NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Кропивня (Новоборівська селищна громада)

Кропи́вня — село в Україні, у Новоборівській територіальній громаді Житомирського району Житомирської області. Населення становить 567 осіб (2001). Географія Кропивня розташована в межах природно-географічного краю Полісся і за 30 км від селища Хорошів. Найближча залізнична станція — Нова Борова, за 13 км. Населення За даними перепису 2001 року населення села становило 567 осіб, з них 99,05 % зазначили рідною українську мову, 0,81 % — російську, а 0,14 % — вірменську. Історія Кропивня заснована в другій половині XIV століття. На мапі 1911—1912 років Кропивня позначена як населений пункт із 364 дворами. У 1932–1933 роках Кропивня постраждала від Голодомору. За свідченнями очевидців кількість померлих склала щонайменше 48 осіб. Упродовж німецько-радянської війни участь у бойових діях брали 405 місцевих жителів, з них 225 осіб загинуло, 250 — нагороджено орденами і медалями. У період німецької окупації в Кропивні діяла підпільна диверсійна група під керівництвом учителя В. А. Поліщука. На початку 1970-х років у селі функціонували центральна садиба колгоспу імені Чапаєва, середня школа, будинок культури, бібліотека із книжковим фондом 11 тисяч примірників, музей, лікарня, аптека, відділення зв'язку і дит'ясла. Після отримання Україною незалежности колгосп імені Чапаєва було реорганізовано в Агропромислову акціонерну корпорацію (АПАК) «Оранта». 10 серпня 2015 року включене до складу новоутвореної Новоборівської селищної територіальної громади Хорошівського району Житомирської області. Від 19 липня 2020 року, разом з громадою, в складі новоствореного Житомирського району Житомирської області. Примітки Джерела Тронько П.Т. (голова ред. колегії) та ін. Історія міст і сіл Української РСР. Житомирська область. — Київ : Гол. ред. УРЕ, 1973. — 727 с. Національна книга пам'яті жертв Голодомору 1932-1933 років в Україні. Житомирська область. — Житомир : Полісся, 2008. — 1116 с. — ISBN 978-966-655-361-7. Посилання Погода в селі Кропивня [Архівовано 5 серпня 2020 у Wayback Machine.]
Kropiwszczyzna

Kropiwszczyzna (ukr. Кропивщина) – wieś na Ukrainie w rejonie włodzimierskim obwodu wołyńskiego. Historia Pod koniec XIX w. wieś w gminie Grzybowica (Hrybowica), w powiecie włodzimierskim. 11 lipca 1943 roku (rzeź wołyńska) nacjonaliści ukraińscy zamordowali tutaj ponad 20 Polaków. Do 2020 w rejonie iwanickim. Przypisy Linki zewnętrzne Kropiwszczyzna, [w:] Słownik geograficzny Królestwa Polskiego, t. XV, cz. 2: Januszpol – Wola Justowska, Warszawa 1902, s. 167 . Кропивщина (Kropiwszczyzna) na stronie Rady Najwyższej Ukrainy
Kropîvșciîna, Ivanîci

Kropîvșciîna (în ucraineană Кропивщина) este un sat în comuna Hreadî din raionul Ivanîci, regiunea Volînia, Ucraina. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației localității Kropîvșciîna era vorbitoare de ucraineană (97,95%), existând în minoritate și vorbitori de rusă (1,71%). Note
Крапивщина

Крапивщина (укр. Кропивщина) — село в Нововолынской городской общине Владимирского района Волынской области Украины. До 2020 года входило в Иваничевский район. Код КОАТУУ — 0721181202. Население по переписи 2001 года составляет 293 человека. Почтовый индекс — 45320. Телефонный код — 3372. Занимает площадь 3,2 км². Ссылки Крапивщина на сайте Верховной рады Украины (укр.)
Кропивщина

Кро́пивщина — село у Нововолинській міській громаді Володимирського району Волинської області України. Населення становить 293 осіб. Перша згадка за село 1450 рік за О.Цинкаловським. Історія У 1906 році село Грибовицької волості Володимир-Волинського повіту Волинської губернії. Відстань від повітового міста 17 верст, від волості 3. Дворів 42, мешканців 262. Після ліквідації Іваничівського району 19 липня 2020 року село увійшло до Володимирського району. Населення Згідно з переписом УРСР 1989 року чисельність наявного населення села становила 290 осіб, з яких 141 чоловік та 149 жінок. За переписом населення України 2001 року в селі мешкала 291 особа. Мова Розподіл населення за рідною мовою за даними перепису 2001 року: Примітки Посилання Погода в селі Кропивщина [Архівовано 5 березня 2016 у Wayback Machine.]
Krasiiv

