NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Museo nazionale della letteratura ucraina

Il museo nazionale della letteratura ucraina (Ucraino: Національний музей літератури України; romanizzato: Natsionalnyi muzei literatury Ukrainy) è un museo nazionale situato nell'ex edificio principale del Collegio Pavlo Galagan a Kiev. Copre lo sviluppo della letteratura ucraina dal IX secolo ai giorni nostri. La struttura ha una succursale, il museo commemorativo letterario di Kiev, nell'appartamento di Mykola Bažan. Storia Collegio Pavel Galagan Il museo è ospitato in un edificio storico del XIX secolo, costruito nel 1871 in stile tardo-classico su progetto dell'architetto O. Ya. Schille, all'angolo tra le vie Bohdan Khmelnytskyi e Tereshchenkivska. Il Collegio Pavel Galagan, una delle migliori scuole private della capitale ucraina, nota come "l'asilo nido dell'Ucraina" dalla zarista Okhranka, ha sede in questo edificio dal termine dei lavori. Numerosi esponenti della letteratura ucraina lo hanno visitato e, tra il 1885 e il 1886, il celebre scrittore Ivan Franko ha lavorato nella biblioteca del collegio, che vanta uno splendido interno in mogano a due piani, progettato da maestri italiani e conservato quasi integralmente fino ad oggi. All'epoca, il Collegio gestiva anche la Chiesa di San Paolo. Olga Khoruzhynska e Ivan Franko si sposarono qui nel maggio del 1886. La sala espositiva originaria si trova ancora all'interno del complesso della biblioteca. Museo nazionale della letteratura ucraina Il museo nazionale della letteratura ucraina è stato istituito come museo statale di letteratura della RSS Ucraina in conformità con un decreto del Consiglio dei Ministri della RSS Ucraina del 5 agosto 1981. L'edificio ha accolto i visitatori il 2 luglio 1986. Con decreto del 19 maggio 1999, il Presidente dell'Ucraina ha conferito al museo lo status nazionale in riconoscimento del suo significativo contributo alla conservazione del patrimonio estivo della nazione e della sua importante posizione nella vita spirituale. Il gruppo di volontari "Api del Museo" lavora nel museo dal gennaio 2015. Per i soldati impegnati nel conflitto ucraino-russo nell'Ucraina orientale, i volontari realizzano reti mimetiche e kikimora. L'iniziativa è stata avviata dai volontari sotto la direzione di Yulia Kozachok, con il supporto del personale del museo e di Anzhelika Rudnytska. A gennaio 2016, i volontari avevano realizzato 51 kikimora e 57 reti. Nel 2015, i volontari sono stati protagonisti del documentario del regista lituano Arturas Morozovas "Origin of Kikimora". Il film è stato proiettato a Kiev e nella parte orientale dell'Ucraina nell'estate del 2015. Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Museo nazionale della letteratura ucraina Collegamenti esterni Sito ufficiale, su museumlit.org.ua.
Nationaal Museum voor Oekraïense Literatuur

Het Nationaal Museum voor Oekraïense Literatuur (Oekraïens: Національний музей літератури України, Natsionalnyi muzei literatury Ukrainy) is een museum in Kiev. Het museum werd opgericht in 1986 en is gewijd aan Oekraïense literatuur. De collecties bestaat uit manuscripten, foto's, literaire uitgaves,.... Het museum is gevestigd in een gebouw uit 1871 naar plannen van O. Ya. Schille, op de hoek van de Bogdan Klnitskij- en Teresjsjenkivska-straat. Destijds werd het gebouwd als een hogeschool en gefinancierd door de grootgrondbezitter Hryhorij Galagan (1819-1888). Externe link Officiële website
Национальный музей литературы Украины

