NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Horynka

Horynka (ukrainisch Горинка; russisch Горынка Gorynka, polnisch Horynka) ist ein Dorf im Norden der ukrainischen Oblast Ternopil mit etwa 1400 Einwohnern (2001). Das erstmals 1545 schriftlich erwähnte Dorf liegt am Ufer der Horynka (Горинька), einem 32 km langen linksseitigem Nebenfluss der Horyn, 15 km südlich vom Rajonzentrum Kremenez und 56 km nördlich vom Oblastzentrum Ternopil. Durch das Dorf verläuft die Fernstraße M 19/E 85. Am 12. Juni 2020 wurde das Dorf ein Teil der neu gegründeten Stadtgemeinde Kremenez im Rajon Kremenez, bis dahin bildete sie zusammen mit den Dörfern Duchiw (Духів) und Kuschlyn (Кушлин) die Landratsgemeinde Horynka (Горинська сільська рада/Horynska silska rada) im Osten des Rajons. Weblinks Horynka. In: Filip Sulimierski, Władysław Walewski (Hrsg.): Słownik geograficzny Królestwa Polskiego i innych krajów słowiańskich. Band 15, Teil 1: Abablewo–Januszowo. Walewskiego, Warschau 1900, S. 586 (polnisch, edu.pl). Einzelnachweise
Horynka

Horynka (Ukrainian: Горинка) is a village in the Kremenets urban hromada of the Kremenets Raion of Ternopil Oblast in Ukraine. History The first written mention of the village was in 1445. Religion Saint Michael church (1877, wooden), Saint Job of Pochayiv church (1997). Notable residents Mykola Lyzohub (1892–1918), Participant in the Battle of Kruty, captured and shot by the Bolsheviks References Sources "Horynka". Geographical Dictionary of the Kingdom of Poland (in Polish). p. 586.
Horynka

Horynka (ukr. Горинка) – wieś na Ukrainie w rejonie krzemienieckim należącym do obwodu tarnopolskiego. Linki zewnętrzne Horynka, [w:] Słownik geograficzny Królestwa Polskiego, t. XV, cz. 1: Abablewo – Januszowo, Warszawa 1900, s. 586 . Horynka na stronie Rady Najwyższej Ukrainy.
Horînka, Kremeneț

Horînka (în ucraineană Горинка) este localitatea de reședință a comunei Horînka din raionul Kremeneț, regiunea Ternopil, Ucraina. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației localității Horînka era vorbitoare de ucraineană (99,51%), existând în minoritate și vorbitori de alte limbi. Note
Горынка (село)

Горынка (укр. Горинка) — село в Кременецкой городской общине Кременецкого района Тернопольской области Украины. Основано в 1445 году. Код КОАТУУ — 6123482001. Географическое положение Село Горынка находится у истоков реки Горынка, ниже по течению примыкает село Кушлин. Через село проходит автомобильная дорога М-19 (E 85). Население Население по переписи 2001 года составляло 1420 человек. Языковой состав Родной язык населения по данным переписи 2001 года: Объекты социальной сферы Школа. Дом культуры. Фельдшерско-акушерский пункт. Достопримечательности Братская могила советских воинов. Примечания
Horianówka

Horianówka, Horjanówka (ukr. Горянівка) – wieś na Ukrainie w rejonie łuckim obwodu wołyńskiego. Historia Pod koniec XIX w. wieś w gminie Ołyka, w powiecie dubieńskim. Do 2020 w rejonie kiwereckim. Przypisy Linki zewnętrzne Horjanówka, [w:] Słownik geograficzny Królestwa Polskiego, t. XV, cz. 1: Abablewo – Januszowo, Warszawa 1900, s. 576 . Горянівка (Horjanówka) na stronie Rady Najwyższej Ukrainy
Horeanivka, Kiverți

Horeanivka (în ucraineană Горянівка) este un sat în comuna Didîci din raionul Kiverți, regiunea Volînia, Ucraina. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației localității Horeanivka era vorbitoare de ucraineană (99,54%), existând în minoritate și vorbitori de alte limbi. Note
Горяновка

Горяновка (укр. Горянівка) — село в Олыкской городской общине Луцкого района Волынской области Украины. До 2020 года входило в Киверцовский район. Код КОАТУУ — 0721881603. Население по переписи 2001 года составляет 438 человек. Почтовый индекс — 45263. Телефонный код — 3365. Занимает площадь 1,027 км². Ссылки Горяновка на сайте Верховной рады Украины (укр.)
Горянівка