Krasiiv (Ukrainian: Красіїв) is a village in Monastyryska urban hromada, Chortkiv Raion, Ternopil Oblast, Ukraine. History It was first mentioned in writings in 1464. After the liquidation of the Monastyryska Raion on 19 July 2020, the village became part of the Chortkiv Raion. Religion Church of the Presentation of the Blessed Virgin Mary (1993). References Sources (in Ukrainian) Бігус М., Уніят Г., Красіїв // Ternopil Encyclopedic Dictionary: in 4 v. / editorial board: H. Yavorskyi and other, Ternopil: "Zbruch", 2005, V. 2: К—О, S. 218. — ISBN 966-528-199-2. "Krasiejów, pow. buczacki". Geographical Dictionary of the Kingdom of Poland (in Polish). 4. Warszawa: Kasa im. Józefa Mianowskiego. 1883. p. 614.
Krasiejów (Ukraina)

Krasiejów (ukr. Красіїв) – wieś na Ukrainie w obwodzie tarnopolskim, w rejonie czortkowskim. Do 2020 w rejonie monasterzyskim. Przypisy Bibliografia Krasiejów, pow. buczacki, [w:] Słownik geograficzny Królestwa Polskiego, t. IV: Kęs – Kutno, Warszawa 1883, s. 614 .
Krasiiv, Monastîrîska

Krasiiv (în ucraineană Красіів) este o comună în raionul Monastîrîska, regiunea Ternopil, Ucraina, formată numai din satul de reședință. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației comunei Krasiiv era vorbitoare de ucraineană (99,88%), existând în minoritate și vorbitori de alte limbi. Note
Красиев

Красиев (укр. Красіїв) — село в Монастырисской городской общине Чортковского района Тернопольской области Украины. До 2020 года входило в Монастырисский район. Почтовый индекс — 48331. Телефонный код — 3555. Население Население по переписи 2001 года составляло 818 человек. Языковой состав Родной язык населения по данным переписи 2001 года: Примечания Ссылки Красиев на сайте Верховной рады Украины
Krasna, Ternopil Oblast

Krasna (Ukrainian: Красна) is a village in the Zboriv urban hromada of the Ternopil Raion of Ternopil Oblast in Ukraine. History The first written mention of the village was in 1441. After the liquidation of the Zboriv Raion on 19 July 2020, the village became part of the Ternopil Raion. Religion Saints Cosmas and Demian church (1841, wooden). References Sources (in Ukrainian) Медведик П., Красне // Ternopil Encyclopedic Dictionary: in 4 v. / editorial board: H. Yavorskyi and other, Ternopil: "Zbruch", 2005, V. 2: К—О, S. 2018–219. — ISBN 966-528-199-2. "Krasna (pow. brzeżański)". Geographical Dictionary of the Kingdom of Poland (in Polish). 4. Warszawa: Kasa im. Józefa Mianowskiego. 1883. p. 621.
Krasna (rejon tarnopolski)

Krasna (ukr. Красна) – wieś na Ukrainie w obwodzie tarnopolskim, w rejonie tarnopolskim, w hromadzie Zborów. W latach 1940-2020 w rejonie zborowskim. Przypisy Linki zewnętrzne Krasna (pow. brzeżański), [w:] Słownik geograficzny Królestwa Polskiego, t. IV: Kęs – Kutno, Warszawa 1883, s. 621 .
Красная (Тернопольская область)

Кра́сная (укр. Красна; до 2008 года — Кра́сное, укр. Красне.) — село в Зборовской городской общине Тернопольского района Тернопольской области Украины. Основано в 1404 году. До 2020 года входило в Зборовский район. Код КОАТУУ — 6122684302. Географическое положение Село Красная находится на левом берегу реки Стрыпа в месте впадения в неё реки Заруда, выше по течению на расстоянии в 3 км расположено село Футоры, ниже по течению на расстоянии в 1,5 км расположено село Малая Плавуча. Население Население по переписи 2001 года составляло 262 человека. Языковой состав Родной язык населения по данным переписи 2001 года: Объекты социальной сферы Школа I ст. Примечания
Красна (Тернопільський район)

