NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Каплиця Знайдення Святого Хреста (Залав'є)

Каплиця Знайдення Святого Хреста в Залав'ї — колишня римсько-католицька каплиця в селі Залав'ї Тернопільської области України. Відомості 1912 — подаровано місцевою владою земельну ділянку під будівництво костелу. 1933 — з ініціативи о. Михайла Папроцького, коштом місцевих власника Леопольда Козебродського та парафіян розпочато будівництво мурованої святині (проєкт Тадеуша Обмінського). 1935 — завершено та освячено костел. У радянський період використовувалася як зерносховище та склад хімікатів. Після 1991 року святиню впорядкувала римсько-католицька громада, які обслуговують її донині. Настоятелі о. Михайло Папроцький. Джерела Залав'є. Колишня каплиця Знайдення Святого Хреста [Архівовано 29 жовтня 2021 у Wayback Machine.] // Костели і каплиці України.
Грузне

Грузне — гідрологічний заказник місцевого значення в Україні. Об'єкт природно-заповідного фонду Сумської області. Розташований біля північно-західної околиці смт Краснопілля. Статус надано 22.02.2019 р. Охороняється ставок на річці Грязна з прибережною смугою та частиною балкового комплексу на правому березі. Трапляється низка видів комах, риб, земноводних та птахів, занесених до Червоного списку МСОП (мураха рудий лісовий) та додатків Бернської конвенції (в'юн звичайний, ропуха звичайна, ластівка сільська), а також регіонально рідкісних видів: аргіопа тигрова, бабка плоска, квакша звичайна). Джерела Природно-заповідний фонд Сумської області: Атлас-довідник / [уклад.: Р.В. Бойченко, В.В. Вертель, О.Ю. Карлюкова та ін.]. – 2-е вид., випр. та допов. – К.: ТОВ «Українська Картографічна Група», 2019. – 96 с. Рішення 26 сесії Сумської обласної ради 7 скликання від 22.02.2019 «Про зміни в мережі територій та об'єктів природно-заповідного фонду області». Нові об'єкти природно-заповідного фонду [Архівовано 31 січня 2021 у Wayback Machine.] На Сумщині з'явилися нові об'єкти природно-заповідного фонду [Архівовано 1 лютого 2021 у Wayback Machine.] В урочищі “Грузне” встановлено інформаційно-охоронний знак
Видівський заказник

Видівський — ландшафтний заказник місцевого значення в Україні. Об'єкт природно-заповідного фонду Сумської області. Розташований біля північної і східної околиць с. Виднівка. Площа — 54,2905 га. Статус надано й 25.10.2019 р. Перебуває у віданні Краснопільської ОТГ. Охороняється ділянка типового ландшафту відрогів Середньоруської височини, представлена схилами балок південної та західної експозиції з угрупованнями лучної та деревно-чагарникової рослинності, серед яких виявлені популяції рідкісних видів тварин і рослин різних рангів охорони. У заказнику трапляються види рослин, занесені до Червоної книги України: коручка чемерникоподібна, коручка темно-червона та до Європейського червоного списку - глід український. Виявлені тварини, занесені до Списку регіонально рідкісних видів: жужжало велике, бронзівка мармурова, богомол звичайний, жовна сива, вивільга, вівсянка садова. Вільшанка, кропив'янки сіра та садова охороняються Боннською конвенцією, а сова вухата - Бернською конвенцією. Джерела На Сумщині оголошено нові об'єкти природно-заповідного фонду [Архівовано 20 квітня 2021 у Wayback Machine.] Рішення 29 сесії Сумської обласної ради 7 скликання від 25.10.2019 «Про зміни в мережі територій та об'єктів природно-заповідного фонду області» Природно-заповідний фонд Сумської області: Атлас-довідник / [уклад.: Р.В. Бойченко, В.В. Вертель, О.Ю. Карлюкова та ін.]. – 2-е вид., випр. та допов. – К.: ТОВ «Українська Картографічна Група», 2019. – 96 с. Площу природно-заповідного фонду Сумської області збільшено на 257,6835 га
Довжик (заказник)

