Кузнецов Микола Дмитрович (художник)

Мико́ла Дми́трович Кузнецо́в (художник) (*2 (14 грудня) 1850, Степанівка Херсонської губернії (тепер — Одеська область) — †2 березня 1929, Сараєво) — український художник, дійсний член, академік, професор Петербурзької академії мистецтв, засновник Товариства південноросійських художників. Життєпис Був сином заможного землевласника; отримав освіту в Одеській гімназії. Мати виявила у сина схильність до малювання, відвозить в Одесу до друга родини — художника М. Д. Мальмана, викладача Одеської школи малювання. По закінченні навчання відвідує заняття в Академії мистецтв, брав вільні уроки у П. Чистякова. Навчався добре, проте часто залишав Академію, жив у родовому маєтку та займався малюванням. За час навчання отримав три срібні медалі. Брав участь у міжнародних та виставках російського й українського мистецтва за кордоном. Користувався великою популярністю в Одесі, отримував багато замовлень на картини. Після створення у 1882 однієї з найкращих своїх картин «В отпуску», або «Охота с борзыми», до нього прийшла слава. В час розвитку творчих сил створив жанрові полотна-портрети І. Ю. Рєпіна, І. І. Мечнікова, В. М. Васнецова, П. І. Чайковського. Кінцем 1880-х років зближується з родиною Єлизавети та Сави Мамонтових, стає учасником Абрамцевського художнього гуртка. Після нещастя 1889 пересувався на милицях, працював сидячи. З 1890 його творчою майстернею стає маєток у Степанівці — своєрідний культурний центр, який відвідували І. Ю. Рєпін, В. О. Сєров, М. О. Врубель, Ф. І. Шаляпін, П. К. Саксаганський. На художні уподобання вплинуло знайомство з Крамським, Полєновим та Шишкіним. У 1893 переїздить для роботи до Одеси, а у 1895 його запрошують до художнього училища Петербурзької академії мистецтв — як професора-керівника класу батального мистецтва. У 1900 році йому присвоєно звання академіка, професор Академії мистецтв, пізніше — учасник виставок Товариства передвижників південноросійських художників. Його твори виставлялися на паризьких салонах і всесвітній виставці в Парижі 1900 року. Протягом 1909—1910 років експонувався в одеських салонах Володимира Іздебського. На початку 1920 року емігрував з родиною на Балкани. Мешкав у містах Вжеш, Біла-Церква, Рієка і Сараєво. Брав участь у виставці російського живопису й скульптури у Бруклінському музеї, 1893 — у Чикаго, виставці Об'єднання російських художників у Королівстві словенів, хорватів і сербів. Помер 2 березня 1929, похований у Сараєво. Галерея Портрети Українські образи Кузнецова Бібліографія Словник художників України / відпов. ред. М. П. Бажан. — Київ : Головна редакція Української радянської енциклопедії, 1973. — С. 124. Кузнецов, Н.Д. (1987). Каталог выставки из собраний музеев СССР и частных коллекций (PDF) (російська) . Одеса. Архів оригіналу (PDF) за 25 квітня 2016. Процитовано 6 квітня 2016. Седих С.А. История открытки // Дерибасівська — Рішельєвська : альманах. — 2006. — Вип. 26. Архівовано з джерела 15 квітня 2016. Процитовано 3 квітня 2016. Посилання Микола Дмитрович Кузнецов. Сайт творчості художника [Архівовано 14 січня 2022 у Wayback Machine.] Херсонська обласна бібліотека [Архівовано 2 квітня 2015 у Wayback Machine.] Інститут історії [Архівовано 29 червня 2016 у Wayback Machine.] Культура України другої половини XIX ст. [Архівовано 24 квітня 2017 у Wayback Machine.] Запорожці Іллі Рєпіна http://izvestiya.odessa.ua/node/19104 [Архівовано 21 лютого 2014 у Wayback Machine.] Кузнецов Микола Дмитрович