NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Vasýlkivtsi

Vasýlkivtsi (ucraniano: Васи́льківці; polaco: Wasylkowce) es un municipio rural de Ucrania, perteneciente al raión de Chortkiv en la óblast de Ternópil. El municipio, con una población total de 8200 habitantes en 2020, incluye tanto el pueblo de Vasýlkivtsi (de unos mil cuatrocientos habitantes) como ocho pedanías. El municipio se formó en 2015 mediante la fusión de los consejos rurales de Vasýlkivtsi, Króhulets, Nýzhbirok, Starí Nýzhbirok, Tselíyiv y Chabarivka. Además de estos seis pueblos, forman parte del municipio otros tres: Zhábyntsi, Kotsiúbyntsi y Chaharí.​ Se conoce la existencia del pueblo en documentos desde 1573. Se desarrolló como poblado ferroviario a partir de 1884, cuando se abrió aquí una estación de la línea de ferrocarril de Stanysláviv a Husiatyn. Hasta 2020 formaba parte del raión de Husiatyn.​​​ El pueblo se ubica sobre la carretera T2011, a medio camino entre Kopýchyntsi y Husiatyn.​ Referencias
Vasylkivtsi

Vasylkivtsi (Васильківці, en polonais Wasylkowce) est un village d'Ukraine occidentale, siège de la commune rurale du même nom dans l'oblast de Ternopil (ancien district d'Houssiatyn (en), intégré depuis 2020 dans le nouveau district de Tchortkiv). Histoire Le village a été fondé en 1573, dans ce qui était la république des Deux Nations. Il est annexé par l'Autriche en 1772 lors du premier partage de la Pologne et suit le sort du reste de la Galicie jusqu'à la fin de la Première Guerre mondiale. En 1884, le tronçon de voie ferrée Stanisławów - Houssiatyn (partie de la Galizische Transversalbahn (de)) est mis en service et une gare (pl) dessert le village. De 1889 à 1892, l'archéologue polonais Gotfryd Ossowski (pl) découvre les vestiges de sites néolithiques rattachés à la culture de Cucuteni-Trypillia et des pièces de monnaie de la Rus' de Kiev. Le village redevient polonais en 1919 et fait partie de la voïvodie de Tarnopol. Occupé par l'Union soviétique en 1939 puis par le Troisième Reich en 1941, il est rattaché en 1945 à la république socialiste soviétique d'Ukraine, devenue indépendante en 1991. Les habitants polonais du village doivent le quitter en 1945-1946 pour s'installer en Pologne. Le village compte 1 371 habitants lors du recensement de 2003. Monuments Le village compte plusieurs édifices religieux : Église de la nativité de la Bienheureuse Vierge Marie (uk) (gréco-catholique) (1936) Église de la nativité de la Bienheureuse Mère de Dieu (uk) (orthodoxe) (XIXe siècle) chapelle (1913) avec une « Figure » de la Mère de Dieu du XIXe siècle restaurée en 1998 Parmi les autres monuments : commémoration de l'abolition du servage (1898) fondation de la Confrérie de la sobriété (1885) monument de l'indépendance de l'Ukraine (1994 : sculpteur Ivan Muliartchouk (uk), architecte S. Iarema) monument aux morts pendant la guerre germano-soviétique (1965) monument aux légions ukrainiennes créées au sein de l'Autriche-Hongrie en 1914 Notes et références (uk)/(pl) Cet article est partiellement ou en totalité issu des articles intitulés en ukrainien « Васильківці (Чортківський район) » (voir la liste des auteurs) et en polonais « Wasylkowce » (voir la liste des auteurs). Liens externes « Wasylkowce, wś, pow. husiatyński ». in: Filip Sulimierski, Władysław Walewski (coll.), Słownik geograficzny Królestwa Polskiego i innych krajów słowiańskich. Tome 13 : Warmbrun – Worowo. Varsovie 1893, p. 141 (en polonais, Lire en ligne). (uk) Site officiel Portail de l’Ukraine
Wasylkowce

