NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Лозівська міська рада

Ло́зівська міська́ ра́да — орган місцевого самоврядування в Харківській області. Адміністративний центр — Лозова. Загальні відомості Територія ради: 18,1 км² Населення ради: 73 707 осіб (станом на 2001 рік) Адміністративний устрій Міській раді підпорядковані: м. Лозова с. Герсеванівське с. Лісівське Панютинська селищна рада смт Панютине с. Хлібне Домаська сільська рада с. Домаха с. Українське Населення Розподіл населення за віком та статтю (2001): Склад ради Рада складається з 50 депутатів та голови. Голова ради: Зеленський Сергій Володимирович Секретар ради: Кушнір Юрій Вікторович Керівний склад попередніх скликань Примітка: таблиця складена за даними джерела Депутати За результатами місцевих виборів 2010 року депутатами ради стали: За суб'єктами висування За округами Примітки Джерела Лозівська міська рада // Облікова картка на офіційному вебсайті Верховної Ради України.
Lozivski

Lozivski (en ucraïnès: Лозівський, en rus: Лозовский, Lozovski) és una vila, un possiólok de l'óblast de Luhansk a Ucraïna, situada actualment a zona ocupada de la República Popular de Luhansk de la Rússia. El 2019 tenia 4.857 habitants. Referències
Losiwskyj

Losiwskyj (ukrainisch Лозівський; russisch Лозовский/Losowski) ist eine Siedlung städtischen Typs im Süden der ukrainischen Oblast Luhansk mit etwa 5100 Einwohnern. Der Ort gehört administrativ zum Rajon Slowjanoserbsk, das Rajonszentrum Slowjanoserbsk ist 17 Kilometer nördlich gelegen, die Oblasthauptstadt Luhansk befindet sich 31 Kilometer östlich des Ortes. Zur gleichnamigen Siedlungsratsgemeinde zählt auch noch die Ansiedlung Kryworischschja (Криворіжжя), durch den Ort verläuft der Fluss Losowa (Лозова). Losiwskyj wurde 1949 als Arbeitersiedlung für eine Kohlegrube unter dem Namen Wosma strojka (Восьма стройка; „Bau 8“) und erhielt 1954 den Status einer Siedlung städtischen Typ, gleichzeitig wurde sie auf den heutigen Namen umbenannt. Seit Sommer 2014 ist der Ort im Verlauf des Ukrainekrieges durch Separatisten der Volksrepublik Lugansk besetzt. Persönlichkeiten Wolodymyr Struk (1964–2022), Politiker Weblinks Informationen zum Ort (ukrainisch) Eintrag zum Ort in der Enzyklopädie der modernen Ukraine (ukrainisch)
Lozivskyi

Lozivskyi (Ukrainian: Лозівський) is a rural settlement in Zymohiria urban hromada, Alchevsk Raion (district), Luhansk Oblast (region), Ukraine. Population: 4,804 (2022 estimate) Demographics Native language distribution as of the Ukrainian Census of 2001: Ukrainian: 24.17% Russian: 75.51% Others 0.18% References
Lozivski

