NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Myhałky

Myhałky (ukr. Мигалки; hist. pol. Michałki, Mihałki, Mygałki) – wieś na Ukrainie, w obwodzie kijowskim, w rejonie buczańskim, siedziba administracyjna rady wiejskiej. W 2001 roku liczyła ok. 1,2 tys. mieszkańców. Geografia Wieś położona jest nad rzeką Teterew przy granicy z obwodem żytomierskim. Przez miejscowość przebiega droga Т 1005 łącząca się na południe od Myhałków z drogą magistralną M07. W pobliskim osiedlu typu miejskiego Piskiwka znajduje się stacja kolejowa „Teteriw”. Historia Pierwsza wzmianka o miejscowości pochodzi z połowy XVI wieku. Niegdyś była to posiadłość należąca do metropolii kijowskiej, a w XIX wieku własność Branickich. W tym czasie miejscowość znajdowała się w powiecie radomyskim, w guberni kijowskiej. We wsi istniała drewniana cerkiew filialna św. Aleksandra Newskiego zbudowana ok. 1820 roku. W czasach Ukraińskiej SRR mieszkańcy Myhałków padli ofiarą wielkiego głodu, a część z nich została przesiedlona do miejscowości Hryńky w obwodzie połtawskim. Współczesność We wsi działają sklepy, szkoła średnia, leśnictwo, klub jeździecki „Teteriv Country”. Zabytki Zbiorowa mogiła członków UPA poległych 30 marca 1944 roku w walce z oddziałem NKWD. Zobacz też Michałki Przypisy Linki zewnętrzne Michałki, pow. radomyski, [w:] Słownik geograficzny Królestwa Polskiego, t. VI: Malczyce – Netreba, Warszawa 1885, s. 297 . Myhałky na stronie Rady Najwyższej Ukrainy Myhałky w Wikimapii
Mîhalkî, Borodeanka

Mîhalkî (în ucraineană Мигалки) este o comună în raionul Borodeanka, regiunea Kiev, Ucraina, formată numai din satul de reședință. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației comunei Mîhalkî era vorbitoare de ucraineană (97,58%), existând în minoritate și vorbitori de rusă (2,07%). Note
Мигалки

Мига́лки (укр. Мигалки) — село, входит в Бучанский район Киевской области Украины. Село расположено на берегу реки Тетерев. Население по переписи 2001 года составляло 1157 человек. Площадь населённого пункта — 14 км². Местный совет 07822, Киевская обл., Бородянский район, с. Мигалки, ул. Ленина, 49. Тел. (04577) 33231. Ссылки Мигалки на сайте Верховной рады Украины (укр.) Административно-территориальное устройство Киевской области (укр.)
Myhija

Myhija (ukrainisch Мигія; russisch Мигия Migija) ist ein Dorf am linken Ufer des Südlichen Bugs im Nordwesten der ukrainischen Oblast Mykolajiw mit etwa 2100 Einwohnern (2001). Das Umland des touristisch erschlossenen Dorfes wird, auf Grund seiner malerischen Landschaften und der Vielfalt an Flora und Fauna, die kleine Schweiz genannt und erinnert an die Ufer des Rheins und die großen Felsen der Krim und des Kaukasus. Geografische Lage Die Ortschaft liegt im Rajon Perwomajsk auf einer Höhe von 71 m 6 km östlich vom Rajonzentrum Perwomajsk und etwa 150 km nordwestlich vom Oblastzentrum Mykolajiw. Durch das Dorf verläuft die Fernstraße M 24 (ehemalige R-06) von Blahowischtschenske nach Mykolajiw. Beim Dorf liegt die Bahnstation Orlyk (Орлик) an der Bahnstrecke Borschtschi–Charkiw. Geschichte Das zu Beginn des 18. Jahrhunderts von Saporoger Kosaken gründete Dorf war später ein Lager der Hajdamaken und wurde 1765 eine russische Militär-Grenzbefestigung. 1859 besaß das Dorf 1025 Einwohner. Anfang des 20. Jahrhunderts wurde eine Wassermühle am Ufer des Bugs erbaut, die jährlich 2000 Pud Mehl produzierte. Im Juni 1889 fiel nahe von Myhija ein später nach dem Dorf benannter Meteorit vom Himmel. Sehenswürdigkeiten Beim Dorf befinden sich die zu Beginn des 18. Jahrhunderts nach dem Dorf benannten Myhija-Stromschnellen (Мигійські пороги) am Südlichen Bug, das Naturdenkmal Radon-See (Радоновое озеро), ein gefluteter Granitsteinbruch mit einer Tiefe von mehr als 40 m der von unterirdischen Radonquellen gespeist wird, sowie der Nationalpark Buskyj Hard (Національний природний парк «Бузький Гард»). Verwaltungsgliederung Am 9. August 2018 wurde das Dorf zum Zentrum der neugegründeten Landgemeinde Myhija (Мигіївська сільська громада/Myhijiwska silska hromada). Zu diesem zählten auch noch die 8 Dörfer Bohoslowka, Hajiwske, Heniwka, Kuriptschyne, Lwiw, Romanowa Balka, Sofijiwka und Sokoliwka sowie die Ansiedlungen Bandurka und Iwaniwka, bis dahin bildete es zusammen mit den Dörfern Hajiwske und Kuriptschyne die gleichnamige Landratsgemeinde Myhija (Мигіївська сільська рада/Myhijiwska silska rada) im Osten des Rajons Perwomajsk. Am 12. Juni 2020 kamen noch die 2 Dörfer Lyssa Hora und Nowopawliwka zum Gemeindegebiet. Folgende Orte sind neben dem Hauptort Myhija Teil der Gemeinde: Weblinks Einzelnachweise
Mîhia, Pervomaisk

