NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Szpikołosy (obwód tarnopolski)

Szpikołosy (ukr. Шпиколоси) – wieś na Ukrainie w rejonie krzemienieckim należącym do obwodu tarnopolskiego. Wieś królewska Spikołosy, założona w 1545 r., położona była w połowie XVII w. w starostwie grodowym krzemienieckim w województwie wołyńskim. W lutym 1943 roku policjanci ukraińscy zamordowali tutaj siedmiu polskich pracowników majątku ziemskiego oraz pięcioro innych Polaków. Zabito też Ukraińca, który uchylił się od wykonania rozkazu zabicia Polaków. W maju 1943 członkowie UPA dokonali we wsi Szpikołosy mordu na 12 Polakach i spalili wszystkie polskie zagrody w liczbie 20. Większość polskich mieszkańców zdołała uratować się ucieczką. Latem (lipiec-sierpień) zabito jeszcze dwie Polki. 14-15 lipca 1943 Niemcy wraz z oddziałem polskich policjantów spacyfikowali Szpikołosy. Według różnych danych zabito 22, 58 lub 79 (część po zabraniu do Krzemieńca) Ukraińców i spalono 240 zagród. Według UIPN powodem wysłania ekspedycji karnej było uchylanie się od dostaw kontyngentów. Zdaniem Władysława i Ewy Siemaszków pacyfikacja była następstwem mordów na Polakach. Przypisy Linki zewnętrzne Szpikołosy 1.) pow.krzemieniecki, gm. Białokrynica, [w:] Słownik geograficzny Królestwa Polskiego, t. XV, cz. 2: Januszpol – Wola Justowska, Warszawa 1902, s. 645 .
Șpîkolosî, Kremeneț

Șpîkolosî (în ucraineană Шпиколоси) este o comună în raionul Kremeneț, regiunea Ternopil, Ucraina, formată numai din satul de reședință. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației comunei Șpîkolosî era vorbitoare de ucraineană (99,38%), existând în minoritate și vorbitori de alte limbi. Note
Шпиколосы (Тернопольская область)

Шпиколосы (укр. Шпиколоси) — село в Кременецкой городской общине Кременецкого района Тернопольской области Украины. Основано в 1545 году. Код КОАТУУ — 6123489401. Географическое положение Село Шпиколосы находится в 2-х км южнее города Кременец, примыкает к селу Колосовая. Население Население по переписи 2001 года составляло 483 человека. Языковой состав Родной язык населения по данным переписи 2001 года: Экономика Кирпичный завод. Объекты социальной сферы Школа I—II ст. Клуб. Фельдшерско-акушерский пункт. Достопримечательности Братская могила советских воинов. Примечания
Шпиколоси (Кременецький район)

Шпи́колоси — село в Україні, у Кременецькій міській громаді Кременецького району Тернопільської області. Розташоване в центрі району. До 2020 - адміністративний центр Шпиколосівської сільської ради. Населення — 488 осіб (2007). Історія Поблизу села виявлено археологічні пам'ятки пізнього палеоліту, бронзової доби і давньоруської культури. Перша писемна згадка — 1514 рік. У переліку замкових сіл та людей при Кременецькому замку (дані за люстраціями 1542, 1545, 1552 рр):-Шпиколоси (11 тяглих; 14 кінних; те ж;); Діяли «Просвіта» та інші товариства. 14 липня 1943 року гітлерівці спалили 22 мешканці та 240 господарств. 12 червня 2020 року, відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України № 724-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Тернопільської області», увійшло до складу Кременецької міської громади. 19 липня 2020 року, в результаті адміністративно-територіальної реформи та ліквідації Кременецького (1940-2020) району, село увійшло до складу новоутвореного Кременецького району. Населення За даними перепису населення 2001 року мовний склад населення села був таким: Пам'ятки церква Вознесіння Господнього (1997, мурована). пам'ятний знак односельцям, які загинули під час німецько-радянської війни (1985) пам'ятники: односельцям, яких спалили і замучили нацисти (1965) на братській могилі воїнів Червоної армії (1965) Соціальна сфера Працюють: Шпиколоська гімназія Кременецької міської ради, клуб, бібліотека, ФАП, відділення зв'язку, цегельний завод (від 2019 р. не працює), 2 торгові заклади. Відомі люди Народилися доктор педагогічних, кандидат фізико-математичних наук Юрій Савіянович Рамський. Галерея Примітки Література В. Уніят, Г. Чернихівський. Шпиколоси // Тернопільський енциклопедичний словник : у 4 т. / редкол.: Г. Яворський та ін. — Тернопіль : Видавничо-поліграфічний комбінат «Збруч», 2008. — Т. 3 : П — Я. — С. 648. — ISBN 978-966-528-279-2.
Shumbar