Горя́нівка — село в Україні, у Луцькому районі Волинської області. Входить до складу Олицької міської громади. Населення становить 438 осіб. Географія Село розташоване на правому березі річки Путилівки. Назва Назва походить від шляхетського роду Гораїнів, яких рідше називають Гораймами. У тестаменті 1619 року Яна Гораїна, рідного брата кременецького підсудка Богуша Федоровича Гораїна, зазначено, що Ян володіє волоками під Оликою, які надав йому олицький ординат князь Станіслав Альбрихт Радзивілл у забезпечення грошової позики наданої Яном Гораїном князеві. Схоже, ця місцевість і отримала назву Гораїнівка, яка пізніше скоротилась до Горянівки. В 1629 Гораймівка олицької волості має 5 димів, з яких платить податок князь Радзивілл. Це перша згадка, у якій присутня назва села. На трьохверстовій мапі Шуберта 1867 року поселення позначене під назвою Горьяїнівка (рос. Горьяиновка). 12 червня 2020 року, відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України № 708-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Волинської області», увійшло до складу Олицької міської територіальної громади. 19 липня 2020 року, в результаті адміністративно-територіальної реформи та ліквідації Ківерцівського району, село увійшло до складу новоутвореного Луцького району. Пам'ятки Горянівські джерела — гідрологічна пам'ятка природи місцевого значення. Населення Згідно з переписом УРСР 1989 року чисельність наявного населення села становила 434 особи, з яких 197 чоловіків та 237 жінок. За переписом населення України 2001 року в селі мешкали 422 особи. Мова Розподіл населення за рідною мовою за даними перепису 2001 року: Постаті Іванюта Лідія Іванівна (* 1929) — українська акушер-гінеколог, доктор медичних наук, професор. Примітки Посилання Погода в селі Горянівка [Архівовано 19 грудня 2011 у Wayback Machine.]
State Agency of Automobile Roads of Ukraine

The State Service of Special Communications and Information Protection of Ukraine (Ukrainian: Державне агентство автомобільних доріг України), branded as Ukravtodor (Ukrainian: Укравтодор), is the agency within the Ministry of Infrastructure that oversees the road signs in Ukraine. History The state agency Ukravtodor was established as a state corporation in 1990, replacing the Ministry of Roadways of Soviet Ukraine as the state governing body of automobile roads in modern Ukraine. It is supplemented by a project institute Ukrhiprodor which designs objects of road management. Ukravtodor is supervised by the Ministry of Infrastructure of Ukraine. On February 28, 2002, by the presidential order the state owned open stock company Avtomobilni dorohy Ukrainy (ADU) was created. The company was directly involved in road construction and maintenance. In 2016 ADU was merged into Ukravtodor, with the latter now owning 100% of its shares. During the Russian invasion of Ukraine, the agency requested citizens to remove traffic signs to confuse Russian troops. They also used Google Maps to update citizens on the locations of Russian Ground Forces. See also Roads in Ukraine References External links Official website
Agence nationale des routes automobiles d'Ukraine

L'Agence nationale des routes automobiles d'Ukraine ou Ukravtodor, en ukrainien Державне агентство автомобільних доріг України et Укравтодор, est une agence publique ukrainienne rattachée au ministère de l'Infrastructure et chargée des panneaux de signalisation routière dans le pays. Histoire L'agence est créée en 1990 dans le contexte de l'indépendance de l'Ukraine vis-à-vis de l'URSS. Au cours de l'invasion du pays par la Russie en 2022, l'agence encourage les citoyens à modifier et enlever les panneaux d'indications routière afin de désorienter les belligérants. Références Portail de l’Ukraine Portail des routes
Державний архів Луганської області