Довжик — ландшафтний заказник місцевого значення в Україні. Об'єкт природно-заповідного фонду Сумської області. Розташований у лісовому масиві біля південної околиці смт Угроїди. Площа - 85 га. Статус надано 22.02.2019 р. Перебуває у віданні ДП «Краснопільське лісове господарство» (Краснопільське лісництво кв. 126). Охороняються залишки типових ландшафтів південно-західних відрогів Середньоруської височини. На схилах балок зростають лісові угруповання з домінуванням дуба звичайного, сосни звичайної та клена гостролистого. Фауна заказника представлена видами, що занесені до Червоної книги України: джміль моховий, стрічкарка блакитна, жук-олень, горностай, та низкою інших видів тварин різних рангів охорони. Джерела Природно-заповідний фонд Сумської області: Атлас-довідник / [уклад.: Р.В. Бойченко, В.В. Вертель, О.Ю. Карлюкова та ін.]. – 2-е вид., випр. та допов. – К.: ТОВ «Українська Картографічна Група», 2019. – 96 с. Рішення 26 сесії Сумської обласної ради 7 скликання від 22.02.2019 «Про зміни в мережі територій та об'єктів природно-заповідного фонду області». Нові об'єкти природно-заповідного фонду [Архівовано 31 січня 2021 у Wayback Machine.] На Сумщині з'явилися нові об'єкти природно-заповідного фонду [Архівовано 1 лютого 2021 у Wayback Machine.] Краснопільське лісництво [Архівовано 30 січня 2021 у Wayback Machine.]
Глибока (пам'ятка природи)

Глибока — ботанічна пам'ятка природи місцевого значення в Україні. Об'єкт природно-заповідного фонду Сумської області. Розташований на західній околиці смт Угроїди. Площа — 5,9 га. Статус надано рішенням Сумської обласної ради від 15.10.2010 р. Охроняється рідкісне, добре збережене угруповання лучно-степової рослинності на крутих схилах глибокого яру. У складі рослинного покриву переважають типові види (тонконіг вузьколистий, костриця валіська, пирій степовий, куничник наземний тощо). Разом з природоохоронною має особливу наукову, естетичну, рекреаційну, пізнавальну, еколого-освітню виховну та історико-культурну цінність Джерела Природно-заповідний фонд Сумської області: Атлас-довідник / [уклад.: Р.В. Бойченко, В.В. Вертель, О.Ю. Карлюкова та ін.]. – 2-е вид., випр. та допов. – К.: ТОВ «Українська Картографічна Група», 2019. – 96 с. Рішення 46 сесії Сумської обласної Ради 5 скликання від 15.10.2010 «Про зміни в мережі об’єктів природно-заповідного фонду Сумської області» [Архівовано 25 січня 2021 у Wayback Machine.]
Парк Харитоненків

Парк Харитоненків — ботанічна пам'ятка природи місцевого значення в Україні. Об'єкт природно-заповідного фонду Сумської області. Розташований в північно-східній частині смт Угроїди. Площа — 6,8 га. Статус надано рішенням Сумської обласної ради від 15.10.2010 р. Охроняється старий парк з липово-сосново-ялиновими насадженнями. Парк закладався коштами родини меценатів Харитоненків на правому крутому схилі долини річки Рибиці. Має особливу природоохоронну, наукову, естетичну, рекреаційну, пізнавальну, еколого-освітню виховну та історико-культурну цінність Джерела Природно-заповідний фонд Сумської області: Атлас-довідник / [уклад.: Р.В. Бойченко, В.В. Вертель, О.Ю. Карлюкова та ін.]. – 2-е вид., випр. та допов. – К.: ТОВ «Українська Картографічна Група», 2019. – 96 с. Рішення 46 сесії Сумської обласної Ради 5 скликання від 15.10.2010 «Про зміни в мережі об’єктів природно-заповідного фонду Сумської області» [Архівовано 25 січня 2021 у Wayback Machine.]
Народний музей історії Буринського району