Shumbar (Ukrainian: Шумбар) is a village in Ukraine, Ternopil Oblast, Kremenets Raion, Shumsk urban hromada. After the liquidation of the Shumsk Raion on 19 July 2020, the village became part of the Kremenets Raion. References Bibliography (in Ukrainian) Бігус М., Хаварівський Б., Шумбар // Ternopil Encyclopedic Dictionary: in 4 v. / editorial board: H. Yavorskyi and other, Ternopil: "Zbruch", 2008, V. 3: П—Я, S. 654—655. — ISBN 978-966-528-279-2. "Szumbar". Geographical Dictionary of the Kingdom of Poland (in Polish). 12. Warszawa: Kasa im. Józefa Mianowskiego. 1892. p. 71.
Szumbar

Szumbar (ukr. Шумбар) – wieś w zachodniej części Ukrainy, na granicy Wołynia i Podola, w rejonie krzemienieckim obwodu tarnopolskiego. Miejscowość liczy 848 mieszkańców. 30 lipca 1943 roku Ukraińcy spalili tutaj kościół rzymskokatolicki pw. Najświętszego Serca Pana Jezusa, zbudowany w 1905 roku. Dach i mury kościoła zostały rozebrane. Zabytki zamek Przypisy Bibliografia Filip Sulimierski, Bronisław Chlebowski, Władysław Walewski, Słownik geograficzny Królestwa Polskiego i innych krajów słowiańskich, t. XII, Warszawa, 1880–1902, s. 71. Linki zewnętrzne Szumbar, [w:] Słownik geograficzny Królestwa Polskiego, t. XII: Szlurpkiszki – Warłynka, Warszawa 1892, s. 71 . Szumbar, [w:] Słownik geograficzny Królestwa Polskiego, t. XV, cz. 2: Januszpol – Wola Justowska, Warszawa 1902, s. 646 . Zamek w Szumbarze
Șumbar, Șumsk

Șumbar (în ucraineană Шумбар) este localitatea de reședință a comunei Șumbar din raionul Șumsk, regiunea Ternopil, Ucraina. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației localității Șumbar era vorbitoare de ucraineană (99,76%), existând în minoritate și vorbitori de alte limbi. Note
Шумбар

Шумбар (укр. Шумбар) — село в Шумской городской общине Кременецкого района Тернопольской области Украины. До 2020 года входило в Шумский район. Почтовый индекс — 47133. Телефонный код — 3558. Население Население по переписи 2001 года составляло 848 человек. Языковой состав Родной язык населения по данным переписи 2001 года: Примечания Ссылки Шумбар на сайте Верховной рады Украины
Szumyliw

Szumyliw (ukr. Шумилів, hist. pol. Szumiłów) – wieś na Ukrainie, w obwodzie winnickim, w rejonie hajsyńskim, w hromadzie Berszad. W 2001 liczyła 700 mieszkańców, spośród których 697 wskazało jako ojczysty język ukraiński, 2 rosyjski, a 1 białoruski. Przypisy Linki zewnętrzne Szumiłów, [w:] Słownik geograficzny Królestwa Polskiego, t. XII: Szlurpkiszki – Warłynka, Warszawa 1892, s. 73 .
Șumîliv, Berșad

