NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Middle Dnieper Hydroelectric Station

The Middle Dnieper Hydroelectric Station (Ukrainian: Середньодніпровська ГЕС, romanized: Seredniodniprovska HES) is a run-of-river power plant on the Dnieper River in Kamianske, Ukraine, operated by Ukrhydroenergo. The primary purpose of the dam is hydroelectric power generation and navigation. It is the fourth dam in the Dnieper cascade. The dam has an associated lock and a power station with an installed capacity of 352 MW. Construction on the dam began in 1956 and the last generator was commissioned in 1964. Until 2016, the plant was named Dniprodzerzhynska HES, after the Soviet name of the town of Kamianske. See also Hydroelectricity in Ukraine References External links
Миколаївська сільська громада (Сумська область)

Миколаївська сільська громада — територіальна громада в Україні, в Сумському районі Сумської області. Адміністративний центр — село Миколаївка. Площа громади — 158,88 км², населення — 4352 мешканці (2018). Утворена 12 серпня 2016 року шляхом об'єднання Кекинської, Миколаївської, Постольненської і Северинівської сільських рад Сумського району. 6 серпня 2018 року добровільно приєдналася Кровненська сільська рада. 19 липня 2020 року, в результаті адміністративно-територіальної реформи та ліквідації Сумського району(1923—2020), громада увійшла до складу новоутвореного Сумського району. Населені пункти До складу громади входять 1 селище (Рогізне) і 25 сіл: Див. також Обстріли Миколаївської сільської громади Джерела ВВРУ, 2016, № 43, стор. 43 ВВРУ, 2018, № 43, стор. 52 Примітки
Kyiv Academic Puppet Theatre

The Kyiv Academic Puppet Theatre (Ukrainian: Київський державний академічний театр ляльок, romanized: Kyivskyi derzhavnyi akademichnyi teatr lialok) is a theatre in Kyiv in Ukraine. It was founded on October 27, 1927. It is the oldest puppet theatre in Kyiv. The current building was presented to the theatre company on 19 December 2005 and it was the first time they had a purpose built building to host the theatre. The conception and construction of the building was managed by renowned architect Yuriy Bilokon and even from the beginning it was dubbed 'The Fairytale Castle'. References External links Official site Puppet Theatre (Kyiv) Ukraine: Puppets - Travel Kids in Europe
Théâtre de marionnettes académique de Kiev

Le théâtre de marionnettes académique de Kiev est un théâtre situé à Kiev en Ukraine depuis 1927. Présentation Le théâtre de marionnettes de Kiev (le premier du genre en Ukraine) a été fondé le 27 octobre 1927 en tant que branche du Théâtre des Jeunes Spectateurs. Au cours de son existence, le théâtre de marionnettes était abrité dans divers bâtiments, désormais situés dans un seul et unique bâtiment spécialement construit au cœur de la ville et inauguré en 2005. Le bâtiment du théâtre a l'image d'un palais de conte de fées tant à l'extérieur qu'à l'intérieur, de plus, la zone adjacente au bâtiment est également décorée comme une véritable ville de conte de fées pour enfants (sculptures de personnages de contes de fées, fontaine, bancs, parterres de fleurs, etc.). Le théâtre dispose de deux salles de spectacles de 300 et 110 places, d'un café pour enfants de 70 places. Tous les auditoriums et scènes sont équipés de la technologie moderne. De 1936 à 1941, le théâtre de marionnettes de Kiev a fonctionné dans le Palais des pionniers de la ville (aujourd'hui l'Orchestre philharmonique de Kiev). Pendant la guerre germano-soviétique (1941-1945), l'institution n'a pas fonctionné. Les travaux de restauration du Théâtre de marionnettes de Kiev ont repris après la Seconde Guerre mondiale et la première représentation de l'ensemble restauré a eu lieu en 1946. Le théâtre est membre de l'Union internationale de la marionnette. De 1986 à 2015, Mikola Petrenko, travailleur émérite de la culture d'Ukraine (1993), a été metteur en scène et directeur artistique du théâtre. Actuellement, la directrice artistique est Chernikova Alexandrovna. Le directeur principal du théâtre de 1980 à 2017 était l'artiste Youri Sikalo. Il a eu pour successeur le directeur de théâtre actuel Igor Fedirko. Galerie de photographies Notes et références Liens externes Site officiel du théâtre de marionnettes de Kiev Présentation du théâtre de marionnettes de Kiev Portail de l’Ukraine Portail du théâtre Portail des marionnettes
Киевский государственный театр кукол