Mîhia (în ucraineană Мигія) este localitatea de reședință a comunei Mîhia din raionul Pervomaisk, regiunea Mîkolaiiv, Ucraina. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației localității Mîhia era vorbitoare de ucraineană (95,57%), existând în minoritate și vorbitori de rusă (4,1%). Note
Мигия

Мигия (укр. Мигія) — село в Первомайском районе Николаевской области Украины. Также известно под названием Мигея. Население по переписи 2001 года составляло 2099 человек. Почтовый индекс — 55223. Телефонный код — 5161. Занимает площадь 10 км². Одно из мест на Украине, где летом организовываются тренировки по технике водного туризма и гребного слалома. Здесь расположен каньон Южного Буга с 12-ю порогами и выходами гранитных скал. Среди них выделяются Высокая скала, скала «Турецкий Стол» и пороги, называемые Красными воротами (также их называют «интегралом» из-за характерной формы), Большой Мигейский и Малый Мигейский. Здесь и проводятся соревнования по водному слалому и водному туризму. Также в Мигие есть Чёрное (Радоновое) озеро — затопленный гранитный карьер. Оно знаменито своим живописным видом, глубиной до 40 метров, прозрачной голубоватой водой и выделениями газа радона. Одна из достопримечательностей — водяная вальцевая мельница Скаржинского. Через село проходит автомобильная дорога Р-06 Благовещенское — Николаев. Местный совет 55223, Николаевская обл., Первомайский р-н, с. Мигия, ул. Первомайская, 50. Примечания Ссылки Учётная карточка населённого пункта — Мигия на сайте Верховной рады (укр.)
Lymanka

Lymanka (Ukrainian: Лиманка, until 2016 called Mizikevycha Ukrainian: Мізікевича) is a village in Odesa Raion of Odesa Oblast, Ukraine. It belongs to Tairove settlement hromada, one of the hromadas of Ukraine. As of 2019, its population was 10590. Until 18 July 2020, Lymanka belonged to Ovidiopol Raion. The raion was abolished in July 2020 as part of the administrative reform of Ukraine, which reduced the number of raions of Odesa Oblast to seven. The area of Ovidiopol Raion was split between Odesa and Bilhorod-Dnistrovskyi Raions, with Lymanka being transferred to Odesa Raion. References Media related to Lymanka at Wikimedia Commons
Łymanka

Lymanka (ukr. Лиманка, ros. Лиманка) – wieś na Ukrainie, w obwodzie odeskim, w rejonie odeskim. Od wschodu graniczy z Odessą. Do 2016 wieś nosiła nazwę Mizikewycza. Została ona zmieniona na wniosek Ukraińskiego Instytutu Pamięci Narodowej zgodnie z ustawą o potępieniu komunistycznych i narodowosocjalistycznych totalitarnych reżimów na Ukrainie oraz zakazie propagandy ich symboli. Przypisy
Lîmanka, Odesa

Lîmanka (în ucraineană Лиманка) este un sat în așezarea urbană Taiirove din raionul Odesa, regiunea Odesa, Ucraina. Anterior a purtat denumirea Mizikevîcea. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației localității Lîmanka era vorbitoare de rusă (77,63%), existând în minoritate și vorbitori de ucraineană (21,92%). Note
Лиманка (Одесская область)