Красна́ (до 2008 року — Красне) — село в Україні, у Зборівській міській територіальній громаді Тернопільського району Тернопільської області. Розташоване на заході району. До 2016 було підпорядковане Погрібецькій сільраді. Географія У селі річка Заруда впадає у Стрипу. Історія Перша писемна згадка — 1441. 12 червня 2020 року, відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України № 724-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Тернопільської області» увійшло до складу Зборівської міської громади. 19 липня 2020 року, в результаті адміністративно-територіальної реформи та ліквідації Зборівського району, село увійшло до складу Тернопільського району. 22 червня 2023 року рішенням №230 Національної комісії зі стандартів державної мови віднесено до списку населених пунктів, які «можуть не відповідати лексичним нормам української мови», зокрема стосуватися «російської імперської чи колоніальної політики». Громаді рекомендовано обґрунтувати доцільність збереження поточної назви або запропонувати нову назву в установленому законодавством порядку. Населення За даними перепису 2001 року, населення села становило 262 особи. Мова Рідна мова населення за даними перепису 2001 року: Політика Парламентські вибори, 2019 На позачергових парламентських виборах 2019 року у селі функціонувала окрема виборча дільниця № 610471, розташована у приміщенні клубу. Результати зареєстровано 209 виборців, явка 58,85%, найбільше голосів віддано за Радикальну партію Олега Ляшка — 48,72%, за «Слугу народу» — 23,93%, за «Європейську Солідарність» — 11,11%. В одномандатному окрузі найбільше голосів отримав Іван Чайківський (самовисування) — 45,45%, за Володимира Кісілевича (Слуга народу) — 14,05%, за Василя Мартюка (Голос) — 12,40%. Пам'ятки Поселення «Красна I» (давньоруський час); Є церква святих чудотворців і безсрібників Косми та Дам'яна (1841, дерев'яна). Насипано символічну могилу Борцям за волю України (1996). Соціальна сфера Діють загальноосвітня школа І ступеня, бібліотека. Постаті Стукало Богдан Ярославович (1993—2015) — сержант Збройних сил України, учасник російсько-української війни. Галерея Примітки Література Медведик П. Красне // Тернопільський енциклопедичний словник : у 4 т. / редкол.: Г. Яворський та ін. — Тернопіль : Видавничо-поліграфічний комбінат «Збруч», 2005. — Т. 2 : К — О. — С. 2018–219. — ISBN 966-528-199-2. Коропецька У., Мельничук Б. Красна // Тернопільщина. Історія міст і сіл : у 3 т. — Тернопіль : ТзОВ «Терно-граф», 2014. — T. 2 : Г — Л. — С. 360. — ISBN 978-966-457-228-3. Krasna (pow. brzeżański) // Słownik geograficzny Królestwa Polskiego. — Warszawa : Druk «Wieku», 1883. — Т. IV. — S. 621. (пол.)
Piazza Rossa (Černihiv)

Piazza Rossa (in ucraino Красна площа?, Krasna plošča; in russo Красная площадь?, Krasnaja ploščad') è la principale piazza di Černihiv, capoluogo dell'omonima oblast' in Ucraina. Storia La piazza è stato il principale centro commerciale della città sin dai tempi della Rus' di Kiev e in passato, anche se si trovava nella periferia cittadina. All'inizio del XIX secolo iniziarono ad essere costruiti gli edifici amministrativi di Černihiv e nel corso degli anni ebbe varie denominazioni. Luoghi d'interesse I principali edifici e luoghi d'interesse della piazza sono: Hotel Desna. Teatro regionale accademico di musica e teatro ucraino intitolato a Taras Ševčenko. Centro giovanile regionale di Černihiv. Note Voci correlate Černihiv Oblast' di Černihiv Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file sulla Piazza Rossa Collegamenti esterni (UK) Красна площа, su chernihiv.travel. URL consultato il 3 giugno 2022.
Красная площадь (Чернигов)