Национальный музей литературы Украины (укр. Національний музей літератури України) — находится в столице Украины — Киеве. Основан в 1982 году, а открыт в 1986. Музей расположен в доме-памятнике архитектуры XIX века, построенном в 1870 году по проекту архитектора А. Я. Шилле. С 1871 года в этом доме находилась Коллегия Павла Галагана, которая считалась одним из лучших частных учебных заведений столицы Украины. Здесь неоднократно бывали представители украинской литературы, а в период с 1885 по 1886 годы в библиотеке Коллегии, интерьер которой был разработан итальянскими мастерами и сохранился до наших дней почти полностью, работал известный украинский писатель Иван Франко. В настоящее время в библиотеке развёрнута постоянно действующая экспозиция, материалы которой рассказывают об истории данного учебного заведения. Коллегия Павла Галагана вошла в историю отечественной культуры и образования как «школа академиков». С Коллегией связаны имена известных деятелей науки, образования, литературы, среди которых А. Крымский, П.Житецкий, Н.Мурашко, Н.Пимоненко, М. Драй-Хмара, П.Филипович и множество других художников и ученых. При Коллегии на тот момент работала церковь Святого Павла. Именно здесь в мае 1886 года Иван Франко венчался со своей женой — Ольгой Хоружинской. Национальный музей литературы Украины является центральным музеем подобного профиля на территории страны. Его экспозиция довольно большая, она охватывает все периоды развития украинской литературы, начиная с этапа Киевской Руси и заканчивая современностью. Общее количество выставленных экспонатов составляет около 5000 единиц, всего же музей располагает около 85 000 единиц экспонатов хранения. Гордостью коллекции музея являются образцы старинных изданий XVII-XVIII веков, фотографии, произведения изобразительного и декоративно-прикладного искусства, старопечатные книги, в частности первая печатная книга славянскими буквами «Апостол» Ивана Федорова. Среди реликвий музея - прижизненные издания творений известных украинских поэтов и писателей всех времён, таких как Тарас Шевченко. В музее регулярно проводятся литературные встречи, фестивали культуры, вручение литературных премий, презентации книжных и периодических изданий, вечера с участием писателей, ученых, художников, мастеров искусств. Работают Клуб выходного дня, лекторий, Клуб любителей современной литературы, литературно-художественная студия, музыкальная гостиная, школа народоведения, посещать которые могут все желающие. Действует разработанная учеными программа «За духовное возрождение Украины». В выставочных залах музея экспонируются литературные и художественные произведения, которые представляют не только украинскую культуру, но и мировую. Мероприятия проводятся в сотрудничестве с ведущими научными учреждениями, издательствами, культурными центрами и общественными организациями. Музей имеет филиал - Киевский литературно-мемориальный музей-квартира Николая Бажана. Ссылки Про музей на «Kievtown.net» Информация о музее на официальном сайте НМЛУ
Річиця (Іванківський район)

Річиця — колишнє село в Україні, в Іванківському районі Київської області. До 1986 року знаходилось у ліквідованому Чорнобильському районі Київської області. Знято з обліку через відселення мешканців внаслідок аварії на ЧАЕС. Біля села протікає річка Рудявка. Історія Село розташоване на відстані 45 км на захід від міста Чорнобиль (поблизу села Товстий Ліс). Було центром сільської ради до якої належали села Буряківка, Нова Красниця та Рудьки. В 1970-х роках у селі налічувалось 709 осіб та існували клуб, бібліотека та початкова школа. На межі 1970-80-х рр. у селі проживало близько 740 мешканців. Напередодні аварії на ЧАЕС у селі мешкало 615 мешканці, було 266 дворів. Відселене внаслідок сильного радіоактивного забруднення. Мешканці села після аварії на ЧАЕС були відселені у села Плахтянка та Гавронщина. Село було повністю відселене 2–3 травня 1986 року внаслідок сильного радіоактивного забруднення, спричиненого аварією на ЧАЕС. Село було офіційно зняте з обліку 19 серпня 1999 року через відсутність постійного населення. Після Чорнобильської катастрофи село увійшло до 10-кілометрової зони відчуження. Після ліквідації Чорнобильського району у 1988 році село було включене до складу Іванківського району Київської області, у межах Чорнобильської зони відчуження. Частина села згоріла під час лісових пожеж у 1992 році. Після адміністративно-територіальної реформи 2020 року територія колишнього села увійшла до складу Іванківської селищної територіальної громади Вишгородського району Київської області, у межах Чорнобильської зони відчуження. Частина території села згоріла під час лісових пожеж у 2020 році. З кінця лютого до 1 квітня 2022 року село було окуповане російськими військами. Джерела Населені пункти Чорнобильської зони відчуження [Архівовано 19 вересня 2009 у Wayback Machine.] Посилання Картка постанови Верховної Ради України[недоступне посилання з квітня 2019] Інформація про Чорнобильський район Примітки
Sloviansk urban hromada