Lozivski (en ucraniano: Лозівський, romanizado: Lozivskyi; en ruso: Лозовский, romanizado: Lozovski) es un asentamiento urbano ucraniano perteneciente al óblast de Lugansk. Situado en el este del país, hasta 2020 era parte del raión de Slovianoserbsk, pero hoy es parte del raión de Alchevsk y del municipio (hromada) de Zimogiria.​ Sin embargo, según el sistema administrativo ruso que ocupa y controla la región, Lozivski sigue perteneciendo al raión de Slovianoserbsk. El asentamiento se encuentra ocupado por Rusia desde la guerra del Dombás, siendo administrado como parte de la de facto República Popular de Lugansk y luego ilegalmente integrado en Rusia como parte de la República Popular de Lugansk rusa.​ Geografía Lozivski está a orillas del río Lozova, 17 km al sur de Slovianoserbsk y 31 km al oeste de Lugansk. Historia Lozivski se fundó en 1949 como asentamiento de trabajadores de una mina de carbón con el nombre de Vosma stroika (en ucraniano: Восьма стройка, lit. 'edificio ocho') y en 1954 recibió el estatus de asentamiento de tipo urbano, al mismo tiempo que se le cambió el nombre a su nombre actual. En verano de 2014, durante la guerra del Dombás, los separatistas prorrusos tomaron el control de Lozivski y desde entonces está controlado por la autoproclamada República Popular de Lugansk.​ Demografía La evolución de la población entre 1959 y 2022 fue la siguiente:Según el censo de 2001, la lengua materna de la mayoría de los habitantes, el 75,51%, es el ruso; del 24,17% es el ucraniano.​ Personas ilustres Volodímir Struk (1964-2022): político ucraniano por el Partido de las Regiones y alcalde de Kreminná hasta su muerte a manos de partisanos ucranianos. Referencias
Lozivskyï

Lozivskyï (en ukrainien : Лозівський, en russe : Лозовский, Lozovkiï) est une commune urbaine de l'oblast de Louhansk, du raïon d'Altchevsk et de la communauté territoriale de la ville de Zymohiria, en Ukraine orientale. Sa population s'élevait à 4857 habitants en 2019. Géographie La commune de Lozivskyï se trouve à l'est de la rivière Lozova, un affluent de rive droite de la rivière Louhan, puis du Donets, dans le bassin hydrographique du fleuve Don. Assise sur le plateau du Donets à 160 mètres d'altitude, elle se situe à 4,5 km à l'ouest-sud-ouest de la ville de Zymohiria, à 12,3 km au nord-est de la ville d'Altchevsk et à 30 km à l'ouest de celle de Louhansk. Voir aussi Articles connexes Oblast de Louhansk Liens externes Références Portail de l’Ukraine
Łoziwśkyj

Łoziwśkyj (ukr. Лозівський) – osiedle typu miejskiego na Ukrainie, w obwodzie ługańskim, w faktycznie niefunkcjącym rejonie ałczewskim, od 2014 pod kontrolą marionetkowej, zależnej od Rosji Ługańskiej Republiki Ludowej. W 2001 liczyło 6203 mieszkańców. Przypisy
Lozivskîi

Lozivskîi (în ucraineană Лозівський) este o așezare de tip urban din raionul Sloveanoserbsk, regiunea Luhansk, Ucraina. În afara localității principale, nu cuprinde și alte sate. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației așezării de tip urban Lozivskîi era vorbitoare de rusă (75,51%), existând în minoritate și vorbitori de ucraineană (24,17%). Note
Лозовский (Луганская область)

Лозовский (укр. Лозівський) — посёлок в Славяносербском районе Луганской области Украины. С 2014 года контролируется самопровозглашённой Луганской Народной Республикой. Географическое положение Посёлок находится недалеко от места впадения реки Лозовой в реку Лугань. Ближайшие населённые пункты — посёлки Криворожье на западе, Карпаты на юго-западе, Лотиково на юго-востоке, город Зимогорье на северо-востоке, село Хорошее на севере, посёлок Яснодольск на северо-западе. История Посёлок городского типа с 1954 года. В январе 1959 года численность населения составляла 5821 человек. В январе 1989 года численность населения составляла 7077 человек. На 1 января 2013 года численность населения составляла 5023 человека. Транспорт В черте посёлка находится ж.д.-станция Славяносербск Донецкой железной дороги. Памятники культуры В Лозовском есть Свято-Преображенский храм и часовня в честь святой великомученицы Варвары (УПЦ МП). В центре посёлка есть памятник Ленина, а в парке — памятник неизвестному солдату. Известные уроженцы Григорович, Леонид Андреевич — Герой Советского Союза. Местный совет 93745, Луганская обл., Славяносербский р-н, пгт. Лозовский, ул. Ленина, 7а Примечания Ссылки Лозовский на сайте Верховной рады Украины (укр.)
Лозівський