Кра́сная площадь (укр. Красна площа) — центральная площадь Чернигова на пересечении проспекта Мира, улиц Шевченко, Магистратской и Гетмана Полуботка, где сосредоточены культурные и административные учреждения. История Место современного расположения площади во времена Киевской Руси служило главным торгом города. Со временем, когда Чернигов, после разрушения татаро-монголами, значительно уменьшился в размерах и населении торговля велась на территории крепости, а после её ликвидации опять переместилась на Пятницкое поле, которое стало со временем называться Базарной, а потом Красной площадью. В начале 19 в. на площади были сооружены торговые ряды с колоннами-галереями, в которых местные купцы открыли свои магазины. Краевед Феликс Спиридонов обнаружил такое описание одного из магазинов, сделанный в 1841 году: Торговые ряды были разобраны в начале 1930-х гг., и площадь устелили красным и жёлтым клинкером, возле Пятницкой церкви разбили сквер. В 1959 году на площади открыли театр. 16 июля 1990 года площадь Куйбышева переименована в Красную площадь. Летом 2019 года площадь была реконструирована — старое покрытие сняли и перебрали, оставив только целые кирпичи, которыми потом вымостили центральную пешеходную часть площади. Автомобильные полосы и велодорожки вымостили новым кирпичом. На территории площади заменили водопровод и канализационный коллектор, провели археологические исследования. Стоимость реконструкции составила 53 миллионов гривен. Описание Архитектурный ансамбль площади образовывают памятники архитектуры драматический театр им. Т. Г. Шевченко, кинотеатр имени Н. А. Щорса, здание гостиницы «Десна» (сейчас Хозяйственный суд Черниговской области), здание губернской земской управы (сейчас Областная государственная администрация) и историческое здание дом № 9/21 улицы Шевченко. Напротив драматического театра расположен сквер имени Н. Н. Попудренко, где расположена братская могила советских воинов и ранее были расположены (до 2017 года) могила Н. Н. Попудренко и могила В. Л. Капранова — все памятники истории. С севера примыкает бульвар по проспекту Мира, с юга — аллея Героев. Транспорт: троллейбусные маршруты № 1, 9 остановка облмуздрам театр и ул. Пятницкая, ул. Кирпоноса; в 5 минутах ходьбы остановка гостиница Украина маршрутов № 3, 5, 6, 7, 9, 9а. автобус/марш. такси маршрутов № 10, 27, 33, 38, 39 остановок Аллея Героев и облмуздрам театр. Примечания Источники Куйбишева площа // Чернігівщина:Енциклопедичний довідник, К.: УРЕ і м. М. П. Бажана, 1990. — с. 379—380 Історія Чернігівщини на www.gorod.cn.ua Черняков Сергій Таємниці стародавнього Чернігова. Красна площа на Веб-сторінка Чернігівського державного архітектурно-історичного заповідника «Чернігів стародавній» КРАСНА ПЛОЩА (м. Чернігів) на Головне управління культури, туризму і охорони культурної спадщини Чернігівської обласної державної адміністрації Чернігівська Красна Площа на www.ukrain.travel (Український туристичний портал) Красна площа (недоступная ссылка) на Чернігівський туристично-інформаційний центр (Управління інвестицій і туризму Чернігівської міської ради) Красна площа (Чернігів) на wikimapia.org
Kraśnik (obwód iwanofrankiwski)

Kraśnik (ukr. Красник) – wieś na Ukrainie w rejonie wierchowińskim obwodu iwanofrankiwskiego nad potokiem Kraśnik wpływającym do Czarnego Czeremoszu. Przypisy Linki zewnętrzne Kraśnik 2.), potok, powiat kosowski, [w:] Słownik geograficzny Królestwa Polskiego, t. I: Aa – Dereneczna, Warszawa 1880, s. 155 .
Krasnîk, Verhovîna

Krasnîk (în ucraineană Красник) este o comună în raionul Verhovîna, regiunea Ivano-Frankivsk, Ucraina, formată numai din satul de reședință. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației comunei Krasnîk era vorbitoare de ucraineană (99,72%), existând în minoritate și vorbitori de alte limbi. Note
Красник (Ивано-Франковская область)

Красник (укр. Красник) — село в Верховинской поселковой общине Верховинского района Ивано-Франковской области Украины. Население по переписи 2001 года составляло 1086 человек. Занимает площадь 50 км². Почтовый индекс — 78705. Телефонный код — 3432. Ссылки Красник на сайте Верховной рады Украины (недоступная ссылка — история).
Красник