Sloviansk urban hromada (Ukrainian: Слов'янська міська громада) is a hromada of Ukraine, located in Kramatorsk Raion, Donetsk Oblast. Its administrative center is the city Sloviansk. It has an area of 119.0 square kilometres (45.9 mi2) and a population of 115,026, as of 2020. The hromada contains 5 settlements: 1 city (Sloviansk), 3 rural settlements (Bylbasivka, Sukhanivka, and Myrne) and the village Torets. See also List of hromadas of Ukraine References
Слов'янська міська громада

Слов'янська міська громада — територіальна громада в Україні, на території Краматорського району Донецької області. Адміністративний центр – місто Слов'янськ. Утворена розпорядженням Кабінету Міністрів України від 12 червня 2020 р. № 710-р шляхом приєднання Билбасівської, Мирненської та Андріївської селищних рад Слов'янського району до Слов'янської міської ради обласного значення. 25 жовтня 2020 року в громаді пройшли перші місцеві вибори. Відповідно до Закону України «Про внесення змін до Закону України „Про добровільне об'єднання територіальних громад“ щодо добровільного приєднання територіальних громад сіл, селищ до територіальних громад міст республіканського Автономної Республіки Крим, обласного значення» громади, утворені внаслідок приєднання суміжних громад до міст обласного значення, визнаються спроможними і не потребують проведення виборів. Населені пункти До складу громади входять 5 населених пунктів: Міста: Слов'янськ; Селища: Билбасівка; Суханівка; Мирне; Села: Торець. Загальна інформація Кількість рад, що об'єдналися: 4. Площа територіальної громади: 119,4 км² Чисельність населення громади: 158257. Самоврядування Представницьким органом місцевого самоврядування є Слов'янська міська рада. Головою міської громади на місцевих виборах 25 жовтня 2020 року обрано чинного міського голову Вадима Ляха. 26 травня 2021 року Президент України Володимир Зеленський підписав указ «Про утворення військово-цивільної адміністрації». У результаті чого була утворена Слов’янська міська військово-цивільна адміністрація Краматорського району Донецької області. 4 серпня 2021 року наказом голови обласної державної адміністрації №71/7-21-рк Вадим Лях призначений головою військово-цивільної адміністрації. 30 березня 2022 року указом Президента України через повномасштабне вторгнення Російської Федерації в Україну було утворено Слов‘янську міську військову адміністрацію, замість військово-цивільної. Джерела
Межиріцький заказник

Межиріцький заказник — ландшафтний заказник місцевого значення в Україні. Об'єкт розташований на території Лебединського району Сумської області, на північ від села Межиріч. Площа — 40,7 га, статус отриманий у 2019 році. Охороняється яружно-балковий комплекс правого корінного берега річки Псел. Глибоко врізані балки утворюють мальовничі ландшафти. У заказнику зростає глід український, занесений до Європейського червоного списку. Трапляються види тварин, занесені до Червоної книги України та міжнародних природоохоронних списків: жук-олень, бджола-тесляр звичайна, квакша звичайна, а також регіонально рідкісні богомол звичайний, вогнівка тріскуча, аргіопа тигрова. Джерела Рішення Сумської обласної ради від 17.05.2019 «Про зміну в мережі території та об'єктів природно-заповідного фонду області» Природно-заповідний фонд Сумської області: Атлас-довідник / [уклад.: Р.В. Бойченко, В.В. Вертель, О.Ю. Карлюкова та ін.]. – 2-е вид., випр. та допов. – К.: ТОВ «Українська Картографічна Група», 2019. – 96 с. На Сумщині створили шість нових природних заказників [Архівовано 24 лютого 2022 у Wayback Machine.] У районі з'явився заказник місцевого значення
Куликівський заказник