Șumîliv (în ucraineană Шумилів) este un sat în comuna Mankivka din raionul Berșad, regiunea Vinnița, Ucraina. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației localității Șumîliv era vorbitoare de ucraineană (99,57%), existând în minoritate și vorbitori de alte limbi. Note
Шумилов (село)

Шумилов (укр. Шумилів) — село в Бершадской городской общине Гайсинского района Винницкой области Украины. До 2020 года входило в Бершадский район. Код КОАТУУ — 0520483009. Население по переписи 2001 года составляет 700 человек. Почтовый индекс — 24424. Телефонный код — 4352. Занимает площадь 16,8 км². Ссылки Шумилов на сайте Верховной рады Украины (укр.)
Shumliany

Shumliany (Ukrainian: Шумляни, Polish: Szumlany) is a village in Ternopil Raion of Ternopil Oblast in western Ukraine. It belongs to Pidhaitsi urban hromada, one of the hromadas of Ukraine. The village belonged to Berezhany Raion before 1990. The population is 1,196. History There was discovered archaeological sites from chalcolithic period. The first written reference dates from 1467. Until 18 July 2020, Shumliany belonged to Pidhaitsi Raion. The raion was abolished in July 2020 as part of the administrative reform of Ukraine, which reduced the number of raions of Ternopil Oblast to three. The area of Pidhaitsi Raion was merged into Ternopil Raion. Attractions There are two churches in Shumliany: St. Borys and Hlib (1701) and St. Volodymyr (1993). It was built memorial crosses dedicated in abolition of serfdom, fighters for the freedom of Ukraine (1990), in honor of the 1000th anniversary of Rus baptism and in honor of the 47th anniversary of the last battle of UPA against NKGB (2007). Notable people Munio Weinraub, Israeli architect References External links Castles and churches of Ukraine (ukr.) The story about biking around to Shumlyany (ukr.)
Szumlany

Szumlany (ukr. Шумляни) – wieś na Ukrainie, w obwodzie tarnopolskim, w rejonie tarnopolskim. W II Rzeczypospolitej wieś w powiecie podhajeckim województwa tarnopolskiego. W latach 1939–1943 nacjonaliści ukraińscy z OUN-UPA zamordowali tutaj 64 Polaków, w tym 46 w nocy z 18 na 19 września 1939 r. Spalono też część polskich zagród. Do 2020 w rejonie podhajeckim. Urodzeni w 1895 w Szumlanach urodził się Józef Groszek, major piechoty Wojska Polskiego. Przypisy Bibliografia Szumlany Wielkie 2.), wś, powiat podhajecki, [w:] Słownik geograficzny Królestwa Polskiego, t. XII: Szlurpkiszki – Warłynka, Warszawa 1892, s. 75 . Archiwalne widoki i publikacje o miejscowości w bibliotece Polona
Șumleanî, Pidhaiți

Șumleanî (în ucraineană Шумляни) este o comună în raionul Pidhaiți, regiunea Ternopil, Ucraina, formată numai din satul de reședință. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației comunei Șumleanî era vorbitoare de ucraineană (99,92%), existând în minoritate și vorbitori de alte limbi. Note
Шумляны

Шумляны (укр. Шумляни) — село в Саранчуковской сельской общине Тернопольского района Тернопольской области Украины. До 2020 года входило в Подгаецкий район. Население по переписи 2001 года составляло 1196 человек. Почтовый индекс — 48031. Телефонный код — 3542. Ссылки Шумляны на сайте Верховной рады Украины
Shutromyntsi

Shutromyntsi (Ukrainian: Шутроминці) is a village in Chortkiv Raion of Ternopil Oblast, Western Ukraine. It is about 50 km north of Zalischyky. It belongs to Tovste settlement hromada, one of the hromadas of Ukraine. Until 18 July 2020, Shutromyntsi belonged to Zalishchyky Raion. The raion was abolished in July 2020 as part of the administrative reform of Ukraine, which reduced the number of raions of Ternopil Oblast to three. The area of Zalishchyky Raion was merged into Chortkiv Raion. References
Szutromińce