Державний архів Луганської області — структурний підрозділ обласної державної адміністрації, що утворюється головою обласної державної адміністрації і підзвітний та підконтрольний голові обласної державної адміністрації і Держкомархіву України. У 2014 році архів без документів переміщено в Сєвєродонецьк, а його фонди залишилися у новоствореному так званому «Держархіві ЛНР». Адреса Україна, Сєвєродонецьк, Центральний проспект, 59 Історія 1920-1937 10 вересня 1925 року було створено Луганське окружне архівне управління з підпорядкуванням Луганському окружвиконкому та Центральному архівному управлінню УСРР (Укрцентрархіву). З 01 жовтня 1930 р. Луганське окружне архівне управління було перетворено на Луганське міське архівне управління. З березня 1932 р. Луганське міське архівне управління було реорганізовано в Луганський державний історичний архів з підпорядкуванням Центральному архівному управлінню УСРР (Укрцентрархіву). З 1935 Луганський державний історичний архів перейменовано на Ворошиловградський державний історичний архів. 1938-1960 З 10 вересня 1938 р. Ворошиловградський державний історичний архів було перейменовано на Ворошиловградський обласний історичний архів. З 22 грудня 1938 р. підпорядкований НКВС УРСР. З лютого 1941 р. Ворошиловградський обласний історичний архів став іменуватися Ворошиловградським обласним державним архівом. З 5 березня 1958 р. Ворошиловградський обласний державний архів став іменуватися Луганським обласним державним архівом. 1960-2010 З 27 червня 1960 р. у підпорядкуванні Луганського облвиконкому. З 5 січня 1970 р. Луганський обласний державний архів став іменуватися Ворошиловградським обласним державним архівом. З січня 1980 р. Ворошиловградський обласний державний архів став іменуватися Державним архівом Ворошиловградської області. З 4 травня 1990 р. Державний архів Ворошиловградської області називається Державним архівом Луганської області. Фонди Примітки Посилання Принь М. О. Історичний досвід державного управління охороною архівної спадщини на Луганщині та Донеччині в 20-х на початку 30-х років ХХ ст. / М. О. Принь // Сучасна регіональна політика: освіта, наука, практика : матеріали підсумк. наук.-практ. конф. за між нар. участю. 28 жовтня 2011 р. (м. Одеса). у 2-х томах. Одеса: ОРІДУ НАДУ, 2011. – Т. 1. – С. 264–266. Принь М. О. Охорона архівної спадщини на Луганщині та Донеччині в 20-х на початку 30-х років ХХ ст. / М. О. Принь // Праці Центру пам’яткознавства : зб. наук. праць. – Київ, 2011. – Вип. 20. – C. 63–82. Архівні установи України: Довідник. Т. 1. Державні архіви [Архівовано 28 січня 2018 у Wayback Machine.] / Держкомархів України. УНДІАСД; Редкол.: Г. В. Боряк (голова), І. Б. Матяш, Г. В. Папакін. — 2-е вид., доп. — К., 2005. — 692 с. — (Архівні зібрання України. Спеціальні довідники). — ISBN 966-625-029-2.
Hrabivtsi

Hrabivtsi (Ukrainian: Грабівці, Polish: Grabowce), a village in Ukraine, is located within Chortkiv Raion of Ternopil Oblast. It belongs to Borshchiv urban hromada, one of the hromadas of Ukraine. References Notes Sources (in Ukrainian) Ternopil Encyclopedic Dictionary: in 4 v. / editorial board: H. Yavorskyi and other, Ternopil: "Zbruch", 2004–2010. — ISBN 966-528-197-6.
Grabowce (Ukraina)

Grabowce (ukr. Грабівці, Hrabiwci) – wieś na Ukrainie, w obwodzie tarnopolskim, w rejonie czortkowskim. W 2001 roku liczyła 69 mieszkańców. W czasie okupacji niemieckiej mieszkający tutaj Polacy - Mikołaj i Agata Szczyrbowie oraz Piotr i Helena Głodowie (rodzice Agaty) - udzielali pomocy żydowskim partyzantom, za co w 1990 roku Instytut Jad Waszem uhonorował ich tytułami Sprawiedliwych wśród Narodów Świata. Do 2020 w rejonie borszczowskim. Przypisy
Грабовцы (Тернопольская область)

Грабовцы (укр. Грабівці) — село в Борщёвской городской общине Чортковского района Тернопольской области Украины. До 2020 года входило в Борщёвский район. Код КОАТУУ — 6120886102. Географическое положение Село Грабовцы находится между реками Ничлава и Цыганка (3 км), на расстоянии в 2 км от сёл Пилатковцы и Лосяч. По селу протекает пересыхающий ручей. Население Население по переписи 2001 года составляло 69 человек. Языковой состав Родной язык населения по данным переписи 2001 года: Примечания
Грабівці (Чортківський район)