Лозівський (до 1954 — «Восьма стройка») — селище в Україні, у Зимогір'ївській міській територіальній громаді Алчевського району Луганської області. Населення становить 5 146 осіб. До 2020 - орган місцевого самоврядування — Лозівська селищна рада. Знаходиться на тимчасово окупованій території України. Географія Селище знаходиться біля місця впадання річки Лозова в річку Лугань. Найближчі населені пункти - селища Криворіжжя на заході, Карпати на південному заході, Лотикове на південному сході, місто Зимогір'я на північному сході, село Хороше на півночі, селище Яснодольськ на північному заході. У межах селища залізниці-станція Слов'яносербськ. Історія Утворено 1949 для будівництва копальні «Черкаська-Північна № 1» з тимчасовою назвою 8 стройка. Статус селища міського типу надано 1954 року зі зміною назви, що походить від річки Лозова. 12 червня 2020 року, відповідно до Розпорядження Кабінету Міністрів України № 717-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Луганської області», увійшло до складу Зимогір'ївської міської територіальної громади. 19 липня 2020 року, в результаті адміністративно-територіальної реформи та ліквідації Слов'яносербського району, увійшло до складу новоствореного Алчевського району. Релігія На території смт Лозівського розташований Свято-Преображенський храм та каплиця на честь св. великомучениці Варвари (УПЦ МП). Настоятель — протоієрей Валерій Лисенко. Примітки Джерела Высоцкий В. И. Исторические аспекты топононимов Луганщины. — Луганск, 2003. — 196 с.(рос.) Прогноз погоди в смт Лозівський
Tsentralnyi Stadion (Vinnytsia)

Central City Stadium (Ukrainian: Центральний міський стадіон, Tsentralnyi miskyi stadion) is a multi-use stadium in Vinnytsia, Ukraine. It is currently used mostly for football matches, and is the home of FC Nyva Vinnytsia and FC Vinnytsia. The stadium holds 24,000 people. History The stadium was built after World War II in 1949 by workers of Vinnytsia city and Southwestern Railways and was named as Lokomotyv (Lokomotyv Stadium). Before 1972, its capacity was 12,000 spectators. During 1972-1980, the stadium was completely renovated. There was built the stadium's bowl of reinforced concrete, installed lighting towers, radio communication, information screen, and seating capacity increased to 24,000 spectators. During the 1980 Summer Olympics in Moscow, the stadium was hosting the Olympic flame as part of the 1980 Summer Olympics torch relay. In 1996, the Tsentralnyi Stadion hosted two games of the 1996–97 UEFA Cup Winners' Cup. External links Stadium information Information about the Communal Enterprise "Tsentralnyi miskyi stadion" (Інформація про КП «Центральний міський стадіон»). Vinnytsia city website.
Tsentralnyi Stadion (Vinnytsia)

El Estadio Central (en ucraniano: Центральний міський стадіон) es un estadio multiusos utilizado principalmente para partidos de fútbol ubicado en la ciudad de Vinnytsia en Ucrania y actualmente es la sede de los equipos FC Nyva Vinnytsia y FC Vinnytsia.​ Historia Fue construido en 1949 luego de finalizada la Segunda Guerra Mundial por trabajadores de la ciudad de Vinnytsia y del Southwestern Railways, por lo que su nombre al inicio fue de Lokomotyv (Lokomotyv Stadium). Antes de 1972 la capacidad era de 12,000 espectadores.​ Entre 1972 y 1980 el estadio fue completamente renovado. Fue reforzado con estructura de concreto, se instalaron torres de iluminación, de radio comunicación, monitor y su capacidad aumentó a 24,000 espectadores. Durante los Juegos Olímpicos de Moscú 1980 el estadio recibió la llama olímpica como parte del relevo del portador. En 1996 el Tsentralnyi Stadion tuvo dos partidos de la recopa de Europa 1996–97. Referencias Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Tsentralnyi Stadion.
Tsentralnyi Stadion (Vinnytsia)

