NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Museum of Theatre, Music and Cinema Arts of Ukraine

The Museum of Theatre, Music and Cinema Arts of Ukraine is a museum in Kyiv chronicling the history of Ukrainian performing arts. It was founded in 1923 as part of Les Kurbas's Berezil Theatre. It holds costumes, puppets, and musical instruments. Its collection of theater-related art includes works by Alexandra Exter, Vadym Meller, Anatol Petrytsky, and Alexander Khvostenko-Khvostov. References External links Media related to Museum of Theatre, Music and Cinema Arts of Ukraine at Wikimedia Commons Virtual tour of museum
Musée du cinéma de la musique et du théâtre d'Ukraine

Le Musée du cinéma de la musique et du théâtre d'Ukraine (ukrainien : Державний музей театрального, музичного та кіно-мистецтва України) est un musée consacré à l'art situé à Kiev, en Ukraine. Historique Il se trouve proche du monastère Laure des Grottes de Kiev au 21 de la rue Lavrska ; fondé le 30 janvier 1923 par Les Kourbas. Lui a succédé une commission formée de Vassil Vassilko, L Gakeboush, O. Shvachka. Vassilko en fut le premier directeur et promoteur en faisant don d'un fonds personnel au musée. Collections Il est une annexe du théâtre Berezil de Les Kourbas, créé en 1923. Notes et références Annexes Bibliographie Liens externes Site officiel Portail des musées Portail de l’histoire Portail de l’Ukraine
Деркачі (Овруцький район)

Деркачі — колишнє село у Липсько-Романівській сільській раді Овруцького району Житомирської області України. Населення У 1924 році в поселенні налічувалося 93 мешканці (з перевагою населення польської національности), дворів — 26, у 1926 році — 157 жителів, дворів — 29, на початок 1970-х років — 170 мешканців, дворів — 54. Відповідно до результатів перепису населення СРСР, населення станом на 12 січня 1989 року відсутнє. Історія Засноване на початку 20 століття як хутір. Розміщувався серед реліктового лісу, за 30 км від Овруча. Переважало населення польської національності. У 1923 році включений до складу новоствореної Липської (згодом — Липсько-Романівська) сільської ради, яка 7 березня 1923 року увійшла до складу новоутвореного Овруцького району Коростенської округи. Розміщувався за 25 верст від районного центру м. Овруч. Відповідно до рішення виконавчого комітету Житомирської обласної ради № 17 «Про тимчасове виселення населення із сіл Народицького та Овруцького районів» від 28 травня 1986 року, було поставлене завдання про евакуацію всіх мешканців села, майна, архівних документів 29—31 травня 1986 року, разом із сусідніми селами Журба та Липські Романи, через радіоактивне забруднення внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС. 31 травня евакуація завершилася, тоді було відселено 48 селянських господарств. Мешканців села переселено до сіл Велика Чернігівка, Гладковичі, Білокамінка, Невгоди, Словечне, Слобода, міста Овруч та селища Першотравневе. 23 липня 1991 року, відповідно до постанови Кабінету Міністрів Української РСР № 106 «Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української РСР…», село віднесене до зони відчуження (перша зона) внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС. Зняте з обліку 14 листопада 1991 року, відповідно до рішення Житомирської обласної ради «Про внесення змін в адміністративно-територіальний устрій окремих районів». Відомі люди Столярчук Марія Андріївна (1921—2009) — українська радянська колгоспниця, ланкова колгоспу «Кривбуд» Криворізького району Дніпропетровської області Української РСР. Герой Соціалістичної Праці (1949). Примітки
Dermansko-Ostrozkyj Nationalpark