Szutromińce – wieś na Ukrainie w rejonie czortkowskim należącym do obwodu tarnopolskiego. W II Rzeczypospolitej wieś w powiecie zaleszczyckim województwa tarnopolskiego. W nocy z 13 na 14 października 1944 i w grudniu tegoż roku nacjonaliści ukraińscy zamordowali tutaj 30 Polaków, grabiąc i paląc polskie zagrody Przypisy Linki zewnętrzne Szutromińce, [w:] Słownik geograficzny Królestwa Polskiego, t. XII: Szlurpkiszki – Warłynka, Warszawa 1892, s. 83 . Szutromińce na stronie Rady Najwyższej Ukrainy Touczanka, karczma na obszarze dworskim w. Szutromińce, [w:] Słownik geograficzny Królestwa Polskiego, t. XII: Szlurpkiszki – Warłynka, Warszawa 1892, s. 433 .
Șutromînți, Zalișciîkî

Șutromînți (în ucraineană Шутроминці) este o comună în raionul Zalișciîkî, regiunea Ternopil, Ucraina, formată numai din satul de reședință. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației comunei Șutromînți era vorbitoare de ucraineană (99,84%), existând în minoritate și vorbitori de alte limbi. Note
Шутроминцы

Шутроминцы (укр. Шутроминці) — село в Толстенской поселковой общине Чортковского района Тернопольской области Украины. Село основано в 1372 году. До 2020 года входило в Залещицкий район. Код КОАТУУ — 6122089901. Географическое положение Село Шутроминцы находится на левом берегу реки Криница, которая через 1,5 км впадает в реку Днестр, выше по течению на расстоянии в 2 км расположено село Дорогичевка. Население Население по переписи 2001 года составляло 626 человек. Языковой состав Родной язык населения по данным переписи 2001 года: Объекты социальной сферы Школа I ст. Дом народного творчества. Фельдшерско-акушерский пункт. Галерея Примечания
Schuchow-Wasserturm Mykolajiw

Der Schuchow-Wasserturm Mykolajiw (ukrainisch Шуховська вежа Миколаїв) ist ein Wasserturm in der südukrainischen Regionalhauptstadt Mykolajiw. Er gilt als industriegeschichtliches Baudenkmal. Geschichte Der nach dem russischen Ingenieur Wladimir Grigorjewitsch Schuchow benannte Turm ist nach dem Bauprinzip der von Schuchow eingeführten Hyperboloidkonstruktion ausgeführt. Nach dieser Art sind in der Umgebung von Mykolajiw auch die Leuchttürme Stanislaw-Adschihol am Schwarzen Meer und zudem andere Wassertürme in den ukrainischen Städten Konotop, Tscherkassy, Bila Zerkwa, Pomitschna und Piskiwka gebaut. Der Wasserturm steht auf einer Anhöhe im Westen der Altstadt von Mykolajiw an der Rjuminastrasse im Stadtrajon Sawodskyi. Er wurde von 1906 bis 1907 als Speicherelement für das seit 1904 von Viktor Weber geplante städtische Wasserversorgungssystem von Mykolajiw errichtet. Das Bauwerk hat eine Höhe von 32 Meter und trägt einen Hochtank mit dem Fassungsvermögen von 651 Kubikmetern. Die Stadt bezieht das Trinkwasser teilweise über eine Pipeline aus dem Dnepr. Als das Wasserwerk im Jahr 1958 das Versorgungssystem für die stark gewachsene Stadt erneuerte und eine Wasserleitung aus dem Inhulez in Betrieb nahm, wurde der Wasserturm stillgelegt. Er ist seither als technisches Denkmal erhalten geblieben. Während des Kriegs Russlands gegen die Ukraine im Frühjahr 2022 wurde die Wasserversorgung der Stadt Mykolajiw durch russische Bombardierungen beschädigt und unterbrochen. Weblinks Shukhov Tower Description And Photo - Ukraine: Nikolaev usefultravelarticles.com (englisch) Einzelnachweise
Щегловський цвинтар