Wasylkowce (ukr. Васильківці, Wasylkiwci) – wieś w rejonie czortkowskim obwodu tarnopolskiego Ukrainy, założona w 1573 r. W II Rzeczypospolitej miejscowość była siedzibą gminy wiejskiej Wasylkowce w powiecie kopyczynieckim województwa tarnopolskiego. Wieś liczy 1371 mieszkańców. W latach 1944–1945 nacjonaliści ukraińscy z OUN-UPA zamordowali tutaj w różnych okolicznościach 71 Polaków. Znajduje się tu przystanek kolejowy Wasylkowce, położony na linii dawnej Galicyjskiej Kolei Transwersalnej. Do 2020 w rejonie husiatyńskim. Przypisy Linki zewnętrzne Wasylkowce, wś, pow. husiatyński, [w:] Słownik geograficzny Królestwa Polskiego, t. XIII: Warmbrun – Worowo, Warszawa 1893, s. 141 . Wasylkowce, [w:] Słownik geograficzny Królestwa Polskiego, t. XV, cz. 2: Januszpol – Wola Justowska, Warszawa 1902, s. 681 . Wasylkowce na stronie Rady Najwyższej Ukrainy (ukr.) Wasylkowce na stronie ornatowski.com. ornatowski.com. [zarchiwizowane z tego adresu (2016-04-04)]. (pl.)
Vasîlkivți, Huseatîn

Vasîlkivți (în ucraineană Васильківці) este o comună în raionul Huseatîn, regiunea Ternopil, Ucraina, formată numai din satul de reședință. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației comunei Vasîlkivți era vorbitoare de ucraineană (99,05%), existând în minoritate și vorbitori de alte limbi. Note
Васильковцы (Тернопольская область)

Васильковцы (укр. Васильківці) — село в Чортковском районе Тернопольской области Украины. Административный центр Васильковецкой сельской общины. Село основано в 1573 году. До 2020 года входило в Гусятинский район. Код КОАТУУ — 6121680401. Географическое положение Село Васильковцы находится на расстоянии в 2 км от сёл Крогулец и Чабаровка. Через село проходят автомобильная дорога Т-2011 и железная дорога, станция Васильковцы. Население Население по переписи 2001 года составляло 1371 человек. Языковой состав Родной язык населения по данным переписи 2001 года: Объекты социальной сферы Школа I—II ст. Детский сад. Дом культуры. Фельдшерско-акушерский пункт. Достопримечательности Братская могила советских воинов. Примечания
Vaskivtsi, Ternopil Oblast

Vaskivtsi (Ukrainian: Васьківці) is a village in Ukraine, Ternopil Oblast, Kremenets Raion, Shumsk urban hromada. After the liquidation of the Shumsk Raion on 19 July 2020, the village became part of the Kremenets Raion. References Bibliography "Waśkowce (pow. krzemieniecki)". Geographical Dictionary of the Kingdom of Poland (in Polish). 13. Warszawa: Kasa im. Józefa Mianowskiego. 1893. p. 133.
Waśkowce (Ukraina)

Waśkowce (ukr. Васьківці) – wieś na Ukrainie w rejonie krzemienieckim należącym do obwodu tarnopolskiego. W 1943 roku (rzeź wołyńska) nacjonaliści ukraińscy zamordowali tutaj co najmniej ośmiu Polaków. Pod koniec kwietnia 1943 Polacy z Waśkowiec uciekli do Szumska, lecz latem wracali na żniwa i byli zabijani (liczba ofiar nieznana). Przypisy Linki zewnętrzne Waśkowce (pow. krzemieniecki), [w:] Słownik geograficzny Królestwa Polskiego, t. XIII: Warmbrun – Worowo, Warszawa 1893, s. 133 . Waśkowce na stronie Rady Najwyższej Ukrainy.
Vaskivți, Șumsk