Киевский государственный академический театр кукол (укр. Київський державний академічний театр ляльок, Театр ляльок)— кукольный театр в Киеве, расположен на правом берегу Днепра, первый кукольный театр на Украине. История театра Киевский государственный академический театр кукол — самый старый театр кукол Украины, основан 27 октября 1927 года при Киевском театре для детей им. И.Франка (теперешний Театр юного зрителя на Липках) по инициативе народного артиста Украины А. И. Соломарского и И. С. Деевой. Первый театральный сезон был открыт двумя спектаклями — «Древний петрушка» — традиционная народная кукольная комедия в литературной обработке М. Козловского и «Музыканты» по Л. Глибову в инсценизации П. Щербатинского. Первыми в истории театра актёрами были Ф. Андриевская, М. Козловский, О. Михайлов, И. Зализняк, А. Вишневская, Т. Васнецова, Г. Сорока, Я. Жовинский. 30 октября 2002 года Решением Коллегии Министерства культуры и искусств Украины за весомый вклад в развитие украинского театрального искусства Киевскому государственному театру кукол присвоен статус академического театра. 24 декабря 2002 года коллектив театра удостоен Почётной грамоты Кабинета Министров Украины за весомый вклад в развитие национального театрального искусства и высокое профессиональное мастерство. Репертуар театра Репертуарная афиша театра насчитывает более 40 отечественных и зарубежных спектаклей как для детей, так и взрослых. Киевский академический театр кукол представлял Украину на престижных международных театральных форумах и фестивалях в Австрии, США, Перу, Канаде, Словакии, Японии, Южной Кореи, Польши, Болгарии, Беларуси и России. По инициативе Киевского академического театра кукол с 1991 года в Киеве проводится Международный фестиваль театров кукол, в котором принимали участие ведущие театры кукол из Бельгии, Австрии, Канады, Словакии, Финляндии, Японии, Китая, Швеции, Швейцарии, Германии, России, Болгарии, Молдовы, Турции и других стран. Художественные руководители 1986—2016 — Петренко Николай Иванович. 2016—2021 — Черникова Ирина Александровна. с 2021 — Гулый Игорь Сергеевич. Примечания Ссылки Официальный сайт Архивная копия от 28 марта 2010 на Wayback Machine
Kijevsko akademsko lutkovno gledališče

Kijevsko akademsko lutkovno gledališče (ukrajinsko Київський державний академічний театр ляльок) je gledališče v Kijevu v Ukrajini. Ustanovljeno je bilo 27. oktobra 1927 in je najstarejše lutkovno gledališče v Kijevu. Sedanja stavba je bila gledališču podarjena 19. decembra 2005, s čimer so prvič dobili namensko zgrajeno stavbo za delovanje gledališča. Zasnovo in gradnjo stavbe je vodil priznani arhitekt Jurij Bilokon, že od samega začetka pa so jo poimenovali »Pravljični grad«. Reference Zunanje povezave Uradna stran Lutkovno gledališče (Kijev) Ukrajina: Lutke - Potovanja z otroki po Evropi
Kyiv Academic Theatre of Drama and Comedy on the left bank of Dnieper