Щегловський цви́нтар — цвинтар у Київському районі Донецька. Площа — 123 га . Заснований у 1939 році . На цьому цвинтарі ховають загиблих шахтарів шахти імені Засядька і місцевих жителів. Примикає до стовбурів діючої шахти імені Засядька , просто під цвинтарем залягають вугільні пласти. У 1999 році на цвинтарі поховано 50 загиблих шахтарів ; 21 серпня 2001 року на цвинтарі поховано 20 загиблих шахтарів ; 7 червня 2002 року на цвинтарі поховано 9 загиблих шахтарів: 6 — у братській могилі, 3 — окремо ; 22 серпня 2002 року на цвинтарі поховано 6 загиблих шахтарів ; 22 вересня 2006 року на цвинтарі поховано 7 загиблих шахтарів . 19 листопада 2007 року на цвинтарі поховано 8 загиблих шахтарів . 21 листопада 2007 року на цвинтарі поховано 12 загиблих шахтарів. 19 квітня 2008 року на цвинтарі поховано легендарного тренера донецького «Шахтаря» Віктора Васильовича Носова. 10 серпня 2012 року на цвинтарі поховано директора та засновника Інституту фізики гірничих процесів НАН України, члена-кореспондента НАН України, д.т.н., професора Алексєєва Анатолія Дмитровича. Також на кладовищі похований Дмитро Олександрович Гуртяк. На кладовище ходять графікові маршрути пасажирського транспорту Донецька: № 19 «АС Критий ринок — АС Червоногвардійська», № 19-а «Зал. вокзал — АС Червоногвардійська», № 17 «вул. Туполєва — вул. Клінічна — Щегловський цвинтар». На Проводи за розпорядженням донецької міської ради вводяться додаткові маршрути пасажирського транспорту Донецька: «вул. П. Поповича — Щегловський цвинтар», « вул. Савченко — Щегловський цвинтар», «АС Критий Ринок — Щегловський цвинтар». Примітки
Szczeniatyn

Szczeniatyn (ukr. Щенятин) – wieś na Ukrainie, w obwodzie wołyńskim, w rejonie włodzimierskim, w hromadzie Pawliwka. W 2001 roku liczyła 260 mieszkańców. Do 1964 roku miejscowość nosiła nazwę Szczeniatyn Wielki (ukr. Великий Щенятин, Wełykyj Szczeniatyn). Historia Pod koniec XIX wieku i na początku XX wieku wieś należała do gminy Poryck w powiecie włodzimierskim. 11 lipca 1943 roku (krwawa niedziela na Wołyniu) lub w dniach następnych doszło tutaj do mordu UPA na Polakach. Liczba ofiar jest nieznana[wymaga weryfikacji?]. W latach 1940-2020 w rejonie iwanickim. Przypisy Linki zewnętrzne Szczeniutyn 1.), [w:] Słownik geograficzny Królestwa Polskiego, t. XV, cz. 2: Januszpol – Wola Justowska, Warszawa 1902, s. 640 .
Șceneatîn, Ivanîci

Șceneatîn (în ucraineană Щенятин) este un sat în comuna Radovîci din raionul Ivanîci, regiunea Volînia, Ucraina. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației localității Șceneatîn era vorbitoare de ucraineană (99,62%), existând în minoritate și vorbitori de alte limbi. Note
Щенятин

Щенятин (укр. Щенятин) — село в Павловской сельской общине Владимирского района Волынской области Украины. До 2020 года входило в Иваничевский район. Код КОАТУУ — 0721184602. Население по переписи 2001 года составляет 260 человек. Почтовый индекс — 45333. Телефонный код — 3372. Занимает площадь 5,1 км². Ссылки Щенятин на сайте Верховной рады Украины (укр.). gska2.rada.gov.ua. Дата обращения: 21 апреля 2021.
Щенятин