Dermansko-Ostrozkyj Nationalpark (ukrainsk: Дермансько-Острозький національний природний парк) ligger i en floddal, der adskiller den sydlige kant af det polesiske lavland og den nordlige kant af Podoliske slette i det nordvestlige Ukraine. Terrænet er en blanding af fyrre-egskov og sumpet flodlavland. Parken ligger i de administrative distrikter Zdolbunivskyj rajon og Ostrozkyj rajon, i den sydligste region af Rivne oblast. Topografi Parken er spredt i 22 sektioner langs Zbytynka-floddalen, som løber fra vest mod øst mellem Mizotsky-ryggen (en del af Volhyniske højland mod nord) og Kremenets-bjergene (mod syd). Parken ligger kun et par kilometer nordøst for Kremenetskibjergene Nationalpark, og omkring 5 km vest for byen Ostroh. Dalen er kun 3-8 km bred, og den umiddelbart omkringliggende højland ligger kun få hundrede meter over dalbunden. Selve dalbunden er for det meste et alluvialt kludetæppe af vandfyldt flodslette, første terrasse og sandede klitter. Individuelle områder af parken omfatter bl.a.: Bushchansky-reservatet, et kompleks med elle- og fyrreskove og sumpe med rørskov, Zbitensky Ornitologiske Reservat, et beskyttet vådområde, der er afsat til ynglende fugle, Mizotsky Ridge (Reservat), et geologisk reservat, Zbytenka-flodens flodslette (reservat), et beskyttet botanisk reservat med lokal kulturel betydning, Olhava (reservat), en blandet skov af nåle- og løvtræer, "Budka"-skoven med sjældne og lægeplanter "Zinkiv Stenen"- monument og en blandet skov på bjergsiden af Kremenets, med klippefremspring, "Turovas grav"-monument, en del af avnbøg-egeskoven, med en 400 år gammel kastanje og et 300 år gammelt lindetræ. Klima og økoregion Klimaet i Dermansko-Ostrozkyj er fugtigt kontinentalt klima, varm sommer (Köppen klimaklassificering). Dette klima er kendetegnet ved store temperatursvingninger, både dagligt og sæsonmæssigt, med milde somre og kolde, snedækkede vintre. Alle områder af parken er i løvskovsbåndet i den centraleuropæiske økoregion med blandede skove. Flora og fauna Omkring 50 % af regionen er skovklædt, overvejende i fyrretræ og eg; der er også pletter af bøg og gran. Bashchansky-mosen i parken har vegetation af lavlandsmarsk. Offentlig brug Der går en 6,5 km sti fra byen Busha på den nordlige højderyg, sydpå gennem dalen og op til et klippefyldt område. Der er også et 38 km langt økotrail, der løber langs Zbytinka-floden, og en 65 km cykelsti, der omkranser parken. Der er hoteller og resorts i nærheden til overnatning. Se også Ukraines nationalparker Kilder og henvisninger
Derman–Ostroh National Nature Park

The Derman–Ostroh National Nature Park (Ukrainian: Дермансько-Острозький національний природний парк) sits in a river valley that separates the southern edge of the Polesian Lowland, and the northern edge of the Podolian Upland in northwestern Ukraine. The terrain is a mixture of pine–oak forest and marshy river lowlands. The park is in the southernmost region of Rivne Raion, Rivne Oblast. Topography The park is scattered in 22 sections along the Zbytynka River valley, which runs west-to-east between the Mizotsky Ridge (a part of the Volhynian Upland to the north) and the Kremenets mountains (to the south). The park is only a few kilometers northeast of Kremenets Mountains National Nature Park, and about 5 km west of the town of Ostroh. The valley is only 3–8 km wide, and the immediately surrounding high ground is only a few hundred meters above the valley floor. The valley floor itself is mostly an alluvial patchwork of waterlogged floodplain, first terrace, and sandy dunes. Individual sectors of the park include: Bushchansky Reserve, a complex and alder and pine forests, and reed-sedge swamps, Zbitensky Ornithological Reserve, a protected wetland set aside for breeding birds, Mizotsky Ridge (Reserve), a geological reserve, Zbytenka River floodplain (Reserve), a protected botanical reserve, with local cultural importance, Olhava (Reserve), a mixed forest of conifer and deciduous trees, The "Budka" Forest, with rare and medicinal plants "Zinkiv Stone" Monument, a mixed forest on the Kremenets Mountains side, with rock outcroppings, "Turova's grave" Monument, a section of hornbeam-oak forest, with a 400-year-old chestnut, and a 300-year-old Linden tree. Climate and ecoregion The climate of Derman-Ostroh is Humid continental climate, warm summer (Köppen climate classification (Dfb)). This climate is characterized by large swings in temperature, both diurnally and seasonally, with mild summers and cold, snowy winters. All areas of the park are in the deciduous forest band of the Central European mixed forests ecoregion. Flora and fauna About 50% of the region is forested, predominantly in pine and oak; there are also patches of beech and spruce. The Bashchansky bog in the park has the vegetation of lowland marsh, and is one of the Easternmost Middle European carbonate marshes. Public use A 6.5 km educational ecological trail runs from the town of Busha on the northern ridge, south through the valley and up to a rocky prominence. There is also a 38 km ecotrail that runs along the Zbytinka river, and a 65 km bicycle trail that encircles the park. There are hotels and resorts nearby for overnight stays. See also National Parks of Ukraine References External links Ministry of Ecology and Natural Resources of Ukraine
Parc national de Derman-Ostroh