Лиманка (укр. Лиманка, до 2016 — Мизикевича) — село в Таировской поселковой общине Одесского района Одесской области Украины. До 2020 года входило в Овидиопольский район. Население по переписи 2020 года составляло 13353 человека. Почтовый индекс — 65497. Телефонный код — 48. Занимает площадь 0,155 км². Код КОАТУУ — 5123755802. Ссылки Лиманка на сайте Верховной рады Украины (укр.) Примечания
Miziuryntsi

Miziuryntsi (Ukrainian: Мізюринці) is a village in Velyki Dederkaly rural hromada, Kremenets Raion, Ternopil Oblast, Ukraine. After the liquidation of the Shumsk Raion on 19 July 2020, the village became part of the Kremenets Raion. References Bibliography "Miziuryńce". Geographical Dictionary of the Kingdom of Poland (in Polish). p. 341.
Miziuryńce

Miziuryńce (ukr. Мізюринці) – wieś na Ukrainie w obwodzie tarnopolskim, w rejonie krzemienieckim Liczba ludności 262 (2021); do 2020 w rejonie szumskim. Przypisy Linki zewnętrzne Miziuryńce, [w:] Słownik geograficzny Królestwa Polskiego, t. XV, cz. 2: Januszpol – Wola Justowska, Warszawa 1902, s. 341 . Nieprawidłowe/puste pola: 3.
Miziurînți, Șumsk

Miziurînți (în ucraineană Мізюринці) este o comună în raionul Șumsk, regiunea Ternopil, Ucraina, formată numai din satul de reședință. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației comunei Miziurînți era vorbitoare de ucraineană (98,85%), existând în minoritate și vorbitori de rusă (1,15%). Personalități Alexandru Hâjdeu (1811 - 1872), scriitor român, membru fondator al Academiei Române. Note
Мизюринцы

Мизюринцы (укр. Мізюринці) — село в Великодедеркальской сельской общине Кременецкого района Тернопольской области Украины. До 2020 года входило в Шумский район. Почтовый индекс — 47155. Телефонный код — 3558. Население Население по переписи 2001 года составляло 348 человек. Языковой состав Родной язык населения по данным переписи 2001 года: Примечания Ссылки Мизюринцы на сайте Верховной рады Украины
Мізюринці

Мізю́ринці — село в Україні, у Великодедеркальській сільській громаді Кременецького району Тернопільської області. Від вересня 2015 року ввійшло у склад Великодедеркальської сільської громади. Розташоване на сході району. Історія На 1936 рік село входило до ґміни Дедеркали Кременецького повіту. 12 червня 2020 року, відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України № 724-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Тернопільської області» увійшло до складу Великодедеркальської сільської громади. 19 липня 2020 року, в результаті адміністративно-територіальної реформи та ліквідації Шумського району, село увійшло до складу Кременецького району. Населення Мова Розподіл населення за рідною мовою за даними перепису 2001 року: Географія На південно-східній околиці села бере початок річка Безіменна. Релігія церква апостола Іоана Боголослова (ПЦУ, 1910, дерев’яна). Пам'ятки Пам'ятник Тарасові Шевченку Пам'ятка монументального мистецтва місцевого значення. Встановлений 1987 р. Скульптор – І. Мулярчук. Погруддя, постамент – бетон. Погруддя – 0,9 м, постамент – 1,8 м. Відомі люди Народилися Лавренюк Венедикт Антонович (1933—2006) — український етнограф, краєзнавець і музеєзнавець, багаторічний директор Тернопільського обласного краєзнавчого музею, перший голова Тернопільської обласної організації Всеукраїнської спілки краєзнавців. Проживали Марчук Сергій (1967-2022) — учасник російсько-української війни, український військовик. Галерея Примітки
Mikulicze (obwód wołyński)

Mikulicze (ukr. Микуличі) – wieś na Ukrainie w rejonie włodzimierskim, obwodu wołyńskiego. Charakterystyka Wieś duchowna położona w województwie wołyńskim była własnością władyków włodzimiersko-brzeskich w 1570 roku. W 1943 roku (rzeź wołyńska) członkowie UPA zamordowali tutaj około 25 Polaków. We wsi urodził się architekt Władysław Halicki i koszykarz Rościsław Iwanow-Ruszkiewicz. Zobacz też gmina Mikulicze Mikulicze Przypisy Linki zewnętrzne Mikulicze (1), [w:] Słownik geograficzny Królestwa Polskiego, t. VI: Malczyce – Netreba, Warszawa 1885, s. 411 . Mikulicze na stronie Rady Najwyższej Ukrainy
Mîkulîci, Volodîmîr-Volînskîi