Vaskivți (în ucraineană Васьківці) este localitatea de reședință a comunei Vaskivți din raionul Șumsk, regiunea Ternopil, Ucraina. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației localității Vaskivți era vorbitoare de ucraineană (99,64%), existând în minoritate și vorbitori de alte limbi. Note
Васьковцы (Тернопольская область)

Васьковцы (укр. Васьківці) — село в Шумской городской общине Кременецкого района Тернопольской области Украины. До 2020 года входило в Шумский район. Почтовый индекс — 47113. Население Население по переписи 2001 года составляло 838 человек. Языковой состав Родной язык населения по данным переписи 2001 года: Примечания Литература Цинкаловський О. Васьківці // Стара Волинь і Волинське Полісся (укр.). — Вінніпег, 1984. — Т. 1. — С. 159. Ссылки Васьковцы на сайте Верховной рады Украины
Васьківці (Кременецький район)

Ва́ськівці — село в Україні, у Шумській міській громаді Кременецького району Тернопільської області. До 2020 року адміністративний центр Васьковецької сільської ради, якій були підпорядковані села Кути та Малі Садки. До Васьківців належить хутір Діброва, де проживає 23 особи. Був хутір Пікульське Гутисько, виключений із облікових даних у зв'язку з переселенням жителів. Географія Розташоване на берегах річки Циганка — притоки річки Вілії, за 1,5 км від центру громади і 35 км від найближчої залізничної станції Лепесівка. Історія На околиці Васьківців виявлено залишки мезолітичної стоянки (10-8 тис. р. до н. е.), поселення доби неоліту і трипільської культури, рештки поселення черняхівської культури, поховання доби ранньої бронзи та 2 ранньоруських городища. Перша писемна згадка — 1583, згідно з поборовим реєстром Кременецького повіту село належало С. Іумській. За архівними даними існує з 13 століття. За місцевою легендою історія села розпочалася з побудови тут замочка-резиденції Васильком Романовичем, князем Волинським. С. Синюк стверджує, що в цьому замочку писались уривки Галицько-Волинського літопису, що побічно підтверджує та ж легенда. На 1936 рік село входило до ґміни Шумськ Кременецького повіту. У 20 столітті Васьківці — один з центрів національно-визвольних змагань. Тут похована повстанська поетеса, медсестра УПА Ганна Ткачук. 12 червня 2020 року, відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України № 724-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Тернопільської області» увійшло до складу Шумської міської громади. 19 липня 2020 року, в результаті адміністративно-територіальної реформи та ліквідації Шумського району, село увійшло до складу Кременецького району. Населення За даними перепису населення 2001 року, у Васьківцях нараховувалося 838 мешканців. Мова Рідна мова населення за даними перепису 2001 року: Пам'ятки Є церква святого Апостола Іоанна Богослова (1938; кам'яна). Споруджено пам'ятник полеглим у німецько-радянській війні воїнам-односельцям (1987), встановлено пам'ятний хрест загиблим воякам УПА. Соціальна сфера Діють загальноосвітня школа І-ІІ ступенів, клуб, бібліотека, ФАП, ПАП «Діброва». Відомі люди У Васьківцях народилася поетка, медсестра УПА Ганна Ткачук. Галерея Примітки Література Цинкаловський О. Стара Волинь і Волинське Полісся. Краєзнавчий словник — від найдавніших часів до 1914 року. — Вінніпег : Накладом Товариства «Волинь», 1984—1986. Тернопільський енциклопедичний словник : у 4 т. / редкол.: Г. Яворський та ін. — Тернопіль : Видавничо-поліграфічний комбінат «Збруч», 2004. — Т. 1 : А — Й. — 696 с. — ISBN 966-528-197-6.
Watyn