The Kyiv State Drama and Comedy Theatre on left bank of Dnipro river (Ukrainian: Київський академічний театр драми і комедії на лівому березі Дніпра) is a theatre in Kyiv in Ukraine. The Kyiv State Drama and Comedy Theater on the Left Bank (Left Bank Theater) - the first theater on the left bank of Kyiv - was born on September 7, 1978. The first troupe gathering was held on this day. And the first premiere - the play "The Highest Point - Love" by R. Fedyenov - was held on April 21, 1979. A play by Vladimir Vinnichenko in 1992 became the first Ukrainian performance at the Russian-speaking theater. In May 1982, the City Hall gave the team and head Eduard Mytnyckyi the building, which housed the Cosmos Cinema up to that point. Initially, within its walls was created "Theater in the lobby" - the first small stage in Kyiv and Ukraine. In the first 15 years of its existence, the theater embodied the actual, topical drama. The theater changed its direction and began to focus attention on classical works in the 1990s. On January 18, 2019, Stas Zhyrkov and Tamara Trunova became theater directors. The new team began the process of reformation and upgrading. Theater left in the repertoire classical drama performances, and start to supplement performances of original, actual texts on acute-social topics. Today, Left Bank Theater has more than 50 performances in the repertoire, including physical theatre and modern comedy del arte play. The Kyiv State Drama and Comedy Theater on the Left Bank toured in Georgia, Belarus, Latvia, Lithuania, Germany, Poland; always has participated in international theatrical festivals and has become one of the best Ukrainian theater for 40 years of history. See also Tamara Trunova External links Official site Official facebook page Kyiv Academic Theatre of Drama and Comedy on the Left Side of the Dnipro (Kyiv) Actress of Theatre
Kijowski Akademicki Teatr Dramatu i Komedii na lewym brzegu Dniepru

Kijowski Akademicki Teatr Dramatu i Komedii na lewym brzegu Dniepru (ukr. Київський академічний театр драми і комедії на лівому березі Дніпра) – teatr dramatyczny i komediowy w Kijowie, założony w latach 70. XX wieku. Historia Teatr powstał pod koniec lat 70. XX wieku jako inicjatywa grupy teatralnej. Pierwsze zebranie zespołu miało miejsce 7 września 1978. Debiutancka premiera odbyła się 21 kwietnia 1979 w siedzibie Republikańskiego Teatru Lalek w Kijowie. Spektakl nosił tytuł Najwyższy punkt – miłość. W początkowym okresie działalności teatr nie posiadał stałej siedziby. Dopiero w 1982 władze miasta Kijowa przekazały mu budynek dawnego kina „Kosmos” w masywie lewobrzeżnym. 21 grudnia 1990 teatr oficjalnie otworzył swoje nowe lokum spektaklem Zawsze jestem twoją narzeczoną autorstwa Otara Ioselianiego, który zapoczątkował nowy rozdział w historii tej instytucji. W 2023 dyrektorką i artystyczną kierowniczką teatru została Ołesia Żurakiwśka. Przypisy Linki zewnętrzne Oficjalna strona teatru (ukr.)
Київський академічний театр драми і комедії на лівому березі Дніпра