Mîkulîci (în ucraineană Микуличі) este un sat în comuna Hobultova din raionul Volodîmîr-Volînskîi, regiunea Volînia, Ucraina. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației localității Mîkulîci era vorbitoare de ucraineană (99,78%), existând în minoritate și vorbitori de alte limbi. Note
Микуличи (Волынская область)

Микуличи (укр. Микуличі) — село в Зимневской сельской общине Владимирского района Волынской области Украины. Население по переписи 2001 года составляет 452 человека. Почтовый индекс — 264966. Телефонный код — 3342. Занимает площадь 2,405 км². Ссылки Микуличи на сайте Верховной рады Украины (укр.)
Микуличі (Володимирський район)

Мику́личі (в радянський час - Микуличі І)— село в Україні, у Зимнівській сільській громаді Володимирського району Волинської області. Населення становить 387 осіб. Географія Селом протікає річка Свинорийка. Історія У 1906 році село Микулицької волості Володимир-Волинського повіту Волинської губернії. Відстань від повітового міста 15 верст, дворів 93, мешканців 786. 12 червня 2020 року, відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України № 708-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Волинської області», увійшло до складу Зимнівської сільської територіальної громади. 19 липня 2020 року, в результаті адміністративно-територіальної реформи та ліквідації Володимир-Волинського району(1940—2020), село увійшло до новоутвореного Володимир-Волинського району (від 18 липня 2022 Володимирського). Населення Згідно з переписом УРСР 1989 року чисельність наявного населення села становила 491 особа, з яких 218 чоловіків та 273 жінки. За переписом населення України 2001 року в селі мешкала 451 особа. Мова Розподіл населення за рідною мовою за даними перепису 2001 року: Відомі особистості Уродженці Гранат Касіян Харитонович (1888—1977) — український письменник. Мартиролог Під час Другої Світової війни польські бандити вбили мешканців Микуличів: Борейко Дмитро. Войтюк Михайло (41 р., похований на кладовищі с. Микуличі). Гранат Ладон (50 р., похований біля церкви). Гранат (дружина). Кордонець Федора (40 р., похована біля церкви). Корчик Роман (76 р., поцілений в голову, що аж мозок витік. Тіло вкинули в колодязь, а паличку, якою підпирався, коли йшов, повісили на корбі, поруч лежав закривавлений картуз. Це було в жнива 1943 р. Похований на кладовищі села). Корчик Оксана (65 р., (дружина) застрелена, похована біля церкви). Костюк Назар Іванович (70 р., вбитий, майно і худоба забрана, як і в усіх, а кінь Назара прибіг додому аж навесні 1944 р., його ще в колгосп здали. Назар похований біля церкви). Костюк Михайло. Лукашук Архип (80 р., похований біля церкви). Мельничук Якуб Миколайович (похований біля церкви). Мовний Пилип Іванович (42 р., похований на кладовищі). Озірський Панталій (42 р., похований на кладовищі). Озірська Софія (40 р., похована на кладовищі). Озірська Агрипина (8 р., похована на кладовищі). Озірська Килина (40 р., похована на кладовищі). Озірська Юстина Семенівна (20 р., похована на кладовищі). Озірська Марина (16 р., похована на кладовищі). Озірська Ольга (8 р., похована на кладовищі). Паламар Олександр (50 р., похований біля церкви). Паламар Феодосія (47 р., похована біля церкви). Слобода Параска (45 р., похована на кладовищі). Слобода Хома (50 р., похований на кладовищі). Томчук Андрон Іванович (26 р., похований на кладовищі). Церба Максим (70 р., похований біля церкви). Янчук Уляна (50 р.). Загинуло також 10 поляків. Пам'ятки На захід від села знаходиться лісовий заказник місцевого значення Микуличі. Примітки Посилання Mikulicze (1) // Słownik geograficzny Królestwa Polskiego. — Warszawa : Druk «Wieku», 1885. — Т. VI. — S. 411. (пол.) Трагедія волинських сіл 1943—1944 рр.
Miłowanie (obwód wołyński)