Watyn (ukr. Ватин) – wieś na Ukrainie w rejonie łuckim obwodu wołyńskiego. Historia Pod koniec XIX w. wieś w gminie Torczyn, w powiecie łuckim. W czerwcu 1943 roku (rzeź wołyńska) nacjonaliści ukraińscy zamordowali we wsi sześcioro Polaków. Napadli i spalili także tutejszy majątek ziemski, gdzie zamordowali nieznaną liczbę Polaków. Do 2020 w rejonie horochowskim. Urodzeni Daniił Kondratiuk Przypisy Linki zewnętrzne Watyn, wś, powiat łucki, na płd.-zach. od Torczyna, [w:] Słownik geograficzny Królestwa Polskiego, t. XIII: Warmbrun – Worowo, Warszawa 1893, s. 147 . Watyn, wś, powiat łucki, gmina Torczyn, [w:] Słownik geograficzny Królestwa Polskiego, t. XV, cz. 2: Januszpol – Wola Justowska, Warszawa 1902, s. 681 . Ватин (Watyn) na stronie Rady Najwyższej Ukrainy
Ватин (Волынская область)

Ватин (укр. Ватин) — село в Гороховской городской общине Луцкого района Волынской области Украины. До 2020 года входило в Гороховский район. Код КОАТУУ — 0720881001. Население по переписи 2001 года составляет 325 человек. Почтовый индекс — 45710. Телефонный код — 3379. Занимает площадь 7,5 км². Ссылки Ватин на сайте Верховной рады Украины (укр.)
Ватин

Ва́тин — село в Україні, у Луцькому районі Волинської області. Входить до складу Горохівської міської територіальної громади. Населення становить 325 осіб. Географія Село розташоване на правому березі річки Чорногузки. Історія У 1906 році село Торчинської волості Луцького повіту Волинської губернії. Відстань від повітового міста 38 верст, від волості 15. Дворів 68, мешканців 424. 12 червня 2020 року, відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України № № 708-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Волинської області», село увійшло у склад Горохівської міської громади. 19 липня 2020 року, в результаті адміністративно-територіальної реформи та ліквідації Горохівського району, село увійшло до складу новоутвореного Луцького району. Населення Згідно з переписом УРСР 1989 року чисельність наявного населення села становила 352 особи, з яких 160 чоловіків та 192 жінки. За переписом населення України 2001 року в селі мешкало 318 осіб. 100 % населення вказало своєю рідною мовою українську мову. Відомі люди 1892 р. народження Матвій Данилюк - вояк Армії УНР. Останній ветеран Армії УНР та учасник бою під Крутами, що прожив найдовше та помер 1994 року на 103 році свого життя. Примітки Література Цинкаловський О. Стара Волинь і Волинське Полісся. Краєзнавчий словник — від найдавніших часів до 1914 року. — Вінніпег : Накладом Товариства «Волинь», 1984—1986. Посилання Погода в селі Ватин [Архівовано 19 грудня 2011 у Wayback Machine.]
Watyniec

Watyniec (ukr. Ватинець) – wieś na Ukrainie, na Wołyniu, w rejonie łuckim obwodu wołyńskiego. Historia Pod koniec XIX w. wieś w gminie Świniuchy, w powiecie włodzimierskim. W latach 1943-1944 (rzeź wołyńska) członkowie UPA zamordowali tutaj dziewięcioro Polaków i dwie rodziny polsko-ukraińskie. W grudniu 1943 patrol samoobrony ze Skurcza zabił dwóch upowców. Do 2020 w rejonie horochowskim. Urodzeni W Watyńcu urodził się polski architekt Janusz Szablowski. Przypisy Linki zewnętrzne Watyniec, wś, powiat łucki (błędnie), na płn. od Watyna, [w:] Słownik geograficzny Królestwa Polskiego, t. XIII: Warmbrun – Worowo, Warszawa 1893, s. 147 . Watyniec wś, powiat włodzimierski, 46 w. od Włodzimierza, [w:] Słownik geograficzny Królestwa Polskiego, t. XV, cz. 2: Januszpol – Wola Justowska, Warszawa 1902, s. 681 .
Vatîneț, Horohiv

Vatîneț (în ucraineană Ватинець) este un sat în comuna Vatîn din raionul Horohiv, regiunea Volînia, Ucraina. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației localității Vatîneț era vorbitoare de ucraineană (98,88%), existând în minoritate și vorbitori de rusă (1,12%). Note
Ватинец