Народний музей історії Буринського району — краєзнавчий музей у місті Буринь Конотопського району Сумської області. Це культурно-освітній заклад міста та району, що розповідає про історико-культурний та соціально-економічний розвиток Буринщини. Він розташований в одній із будівель комплексу садиби місцевих поміщиків — дворян Павлових. Має 2221 експонат — пам'яток і предметів історії, археології, природознавства, етнографії і культури. Створений у грудні 1982 р. і мав назву «Музей історії Буринського району». У 1992 р. музею присвоєно звання «народний», а у березні 2008 року рішенням районної ради на базі Буринського народного музею історії створено комунальний заклад районної ради — Буринський районний краєзнавчий музей. Найвагоміший внесок у збереження та відтворення історії краю внесли керівники Надія Жахалова, Олександр Новаченко, Юрій Лопатін. Вагомий внесок при створенні комунального закладу зробили Микола Бондаренко, Олександр Капітоненко. Крім екскурсійної роботи музей займається науково-дослідницькою роботою тісно співпрацюючи з ЦДІАУ м. Києва, Інститутом рукопису Національної бібліотеки України ім. Вернадського, провідними археологами Юрієм Моргуновим, В. Примаком, О. Коротьою, Є. Осадчим. Джерела і посилання Буринська РДА [Архівовано 20 квітня 2021 у Wayback Machine.] gorod.sumy.ua [Архівовано 20 квітня 2021 у Wayback Machine.]
Краснопільський заказник

Краснопільський — ландшафтний заказник місцевого значення в Україні. Об'єкт природно-заповідного фонду Сумської області. Розташований біля південно-східної околиці смт Краснопілля. Площа - 42,0605 га. Статус надано 22.02.2019 р. Перебуває у віданні Краснопільської ОТГ. Територія заказника представлена типовими для південно-західних відрогів Середньоруської височини ландшафтами сильнорозчленованих лесових рівнин з сірими і темносірими опідзоленими ґрунтами, з ярами і глибоко врізаними балками. У заказнику зростає глід український, занесений до Європейського Червоного списку. Джерела Природно-заповідний фонд Сумської області: Атлас-довідник / [уклад.: Р.В. Бойченко, В.В. Вертель, О.Ю. Карлюкова та ін.]. – 2-е вид., випр. та допов. – К.: ТОВ «Українська Картографічна Група», 2019. – 96 с. Рішення 26 сесії Сумської обласної ради 7 скликання від 22.02.2019 «Про зміни в мережі територій та об'єктів природно-заповідного фонду області». Нові об'єкти природно-заповідного фонду [Архівовано 31 січня 2021 у Wayback Machine.] На Сумщині з'явилися нові об'єкти природно-заповідного фонду [Архівовано 1 лютого 2021 у Wayback Machine.]
Енерджі

Сквер «Energy park» — сквер у місті Кременчук Полтавської області. Розташування Розташований ліворуч від палацу культури «Нафтохімік», на розі проспекту Лесі Українки та провулку Грозненського. Історія Був відкритий 24 вересня 2021 року. Відкриття скверу — спільний проєкт міської влади Кременчука та керівництва АТ «Укртатнафта». Перша черга робіт у сквері була зроблена до Дня працівників нафтової, газової та нафтопереробної промисловості України (у 2021 році — 12 вересня), друга — до Дня міста (29 вересня). У сквері розбиті квітники, висаджені декоративні кущі, дерева, зокрема піраканта, сакура, барбарис. Укладені рулонний газон, що складається з міцної сітчастої основи та дерну та пішохідні доріжки з тротуарної плитки. Встановлені лави для відпочиваючих, обладнана система поливу для догляду за рослинами. Примітки
Жуківський монастир

Монастир Святої Трійці в Жукові (СУ) — монастир Української греко-католицької церкви в с. Жуків Тернопільської области України. Історія Історія студитської спільноти в Жукові пов'язана з монастирем «Студіон» поблизу Риму, заснованим Главою УГКЦ Йосифом Сліпим після звільнення із заслання. Після розпаду СРСР багато монахів повернулися в Україну, зокрема й о. Любомир Гузар. У грудні 2005 року блаженніший Любомир провів консультації з єпископом Тернопільсько-Зборівським Михаїлом Сабригою, і місцем для життя спільноти було обрано село Жуків. 31 січня 2006 року владика Михаїл Сабрига видав декрет про заснування Свято-Троїцького монастиря, передавши йому будівлі духовно-реколекційного центру. У приміщенні монастиря облаштовано церкву-каплицю, де ченці проводять значну частину часу в молитві. У 2013 році для неї встановили основну частину іконостасу, виконаного місцевим архітектором Миколою Павлюком. Частину ікон написали архимандрит Ілля (Радзюк) та Юрій Дудик. У монастирі зберігаються мощі багатьох святих, для яких влаштована спеціальна крипта. Чисельність спільноти залишається постійною — 7 ченців, четверо з яких є схимниками. Із самого початку настоятелем є ієромонах Атанасій, якого 14 лютого 2006 року затвердив ігуменом владика Михаїл Сабрига. Монастир кілька разів відвідували блаженніший Любомир Гузар та владика Гліб Лончина. Спільнота також відчуває постійну підтримку від архиєпископа і митрополита Василія Семенюка. Джерела с. Жуків. Монастир Святої Трійці // Тернопільсько-Зборівська архієпархія. Парафії, монастирі, храми. Шематизм / Автор концепції Куневич Б.; керівник проєкту, науковий редактор Стоцький Я. — Тернопіль : ТОВ «Новий колір», 2014. — С. 474. : іл. — ISBN 978-966-2061-29-1.
Церква Благовіщення Пресвятої Богородиці (Сатанів)