Le stade central municipal (en ukrainien : Центральний міський стадіон), anciennement appelé Stade Lokomotiv, est un stade de football situé à Vinnytsia, en Ukraine. Domicile du Nyva Vinnytsia, il peut accueillir 24 000 spectateurs. Histoire Liens externes (ru) ffu.org.ua Portail de l’architecture et de l’urbanisme Portail du football Portail de l’athlétisme Portail de l’Ukraine
Stadion Centralny w Winnicy

Miejski Stadion Centralny (ukr. Центральний міський стадіон) – wielofunkcyjny stadion w Winnicy na Ukrainie. Historia Chronologia nazw: 1949: Centralny Stadion Łokomotyw (ukr. Центральний стадіон «Локомотив») 07.1993: Miejski Stadion Centralny (ukr. Центральний міський стадіон) Stadion "Łokomotyw" w Winnicy został zbudowany w 1949, który mieścił 12 tys. widzów. Po rekonstrukcji w 1980 powiększono liczbę miejsc oraz odnowiono trybuny. W 2003 po kolejnej rekonstrukcji stadion dostosowano do wymóg standardów UEFA i FIFA, wymieniono część starych siedzeń na siedzenia z tworzywa sztucznego (5 tys.). Rekonstruowany stadion może pomieścić 24 000 widzów. Domowa arena klubu Nywa Winnica. 27 marca 1992 roku na stadionie odbył się pierwszy oficjalny mecz na najwyższym szczeblu Mistrzostw Ukrainy pomiędzy miejscową Nywą i lwowskimi Karpatami (3:0). Przypisy Bibliografia Informacja o stadionie na pfl.ua. pfl.ua. [zarchiwizowane z tego adresu (2012-07-26)]. (ukr.). Stadion Centralny w Winnicy w bazie Football Facts (ros.) Informacja o stadionie na worldstadiums.com. worldstadiums.com. [zarchiwizowane z tego adresu (2009-03-27)]. (ang.).
Центральный городской стадион (Винница)

Центральный городской стадион, он же «Локомотив» — центральный городской стадион города Винницы, на котором проводит матчи местная команда «Нива». История Вместимость — 24000 мест. Построен в 1958 году. Открыт в 1959 году, вместимость — 12 тыс. мест. Реконструирован и расширен перед Олимпиадой в Москве в 1980 году. Установлено 5 тыс. пластиковых сидений в 2003 году. Ссылки Информация о стадионе на Pfl.ua . Дата обращения: 23 июля 2011. Архивировано из оригинала 26 июля 2012 года. Информация о стадионе на Worldstadiums.com
Центральний міський стадіон (Вінниця)

Центральний міський стадіон (колишній стадіон «Локомотив») — багатофункціональна спортивна споруда у місті Вінниця. Побудований 1949 року. Розширений і реконструйований 1980 року, до московської Олімпіади, автор проєкту Борис Гейлер. До 2012 року на стадіоні проводила свої домашні матчі вінницька «Нива», а надалі виступає аматорська «Вінниця». З жовтня 2022 року посаду директора Центрального міського стадіону займає відомий український професійний боксер Роман Головащенко. Історія Стадіон «Локомотив» на 12 тис. місць у Вінниці відкрили 1959 року, за рік після створення однойменної футбольної команди. Перший офіційний матч відбувся 16 квітня 1958 року. Вінницька «Нива», яка тоді мала назву «Локомотив», перемогла з рахунком 2:1 івано-франківський «Спартак». На матч завітало 7 тисяч глядачів. 1980 року до літньої Олімпіади в Москві стадіон капітально реконструювали й розширили. Кількість місць було збільшено до 24 тисяч. Було встановлено електронне табло, розбудовано підтрибунні приміщення та розширено бігові доріжки. 1996 року було проведено косметичний ремонт чаші та підтрибунних приміщень у зв'язку з виступами «Ниви» у Кубку кубків. 2003 року спонсорами футбольної команди було встановлено 5 тисяч пластикових місць. У зв'язку з ліквідацією «Ниви» 2012 року стадіон став використовуватися Вінницьким державним педагогічним університетом імені Михайла Коцюбинського для занять фізичною культурою студентів, а також проведення футбольних матчів аматорських футбольних команд, зокрема «Вінниця». Протягом десятиріч арена використовувалась, як майданчик для виступу артистів та політиків. Зокрема, такою мистецькою подією був концерт гурту Океан Ельзи 24 травня 2013 року. Галерея Посилання Інформація про стадіон на Worldstadiums.com [Архівовано 27 березня 2009 у Wayback Machine.]
Lopušanka-Chomyna