Київський академічний театр драми і комедії на лівому березі Дніпра — театр у Києві, заснований наприкінці 1970-х років. Історія Перший збір трупи театру відбувся 7 вересня 1978 року, а перша прем'єра («Высшая точка — любовь» Родіона Феденьова) — 21 квітня 1979 року у приміщенні Республіканського театру ляльок по вулиці Шота Руставелі, 13. Багато років театр не мав власного приміщення. У травні 1982 року міська влада передала молодому театрові будівлю кінотеатру «Космос» на лівобережному масиві. Перебудоване приміщення стало першим театром на київському лівобережжі, а також першим новим театром у Києві за повоєнні роки. 21 грудня 1990 року виставою «Я завжди твоя наречена» за Отаром Іоселіані відбулося офіційне відкриття приміщення театру на лівому березі Дніпра. Виставою «Брехня» за п'єсою Володимира Винниченка у постановці Олександр Балабан 1992 року було відкрито сторінку україномовних вистав театру. Театр гастролював у Росії, Грузії, Білорусі, Латвії, Литві, Німеччині. В Україні вистави грали у Дніпропетровську, Одесі, Севастополі, Чернігові, Львові, Івано-Франківську, Полтаві, Тернополі, Дрогобичі, Ужгороді. За період 2000–2004 років театр брав участь у різноманітних міжнародних театральних фестивалях: Міжнародному фестивалі країн СНД та Балтії «Балтійський дім» у Санкт-Петербурзі, «Біла Вежа» у Бресті, «Граємо Гоголя» у Полтаві, фестивалях російської класики у Гомелі, Тольятті, Брянську, Міжнародному фестивалі «Херсонеські ігри» у Севастополі, Міжнародному фестивалі «Золотий Лев» у Львові, фестивалі «Добрий театр» у Енергодарі, «Вересневі самоцвіти» у Кіровограді, «Прем'єри сезону» у Івано-Франківську та інші, а також Днях української культури за кордоном (виставу «Трохи вина… або 70 обертів» за Луїджі Піранделло грали у Парижі та Нансі, а виставою «Майн Камфп, або Шкарпетки в кавоварці» за п'єсою Джорджа Таборі було представлено київську театральну культуру під час проведення днів культури Києва. 2019 року у конкурсі на керівну посаду переміг Стас Жирков. Нова команда ініціювала та провела ребрендинг театру, переосмислила та перезапустила театр. Після звільнення Стаса Жиркова у жовтня 2022 року, з січня 2023-го театр очолила Олеся Жураківська. Репертуар Під керівництвом Едуарда Митницького Прем'єри між керівництвом 2019, 22 грудня — «Брехня» В. Винниченка; реж. Анна Козирицька 2019, 23 лютого — «ГолохвастOFF» за мотивами п'єси «За двома зайцями» М. Старицького; реж. Анастасія Осмоловська Під керівництвом Стаса Жиркова, Олесі Жураківської Творчий склад Курсивом позначені актори, які на сьогодні не працюють у театрі. Директор-художній керівник Едуард Митницький — Народний артист України, Народний артист Росії (до 31.10.2018) Стас Жирков (з 2019 до 2022) Олеся Жураківська (з 12 січня 2023) Режисери Актори Нагороди та номінації За час існування премії «Київська пектораль» театр отримав 15 нагород майже у всіх її номінаціях. Примітки Посилання Історія театру [Архівовано 20 Липня 2012 у Wayback Machine.] Київський академічний театр драми і комедії на Лівому березі Дніпра на сайті «Театр»
Cerkiew św. Mikołaja Dobrego w Kijowie

Cerkiew św. Mikołaja Dobrego – cerkiew prawosławna w Kijowie, przy ulicy Pokrowśkiej. Zniszczona w 1935 roku. Historia Nie jest ustalone jednoznacznie, kiedy przy ulicy Pokrowśkiej powstała pierwsza cerkiew pod wezwaniem św. Mikołaja, ani dlaczego imię patrona zostało opatrzone nietypowym przymiotnikiem „dobry”. Według jednej z legend świątynia istniała już w XII stuleciu i to w niej mieszczanin nazwiskiem Dobryk uwolnił swojego sługę-Połowca, zobowiązując go jednak do zapłacenia wykupu poprzez złożenie przysięgi na ikonę św. Mikołaja. Połowiec, muzułmanin, nie dotrzymał obietnicy. Wówczas zaczął ukazywać mu się święty Mikołaj Cudotwórca, przypominając o dobroci jego pana. Połowiec powrócił do Kijowa i oddał należną sumę pieniędzy, zaś Dobryk uznał to wydarzenie za dowód mocy wstawiennictwa świętego. Według innych znanych wersji drewniana cerkiew na miejscu późniejszej, murowanej, pochodziła z XVII w. Jej fundatorem miał być hetman kozacki Kiszka, który wzniósł świątynię jako wotum dla św. Mikołaja za wyzwolenie z niewoli tureckiej. Inna legenda mówi o istnieniu przy siedemnastowiecznej cerkwi szpitala dla ubogich, prowadzonego przez mnichów prawosławnych znanych z dobroci. Na miejscu drewnianej cerkwi w 1716 stanęła murowana, której budowę opłacił kapłan prawosławny Symeon Szyryp. Budynek przetrwał do 1799, kiedy jego zły stan techniczny spowodował rozbiórkę i wzniesienie zupełnie nowego obiektu sakralnego, ukończonego w 1807 według projektu Andrija Melenskiego. W 1913 w cerkwi brał ślub pisarz Michaił Bułhakow. W 1935 cerkiew została zniszczona na polecenie stalinowskich władz, a jej ostatni proboszcz, profesor teologii i biblista ks. Aleksandr Głagolew, zamordowany w 1937. Jedynym ocalałym elementem świątyni jest wolno stojąca dzwonnica, wybudowana równocześnie z cerkwią w 1716. W dzwonnicy również znajdowała się kaplica nosząca kolejno imiona św. Szymona Słupnika, św. Barbary, a obecnie św. Mikołaja. Obiekt ten od 1963 posiada status zabytku. Gospodarzem świątyni jest obecnie Ukraińska Cerkiew Greckokatolicka. Architektura Cerkiew reprezentowała styl empire. Wejście do niej prowadziło przez portyk z tympanonem i czterema kolumnami doryckimi. Ponad nawą wznosiła się główna kopuła zwieńczona hełmem i krzyżem prawosławnym, z rzędem półkolistych okien poniżej dachu. Po obydwu stronach wejścia głównego znajdowały się niższe wieże z jońskimi kolumnami podtrzymującymi mniejsze kopuły z krzyżami. Przypisy Bibliografia O.Aleksejczuk, Kijów i okolice, Pascal, Bielsko-Biała, 2006 ISBN 83-7304-546-5
Cerkiew Świętych Konstantyna i Heleny w Kijowie