Щеня́тин — село в Україні, у Павлівській сільській громаді Володимирського району Волинської області. Населення становить 368 осіб. Географія Село розташоване на правому березі річки Луга. Історія У 1906 році село Порицької волості Володимир-Волинського повіту Волинської губернії. Відстань від повітового міста 25 верст, від волості 7. Дворів 58, мешканців 299. Біля села знаходиться поселення двошарове: ранньозалізний час і ІІ—IV ст. н. е.. 12 червня 2020 року, відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України № 708-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Волинської області», увійшло до складу Павлівської сільської територіальної громади. 19 липня 2020 року, в результаті адміністративно-територіальної реформи та ліквідації Іваничівського району, село увійшло до новоутвореного Володимир-Волинського району (від 18 липня 2022 Володимирського). Населення Згідно з переписом УРСР 1989 року чисельність наявного населення села становила 272 особи, з яких 133 чоловіки та 139 жінок. За переписом населення України 2001 року в селі мешкало 260 осіб. Мова Розподіл населення за рідною мовою за даними перепису 2001 року: Примітки Посилання Погода в селі Щенятин [Архівовано 5 березня 2016 у Wayback Machine.] План земель с. Щенютин 1937 р. [Архівовано 5 березня 2016 у Wayback Machine.] Відвідай могіли предків, цвинтар села Щенютин [Архівовано 29 липня 2014 у Wayback Machine.]
Schtscherbani (Wosnessensk)

Schtscherbani (ukrainisch Щербані; russisch Щербани Schtscherbani) ist ein Dorf im Zentrum der ukrainischen Oblast Mykolajiw mit etwa 1513 Einwohnern. Das 1734 gegründete Dorf liegt am rechten Ufer des Hnylyj Jelanez (Гнилий Єланець), einem 103 km langen, linken Nebenfluss des Südlichen Bugs und liegt 39 km östlich vom Rajonzentrum Wosnessensk und 77 km nördlich vom Oblastzentrum Mykolajiw. Am 12. Juni 2020 wurde das Dorf ein Teil der Landgemeinde Doroschiwka, bis dahin bildete es zusammen mit den Dörfern Nowoukrajinka (Новоукраїнка) Trojizke (Троїцьке) und Schewtschenko (Шевченко) die gleichnamige Landratsgemeinde Schtscherbani (Щербанівська сільська рада/Schtscherbaniwska silska rada) im Südosten des Rajons Wosnessensk. Weblinks Einzelnachweise
Șcerbani, Voznesensk

Șerbani (în ucraineană Щербані, în română Șerbani) este localitatea de reședință a comunei Șcerbani din raionul Voznesensk, regiunea Mîkolaiiv, Ucraina în trecut a fost un sat majoritar moldovenesc, asimilat în prezent. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației localității Șcerbani era vorbitoare de ucraineană (93,57%), existând în minoritate și vorbitori de română (3,4%) și rusă (2,83%). Note
Щербани (Николаевская область)

Щербани — село, центр сельского совета в Вознесенском районе Николаевской области Украины. Расположено на правом берегу реки Гнилой Еланец, в 45 км к востоку от районного центра и ближайшей железнодорожной станции Вознесенск на линии Колосовка — Помошная Одесской железной дороги. Население — 1712 человек. В сельсовет также входят сёла Новоукраинка, Троицкое, Шевченко . Известные жители и уроженцы Рябошапка, Николай Николаевич (1924—1987) — Герой Социалистического Труда. Ссылки Учётная карточка населённого пункта — Щербани на сайте Верховной рады (укр.) Щербани на сайте «История городов и сёл УССР»
Щербані (Вознесенський район)