Lopušanka-Chomyna (ukrajinsky Лопушанка-Хомина) je horská vesnice v Bojkovštině ve Strilské vesnické územní hromadě v Sambirském rajónu ve Lvovské oblasti Ukrajiny. Historie První písemná zmínka o této vsi pochází z roku 1532. V roce 1772 ves připadla v rámci dělení Polska k habsburské monarchii, kde se stala součástí Haliče. Po 1. světové válce a po pádu Západoukrajinské lidové republiky ves připadla druhé Polské republice. Během druhé světové války byla ves v roce 1939 obsazena Sovětským svazem a v roce 1941 nacistickým Německem. Na konci války byla včleněna do Ukrajinské sovětské socialistické republiky a s rozpadem Sovětského svazu se v roce 1991 stala součástí samostatné Ukrajiny. Panětihodnosti Kostel sv. Mikuláše – první zmínka o farním kostele v této vesnici je z roku 1554. V roce 1909 byl na místě zbořeného starého kostela postaven nový, rovněž dřevěný kostel. Ze starého kostela se dochovaly ikony svatého Mikuláše a tří teologů z 18. století, archanděla Michaela se znameními ze 17. století a Krista ze 16. století, které jsou uloženy ve zvonici vedle kostela. V letech 1959 až 1989 byl kostel uzavřen. Obec odmítla povolit jeho přestavbu na sklad, ale ikonostas se nezachoval. Nanaškova chata, klasický bojkovský dům. Turismus V roce 2023 se obec připojila k síti historických a turistických stezek „Bojko Mandry“. Reference V tomto článku byly použity překlady textů z článků Лопушанка-Хомина na ukrajinské Wikipedii a Łopuszanka Chomina na polské Wikipedii.
Lopushanka-Khomyna

Lopushanka-Khomyna (Ukrainian: Лопушанка-Хомина) is a village in Ukraine, located in the Sambir Raion of the Lviv Oblast. The population is 495 people (2021). The local self-government body is the Strilky Village Council. The population (as of 2020) is 505 people, with 399 being adults (as of March 31, 2021). History In 2023, the village of Lopushanka-Khomyna, along with neighboring villages, became part of the network of historical and tourist routes "BoykoMandry," which is being created with the support of the Ukrainian Cultural Foundation and the Strilky rural hromada. References
Lopușanka-Homîna, Starîi Sambir

Lopușanka-Homîna (în ucraineană Лопушанка-Хомина) este un sat în comuna Strilkî din raionul Starîi Sambir, regiunea Liov, Ucraina. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației localității Lopușanka-Homîna era vorbitoare de ucraineană (99,62%), existând în minoritate și vorbitori de alte limbi. Note
Лопушанка-Хомина

Лопушанка-Хомина (укр. Лопушанка-Хомина) — село в Стрелковской сельской общине Самборского района Львовской области Украины. Население по переписи 2001 года составляло 529 человек. Занимает площадь 0,703 км². Почтовый индекс — 82092. Телефонный код — 3238. Ссылки Лопушанка-Хомина на сайте Верховной рады Украины
Łopuszna (rejon samborski)