Грабівці́ — село в Україні, у Борщівській міській громаді Чортківського району Тернопільської області. Розташоване на півночі району над річкою Нічлава. Підпорядковувалося Пилатківській сільській раді. Поштове відділення — Вовковецьке. Географія Село розташоване на відстані 365 км від Києва, 79 км — від обласного центру міста Тернополя та 10 км від міста Борщів. Клімат Для села характерний помірно континентальний клімат. Михалків розташований у «теплому Поділлі» — найтеплішому регіоні Тернопільської області. Населення Станом на 2001 рік населення становило 69 осіб. Мова Рідна мова населення за даними перепису 2001 року: Історія Від вересня 2015 до 20 листопада 2020 у складі Озерянської сільської громади. До 19 липня 2020 р. належало до Борщівського району. З 20 листопада 2020 р. належить до Борщівської міської громади. Релігія церква святої преподобномучениці рівноапостольної Фекли (XIX ст., дерев'яна, ПЦУ). Спорт Команда «Прогрес-Оріон», яка представляла село та район, стала срібним призером чемпіонату та фіналістом розіграшу кубка Тернопільської області з футболу у 2001 році. Галерея Примітки Джерела Рихлівська Г. Грабівці Тернопільський енциклопедичний словник : у 4 т. / редкол.: Г. Яворський та ін. — Тернопіль : Видавничо-поліграфічний комбінат «Збруч», 2004. — Т. 1 : А — Й. — С. 408. — ISBN 966-528-197-6. Посилання
Hrada, Kremeneț

Hrada (în ucraineană Града) este un sat în comuna Hai din raionul Kremeneț, regiunea Ternopil, Ucraina. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației localității Hrada era vorbitoare de ucraineană (99,65%), existând în minoritate și vorbitori de alte limbi. Note Legături externe Materiale media legate de Hrada la Wikimedia Commons
Града (Тернопольская область)

Града (укр. Града) — село в Кременецкой городской общине Кременецкого района Тернопольской области Украины. Код КОАТУУ — 6123481702. Географическое положение Село Града находится на расстоянии в 1 км от сёл Гаи и Мысики. Население Население по переписи 2001 года составляло 578 человек. Языковой состав Родной язык населения по данным переписи 2001 года: Объекты социальной сферы Клуб. Примечания
Града (Кременецький район)

Гра́да — село в Україні, у Кременецькій міській громаді Кременецького району Тернопільської області України. Розташоване на північному заході району. Населення — 578 осіб (2001). Історія Перша письмова згадка датована 1887 р. Тоді у Граді було 48 дворів (276 жителів) і воно належало до Бережецької волості. На 1936 рік село входило до ґміни Бережці Кременецького повіту. 12 червня 2020 року, відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України № 724-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Тернопільської області», увійшло до складу Кременецької міської громади. 19 липня 2020 року, в результаті адміністративно-територіальної реформи та ліквідації Кременецького (1940-2020) району, село увійшло до складу новоутвореного Кременецького району. Населення За даними перепису населення 2001 року мовний склад населення села був таким: Соціальна сфера Діють клуб, бібліотека. Дерев'яну церкву, яка збереглася сьогодні, збудували, ймовірно, або в кінці 1920-х років або в 1930-і роки. Постаті Гамера-Шмирко Тетяна Ярославівна (* 1983) — українська спортсменка-легкоатлетка. Спеціалізувалася в бігу на довгі дистанції. Галерея Примітки Література Града // Тернопільський енциклопедичний словник : у 4 т. / редкол.: Г. Яворський та ін. — Тернопіль : Видавничо-поліграфічний комбінат «Збруч», 2004. — Т. 1 : А — Й. — 696 с. — ISBN 966-528-197-6.
Hramotne

Hramotne (ukrainisch Грамотне; russisch Грамотное Gramotnoje, polnisch Hramitny) ist ein Bergdorf im Süden der ukrainischen Oblast Iwano-Frankiwsk mit etwa 370 Einwohnern (2001). Das im 18. Jahrhundert in Pokutien gegründete Dorf (eine andere Quelle gibt das Jahr 1788 als Gründungsjahr an) liegt am Ufer des Hramitnyj (Грамітний), einem 14 km langen Gebirgsbach der Waldkarpaten (Flusssystem des Bilyj Tscheremosch) etwa 55 km südlich vom Rajonzentrum Werchowyna und etwa 160 km südlich vom Oblastzentrum Iwano-Frankiwsk. Am 12. Juni 2020 wurde das Dorf ein Teil der neu gegründeten Landgemeinde Biloberiska im Rajon Werchowyna, bis dahin war es ein Teil der Landratsgemeinde Probijniwka im Süden des Rajons. Weblinks Seite zum Dorf mit Fotografien auf ikc.if.ua (ukrainisch) Hramitny. In: Filip Sulimierski, Władysław Walewski (Hrsg.): Słownik geograficzny Królestwa Polskiego i innych krajów słowiańskich. Band 3: Haag–Kępy. Sulimierskiego und Walewskiego, Warschau 1882, S. 172 (polnisch, edu.pl). Einzelnachweise
Hramotne