Le parc national Derman-Ostroh (en ukrainien : Де́рмансько-Остро́зький національний природний парк) est un parc national de l'oblast de Rivne situé au nord de l'Ukraine. Histoire Le 11 décembre 2009, le décret présidentiel consacre la réserve naturelle du lac éponyme. Géographie C'est une vallée alternant des forêts, de chênes, et de zones inondables autour de la Zbytenka. Notes et références Voir aussi Liste des parcs nationaux de l'Ukraine. Liens externes site officiel en ukrainien Portail de la conservation de la nature Portail de l’Ukraine
Parque Nacional Derman-Ostroh

Parque Nacional Derman-Ostroh (em ucraniano: Дермансько-Острозький національний природний парк) situa-se no vale de um rio que separa a borda sul da planície polonesa, e a borda norte do Planalto Podoliano, no noroeste da Ucrânia. O terreno é uma mistura de floresta de pinheiros e planícies pantanosas. O parque fica nos distritos administrativos de Zdolbuniv Raion e Ostroh Raion, na região mais a sul do Oblast de Rivne. Referências
Desnjansko-Starohutskyj Nationalpark

Desnjansko-Starohutskyj Nationalpark (ukrainsk: Деснянсько-Старогутський національний природний парк) dækker en midterdel af Desna-floden i det nordøstlige Ukraine, der repræsenterer mangfoldigheden af vådområder og blandede skovlandskaber i det østlige Polesien. Parken indeholder to dele, den ene på flodsletterne ved Desna, den anden i den sydlige region af Bryansk-skoven ved den russiske grænse. Området er relativt rent, økologisk, idet det er fri af den radioaktive zone og ligger i en ikke-industriel region. Parken ligger i det administrative distrikt Seredyna-Buda rajon i Sumy oblast. En del af parken er et Ramsar-vådområde af international betydning "Desna River Floodplains". Det er også en del af Desniaksyi Biosphere Reserve, udpeget i 2009 af UNESCOs Man and Biosphere (MAB) Reserve Program. Topografi Desnjansko-Starohutskyj ligger i floddalen til Desna, omkring 300 km opstrøms fra hvor Desna møder Dnepr-floden nær Kyiv. Terrænet i parken er dannet af glaciale aflejringer af sand og grus i sidste istid. Det flade landskab byder på floder og hesteskosøer i den bugtende Desna, og også omfattende moser og sumpe. Parken ligger i den østlige udkant af regionen Polesien, der består af skov- og lavlandsmoser, og strækker sig fra Polen i vest til det centrale russiske højland i øst. Klima og økoregion Klimaet i Desna-Starohutskyi er fugtigt kontinentalt klima med varm sommer (Köppen klimaklassificering (Dfb)). Dette klima er kendetegnet ved store temperatursvingninger, både dagligt og sæsonmæssigt, med milde somre og kolde, snedækkede vintre. Parken ligger i økoregionen centraleuropæiske blandede skove. Flora og fauna Den vestlige del af parken ved Desna ("Pridesniansk") har relativt rent vand, da Desna ikke er blevet opdæmmet på dette tidspunkt. Området omfatter brede enge med høje græsser, ellesumpe og skovbevoksninger af ask, eg og asp. Den østlige, ("Starohutska"), del af parken omfatter den sydlige del af Bryansk-skoven, der strækker sig ind i Rusland. Starohutska-sektionen er for det meste fyrreskov med få bevoksninger af løvtræer. Typiske store pattedyr er elg, rådyr, vildsvin, egern, hare og ulv. I de senere år er bævere dukket op igen i de sumpede områder. Fuglelivet er bemærkelsesværdigt, med 134 arter registreret som ynglende i parken. De akvatiske samfund omfatter den sårbare størfisk Sterlet og den næsten truede europæisk odder. Offentlig brug Der er rekreative faciliteter i begge af hoveddele af parken, med opvarmede hytter til leje, både, fiskeri og campingpladser. Parkadministrationen anmoder om at tjekke ind på besøgscentret for at registrere sig og for at gennemgå parkens regler. I Pridesnaya-sektionen er der en pædagogisk økologisk sti, "Visnikska Desna", der arbejder sig gennem de forskellige habitater på Desna-flodsletteterrasserne. Der er et besøgscenter med bibliotek og videoer, og parkforskere sponsorerer uddannelsesprogrammer for lokale skolegrupper. Se også Ukraines nationalparker Kilder og henvisninger
Parc national Desnianko-Starohoutski