Łopuszna (ukr. Лопушно) – wieś na Ukrainie w rejonie samborskim należącym do obwodu lwowskiego. Przypisy Linki zewnętrzne Łopuszna 4.), wś w pow. drohobyckim, [w:] Słownik geograficzny Królestwa Polskiego, t. V: Kutowa Wola – Malczyce, Warszawa 1884, s. 728 ., s. 728–729. Łopuszna na stronie Rady Najwyższej Ukrainy
Лопушно

Лопушно (укр. Лопушно) — село в Ралевской сельской общине Самборского района Львовской области Украины. Население по переписи 2001 года составляло 148 человек. Занимает площадь 6,5 км². Почтовый индекс — 81485. Телефонный код — 3236. Ссылки Лопушно на сайте Верховной рады Украины
Лопушно (Україна)

Лопушно — село в Україні, у Ралівській сільській територіальній громаді Самбірського району Львівської області. Населення становить 102 особи (2021). Орган місцевого самоврядування — Ралівська сільська рада. До 1990 року називалось Лопушна. До 2011 року в облікових даних було записане як Лупошно. Історія До 9 серпня 2015 року у складі Монастирецької сільської ради. У 2015 — 2020 у складі Вільшаницької сільської територіальної громади. 12 червня 2020 року, відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України № 718-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Львівської області», село увійшло до складу Ралівської сільської територіальної громади. 19 липня 2020 року, в результаті адміністративно-територіальної реформи та ліквідації Самбірського району (1940—2020), село увійшло до складу новоствореного Самбірського району. Населення Мова Розподіл населення за рідною мовою за даними перепису 2001 року: Примітки Джерела 4) Łopuszna, wś w pow. drohobyckim // Słownik geograficzny Królestwa Polskiego. — Warszawa : Druk «Wieku», 1884. — Т. V. — S. 728. (пол.) — S. 728–729. (пол.) Посилання Погода в селі Лупошно [Архівовано 13 серпня 2020 у Wayback Machine.] https://decentralization.gov.ua/newgromada/4233/composition [Архівовано 15 травня 2021 у Wayback Machine.] https://ralivska-gromada.gov.ua/ [Архівовано 16 квітня 2021 у Wayback Machine.] Див. також Лопушна Лопушне Лопушня
Lopushne, Lanivtsi urban hromada, Kremenets Raion, Ternopil Oblast

Lopushne (Ukrainian: Лопушне) is a village in Ukraine, Ternopil Oblast, Kremenets Raion, Lanivtsi urban hromada. After the liquidation of the Lanivtsi Raion on 19 July 2020, the village became part of the Kremenets Raion. References Bibliography (in Ukrainian) Комінко В., Мельничук Б., Лопушне // Ternopil Encyclopedic Dictionary: in 4 v. / editorial board: H. Yavorskyi and other, Ternopil: "Zbruch", 2005, V. 2: К—О, S. 392. — ISBN 966-528-199-2. "Łopuszna Wierzbowiecka, wś rządowa, pow. krzemieniecki". Geographical Dictionary of the Kingdom of Poland (in Polish). 5. Warszawa: Kasa im. Józefa Mianowskiego. 1884. p. 728. "2) Łopuszno, Łopuszna". Geographical Dictionary of the Kingdom of Poland (in Polish). p. 273.
Łopuszno (hromada Łanowce)

Łopuszno (ukr. Лопушне) – wieś na Ukrainie, w obwodzie tarnopolskim, w rejonie krzemienieckim. 28 kwietnia 1512 roku wojsko polsko-litewskie w bitwie pod Łopusznem zadało armii tatarskiej jedną z największych klęsk na ziemiach Rzeczypospolitej. Na mogile poległych znajduje się pomnik z 1992 roku upamiętniający to wydarzenie. We wsi znajduje się cerkiew Zmartwychwstania Pańskiego z 1850 roku. Do 2020 w rejonie łanowieckim. Przypisy Bibliografia Łopuszno 2.), pow. krzemieniecki, [w:] Słownik geograficzny Królestwa Polskiego, t. XV, cz. 2: Januszpol – Wola Justowska, Warszawa 1902, s. 273 . Łopuszna Wierzbowiecka, wś rządowa, pow. krzemieniecki, [w:] Słownik geograficzny Królestwa Polskiego, t. V: Kutowa Wola – Malczyce, Warszawa 1884, s. 728 .
Лопушное (Лановецкая городская община)