Крáсник — село в Україні, у Верховинській селищній громаді Верховинського району Івано-Франківської області, що в Україні. Утворене в 1947 році. Входить до складу Верховинської селищної громади. Населення становить 1086 осіб. Площа села — 50 км²; щільність населення становить 21,72 осіб на км². Поштовий код — 78705. У II Польській Республіці село (на той час присілок) мало назву Красний Луг (пол. Krasny Łuh). Географія Красник межує з селами Бистрець, Замагора, Зелене, Кривопілля та Ільці і селищем Верховина. Лежить вздовж річки Чорний Черемош, село оточують, вкриті лісом, гори. У Краснику доволі слабо розвинений туристичний комплекс, хоча є слаломний спуск та декілька приватних садиб; недалеко розміщена гора Кострич (1544 метри). Планується побудувати гірськолижний зимовий курорт «Кринта». У селі є церква Покрови Пресвятої Богородиці. У селі потік Красник впадає у річку Чорний Черемош. Історія 12 червня 2020 року, відповідно до Розпорядження Кабінету Міністрів України № 714-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Івано-Франківської області», увійшло до складу Верховинської селищної громади. 19 липня 2020 року, в результаті адміністративно-територіальної реформи та ліквідації Верховинського району, село увійшло до складу новоутвореного Верховинського району. Населення Згідно з переписом УРСР 1989 року чисельність наявного населення села становила 968 осіб, з яких 480 чоловіків та 488 жінок. За переписом населення України 2001 року в селі мешкало 1080 осіб. Мова Розподіл населення за рідною мовою за даними перепису 2001 року: Відомі люди Хімчак Іван — лицар Бронзового хреста заслуги УПА. Галерея Примітки Посилання Красник на сайті Верховної Ради України[недоступне посилання з квітня 2019] Погода в селі Красник [Архівовано 27 вересня 2020 у Wayback Machine.] Докладна топографічна карта Красника та навколишніх сіл
Пастирське городище

Па́стирське городи́ще — городище площею близько 25 га із шарами скіфського (VII–III століття до н. е.) та ранньосередньовічного (остання чверть VII — середина VIII століття) часу, розташоване по обох берегах річки Сухий Ташлик поблизу села Пастирське в Смілянському районі Черкаської області. 1898 року Вікентій Хвойка розпочав розкопки Пастирського городища, які було продовжено в 1930-ті, 1940-ві та 1990-ті роки Сергієм Коршенком, Іриною Фабриціус, Михайлом Брайчевським і Олегом Приходнюком. Досліджено 50 ранньосередньовічних житлових чотирикутних напівземлянок площею 10–20 м², господарські споруди та ями. Розкопано залишки трьох довгих споруд, в одній з яких було виявлено велику кількість обвугленого зерна (просо, ячмінь, сочевиця, горох, коноплі, жито, пшениця, овес). На Пастирському городищі мешкали високопрофесійні ремісники. Ковальська справа представлена кузнею з повним набором ремісничих знарядь. Ювелірне ремесло засвідчене не лише сотнями знахідок фібул, наручних браслетів, скроневих підвісок тощо, які часто концентруються у вигляді скарбів, а й набором спеціалізованих інструментів. Ремісниками виготовлявся високоякісний гончарний посуд із лощеною орнаментованою поверхнею. Мешканці Пастирського городища ранньосередньовічного часу переселилися в Придніпров'я з території Подунав'я. То були нащадки слов'ян, які в VI — VII століттях колонізували Нижнє Подунав'я та північно-східну частину Балканського півострова. З приходом туди болгар 680 року частина слов'ян змушена була залишити освоєні землі. Яскравим свідченням такого відселення є Пастирське городище. Невдовзі його населення загинуло внаслідок погромів степовиків. Координати - 48.97972, 31.72777 Примітки Джерела Приходнюк О. М. Пастирське городище // Енциклопедія історії України : у 10 т. / редкол.: В. А. Смолій (голова) та ін. ; Інститут історії України НАН України. — К. : Наукова думка, 2011. — Т. 8 : Па — Прик. — С. 87. — ISBN 978-966-00-1142-7. (CC BY-SA)
Покровский городской совет (Донецкая область)

Покро́вский городско́й сове́т (укр. Покровська міська рада; до 2016 г. Красноармейский городской совет) — одна из административно-территориальных единиц в составе Донецкой области Украины. Состав Покровский городской совет — 74 237 чел. город Покровск — 62 449 чел. город Родинское — 10 114 чел. пгт Шевченко — 1 674 чел. поселок Очеретино — 3474 человек (на 2019 год — 3 тыс. человек).). Всего: 2 города (2 горсовета), в том числе 1 районного значения, 1 пгт (1 поссовет). Экономика Угольная промышленность (шахта «Краснолиманская» и ОАО «Угольная компания Шахта «Красноармейская-Западная»»). Пять заводов машиностроительной отрасли, два предприятия по производству стройматериалов, швейная фабрика, хлебозавод, мясокомбинат, молокозавод, пищевкусовая фабрика Примечания
Покровська міська рада (Донецька область)