Le parc national de Desnianko-Starohoutski (en ukrainien : Деснянсько-Старогутський національний природний парк) est un parc national d'Ukraine situé au nord de Kiev dans l'oblast de Soumy. Il a été fondé le 23 février 1999 afin de protéger la région de la rivière Desna avec des paysages de zones humides et de forêts mixtes en Polésie. Le parc national a une superficie de 162 km2. En 2009 l'UNESCO le fait entrer comme réserve de biosphère. Il est ouvert au public sur une zone de 7 803 hectares. Géographie La géographie du parc est principalement arrosée par la Desna. Le paysage plat comprend des rivières et des lacs de méandres de la Desna, ainsi que de vastes marais et marécages. La partie de Pridesnyanka est une plaine inondable surmontée d'un plateau de pins avec de vieilles maisons. C'est le lieu de confluence avec la Znobivka et la Sviga en rive gauche et la Soudost en rive droite. Flore Dans le parc se trouvent vingt-deux espèces protégées comme l'Huperzia selago, la Goodyère rampante, le saule des pâturages ou la nénuphar frangé. Faune De nombreuses espèces sont représentées, certaines de la zone boréale. Onze espèces sont sur la liste rouge européenne et à l'annexe deux de la convention de Berne. Sont présents l'ours brun, le lynx, la chevêchette d'Europe le nyctale de Tengmalm, le cassenoix moucheté, le vison d'Europe, le pygargue, le milan noir, le roitelet huppé. Les grands mammifères typiques sont le cerf, le chevreuil, le sanglier, l’écureuil, le lièvre et le loup. Ces dernières années, les castors sont réapparus dans les zones marécageuses. Les oiseaux comptent 134 espèces recensées comme nichant dans le parc. Les communautés aquatiques comprennent le vulnérable esturgeon du Danube (ou sterlet) et la loutre d’Europe, presque menacée. Galerie d'images Notes et références Liens externes (uk) Site officiel Ressource relative à la géographie : Réserves de biosphère Portail de la conservation de la nature Portail de l’environnement Portail du tourisme Portail de l’Ukraine
Nationaal Park Desnjansko-Starohoetsky

Nationaal Park Desnjansko-Starohoetsky (Oekraïens: Деснянсько-Старогутський національний природний парк; Russisch: Деснянско-Старогутский национальный природный парк) is een nationaal park in de oblast Soemy in het noordoosten van Oekraïne. De oprichting tot nationaal park vond plaats per presidentieel decreet (№ 196/1999) op 23 februari 1999. Nationaal Park Densjansko-Starohoetsky heeft een oppervlakte van 162,15 km². Op 26 mei 2009 besloot het Internationaal Coördinerend Comité van UNESCO het gebied toe te voegen aan de lijst met biosfeerreservaten onder het Mens- en Biosfeerprogramma (MAB). Nationaal Park Desnjansko-Starohoetsky vormt hierin de kernzone van Biosfeerreservaat Desnjansky. In het noorden grenst het gebied aan het in 2001 opgerichte Biosfeerreservaat Neroessa-Desna-Polesië van Rusland. Kenmerken Het nationaal park is gelegen aan de middenloop van de rivier Desna, een van de grootste zijrivieren van de Dnjepr. Er zijn in het nationaal park biotopen te vinden als uiterwaarden, zoetwatermeren, dode rivierarmen, veenmoerassen, dennenbossen, gemengde bossen en elzenmoerasbossen. Dierenwereld Diersoorten die men in Nationaal Park Desnjansko-Starohoetsky kan aantreffen zijn bijvoorbeeld de eland (Alces alces), das (Meles meles), otter (Lutra lutra), boommarter (Martes martes) en de grote paardenspringmuis (Allactage major) — de laatstgenoemde is een typische steppebewoner. Vogelsoorten die er leven zijn onder meer het hazelhoen (Tetrastes bonasia), schreeuwarend (Clanga pomarina), grauwe kiekendief (Circus pygargus), poelruiter (Tringa stagnatilis), middelste bonte specht (Dendrocopos medius) en de duinpieper (Anthus campestris). In oude naaldbossen broedt ook de ruigpootuil (Aegolius funereus), die bovendien op het embleem van Nationaal Park Desnjansko-Starohoetsky staat.
Parque Nacional Desna-Starogutsky