Ку́ликівський заказник — ботанічний заказник місцевого значення в Україні. Розташований у межах Лебединського району Сумської області, біля південно-східної околиці села Голубівка. Опис Площа 1,9 га. Статус надано 28.04.2017 року. Перебуває у віданні ДП «Лебединський агролісгосп». Охороняється лісовий масив на боровій терасі річки Псел, що э залишком світлих дубових лісів. Тут виявлені популяції рідкісних видів рослин: осока піхвова, занесена до Червоної книги України, та регіонально рідкісні гвоздика стиснуточашечкова і ломиніс прямий. Має природоохоронне, наукове, рекреаційне та еколого-освітнє значення. Зображення Джерела Природно-заповідний фонд Сумської області: Атлас-довідник / [уклад.: Р. В. Бойченко, В. В. Вертель, О. Ю. Карлюкова та ін.]. — 2-е вид., випр. та допов. — К.: ТОВ «Українська Картографічна Група», 2019. — 96 с. Рішення 13 сесії Сумської обласної ради 7 скликання від 28.04.2017 р.
Meridian International School, Kyiv

Meridian International Lyceum, established in 2001, is an international day school in Kyiv, Ukraine, catering for children from pre-school to the 11th grade. MIS is a member of Quality Schools International and the European Council of International Schools. Description The educational equipment and facilities include computing room, science laboratories, art workshops. The school provides bus services for students from different districts of Kyiv. Curriculum The curriculum includes languages, mathematics, science, technology, humanities, social studies, physical education, computer skills, music and the creative arts. Sports and extracurricular activities such as clubs and trips are also offered. Students Meridian International School opened with 1 student from kindergarten to grade 11 and now enrolls about 0 students. As of 2018, the student body consists of more than 36 nationalities. Classes are generally limited to 20 or fewer students. Organizations World Scholars Cup since 2018 DreamECO Ecology Project Competition since 2014 LearnENG English Skill Test (association with McMillan English) Mathology Math and Logic Contest Golden Feathers See also International schools in Ukraine Schools in Kyiv References External links Official Meridian International School−MIS, Kyiv website—(in Ukrainian) Official MIS YouTube Channel Official MIS Twitter address Official MIS Facebook address Official MIS Instagram address
Міжнародна школа «Меридіан»

Міжнародний ліцей «Меридіан» — приватний навчальний заклад в Києві, розташований за адресою Квітневий провулок, 5а. Відкритий в 2001 році. Підпорядковується Міністерству освіти і науки України. Ліцей є членом ECIS (укр. Європейської ради міжнародних шкіл). Навчання проводяться за міжнародною спеціалізованою навчальною програмою AICE, що є частиною Кембриджської міжнародної системи оцінювання. Програму адаптовано і узгоджено із державною освітньою програмою та навчальними планами, затвердженими Міністерством освіти та науки України. Викладання за державною програмою здійснюється двома мовами — українською та англійською. Навчальний план передбачає вивчення предметів науково-природничого циклу, гуманітарних наук, інформаційних технологій, предметів художньо-естетичного циклу та фізичної культури. Ліцей має добру матеріально-технічну базу, що включає в себе сучасне обладнання навчальних кабінетів, комп‘ютерний клас, бібліотеку, фізичну та хімічну лабораторії, кабінет художньої праці та хореографічну залу. Після уроків учні мають можливість відвідувати гуртки, факультативи, клуби за інтересами, подорожувати по Україні та за її межами. На момент відкриття у школі було близько 50 учнів з 1 по 9 клас. З 2017 року школа налічує близько 450 учнів, серед яких діти 36 національностей. Кількість учнів у класі обмежена до 20, але здебільшого класи менш численні. Школа пропонує шкільний мікроавтобус для учнів з різних районів Києва. Примітки Посилання м.Київ, Міжнародна школа "Меридіан". Київ. ІУСО. Інформаційна система управління освітою. Процитовано 23 листопада 2019. Міжнародна школа «Меридіан». Education.ua. Освіта в Україні. Архів оригіналу за 1 червня 2016. Процитовано 23 листопада 2019. ЗАГАЛЬНООСВІТНІЙ НАВЧАЛЬНИЙ ЗАКЛАД "МІЖНАРОДНА ШКОЛА І-ІІІ СТУПЕНІВ "МЕРИДІАН". Відкрита школа. Архів оригіналу за 25 жовтня 2017. Процитовано 23 листопада 2019. Meridian International School (MERUKR). JUST Lended. Education. International schools (англійською) . Процитовано 23 листопада 2019. Джерела Офіційний сайт [Архівовано 11 серпня 2021 у Wayback Machine.] Профіль школи на Education.ua..
Туранівські ялини