Miłowanie (ukr. Миловань, Myłowań) – wieś na Ukrainie, w obwodzie wołyńskim, w rejonie kowelskim. W 2001 roku liczyła 270 mieszkańców. W II Rzeczypospolitej miejscowość wchodziła w skład gminy wiejskiej Huszcza w powiecie lubomelskim, w województwie wołyńskim. Do 2020 w rejonie lubomelskim. Przypisy Bibliografia Mapa WIG 1:100000 „Pas 44 Słup 37 CHEŁM” Warszawa 1931 Linki zewnętrzne Miłowanie na stronie Rady Najwyższej Ukrainy
Миловань

Миловань (укр. Милова́нь) — село в Ровненской сельской общине Ковельского района Волынской области Украины. До 2020 года входило в Любомльский район. Код КОАТУУ — 0723381003. Население по переписи 2001 года составляет 270 человек. Почтовый индекс — 44330. Телефонный код — 3377. Занимает площадь 0,68 км². Ссылки Миловань на сайте Верховной рады Украины (укр.)
Миловань

Милова́нь — село в Україні, у Ковельському районі Волинської області. Населення становить 270 осіб. Входить до складу Рівненської сільської громади. Географія На західній стороні від села бере початок річка Попова, притока Західного Бугу. Історія Колишня назва Піскурів (хутір). 12 червня 2020 року, відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України № 708-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Волинської області», увійшло до складу Рівненської сільської територіальної громади. 19 липня 2020 року, в результаті адміністративно-територіальної реформи та ліквідації Любомльського району, громада увійшла до складу Ковельського району. Населення Згідно з переписом УРСР 1989 року чисельність наявного населення села становила 269 осіб, з яких 119 чоловіків та 150 жінок. За переписом населення України 2001 року в селі мешкало 267 осіб. 100 % населення вказало своєю рідною мовою українську мову. Примітки Посилання Погода в селі Миловань [Архівовано 19 грудня 2011 у Wayback Machine.]
Milowce (Ukraina)

Milowce – wieś na Ukrainie, w rejonie czortkowskim obwodu tarnopolskiego, w hromadzie Nagórzanka. W II Rzeczypospolitej miejscowość w powiecie czortkowskim województwa tarnopolskiego. 24 grudnia 1944 r., w Wigilię Bożego Narodzenia nacjonaliści ukraińscy z OUN-UPA zamordowali tutaj 5 Polaków. Linki zewnętrzne Milowce (Ukraina), [w:] Słownik geograficzny Królestwa Polskiego, t. VI: Malczyce – Netreba, Warszawa 1885, s. 429 . Milowce (Ukraina), [w:] Słownik geograficzny Królestwa Polskiego, t. XV, cz. 2: Januszpol – Wola Justowska, Warszawa 1902, s. 336 . Milowce na stronie Rady Najwyższej Ukrainy Przypisy
Mîlivți, Ciortkiv

Mîlivți (în ucraineană Милівці) este o comună în raionul Ciortkiv, regiunea Ternopil, Ucraina, formată numai din satul de reședință. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației comunei Mîlivți era vorbitoare de ucraineană (99,49%), existând în minoritate și vorbitori de alte limbi. Note
Миловцы

Миловцы (укр. Милівці) — село в Нагорянской поселковой общине Чортковского района Тернопольской области Украины. Почтовый индекс — 48564. Телефонный код — 3552. Население Население по переписи 2001 года составляло 782 человека. Языковой состав Родной язык населения по данным переписи 2001 года: Примечания Ссылки Миловцы на сайте Верховной рады Украины
Ministry of Health (Ukraine)

The Ministry of Health of Ukraine (Ukrainian: Міністерство охорони здоров'я України, romanized: Ministerstvo okhorony zdorovia Ukrainy, МОЗ) is the main healthcare body in the system of central government of Ukraine. It is based on former Ministries of Healthcare. The ministry consists of the central body headed the Minister of Healthcare and deputies to assist the minister. Ministry deputies elect several state healthcare administrations employees that specialize in certain field and coordinate operation of the government companies. List of ministers Structure Central executive authorities Source: State Service for Medications and Drugs Control National Health Service of Ukraine See also Cabinet of Ministers of Ukraine Minister of Healthcare (Ukraine) Healthcare in Ukraine References External links Link to the official page Ministry of Health of Ukraine on Facebook Official Website Ministry of Health of Ukraine (ua) Official Website Ministry of Health of Ukraine (eng)
Ministère de la Santé (Ukraine)

