Дзеркальний струмінь

Дзерка́льний стру́мінь (Скляна струмина) — альтанка і фонтан у центрі Харкова, один із сучасних символів міста. Альтанка-фонтан «Дзеркальний (Скляний) струмінь» розташована на вулиці Сумській у сквері Перемоги, навпроти будівлі Харківського театру опери та балету. Дзеркальний струмінь був споруджений 1947 року за проєктом архітектора В. І. Коржа. Історія будівництва Передісторія Фонтан-альтанка «Дзеркальний струмінь» розташований у майже правильному квадраті між вулицями Сумською, Жон Мироносиць, Скрипника та Чернишевською. Місце, на якому споруджено оригінальний пам'ятник-пам'ятку архітектури, має багату історію. Спершу тут містився цвинтар, через це на цьому місці звели дерев'яний храм — Мироносницьку церкву, перша згадка про яку датується 1701 роком. У 1781—1783 на місці дерев'яної церкви було збудовано кам'яну. 1792 року в зв'язку з розростанням житлових міських кварталів цвинтар на території храму скасували, тут утворилася Мироносицька площа. У 1813—19 роки церкву значно перебудували й розширили, пізніше протягом XIX століття вона ще не раз перебудовувалась і розширялась. У 1909—1911 до церкви прибудували дзвіницю, що за розміром була другою в місті після дзвіниці Успенського собору. Мироносицьку церкву було знесено 11 березня 1930 року. Радянська влада планувала на її місці звести будівлю «Театру масового музичного дійства», в якому б суміщались цирк, театр і кінотеатр, але після перенесення столиці УРСР до Києва початкові плани лишились нереалізованими. Відтак, на місці новоутвореної пустки в 1930-ті роки було влаштовано тролейбусний парк просто неба. За однією з версій, що ґрунтується на спогадах колишніх партійних співробіників Харківського обкому партії, історія спорудження фонтану-альтанки пов'язана з тим, що наприкінці 1940-х до Харкова приїхав тодішній перший секретар ЦК Компартії УРСР Микита Хрущов. Начебто, він визирнув у вікно з кабінету начальника Харківського обкому партії Віктора Чураєва (будівля обкому в ті часи містилася за адресою вул. Мироносицька, 1). Тролейбусний парк, вочевидь, справив на нього не найкраще враження, і майбутній керівник СРСР висловив керівнику харківських комуністів невдоволення побаченим з «обкомівського» вікна. У результаті цієї розмови «на підвищених тонах» стало рішення харківської партійної влади розбити на цьому місці сквер з фонтаном. Там, де був розташований тролейбусний парк, методом загальногромадського народного будування в 1946—47 роках було закладено сквер «Перемоги» з басейном і фонтаном-альтанкою, що майже відразу отримала народну назву «Дзеркальний струмінь». Загальне планування скверу і фонтану було розроблено архітекторами О. М. Касьяновим, В. І. Коржом і А. С. Маяк. Поруч з фонтаном-альтанкою було зведено басейн, який спершу обнесли простим цегляним парканом, а в 1970-ті його замінили на гранітний. 1958 року на честь святкування 40-річчя Ленінського комсомолу на території скверу було відкрито алею комсомольців-героїв. Реконструкція Улітку 2007 року до 60-ліття "Дзеркального струменю" було здійснено його реконструкцію. 7 серпня запрацював оновлений фонтан, під час реконструкції якого встановили 137 форсунок, 2 установки штучного туману і 135 прожекторів. Чашу фонтану, що вміщує 350 тонн води, облицювали плиткою, стінки — мармуром. Цікаві факти Альтанка «Дзеркальний струмінь» у Харкові є одним із символів міста — таким чином у північно-східних обласних центрах Лівобережної України (Харків, Суми і Полтава) міськими символами є альтанки — відповідно «Дзеркальний струмінь», Сумська Альтанка, Біла альтанка. Харківський «Дзеркальний струмінь» повністю повторює проєкт аналогічної споруди в російському курортному місті Кисловодськ на Північному Кавказі[джерело не вказане 852 дні]. Харківська кондитерська фабрика від 1980-х років випускає шоколадні цукерки в подарункових коробках «Дзеркальний струмінь» із зображенням пам'ятника. Галерея Див. також Пам'ятки архітектури Харкова Виноски Джерела і посилання Зеркальная струя: символ, родившийся случайно. Медиапорт. 5 августа 2004 г. За «Зеркальной струей» в глубине сквера Победы хотят построить православный храм во имя Святых Жен Мироносиц // стаття в газ. «2000» № 32 (424) за 8—14 серпня 2008 року