Церква Благовіщення Пресвятої Богородиці в Сатанові — парафія і храм греко-католицької громади Кам'янець-Подільського деканату Кам'янець-Подільської єпархії Української греко-католицької церкви в смт Сатанів Хмельницької области. Історія церкви Греко-католицька громада в смт Сатанів була заснована й офіційно зареєстрована у 2003 році. 7 квітня 2004 року парафіяни придбали приміщення, що раніше було банком, і переобладнали його під каплицю для богослужінь. Її освятив єпископ Василій Семенюк. Він також благословив семінаристів із Тернопільської вищої духовної семінарії, які майже все літо допомагали в перебудові будинку на храм та проводили катехизацію для місцевих жителів. У 2007 році, на другий день Різдвяних свят, владика Тернопільсько-Зборівської єпархії Василій Семенюк освятив храм Благовіщення Пресвятої Богородиці. Наразі при парафії діють такі спільноти: «Матері в молитві», Українська молодь — Христові, Марійська та Вівтарна дружини. Парохи о. Ігор Топоровський (з 2003). Джерела Парафія смт Сатанів. Церква Благовіщення Пресвятої Богородиці // Тернопільсько-Зборівська архієпархія. Парафії, монастирі, храми. Шематизм / Автор концепції Куневич Б.; керівник проєкту, науковий редактор Стоцький Я. — Тернопіль : ТОВ «Новий колір», 2014. — С. 261. : іл. — ISBN 978-966-2061-29-1.
Церква Різдва Івана Хрестителя (Оринин)

Церква Різдва Івана Хрестителя в Оринині — парафія і храм греко-католицької громади Кам'янець-Подільського деканату Кам'янець-Подільської єпархії Української греко-католицької церкви в смт Оринин Хмельницької области. Історія церкви 17 червня 2009 року, з благословення владики Тернопільсько-Зборівської єпархії Василія Семенюка, отець Антон Федик організував парафію. 8 липня того ж року на зборах громади було прийнято рішення про створення та затвердження статуту релігійної громади Різдва Івана Хрестителя УГКЦ. 12 жовтня 2009 року селищна рада виділила земельну ділянку площею 0,08 га під будівництво церкви. Храм, архітектором якого був Михайло Нетриб'як, зводили протягом 2009—2010 років. Основними благодійниками стали греко-католицькі громади Тернопільщини, отець Тарас Галавай, Емілія Реджіо з Італії та місцеві жителі. Іконостас був вишитий жінками-емігрантками з Італії, а дерев'яне оздоблення до нього у липні 2013 року виконав Євген Феляк із села Гуштин. У серпні 2010 року владика Василій Семенюк освятив храм і здійснив візитацію парафії. При церкві діє Вівтарна дружина. На території села також є фігура Матері Божої, освячена 16 червня 2009 року. Парохи о. Антон Федик (червень 2009 — серпень 2010), о. Ігор Лапчак (серпень—листопад 2010), о. Тарас Хом'юк (листопад 2010), о. Василь Левицький (з 27 листопада 2012), о. Олег Боянович (з 19 грудня 2019). Джерела Парафія смт Оринин. Церква Різдва Івана Хрестителя // Тернопільсько-Зборівська архієпархія. Парафії, монастирі, храми. Шематизм / Автор концепції Куневич Б.; керівник проєкту, науковий редактор Стоцький Я. — Тернопіль : ТОВ «Новий колір», 2014. — С. 259. : іл. — ISBN 978-966-2061-29-1.
Церква святого великомученика Димитрія (Зелений Гай)

