Вашківці

Ва́шківці (МФА: [ˈʋaʃkʲiu̯t͡sʲi] ( прослухати)) — місто Вижницького району Чернівецької області, центр Вашківецької міської громади. Назва Вперше згадуюється у 30-х роках XV століття як Вашківці (ст.-укр. вашковци ) (1431) і Васківці (ст.-укр. васковци ) (1433, 1435). Назва походить від руського імені Іван – Івашко. Вона може бути пов’язана з Івашком Чорторийським – сином молдавського боярина руського походження Яцька Чорторийського, який володів кількома поселеннями на річкою Черемош . Побутує версія, що Яцько Чорторийський на честь свого родового прізвища назвав центральне село свого маєтку Чорторию, а на честь свої синів Івашка і Немирка - сусіднє поселення Вашківці і «село на Пруті» Немирчани — Дубівці) . Географія Розміщене на правому березі річки Черемош та його притоці Глибочок, за 32 кілометри від районного центру — міста Вижниця (автошлях Т 2601). Відстань від Чернівців — 37 кілометрів. Історія Перша письмова згадка про місто датована 1431 роком, коли Немирко Чорторийський продав село Вашківці сучавському дворнику Іванові Купчичу . У грамоті Владислава Ягайла від 13 грудня 1433 року говориться про передачу Вашківців молдовському воєводі Стефану. Наступні 342 роки (з 1433 по 1775 р.) Вашківці перебували у складі Молдовської держави, а з 1775 року входили до Австро-Угорщини. В цей час власниками села були брати Микола та Йордаки Русети. Їх права на село підтверджені австрійською комісією 12 березня 1782 року. 8 червня 1805 року брати Русети обмінюють свої буковинські маєтки на волоські володіння Теодора Мустаце. У 1808 році Вашківці дісталися барону Петріно. У 1848 році вашківецькі селяни взяли участь у повстанні під проводом Лук'яна Кобилиці. Внаслідок повстань барон Петріно одним з перших в краї скасував панщину у вашківецькому маєтку. На початку XIX століття Вашківці стають центром судової округи, а з 1903 року — містом, центром новоутвореного Вашківецького повіту З 1811-1812 роках відомі найдавніші відбитки печатки Вашківців з самобутнім гербом: дерево, під яким вовк, що біжить. У другій половині XIX століття на початку ХХ століття у Вашківцях виникає ряд дрібних капіталістичних підприємств. У 1873 році була відкрита гуральня Гросмана, Фрейтога і вольцовий млин Таца. Під час Першої світової війни Вашківці були в районі воєнних дій. 27 листопада 1918 року місто як і вся Буковина перейшло під владу Румунії, де воно перебувало у складі жудеця Сторожинець. 28 червня 1940 року зайняте радянськими військами. У 1941—1944 роках — знову під владою Румунії. З 1944 року у складі Радянського Союзу. Від 24 серпня 1991 року — незалежній Україні. 14 вересня 2016 року шляхом об'єднання сільських рад місто Вашківці — адміністративний центр Вашківецької міської громади. Населення Динаміка зміни населення у Вашківцях: Національний склад Розподіл населення за національністю за даними перепису 2001 року: Мова Розподіл населення за рідною мовою за даними перепису 2001 року: Визначні місця Вашківецький парк. Аннина гора — гора висотою 304 метри над рівнем моря, що є давнім об'єктом християнського паломництва. У 1993 році тут засновано Свято-Аннинський жіночий монастир, побудовано собор Святої Анни з нижнім храмом Святих Великомучеників Маковеїв, келії, житлові корпуси, господарські приміщення. Церква Святого Миколая — православний храм збудований у 1854 році з використанням традицій західного культового зодчества. Храм Успіння Пресвятої Діви Марії — католицький храм побудований на початку 20-х років XIX століття і освячений у 1826 році. Музей імені Г. Гараса. Садиба Криштофовичів. Пам'ятники та скульптури Пам'ятник уродженцю Вашківців поету Миколі Юрійчуку. Скульптура "Вашківецька маланка". Скульптура вшановує традиційний обряд з переодяганням у тварин і фольклорних персонажів, що відбувається в ніч з 13 на 14 січня та який у Вашківцях носить масовий характер та називається "Переберія". Відомі люди Гавалешко Микола Петрович — доктор фізико-математичних наук, професор Чернівецького національного університету ім. Юрія Федьковича. Був першим головою Чернівецького обласного об'єднання Всеукраїнського товариства ім. Т. Шевченка. Гарас Георгій Олексійович — заслужений майстер народної творчості України, художник-орнаменталіст Герасимович Іван — український педагог, редактор та громадський діяч, організатор українського учительства, сотник УГА. Гнатишин Іван Миколайович — український дипломат Гнатишин Іван Михайлович — канадський юрист українського походження, батько генерал-губернатора Канади Романа Гнатишина Годовський Володимир Михайлович — український хореограф Євген Максимович — український живописець. У 1881 р. закінчив Віденську Академію мистецтв. Був головним художником Буковинської митрополії. Брав участь у розписі фресок Мармурового залу та інтер'єрів резиденції буковинських митрополитів у Чернівцях. Лобурак Марія Миколаївна та Володимир Миколайович Лобурак — Заслужені артисти України. Дует «Скриня». Михайлюк Василь Пилипович — український композитор, диригент. Автор музики до пісні «Черемшина». Чорногуз Олена Іванівна (нар. 1949) — українська художниця по текстилю, членкиня НСХУ. Юрійчук Микола Якович — український поет-пісняр. Автор слів до пісні «Черемшина». Галерея Примітки Джерела Гарас В. О. Вашківці [Архівовано 13 травня 2016 у Wayback Machine.] // Енциклопедія сучасної України / ред. кол.: І. М. Дзюба [та ін.] ; НАН України, НТШ. — К. : Інститут енциклопедичних досліджень НАН України, 2005. — Т. 4 : В — Вог. — С. 167. — ISBN 966-02-3354-X. Географічна енциклопедія України : [у 3 т.] / редкол.: О. М. Маринич (відповід. ред.) та ін. — К., 1989—1993. — 33 000 екз. — ISBN 5-88500-015-8. Квасецький А. Таємниці Старого Берладського шляху: Краєзнавчі нариси з історії Буковини. — Чернівці : Місто, 2025. — 256 с. Історія міст і сіл Української РСР. Чернівецька область. — К.: Головна редакція УРЕ АН УРСР, 1969. — 706 с. Савченко І. В. Вашківці [Архівовано 1 червня 2016 у Wayback Machine.] // Енциклопедія історії України : у 10 т. / редкол.: В. А. Смолій (голова) та ін. ; Інститут історії України НАН України. — К. : Наукова думка, 2003. — Т. 1 : А — В. — С. 451. — ISBN 966-00-0734-5. Die Bukowina. Eine allgemeine Heimatrunde = Буковина. Загальне краєзнавство / Переклад з нім. Ф. С. Андрійця, А. Т. Квасецького; наук. редактори В. М. Ботушанський (автор передмови), О. М. Масан, В.Ю. Іванюк]. — Чернівці: Зелена Буковина, 2004. — 488 с. (нім.) (укр.) Waszkowce 2.) W. Sereckie // Słownik geograficzny Królestwa Polskiego. — Warszawa : Druk «Wieku», 1893. — Т. XIII. — S. 145. (пол.) — S. 145. (пол.) Посилання Вашківці — сайт міста [Архівовано 5 травня 2012 у Wayback Machine.] Місто Вашківці // Облікова картка на офіційному вебсайті Верховної Ради України. Сайт Вашківецької гімназії ім. І.Бажанського Сайт Вашківецької ЗОШ І-ІІІ ступенів Старі фото Вашківців[недоступне посилання з червня 2019]