Hramotne (Ukrainian: Грамотне) is a village in the Biloberizka rural hromada of the Verkhovyna Raion of Ivano-Frankivsk Oblast in Ukraine. History On 2 October 2015, through the merger of Biloberizka, Usteriky and Khorotseve rural councils, the village became part of the Biloberizka rural hromada. On 19 July 2020, as a result of the administrative-territorial reform and liquidation of the Verkhovyna Raion, the village became part of the newly formed Verkhovyna Raion. Notable residents Oksana Rubaniak (born 2003), Ukrainian poet, writer, civic activist, servicewoman References
Грамотное

Грамотное (укр. Грамотне) — село в Белоберёзской сельской общине Верховинского района Ивано-Франковской области Украины. Население по переписи 2001 года составляло 371 человек. Занимает площадь 3 км². Почтовый индекс — 78737. Телефонный код — 03432. Ссылки Грамотное на сайте Верховной рады Украины
Грамотне

Грамо́тне (іст. назва — Гримітне) — село Верховинського району Івано-Франківської області. Розташоване серед гір масиву Гриняви. Входить до складу Білоберізької сільської громади. Назва Історична назва села — Гримітне від того що «гримів» водоспад. На місці водоспаду в наш час спорудили міні-ГЕС. Географія На південному заході від села бере початок струмок Стефулецький, правий доплив Чорного Черемошу. На північно-східній околиці села струмок Старий впадає в річку Грамітний. Історія 24 серпня 1991 року село в складі незалежної України. 2 жовтня 2015 року шляхом об'єднання Білоберізької, Устеріківської та Хороцівської сільських рад село увійшло до Білоберізької сільської громади. 12 червня 2020 року, відповідно до Розпорядження Кабінету Міністрів України № 714-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Івано-Франківської області», увійшло до складу Білоберізької сільської громади. 19 липня 2020 року, в результаті адміністративно-територіальної реформи та ліквідації Верховинського району, село увійшло до складу новоутвореного Верховинського району. Населення Згідно з переписом УРСР 1989 року чисельність наявного населення села налічувала 431 особу, з яких 225 чоловіків та 206 жінок. За переписом населення України 2001 року в селі мешкала 371 особа. 100 % населення вказало своєю рідною мовою українську. Освіта У Грамотному працює філія Гринявського ліцею — Грамітнянська гімназія. Відомі люди Народилися Рибчук Михайло Васильович (1995—2023) — солдат збройних сил України, учасник російсько-української війни; Оксана Рубаняк (нар. 2003) — українська поетеса, письменниця, громадський активіст, військовослужбовиця, учасниця російсько-української війни. Посилання труба міні-ГЕС в Грамотному (відео) Мала ГЕС в с. Грамотне на власні очі (відео) [Архівовано 2 лютого 2020 у Wayback Machine.] Примітки
Hranki-Kuty

Hranki-Kuty (ukr. Гранки-Кути) – wieś na Ukrainie, na terenie obwodu lwowskiego, w rejonie stryjskim (do 2020 roku w rejonie mikołajowskim). Wieś składa się z dawniej odrębnych wsi i gmin Hranki i Kuty. Linki zewnętrzne Hranki, [w:] Słownik geograficzny Królestwa Polskiego, t. III: Haag – Kępy, Warszawa 1882, s. 173 . Kuty (6), część Hranek, [w:] Słownik geograficzny Królestwa Polskiego, t. V: Kutowa Wola – Malczyce, Warszawa 1884, s. 173 . Przypisy
Hrankî-Kutî, Mîkolaiiv

Hrankî-Kutî (în ucraineană Гранки-Кути) este un sat în comuna Berezdivți din raionul Mîkolaiiv, regiunea Liov, Ucraina. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației localității Hrankî-Kutî era vorbitoare de ucraineană (99,88%), existând în minoritate și vorbitori de alte limbi. Note
Гранки-Куты