Ватинец (укр. Ватинець) — село в Гороховской городской общине Луцкого района Волынской области Украины. До 2020 года входило в Гороховский район. Код КОАТУУ — 0720881003. Население по переписи 2001 года составляет 178 человек. Почтовый индекс — 45710. Телефонный код — 3379. Занимает площадь 6,21 км². Ссылки Ватинец на сайте Верховной рады Украины (укр.)
Romana Shukhevycha (Kyiv Light Rail)

Romana Shukhevycha (Ukrainian: Романа Шухевича; from 2000 to 2008, Vatutina; from 2008 to 2022, Henerala Vatutina) is a station on the Livoberezhna Line of the Kyiv Light Rail system. It was opened on May 26, 2000 and reopened after a significant modernization of the line on October 26, 2012. Romana Shukhevycha is located in between the Kashtanova and Raiduzhnyi stations. It was previously named in honor of General Nikolai Vatutin, a Soviet military commander during World War II. On January 4, 2022, it was renamed in honor of Roman Shukhevych, a military leader of the Ukrainian Insurgent Army and Nazi collaborator. At one point the Kyiv City authorities proposed creating the Prospekt Vatutina station of the Kyiv Metro's Livoberezhna Line, although that entire project was scrapped in favor of expanding the existing light rail system. References External links Media related to Romana Shukhevycha at Wikimedia Commons "Troieschyna Fast Tram". lyoshko.livejournal.com (in Ukrainian). LiveJournal. Retrieved 22 April 2014.
Романа Шухевича (станция скоростного трамвая)

«Романа Шухевича» (укр. «Романа Шухевича»; в 2000–2008 — «Ватутина», в 2008–2022 — «Генерала Ватутина») — станция Левобережной линии скоростного трамвая в Киеве, расположена между станциями «Каштановая» и Троещина-2. История Открыта 26 мая 2000 года и до 25 октября 2012 года являлась конечной. Названа по одноимённому проспекту. Станция вместе со всей скоростной линией была временно закрыта 1 января 2009 года. В ноябре 2010 года станция заработала вновь. До 2022 года станция носила имя советского генерала Николая Ватутина. 4 января 2022 года станция была переименована в честь Романа Шухевича, главнокомандующего Украинской повстанческой армией. Примечания См. также Киевский скоростной трамвай
Романа Шухевича (станція швидкісного трамвая)

«Романа Шухевича» — станція Лівобережної лінії Київського швидкісного трамвая, наступна за «Каштановою» та передує станції «Райдужний». Станція розташована на межі Деснянського та Дніпровського районів міста Києва, між житловими масивами Вигурівщина-Троєщина та Райдужний. Платформа станції розташована на трамвайному шляхопроводі над проспектом Романа Шухевича і з'єднана з ним сходовими маршами. Також станція має прямі виходи в напрямку Воскресенських садів та вулиці Оноре де Бальзака. Засоби доступності (ліфти та пандуси) на станції відсутні. Історія У 1995–1997 роках, під час будівництва Лівобережної лінії швидкісного трамвая над проспектом Генерала Ватутіна (нині проспект Романа Шухевича), було споруджено трамвайний шляхопровід із запланованою на ньому станцією швидкісного трамвая. За шляхопроводом, у напрямку Воскресенських садів, було облаштоване тимчасове розворотне кільце для трамваїв, яке планувалося демонтувати після продовження лінії в напрямку станції метро «Лівобережна». 26 травня 2000 року відбулося відкриття станції під назвою «Ватутіна». На той час вона була кінцевою станцією лінії. З 1 січня 2009 року по 24 жовтня 2012 року станція не працювала через закриття усієї Лівобережної лінії швидкісного трамваю. Причиною закриття стали нерентабельність та низький пасажиропотік. 24 жовтня 2012 року станція відновила роботу під назвою «Генерала Ватутіна». Це сталося після реконструкції та продовження трамвайної лінії до зупинного пункту Київської кільцевої електрички, унаслідок чого вона втратила статус кінцевої. 4 січня 2022 року станцію було перейменовано Департаментом транспортної інфраструктури КМДА на «Романа Шухевича». Нова назва узгоджується з проспектом Романа Шухевича, який був названий на честь Героя України, військового діяча та Головнокомандувача УПА ще у 2017 році. У січні 2024 року обвалилися сходи південного вестибюлю станції, через що входи з боку проспекту було зачинено. При цьому станція залишається доступною для пасажирів через прямі входи з вулиці Оноре де Бальзака та Воскресенських садів. Примітки Посилання Опис станції, фото, схема на сайті, присвяченому Лівобережній лінії
Vvedenka (Odesa)