Лопушное (укр. Лопушне) — село в Лановецкой городской общине Кременецкого района Тернопольской области Украины. Основано в 1500 году. До 2020 года входило в Лановецкий район. Код КОАТУУ — 6123884301. Географическое положение Село Лопушное находится недалеко от одного из истоков реки Пискарка, на расстоянии в 1 км от села Коржковцы и в 2-х км от села Шилы. Население Население по переписи 2001 года составляло 743 человека. По состоянию на 2014 год население составляло 643 человека. Языковой состав Родной язык населения по данным переписи 2001 года: Объекты социальной сферы Школа I—II ст. Клуб. Фельдшерско-акушерский пункт. Достопримечательности Братская могила советских воинов Церковь Воскресения Христового (1843 г.) Примечания
Лопушне (Лановецька міська громада)

Лопу́шне — село в Україні, у Лановецькій міській громаді Кременецького району Тернопільської області. Розташоване на півдні району. До 2020 року центр сілької ради, якій було підпорядковане село Пахиня. Назва Одна з попередніх назв — Лопушна Вербовецька (пол. Łopuszna Wierzbowiecka). Історія Перша писемна згадка — 1463 р. У битві під Лопушним 1512 русько-польсько-литовське військо (командувач — князь Костянтин Острозький) перемогло орду кримського хана Менглі-Гірея (на полі битви встановлено символічний монумент 1992 р.). У 1583 році князь Михайло Вишневецький платив податок з 7 «димів», 4 садів. У XVIII ст. власниками Лопушного були монахи чину Кармелітів. Від 1879 р. діяло однокласне народне училище. На 1936 рік село входило до ґміни Вишгородок Кременецького повіту. 12 червня 2020 року, відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України № 724-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Тернопільської області» увійшло до складу Лановецької міської громади. 19 липня 2020 року, в результаті адміністративно-територіальної реформи та ліквідації Лановецького району, село увійшло до складу Кременецького району. Населення За даними перепису 2001 року, населення Лопушного становило 743 особи. Мова Рідна мова населення за даними перепису 2001 року: Релігія церква Воскресіння Христового (1843 р., кам'яна), пам'ятка архітектури місцевого значення, охоронний номер 57. каплиця. Пам'ятки пам'ятник воїнам-односельцям, полеглим у німецько-радянській війні (1985 р.). Соціальна сфера Діють загальноосвітня школа І-ІІ ступенів, клуб, бібліотека, ФАП. Відомі люди Померли Климишин Іван (Крук) (псевдо: Крук) (1918—1944, Лопушненський ліс, можливо с. Лопушне Кременецького району) — організатор перших збройних відділів УПА, командир куреня. Галерея Примітки Джерела Комінко В., Мельничук Б. Лопушне // Тернопільський енциклопедичний словник : у 4 т. / редкол.: Г. Яворський та ін. — Тернопіль : Видавничо-поліграфічний комбінат «Збруч», 2005. — Т. 2 : К — О. — С. 392. — ISBN 966-528-199-2. Łopuszna Wierzbowiecka, wś rządowa, pow. krzemieniecki // Słownik geograficzny Królestwa Polskiego. — Warszawa : Druk «Wieku», 1884. — Т. V. — S. 728. (пол.) — S. 728. (пол.) 2) Łopuszno, Łopuszna // Słownik geograficzny Królestwa Polskiego. — Warszawa : Druk «Wieku», 1902. — Т. XV, cz. 2. — S. 273. (пол.) — S. 273. (пол.)