Церква святого великомученика Димитрія в Зеленому Гаю — парафія і храм греко-католицької громади Заліщицького деканату Бучацької єпархії Української греко-католицької церкви в селі Зелений Гай Чортківського району Тернопільської области. Історія церкви На парафії є стара дерев'яна церква святої Параскеви, збудована у 1784 році. За легендою, вона припливла до села річкою Дністер. Новий храм святого великомученика Димитрія був зведений у 2004 році. Його головним архітектором став В. Літценберг. Розпис нової церкви виконали Ярослав Ситник та Іван Буряк протягом літа 2004 року. 8 листопада 2004 року храм освятив владика Бучацької єпархії Іриней Білик. У 1946 році державна влада закрила церкву. У 1980-х роках її знову відкрили, але в підпорядкуванні РПЦ. У 1990 році парафія повернулася в лоно УГКЦ. При парафії діють: братство «Апостольство молитви» та недільна школа. На території парафії знаходяться три хрести, капличка Пресвятої Богородиці та Хресна дорога. У власності парафії також є парафіяльний будинок. Парохи о. Іван Сенатович, о. Олександр Руденський, о. Ярослав Жук, о. Василь Погорецький, о. Володимир Зекінський, о. Василь Повшок, о. Олег Винницький, о. Онуфрій Швигар, о. Тарас Шмиглик (з 2004). Джерела Парафія с. Зелений Гай. Церква святого великомученика Димитрія // Бучацька єпархія УГКЦ. Парафії, монастирі, храми. Шематизм / Автор концепції Куневич Б.; керівник проєкту, науковий редактор Стоцький Я. — Тернопіль : ТОВ «Новий колір», 2014. — С. 129. : іл. — ISBN 978-966-2061-30-7.
Церква Преображення Господнього (Залісся)

Церква Преображення Господнього в Заліссі — парафія і храм Борщівського благочиння Тернопільської єпархії Православної церкви України в селі Залісся Чортківського району Тернопільської области. Історія церкви Храм був збудований за кошти парафіян у 1835 році. Незважаючи на комуністичні утиски, він ніколи не був закритий. У селі діє лише одна громада, що належить до Православної Церкви України. До 1945 року священники проживали у великій церковній резиденції з господарськими будівлями, городом та садом, що свідчить про заможність парафії. У 1945 році проборство було вилучено і перетворено на сільську школу. У 1935 році під керівництвом священника Миколи Сваричевського до храму добудували крила, завдяки чому він набув форми хреста. На території парафії розташовані дві каплички та одинадцять хрестів, відновлених за часів незалежності України. На церковному подвір’ї є кам'яний хрест, встановлений у 1988 році на честь 1000-ліття хрещення Русі-України, а також дерев'яна дзвіниця. У 2010 році Михайло Соловій із сином Сергієм викопали біля церкви криницю. Парохи о. Микола Сваричевський (до 1938), о. Маркіян Каричевський (1938—1945, онук священника М. Сваричевського), о. Іван Човган (1945), о. Василь Димушка (1946), о. Василь Слотиняк (1947—1964), о. Андрій Ментух (1964—1982), о. Володимир Качан (1982—1991), о. Микола Матійчук (1991—1996), о. Руслан Матвішшн (1996—2001), о. Олег Семчишин (з 2002). Джерела с. Залісся. Храм Преображення Господнього // Храми Української Православної Церкви Київського патріархату. Тернопільщина / Автор концепції Куневич Б.; головний редактор Буяк Я.; фото: Снітовський О., Крочак І., Кислинський Е., Бурдяк В. — Тернопіль : ТОВ «Новий колір», 2012. — С. 58. : іл. — ISBN 978-966-2061-24-6.
Церква Покрови Пресвятої Богородиці (Кривче)