Le ministère de la Santé (ukrainien : Міністерство охорони здоров'я України (МОЗ en fr MOZ)) est un ministère du gouvernement ukrainien créé le 24 septembre 1991. Historique Le ministère se situe au 7 de la rue Hroucheski dans un bâtiment classé. En 1917, avec la formation de la Rada centrale, le gouvernement se dote d'une structure de gestion des affaires médicales puis, en 1918 avec l'installation de l'Hetmanat est réorganisé. En 1928 le réseau de stations sanitaires se développe en Ukraine et à partir de 1991 avec l'indépendance une nouvelle organisation naissait. Organisation Les ministres Depuis le 20 mai 2021 : Viktor Liachko 30 mars 2020 - mai 2021 : Maksym Stepanov 4 mars 2020 - 30 mars 2020 : Illia Yemets 29 août 2019 - 4 mars 2020 : Zoryana Skaletska 27 juillet 2016 - 29 août 2019 : Oulana Souproun 2 décembre 2014 - 14 avril 2016 : Aleksander Kvitachvili 27 février 2014 - 2 décembre 2014 : Oleh Moussiy Février 2012 - 23 février 2014 : Raïssa Bogatyrova Mai 2011 - février 2012 : Oleksandr Anichtchenko Décembre 2010 - mai 2011 : Illia Yemets 11 mars — 21 décembre 2010 : Zinovi Mitnik ... Janvier 2000 - novembre 2002: Vitaliy Moskalenko Janvier 1999 - janvier 2000 : Raïssa Bogatyrova ... Juillet 1996 - juillet 1996 : Yevhen Korolenko juillet 1994 - août 1994 : Volodymyr Maltsev août 1994 - février 1995 : Volodymyr Bobrov juin 1991 - juillet 1994 : Youri Spijenko Notes et références Voir aussi Articles connexes Gouvernement de l'Ukraine. Liens externes (uk) Site officiel Portail de la médecine Portail de la politique Portail de l’Ukraine
Ministerstwo Zdrowia Ukrainy

Ministerstwo Zdrowia Ukrainy (ukr. Міністерство охорони здоров'я України) – urząd administracji rządowej Ukrainy, odpowiedzialny za ustalanie polityki państwowej w zakresie ochrony zdrowia. Od 2021 roku urząd ministra zdrowia pełni Wiktor Laszko. Przypisy
Ministry of Education and Science of Ukraine

The Ministry of Education and Science of Ukraine (Ukrainian: Міністерство освіти і науки України, romanized: Ministerstvo osvity i nauky Ukrainy) is the main body in the system of central bodies of the executive power of Ukraine. History On 28 June 1917 Ivan Steshenko was appointed Secretary of Education in the First Vynnychenko government of the Ukrainian People's Republic. The 1921 Treaty of Riga formerly ended the existence of the Ukrainian People's Republic as its former territory became part of Poland and the Soviet Union. The modern Ministry of Education was created on 8 July 1992 by merging two major organs of the Ukrainian SSR: the Ministry of Higher and Middle Specialized Education and State Committee on Vocational-Technical Education. In 1991 there were two ministries of education — National and Higher (formerly Higher and Middle Specialized). From 9 December 2010 until 28 February 2013 the Ministry of Education and Science (at the time led by Dmytro Tabachnyk) was merged with the Ministry of Youth and Sports. On 28 February 2013 President Viktor Yanukovych reorganized the Ministry of Education and Science, Youth and Sports and the State Service for Youth and Sports, creating the Ministry of Education and Science of Ukraine and the Ministry of Youth and Sports. Structure Source: The ministry consists of the central body headed by the minister, first deputy, and other deputies to assist the minister. Part of ministry elects several state administrations representatives that are specialized in certain field and coordinate operation of government companies. State agencies State Service for intellectual property of Ukraine Former agencies Ministry of Education and Science, Youth and Sports of Ukraine (dissolved) (2010–2013) State Agency of Science, Innovations, and Informativeness of Ukraine List of ministers Ukrainian People's Republic (1917-1918) Ukrainian State (1918) West Ukrainian People's Republic Ukrainian People's Republic (Directorate) Ukrainian Socialist Soviet Republic (1919-1946) Ukrainian State (1941) Ukrainian Socialist Soviet Republic (1946-1991) Ukraine (since 1991) See also Cabinet of Ministers of Ukraine National Academy of Sciences of Ukraine References External links Official Website of the Ministry of Education and Science of Ukraine (in English) Official Website of the Ministry of Education and Science of Ukraine (in Ukrainian) Official Website. Contact Us. Phone and address directory. (in Ukrainian) Study in Ukraine for International Students (in English)