O Parque Nacional Desna-Starogutsky (em ucraniano: Деснянсько-Старогутський національний природний парк) (também: "Desniansko-Starohutskyi") abrange uma secção intermédia do rio Desna, no nordeste da Ucrânia, representando uma variedade de zonas húmidas e paisagens florestais mistas da região da Polésia oriental. O parque contém duas secções, uma nas planícies de inundação de Desna e a outra na região sul da floresta de Bryansk, na fronteira russa. A área é relativamente limpa, ecologicamente, estando livre da zona radiológica e estando numa região não industrial. O parque fica no distrito administrativo de Seredyna-Buda Raion, no Oblast de Sumy. Um componente do parque é um local pantanoso de Ramsar, de importância internacional. Referências
Джерело Святої Анни (Кременецький район)

Джерело Святої Анни — гідрологічна пам'ятка природи місцевого значення в Україні. Розташування Джерело розташоване неподалік від ставка на східній околиці села Лішня Кременецького району Тернопільської області, за 100 м. від автошляху О-201721 Кременець — Стіжок — Шумськ. Історія Перша історична згадка про джерело датується 1625 роком. Біля джерела стояла дерев'яна капличка у якій була фігура Св. Анни. Статус Джерело оголошено об'єктом природно-заповідного фонду рішенням Тернопільської обласної ради від 21 серпня 2000 року № 187. Перебуває у віданні сільськогосподарського виробничого кооперативу «Біла криниця» Кременецького району. Під охороною — джерело підземних вод, що має водорегулююче, оздоровче, естетичне та історичне значення. Легенди За легендою, якщо в нього тричі зануритися з головою, будеш здоровим протягом року. Галерея Джерела Бай І. Джерело святої Анни // Тернопільський енциклопедичний словник : у 4 т. / редкол.: Г. Яворський та ін. — Тернопіль : Видавничо-поліграфічний комбінат «Збруч», 2004. — Т. 1 : А — Й. — С. 485. — ISBN 966-528-197-6. Посилання Реєстр природно-заповідного фонду Кременецького району[недоступне посилання з квітня 2019] // Управління екології та природних ресурсів Тернопільської ОДА. Герасимюк М. У с. Лішня постане духовний центр [Архівовано 4 червня 2016 у Wayback Machine.] / Максим Герасимюк // Тернопільська єпархія УПЦ КП. — 2010. — 7 серпня. Тернопілля. Подарунок від Богородиці. Цілющі джерела [Архівовано 10 червня 2016 у Wayback Machine.] // Сайт туристичного журналу «Мандри». Джерела на Тернопільщині, де на Йордан можна зануритися (КАРТА)
Колокольня на Ближних пещерах

Колокольня на Ближних пещерах — колокольня XVIII века, расположенная на территории Ближних пещер в Киево-Печерской лавре. Построена на месте деревянной в 1763 году под руководством Степана Ковнира. Автор проекта неизвестен. Архитектура Колокольня имеет два яруса, квадратная в плане, с большой почти сферическим главой и двухъярусным куполом. Высота сооружения 27,3 метра. На первом ярусе есть арочный проход, к которому с севера и юга подходит деревянная галерея, ведущая к Ближним пещерам. Стены первого яруса колокольни покрыты рустом. На втором ярусе, с каждой стороны, сделаны арочные проёмы — для подвешивания колоколов, возле которых размещены коринфские колонны, по пять с каждой стороны. См. также Ближние пещеры Ссылки На Викискладе есть медиафайлы по теме Колокольня на Ближних пещерах
Дзвіниця на Ближніх печерах