Церква Покрови Пресвятої Богородиці в Кривчому — парафія і храм Борщівського благочиння Тернопільської єпархії Православної церкви України в селі Кривче Чортківського району Тернопільської области. Пам'ятка архітектури місцевого значення. Історія церкви Перший дерев'яний храм у селі був збудований у 1699 році. Будівництво нового, кам'яного храму розпочалося у 1850 році з благословення намісника деканату Юліана Скопченського. Його зводили на пожертви парафіян протягом шести років. У 1856 році відбулося освячення. Внутрішній розпис церкви виконав художник Микола Створжинський. У 1875 році найбільші пожертви на оздоблення зробив Іван Бойко. Парохи о. Даниїл Загайко, о. Іван Лушпинський, о. Богдан Назаревич (до 1960), о. Андрій Ментух (1960—1985), о. Володимир Качан (з 1985). Примітки Джерела с. Кривче. Храм Покрови Пресвятої Богородиці // Храми Української Православної Церкви Київського патріархату. Тернопільщина / Автор концепції Куневич Б.; головний редактор Буяк Я.; фото: Снітовський О., Крочак І., Кислинський Е., Бурдяк В. — Тернопіль : ТОВ «Новий колір», 2012. — С. 60. : іл. — ISBN 978-966-2061-24-6.
Церква Вознесіння Господнього (Кривче)

Церква Вознесіння Господнього в Кривчому — парафія і храм Борщівського благочиння Тернопільської єпархії Православної церкви України в селі Кривче Чортківського району Тернопільської области. Історія церкви У 1710 році в селі звели дерев'яний храм Вознесіння Господнього, який згорів у 1914 році. На його місці у 1916 році збудували новий, також дерев'яний. У 1902 році на третій день Святої Трійці пастушкам над входом до Кришталевої печери з'явилася Божа Матір. На честь цієї події було збудовано капличку. Під час Другої світової війни радянський підрозділ НКВС підірвав її, підозрюючи, що там переховуються вояки УПА. Нову капличку збудували лише у 1991 році завдяки голові колгоспу села Кривче Богдану Федорчуку. Парохи о. Володимир Качан. Джерела с. Кривче. Храм Вознесіння Господнього // Храми Української Православної Церкви Київського патріархату. Тернопільщина / Автор концепції Куневич Б.; головний редактор Буяк Я.; фото: Снітовський О., Крочак І., Кислинський Е., Бурдяк В. — Тернопіль : ТОВ «Новий колір», 2012. — С. 60. : іл. — ISBN 978-966-2061-24-6.
Exaltation of the Holy Cross Church, Monastyrok, Ternopil Oblast

Exaltation of the Holy Cross Church (Ukrainian: Церква Воздвиження Чесного Хреста Господнього) is a Greek Catholic parish church (UGCC) in Monastyrok of the Bilche-Zolote rural hromada of the Chortkiv Raion of the Ternopil Oblast, Ukraine, and an architectural monument of national significance. History Legends and tales about the Yazhchytska Cave tell us that in the ninth century, local caves were illuminated by Christian monks. They set up cells there, and chose a place for an altar near one wall. They painted God on top of the icon-like relief of the stone. However, the paint was constantly disappearing, no matter how many times it was renewed. Today, the icon has been restored to the wall in the cave. Next to the small labyrinths of the monastery is a huge stone dolmen, placed on small stones that serve as its "legs". Before major religious festivals, water is poured into a hollow carved in the shape of a cross. Three days later, it and the bottom of the hollow turn the color of blood. Nearby are the buildings of a monastery dating back to the 16th century. The monks built a small wooden church, which burned down in 1530. A large marble cube, which was used to perform the sacraments in the baptismal chamber, and an icon of the Mother of God remained from the church. In honor of the surviving icon, the church rebuilt in 1560 was named the Church of the Assumption. It is said that about three hundred years ago, a wooden cross appeared nearby, in a cave church, from nowhere. The monks and priests decided to move it to a neighboring village, but a few days later the cross reappeared in Monastyrok. Because of this sign, the church was named in honor of the Exaltation of the Cross. The remains of the cross are still kept in the church as a valuable relic. There are wooden crosses around the caves. This is a calvary, a Way of the Cross, but not an ordinary one. There are 12 crosses dug into the solid ground, each of which marks not the stages of Christ's ascent to Calvary, but one of the village families, of which there were once twelve. On the eve of the Feast of the Cross, people from Monastyrok come to the village and decorate their cross with greenery. This tradition was inscribed on the National Register of the Intangible Cultural Heritage of Ukraine on 26 March 2026. In 2010, they bought bells. Parsons Hegumen Feodosii Hlynskyi (2000–2021) References