Щербані́ — село в Україні, у Дорошівській сільській громаді Вознесенського району Миколаївської області. Колишній орган місцевого самоврядування — Щербанівська сільська рада. Населення становить 1944 особи. Біля села розташований гідрологічний заказник «Щербанівське водосховище». Історія Село виникло як зимівник Бугогардівської паланки Запорозької Січі у 1734 році. За даними на 1859 рік у південному поселенні Єлисаветградського повіту Херсонської губернії мешкало 1663 особи (825 чоловіків та 738 жінок), налічувалось 356 дворових господарств, існувала православна церква. Станом на 1886 рік у колишньому державному селі, центрі Щербанівської волості, мешкало 1803 особи, налічувалось 685 дворів, існували православна церква, школа, земська станція, 3 лавки, відбувались базари по неділях. За даними 1894 року у селі мешкало 2334 особи (1227 чоловічої статі та 1107 — жіночої), налічувалось 508 дворових господарств, існували православна церква, земська школа на 75 учнів (65 хлопчиків й 10 дівчаток), церковно-парафіяльна школа на 26 учнів (13 хлопчиків й 9 дівчаток), метеорологічна станція, земська поштова станція, 13 лавок, шинок, гуртовий склад вина й спирту, 2 винних лавки, 2 шинка, 3 ярмарки на рік, 50 базарних днів. За переписом 1897 року кількість мешканців зросла до 2972 осіб (1478 чоловічої статі та 1494 — жіночої), з яких 2821 — православної віри. Населення Мова Розподіл населення за рідною мовою за даними перепису 2001 року: Відомі мешканці Рябошапка Микола Миколайович — голова колгоспу, Герой Соціалістичної Праці (8.12.1973). Депутат Верховної Ради УРСР 9—11-го скликань. Кандидат сільськогосподарських наук. Народились Марушевська Юлія Леонідівна — українська громадська та політична діячка, активістка Євромайдану, з 2015 року заступниця голови Одеської ОДА. Джерела (рос.) Історія міст та сіл УРСР Погода в селі Щербані [Архівовано 6 червня 2016 у Wayback Machine.] Примітки
Schtscherbyniwka

Schtscherbyniwka (ukrainisch Щербинівка; russisch Щербиновка Schtscherbinowka) ist eine Siedlung städtischen Typs in der Oblast Donezk im Osten der Ukraine mit etwa 3500 Einwohnern. Schtscherbyniwka liegt im westlichen Donezbecken, etwa 4 Kilometer westlich des Stadtzentrums von Torezk und 49 Kilometer nördlich vom Oblastzentrum Donezk. Durch die Siedlung am Ufer des Krywyj Torez verläuft eine Nebenbahn von Kostjantyniwka nach Jassynuwata. Die Ortschaft wurde im 17. Jahrhundert gegründet, 1938 erhielt sie den Status einer Siedlung städtischen Typs. Nach dem russischen Überfall auf die Ukraine am 24. Februar 2022 wurde der Ort am 9. August 2025 von russischen Truppen besetzt und steht seitdem nicht mehr unter ukrainischer Kontrolle. Am 12. Juni 2020 wurde die Siedlung ein Teil der neugegründeten Stadtgemeinde Torezk, bis dahin bildete sie zusammen mit der Siedlung städtischen Typs Petriwka die gleichnamige Siedlungsratsgemeinde Schtscherbyniwka (Щербинівська селищна рада/Schtscherbyniwska selyschtschna rada) als Teil der Stadtratsgemeinde Torezk. Am 17. Juli 2020 wurde der Ort ein Teil des Rajons Bachmut. Weblinks Eintrag zum Ort in der Enzyklopädie der Geschichte der Städte und Dörfer der Ukrainischen SSR (russisch) Informationen zum Ort (russisch) Einzelnachweise
Shcherbynivka

Shcherbynivka (Ukrainian: Щербинівка) is a rural settlement in Bakhmut Raion, Donetsk Oblast, eastern Ukraine. Population: 3,266 (2022 estimate). The settlement is under complete Russian control, as of 23 August 2025. History Russian Invasion of Ukraine On 13 August 2024, Russian troops struck the settlement with artillery and injured 2 people. Demographics Native language as of the Ukrainian Census of 2001: Ukrainian 91.24% Russian 8.62% Moldovan (Romanian) 0.05% Belarusian 0.02% References