Гранки-Куты (укр. Гранки-Кути) — село в Новороздольской городской общине Стрыйского района Львовской области Украины. Население по переписи 2001 года составляло 845 человек. Почтовый индекс — 81652. Телефонный код — 03261. Ссылки Гранки-Куты на сайте Верховной рады Украины
Grebenichi, Rozdilna

Grebenichi (în ucraineană Гребеники, transliterat: Hrebenîkî, în trecut Grebeniki) este un sat în comuna Velîka Mîhailivka din raionul Rozdilna, regiunea Odesa, Ucraina. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației comunei Grebenichi era vorbitoare de ucraineană (87,45%), existând în minoritate și vorbitori de rusă (8,86%) și română (2,59%). Note
Гребеники (Одесская область)

Гребеники (укр. Гребеники) — село, относится к Раздельнянскому району Одесской области Украины. Первое название, Гребенниковы хутора, произошло от географического расположения села, то есть это были дальние хутора г. Тирасполя (практически это было предместье Тирасполя) и постройки хутора были расположены на «гребне» Девкиной Балки, поэтому-то и названы были в честь географического расположения. Первое упоминание об Гребенниковых хуторах есть в метрических книгах Николаевской соборной церкви г. Тирасполя начала 19 века. Дата образования под именем Гребенниковы хутора — есть в Тираспольском государственном архиве. Это была роспись населенным пунктам, утвержденная свыше в 1819 году, 24 числа, ноября месяца. В 1857 году была построена деревянная Рождество — Богородичная церковь, а 21.09.1912 г на месте деревянной церкви был построен Свято-Рождество-Богородичный храм. Население по переписи 2001 года составляло 1004 человека. Почтовый индекс — 67144. Телефонный код — 8-04859. Занимает площадь 5,11 км². Код КОАТУУ — 5121681301. Местный совет 67144, Одесская обл., Разделянский р-н, с. Гребеники, ул. Ленина, 59 Ссылки Гребеники на сайте Верховной рады Украины (укр.)
Гребеники (Роздільнянський район)

Гребе́ники — село в Україні, у Великомихайлівській селищній громаді Роздільнянського району Одеської області. Населення становить 1004 осіб. Відстань до центру громади становить понад 30 км і проходить автошляхом Т 1615 та Т 1634. Неподалік від села розташований пункт пропуску через українсько-молдавський кордон Гребеники — Тирасполь. Археологія Біля села виявлена стоянка мисливців середньокам'яної доби тарденуазького типу за якою виділена гребениківська археологічна культура. Історія Під час Голодомору 1932—1933 років померло щонайменше 3 жителі села. У 1924-1940 роках Гребеники входили до складу Тираспольського району (з 1935 року — Слободзейського району) Молдавської Автономної Радянської Соціалістичної Республіки (Українська РСР). З 1940 року у складі Гросулівського району Одеської області. 12 червня 2020 року, відповідно до Розпорядження Кабінету Міністрів України від № 724-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Одеської області», увійшло до складу Великомихайлівської селищної територіальної громади. 19 липня 2020 року, в результаті адміністративно-територіальної реформи та ліквідації Великомихайлівського району, село увійшло до складу новоутвореного Роздільнянського району. У вересні 2025 року у Великомихайлівській громаді ухвалили рішення про перейменування вулиць села. Вулиця Комарова стала вулицею Дружби, а вулиця Пушкіна — вулицею Mupy. Населення Згідно з переписом 1989 року населення села становило 981 особа, з яких 410 чоловіків та 571 жінка. За переписом населення 2001 року в селі мешкали 1023 особи. Мова Розподіл населення за рідною мовою за даними перепису 2001 року: Охорона природи В околицях села розташована геологічна пам'ятка природи місцевого значення «Гребеники». З околиць села Гребеники в середині тридцятих років XX століття була вперше відмічена та описана для науки рідкісна, ендемічна для Західного Причорномор'я рослина — Пізньоцвіт Фоміна (Colchicum fominii). На жаль, немає сучасних підтверджень щодо існування цього виду в околицях села Гребеники. Пізньоцвіт Фоміна занесений до Червоної книги України та включений до додатку Бернської конвенції. Див. також Перелік населених пунктів, що постраждали від Голодомору 1932—1933 (Одеська область) Посилання