Покровська міська́ ра́да — орган місцевого самоврядування Покровської міської громади Донецької області. До 12 червня 2020 р. існувала як адміністративно-територіальна одиниця з адміністративним центром у місті Покровськ. Адміністративно-територіальна одиниця До 12 червня 2020 р. існувала як адміністративно-територіальна одиниця з адміністративним центром у місті обласного значення Покровськ, тобто міськрада підпорядковувалась напряму Донецькій області. Покровській міськраді підпорядковувались 2 міста (1 міська рада), і одне смт (1 селищна рада). Покровська міська рада — 83 251 осіб (за переписом 2001 року): місто Покровськ — 69154 осіб Родинська міська рада — 11996 осіб місто Родинське — 11996 осіб Шевченківська селищна рада — 2 101 осіб смт Шевченко — 2101 осіб На 1 лютого 2014 року чисельність наявного населення на території підпорядкованій міськраді становила 76 893 особи. Склад ради Рада складається з 36 депутатів та голови. Голова ради: Секретар ради: Гаврильченко Галина Олександрівна Керівний склад попередніх скликань Примітка: таблиця складена за даними джерела Депутати За результатами місцевих виборів 2015 року депутатами ради стали: За суб'єктами висування За округами Посилання Сайт міської ради [Архівовано 3 лютого 2017 у Wayback Machine.] Мапа території міськради [Архівовано 11 серпня 2014 у Wayback Machine.] на OSM Картка ради на сайті Верховної Ради України [Архівовано 4 лютого 2017 у Wayback Machine.] Результати виборів депутатів ради у 2010 на сайті ЦВК Примітки і джерела
Monasterio de Krasnogirsk

El monasterio de la Intercesión de Krasnogirsk (en ucraniano: Покровський Красногірський жіночий монастир) es un complejo monástico ortodoxo ucraniano que se sitúa en Zolotonosha, en el óblast de Cherkasy de Ucrania.​ El templo forma parte de la eparquía de Cherkasy y se trata de un ejemplo notable de arquitectura de estilo barroco ucraniano del siglo XVIII, considerado uno de los monasterios más antiguos del país. Historia Según la leyenda, un monje de Constantinopla comenzó su vida en Krasnogirsk, en el lugar donde se ubicaría el futuro monasterio, a finales del siglo XVI o principios del XVII.​ En aquellos tiempos antiguos, la zona donde posteriormente se fundó el monasterio era una isla desierta en medio de un antiguo río, que posteriormente se convirtió en un pantano. El dueño de esas tierras, el cosaco Iván Shebet-Sliuzhka, supo de la existencia del monje, quien decidió convertir Krasnaya Gorka (como la llamaban los lugareños) en la Montaña de Dios para fundar allí un monasterio sagrado. Una comunidad se asentó allí y construyó una iglesia dedicada a San Jorge, reemplazada por otra iglesia de madera, construida entre 1680 y 1687. La catedral del Salvador y la Transfiguración se construyó entre 1767 y 1771 según un diseño del arquitecto Iván Grigoróvich-Barski, a expensas de Sofronio de Irkutsk. Fundado como monasterio para hombres, se convirtió en monasterio para mujeres en 1790.​ Tras la revolución rusa, el monasterio de Krasnogirsk fue clausurado el 25 de marzo de 1922 y todas las reliquias sagradas fueron trasladadas al museo de Cherkasy. En los terrenos del monasterio se ubicó una residencia de ancianos. A partir de mediados de la década de 1940, tras la Segunda Guerra Mundial, la catedral permaneció en ruinas durante más de 40 años en medio del monasterio en activo: las autoridades soviéticas se negaron a permitir su reparación o uso con fines litúrgicos. No fue hasta 1988 que las ruinas fueron entregadas al monasterio, cuando se decidió restaurar el templo.​ La restauración final del monasterio comenzó al final de la perestroika, recuperando su papel como convento de monjas.​ Galería Referencias Enlaces externos