Тура́нівські яли́ни — ботанічна пам'ятка природи місцевого значення в Україні. Розташована в межах Шосткинського району Сумської області, при східній околиці села Туранівка, поряд з автодорогою Глухів — Ямпіль. Опис Площа 0,03 га. Статус присвоєно згідно з рішенням Сумської обласної ради від 28.04.2017 року «Про зміни в мережі територій та об'єктів природно-заповідного фонду області». Перебуває у віданні: Служба автомобільних доріг Сумської області. Статус присвоєно для збереження 2 дерев ялини європейської віком понад 120 років. Галерея Джерела Ботанічна пам'ятка природи «Туранівські ялини»
Понурка (заказник)

Пону́рка — гідрологічний заказник місцевого значення в Україні. Розташований у межах Шосткинського району Сумської області, на схід від села Собичеве. Площа 153,293 га. Статус присвоєно згідно з рішенням облради від 25.10.2019 року. Перебуває у віданні: Шосткинська райдержадміністрація. Статус присвоєно для збереження ставу на річці Понурка та прибережної смуги з водною, прибережено-водною, деревно-чагарниковою та лучною рослинністю. Водяться види тварин, занесені до Червоної книги України (видра річкова) та регіонально рідкісні види бобер звичайний. Територія заказника вирізняється естетично привабливим ландшафтом, має рекреаційне значення. Джерела Гідрологічний заказник «Понурка»
Дом почты (Батурин)

Дом почты — памятник архитектуры и истории местного значения в Батурине. Сейчас здесь размещается отделение связи «Укрпочта» и «Новая почта». История Приказом Министерства культуры и туризма от 21.10.2011 № 912/0/16-11 присвоен статус памятник архитектуры и истории местного значения с охранным № 5540-Чр под названием Дом почты. Установлена информационная доска. Один из 35 объектов комплекса Национального историко-культурного заповедника «Гетманская столица». Описание В 1842 году для строительства почтовых станций четырех разрядов были утверждены новые типовые проекты. Предположительно, после в Батурине была построена каменная почтовая станция на фундаменте другого каменного здания. Каменный, одноэтажный, симметрический, прямоугольный в плане дом на подвале, с четырёхскатной крышей. Фасад расчленяют пилястры (в том числе рустические), окна увенчаны разорванными лучковой формы фронтонами на кронштейнах. Симметричность фасада подчёркивают центральный и два боковых фронтона. В тимпане центрального фронтона — световое окно, в боковых — надписи «Укрпошта» и «Нова пошта» (ранее «Укртелеком»). Имеет два входа по обе стороны фасада. В 2006 году были проведены ремонтно-реставрационные работы. Сейчас здесь размешается отделение связи «Укрпочта» и «Новая почта» (ранее «Укртелеком»). Примечания Ссылки Чернігівщина: Енциклопедичний довідник, К.: УРЕ і м. М. П. Бажана, 1990.
Училище имени Н. Ф. Затворницкого

Училище имени Н. Ф. Затворницкого — памятник архитектуры местного значения в Батурине. Сейчас здесь размещается часть школы. История Приказом Министерства культуры и туризма от 21.10.2011 № 912/0/16-11 присвоен статус памятник архитектуры местного значения с охранным № 5541-Чр под названием Училище имени Н. Ф. Затворницкого. Установлена информационная доска. Один из 35 объектов комплекса Национального историко-культурного заповедника «Гетманская столица». Описание В период 1904-1907 годы дом был построен на средства (по завещанию) Николая Фёдоровича Затворницкого и жителей Батурина для Батуринского земского училища. Рядом с зданием училища было построено деревянное здание для однолетнего сельскохозяйственного класса при Батуринском земском училище, где учили основам земледелия и агрономии, также два подготовительных класса для неграмотных детей, помещения для проживания учителя-агронома и директора. В 1908 году в двухклассном земском училище с 5-летним обучением насчитывалось 380 учеников. Каменный, одноэтажный, прямоугольный в плане дом, с четырёхскатной крышей. Дом размерами 30х15,7 м, высота внутреннего помещения 4,1 м. По центру за красную линию фасада выступает ризалит, увенчанный аттиком. Фасад расчленяют рустические пилястры, окна украшены наличниками. В декоре фасадов использована орнаментальная кирпичная кладка. В течение всего времени здание использовалось по прямому назначению. Сейчас здесь размешается часть школы. Примечания Ссылки Чернігівщина: Енциклопедичний довідник, К.: УРЕ і м. М. П. Бажана, 1990. Будівля училища ім. М.Ф. Затворницького
Stebnyk