Дзвіниця на Ближніх печерах — розташована на території Ближніх печер у Києво-Печерській лаврі. Збудована на місці дерев'яної у 1763 році під керівництвом Степана Ковніра. Автор проекту невідомий. Архітектура Дзвіниця має два яруси, квадратна в плані, з великою майже сферичною банею, і двох'ярусною маківкою. Висота споруди 27,3 метрів. На першому ярусі є арковий прохід, до якого з півночі і півдня підходить дерев'яна галерея, що веде до Ближніх печер. Стіни першого ярусу дзвіниці вкриті рустом. На другому ярусі, з кожного боку, зроблені аркові отвори — для підвішування дзвонів, біля яких розміщені колони коринфського ордера, по п'ять з кожного боку. Галерея Див. також Ближні печери
Колокольня на Дальних пещерах

Колокольня на Дальних пещерах — барочная колокольня XVIII века в ансамбле Киево-Печерской лавры. Расположена рядом с церковью Рождества Богородицы, играет с ней ведущую роль в архитектурном ансамбле Дальних пещер. Является надвратной и входит в систему оборонной стены нижней Лавры, которая прилегает к ней с двух сторон. История Колокольня на Дальних пещерах была построена в 1752—1761 годах лаврским мастером Степаном Ковниром по проекту архитектора Петра Неёлова. В 1959—1962 годах колокольня была отреставрирована. Глава, рамы фонарей, крест и шпили покрыты медью и позолочены. На позолоту использовано около трёх килограммов золота. Архитектура Композиция колокольни создана под влиянием Андреевской церкви. Колокольня стройная и восьмигранная, высотой 41 м и имеет два яруса. В средней части нижнего яруса расположен арочный проезд, в боковых частях — служебные помещения с лестницей, ведущей наверх. Верхний ярус украшен стройными коринфскими колоннами и имеет четыре арки для размещения колоколов. Ранее колоколов было десять. Все фасады колокольни украшены тонким лепным орнаментом, в котором преобладают растительные и ленточные мотивы. Завершает колокольню трёхъярусная высокая глава изящной формы и стройные шпили-обелиски над угловыми контрфорсами. Примечания Ссылка Официальный веб-сайт Национального Киево-Печерского историко-культурного заповедника
Дзвіниця на Дальніх печерах

Дзвіниця на Дальніх печерах — одна з найкращих барокових споруд XVIII ст. в ансамблі Києво-Печерської лаври. Розташована поруч із церквою Різдва Богородиці, відіграє з нею провідну роль в архітектурному ансамблі Дальніх печер. Є надбрамною і входить до системи оборонного муру нижньої Лаври, який прилягає до неї з двох сторін. Історія Дзвіниця на Дальніх печерах була побудована у 1752 — 1761 роках лаврським майстром Степаном Ковніром за проектом архітектора Петра Нейолова. В 1959—1962 роках дзвіниця була відреставрована. Баня, рами ліхтарів, хрест і шпилі вкриті міддю та позолочені. На позолоту використано близько трьох кілограмів золота. Архітектура Композицію дзвіниці утворено під впливом Андріївської церкви. Дзвіниця струнка восьмигранна, висотою 41 м і має два яруси. В середній частині нижнього ярусу розміщений арочний проїзд, у бокових частинах — службові приміщення зі сходами, що ведуть нагору. Верхній ярус прикрашений стрункими коринфськими колонами і має чотири арки для розміщення дзвонів. Колись дзвонів було дев'ять. Усі фасади дзвіниці оздоблено мереживом тонкого ліпного орнаменту, в якому переважають рослинні та стрічкові мотиви. Завершує дзвіницю триярусна висока баня вибагливої форми і стрункі шпилі-обеліски над кутовими контрфорсами. Примітки Посилання Офіційний вебсайт Національного Києво-Печерського історико-культурного заповідника [Архівовано 1 грудня 2018 у Wayback Machine.]