к Ровеньковскому городскому совету Луганской области Украины. Де факто — с 2014 года населённый пункт контролируется самопровозглашённой Луганской Народной Республикой. География Этот посёлок расположен на левом берегу реки под названием Юськина. Ближайшие населённые пункты: сёла Рафайловка, Ильинка, Леськино (выше по течению Юськиной) на севере, посёлки Горняк и Дубовский на западе; сёла Орехово на юго-западе, Вишнёвое на юге; посёлок Михайловка, а также город Ровеньки, на востоке. История Основано в 1910 году, до 1962 года называлось Талино. В январе 1989 года численность населения составляла 338 человек. На 1 января 2013 года численность населения составляла 269 человек. Местный совет 94790, Луганская обл., Ровеньковский городской совет, пгт. Михайловка, ул. Молодежная, д. 8 См. также Тацин Примечания Ссылки Тацино на сайте Верховной рады Украины (укр.)
Тацине

Тацине — селище в Україні, у Ровеньківській міській громаді Ровеньківського району Луганської області. Населення становить 306 осіб (за станом на 2001 рік). Орган місцевого самоврядування — Михайлівська селищна рада. Колишні назви: село Талине (до 1962 р.) та селище Тацине (до 1969 р.). Примітки Посилання Облікова картка на сайті ВРУ[недоступне посилання з травня 2019] Прогноз погоди в смт. Тацине [Архівовано 15 серпня 2020 у Wayback Machine.]
Tašlická přečerpávací vodní elektrárna

Tašlická přečerpávací vodní elektrárna (ukrajinsky Ташлицька гідроакумулювальна електростанція) je přečerpávací elektrárna na Ukrajině. Nachází se poblíž města Pivdennoukrajinsk v Mykolajivské oblasti poblíž Jihoukrajinské jaderné elektrárny. Společně s ní tvoří Jihoukrajinský energetický kompex, jehož součástí je také Oleksandrivská vodní elektrárna. Přečerpávací elektrárna využívá jako horní zásobník vody část nádrže Tašlik, ze které čerpá vodu pro chlazení také zmíněná Jihoukrajinská jaderná elektrárna. Vodní elektrárnu vlastní a provozuje Energoatom. Historie a technické informace Projekt Přečerpávací elektrárna Tašlik je navržena tak, aby pokrývala špičkové zatížení v jihozápadní části jednotného energetického systému Ukrajiny, včetně lepší schopnosti manévrovatelnosti v síti, která závisí na spolehlivosti elektrizační soustavy. Výstavba elektrárny byla zahájena v roce 1981. Podle původního návrhu měla elektrárna sestávat ze šesti jednotek o výkonu 150 MW v režimu turbíny a 225 MW v režimu čerpadla a navíc čtyř konvenčních vodních turbín po 250 MW každá. Celkový výkon by tedy byl 1900 MW v režimu turbíny a 1250 MW v režimu čerpadla (bez čtyř konvenčních turbín, které jako čerpadlo pracovat nedokážou). Tyto čtyři turbíny, měly tvořit v podstatě druhou vodní elektrárnu; Vodní elektrárnu Kosťantynivka, jež měla využívat průtok vody v řece Jižní Bug. Po protestech ekologů bylo ale od návrhu přidat čtyři běžné turbíny upuštěno a návrh byl přepracován. V roce 1991 byla výstavba přečerpávací elektrárny úplně zastavena na základě rozhodnutí vlády Ukrajiny. V té době byla první jednotka dokončena zhruba z 80%. Projekt byl obnoven až v roce 2001. Nařízením vlády Ukrajiny ze dne 27. července 2006 projekt počítal pouze s dokončením přečerpávací elektrárny Tašlik se šesti jednotkami o výkonu 151 MW v režimu generátoru a 216,5 MW v režimu čerpadla, tudíž dohromady 906 MW v režimu turbíny a 1299 MW v režimu čerpadla. Uvedení do provozu První ze šesti jednotek byla uvedena do provozu 14. září 2006 v čerpadlovém režimu a tím začalo postupné napouštění a čerpání vody do přehrazené části nádrže Tašlik. Dne 16. října 2006 byla jednotka poprvé přepnuta do režimu turbíny (generátoru) a poprvé vyrobila elektřinu. Druhá jednotka byla spuštěna 21. července 2007 v režimu generátoru a 24. července 2007 v režimu čerpadla. Uvedení třetí jednotky se plánovalo již v roce 2011, ale kvůli nedostatku financí bylo odloženo. Dostavba třetí jednotky byla zahájena až v roce 2017 státním podnikem Energoatom. Podle tehdy schváleného harmonogramu se plánovalo uvést třetí jednotku do provozu v polovině roku 2021. Dne 12. prosince 2021 byla provedena montáž a spuštění transformátoru třetí jednotky. 22. prosince byl proveden zkušební náběh jednotky, čímž byla uvedena do provozu. V červenci 2023 byl oznámen záměr dokončit bloky 4, 5 a 6. Odkazy Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Ташлицька ГАЕС na ukrajinské Wikipedii. Související články Jihoukrajinská jaderná elektrárna Externí odkazy