Stebnyk (ukrajinsky Стебник; rusky Стебник – Stěbnik; polsky Stebnik) je město ve Drohobyčské městské územní hromadě ve Lvovské oblasti na Ukrajině. Leží osm kilometrů jihovýchodně od Drohobyče a čtyři kilometry severovýchodně od Truskavce. V roce 2011 v něm žilo přes jednadvacet tisíc obyvatel; v roce 2026 pak 21 113 obyvatel. Dějiny V období mezi první světovou válkou a druhou světovou válkou byl Stebnyk součástí druhé Polské republiky, v rámci které patřil do Lvovského vojvodství. Během druhé světové války byl Stebnyk nejdřív obsazen v roce 1939 Sovětským svazem a v roce 1941 nacistickým Německem Na konci války byl Stebnyk včleněn do Ukrajinské sovětské socialistické republiky a s rozpadem Sovětského svazu se stal v roce 1991 součástí samostatné Ukrajiny Město je známé jedním z největších ložisek draselných solí na Ukrajině. Po ekologické katastrofě v roce 1983, kdy došlo k protržení hráze odpadní nádrže a rozsáhlé kontaminaci vody v řece Dněstr a okolí, byla těžba zastavena. Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Stebnyk na Wikimedia Commons
Stebnyk

Stebnyk (ukrainsk: Стебник) er en by i Drohobytj rajon i Lviv oblast (provinsen) i det vestlige Ukraine, tæt på grænsen til Polen. Den ligger i Drohobytj kommune. Den hører til Drohobytj urban hromada, en af Ukraines hromadaer. I 2021 havde byen 20.398 indbyggere. Indtil 18. juli 2020 hørte Stebnyk til Drohobytj Kommune. Som en del af den administrative reform i Ukraine, der reducerede antallet af rajoner i Lviv oblast til syv, blev Drohobytj Kommune slået sammen med Drohobytj rajon. Kilder Eksterne henvisninger Officiel hjemmeside
Stebnyk

Stebnyk (ukrainisch ; russisch Стебник Stebnik, polnisch Stebnik) ist eine ukrainische Stadt mit etwas mehr als 20.000 Einwohnern. Sie liegt in der Oblast Lwiw südlich der Bezirkshauptstadt Lwiw. Die nächstgrößere Stadt ist Drohobytsch, zu dessen Stadtgemeinde der Ort auch verwaltungstechnisch gehört, seit 2020 ist sie ein Teil des Rajons Drohobytsch. Die Ortschaft wurde 1440 zum ersten Mal schriftlich erwähnt und lag bis 1772 in der Adelsrepublik Polen, kam dann als Stebnik zum österreichischen Galizien (zuletzt im Bezirk Drohobycz) und wurde 1918/21 ein Teil der Zweiten Polnischen Republik (in der Woiwodschaft Lwów, Powiat Drohobycz, Gmina Stebnik). Nach dem Ende des Zweiten Weltkriegs kam die Stadt zur Sowjetunion in die Ukrainische SSR und wurde hier später zu Drohobytsch eingemeindet. Seit 1991 ist Stebnyk ein Teil der unabhängigen Ukraine. Die Salzvorkommen rund um den Ort wurden schon im 19. Jahrhundert abgebaut, 1922 wurde eine große Kaliumsalz-Grube durch die Firma TESP (Towarzystwo Eksploatacji Soli Potasowej) aus Kałusz eröffnet, die beschleunigte die Entwicklung des Ortes enorm. Unter sowjetischer Herrschaft wurde der Ort am 17. Oktober 1969 zu einer Siedlung städtischen Typs erhoben, am 21. Januar 1978 folgte dann die Verleihung des Stadtstatus. Nach dem Zweiten Weltkrieg wurden die Dörfer Kolpez (1977, Колпець, polnisch Kołpiec) und Solez (Солець, polnisch Solec) eingemeindet. Persönlichkeiten Juliusz Leo (1861–1918), Stadtpräsident von Krakau Weblinks Eintrag zum Ort in der Enzyklopädie der Geschichte der Städte und Dörfer der Ukrainischen SSR (ukrainisch) Siehe auch Stebnik