Vvedenka (en ucraniano: Введенка) es un pueblo ucraniano perteneciente al óblast de Odesa. Situado en el suroeste del país, es parte del raión de Bíljorod-Dnistrovski y del municipio (hromada) de Sarata.​ Toponimia El nombre del asentamiento en otros idiomas de importancia en el asentamiento es también Vvedenka (en ruso: Введенка; en rumano: Vădeni). Demografía La evolución de la población de Vvedenka entre 1989 y 2022 fue la siguiente:Según el censo de 2001, la lengua materna de la mayoría de los habitantes, el 91,53%, es el ruso; del 5,22%, el ucraniano; del 1,58%, el rumano; y el búlgaro, del 1,18%.​ Referencias
Vădeni, Cetatea Albă

Vădeni (în ucraineană Введенка, transliterat: Vvedenka) este un sat în comuna Sărata din raionul Cetatea Albă, regiunea Odesa, Ucraina. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației comunei Vădeni era vorbitoare de rusă (91,53%), existând în minoritate și vorbitori de ucraineană (5,22%), română (1,58%) și bulgară (1,18%). Note
Введенка (Одесская область)

Введе́нка (укр. Введенка) — село в Саратской поселковой общине Белгород-Днестровского района Одесской области Украины. Протекает река Чилигидер. До 2020 года входило в Саратский район. Население по переписи 2001 года составляло 1015 человек, по данным 2024 года составляло 896 человек. Почтовый индекс — 68230. Телефонный код — 4848. Занимает площадь 2,07 км². Код КОАТУУ — 5124580501. Примечания Ссылки Введенка на сайте Верховной рады Украины (укр.)
Введенка (село)

Вве́денка — село Саратської селищної громади Білгород-Дністровського району Одеської області в Україні. Населення становить 896 осіб. 19 липня 2020 року, в результаті адміністративно-територіальної реформи і ліквідації Саратського району, село увійшло ло складу Білгород-Дністровського району. Населення Згідно з переписом УРСР 1989 року чисельність наявного населення села становила 1227 осіб, з яких 554 чоловіки та 673 жінки. За переписом населення України 2001 року в селі мешкало 1007 осіб. Мова Розподіл населення за рідною мовою за даними перепису 2001 року: Примітки
Welesniw

Welesniw (ukrainisch Велеснів; russisch Велеснев Welesnjew, polnisch Weleśniów) ist ein Dorf in der Oblast Ternopil im Westen der Ukraine mit etwa 680 Einwohnern (2004). Geografie Das Dorf liegt am Ufer des Koropez, einem Nebenfluss des Dnister 9 km südlich der ehemaligen Rajonshauptstadt Monastyryska und 92 km südwestlich der Oblasthauptstadt Ternopil. Geschichte Die Ortschaft wurde 1454 zum ersten Mal schriftlich erwähnt. Von 1772 bis 1918 gehörte Welesniw zum österreichischen Galizien. Nach dem Ende des Ersten Weltkrieges kam der Ort zur polnischen Woiwodschaft Tarnopol, wurde im Zweiten Weltkrieg ab September 1939 von der Sowjetunion und dann ab Sommer 1941 bis 1944 von Deutschland besetzt, hier wurde der Ort in den Distrikt Galizien eingegliedert. Nach dem Ende des Krieges wurde der Ort der Sowjetunion zugeschlagen, dort kam das Dorf zur Ukrainischen SSR und ist seit 1991 ein Teil der heutigen Ukraine. Am 12. Juni 2020 wurde das Dorf ein Teil der Stadtgemeinde Monastyryska im Rajon Monastyryska; bis dahin bildete es zusammen mit dem Dorf Salissja (Залісся) die Landratsgemeinde Welesniw (Велеснівська сільська рада/Welesniwska silska rada) im Osten des Rajons Monastyryska. Am 17. Juli 2020 wurde der Ort Teil des Rajons Tschortkiw. Persönlichkeiten Im Dorf kam der ukrainische Folklorist, Ethnologe, Literaturwissenschaftler, Übersetzer und Journalist Wolodymyr Hnatjuk (1871–1926) zur Welt. Einzelnachweise
Velesniv

Velesniv (Ukrainian: Велеснів) is a village in Ukraine, Ternopil Oblast, Chortkiv Raion, Monastyryska urban hromada. History The first written mention is from 1454. Religion Saint Nicholas church (1864; brick, restored 1992; renovated 1999, artist M. Dovhan, extension 2003) Roman Catholic chapel (1928) People Volodymyr Hnatiuk (1871–1926), writer, literary scholar, translator, and journalist, and was one of the most influential and notable Ukrainian ethnographers References
Weleśniów

Weleśniów (ukr. Велеснів) – wieś na Ukrainie w obwodzie tarnopolskim, w rejonie czortkowskim. Do 2020 w rejonie monasterzyskim. Pierwsza wzmianka o Weleśniowie pochodzi z 1444 r. Wierni obrządku rzymskokatolickiego należeli najpierw do parafii pw. Trójcy Przenajświętszej w Baryszu, a od 1925 r. do parafii pw. Św. Antoniego w Puźnikach. W 1921 r. wieś liczyła, 115 zagród i 732 mieszkańców, w tym 357 Ukraińców, 356 Polaków i 19 Żydów. 16 lutego 1945 r. nacjonaliści ukraińscy z UPA zatrzymali 46 Polaków, mężczyzn w wieku 16 – 60 lat i spalili żywcem w drewnianej szopie. Religia We wsi znajdują się kościół rzymskokatolicki, zbudowany w latach 1927–1928, obecnie nieczynny. cerkiew Urodzeni we wsi Wołodymyr Hnatiuk (1871–1926) – ukraiński etnograf, folklorysta, językoznawca, literaturoznawca, krytyk. Ludzie związani z Weleśniowem Ostap Czeremszynśkyj – ukraiński badacz, dyrektor Obwodowego Muzeum Wołodymyra Hnatiuka z siedzibą w Weleśniowie Romana Czeremszynśka – ukraińska badaczka, dyrektorka miejscowego Muzeum Wołodymyra Hnatiuka Maria Gruszecka – nauczycielka, w 1930 mianowana kierowniczką miejscowej 2-klasowej szkoły Przypisy Bibliografia Weleśniów, wś, pow. buczacki, s. 197–198, [w:] Słownik geograficzny Królestwa Polskiego, t. XIII: Warmbrun – Worowo, Warszawa 1893, s. 197 . Weleśniów, [w:] Słownik geograficzny Królestwa Polskiego, t. XV, cz. 2: Januszpol – Wola Justowska, Warszawa 1902, s. 682 .
Wełetniwka

Wełetniwka (ukr. Велетнівка) – wieś na Ukrainie, w obwodzie chersońskim, w rejonie heniczeskim, w hromadzie Heniczesk. W 2001 liczyła 353 mieszkańców, spośród których 290 wskazało jako ojczysty język ukraiński, a 63 rosyjski. Przypisy
Veletnivka, Henicesk

Veletnivka (în ucraineană Велетнівка) este o comună în raionul Henicesk, regiunea Herson, Ucraina, formată numai din satul de reședință. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației comunei Veletnivka era vorbitoare de ucraineană (77,42%), existând în minoritate și vorbitori de rusă (22,58%). Note