Cerkiew Świętych Konstantyna i Heleny – cerkiew prawosławna, która znajdowała się w Kijowie w dzielnicy Padół, w zbiegu ulic Kyryliwśkiej i Szczekawyckiej. Zniszczona w latach 20. XX wieku. Historia W miejscu, w którym wybudowano cerkiew znajdował się kościół katolicki, który został zniszczony na polecenie Bohdana Chmielnickiego. W XVII w. postawiono tam drewnianą świątynię prawosławną, która spaliła się w 1726. W 1734 z inicjatywy mieszczanina nazwiskiem Myncewycz wzniesiono nową, murowaną świątynię pod wezwaniem Świętych Konstantyna i Heleny. W latach 1747–1757 architekt Hryhorowycz-Barski dobudował do niej galerię i trzykondygnacyjną dzwonnicę, zaś w 1753 kaplicę św. Dymitra. W dzwonnicy znajdowała się dodatkowo kaplica św. Dymitra z Rostowa. Budynek reprezentował styl barokowy Cerkiew została zniszczona na polecenie władz radzieckich jeszcze w latach 20. XX wieku (opis Padołu z kolejnej dekady już o niej nie wspomina). Przetrwała jedynie kaplica św. Dymitra i część ścian dawnej dzwonnicy. Bibliografia Opis na stronie Lost Landmarks of Kyiv
Церковь Константина и Елены (Киев)

Храм Святого Димитрия Ростовского и равноапостольных Константина и Елены — утраченный православный храм в Киеве, памятник украинского барокко. Разрушена коммунистами в 1930-х годах. Сохранившаяся трапезная расположена по адресу: ул. Щекавицкая, 6/8. История Деревянный храм в честь равноапостольных Константина и Елены известен по документам с 1682 года. В 1742-50 годах на его месте был построен каменный храм с колокольней. В то же время был построен и трапезный храм в честь Святого Димитрия Ростовского. Это одна из первых работ Ивана Григоровича-Барского. В сталинский период храм и колокольня были разрушены, но трапезный храм, перестроенный в XIX веке, сохранился, так как использовался в качестве спортзала. Здание трапезной передано Украинского православной церкви Московского патриархата в 2005 году. Освящено 14 октября 2005 года. В храме хранятся иконы святых Дмитрия Ростовского и Луки Крымского с частицами мощей. Имеются планы достройки купола, чтобы придать храму законченный вид. Примечания
Церква Святих Костянтина та Єлени (Київ)

Церква Святих Костянтина і Єлени (інші назви Дмитрівська церква, або церква Святого Дмитрія Ростовського) — колишня православна церква в Києві, збудована в 1730-х роках, зруйнована наприкінці 1920-х років. Церква стояла в північно-західній частині Подолу, на розі Щекавицької та Кирилівської вулиць, теперішня адреса Кирилівська вулиця, 8/6. Частина, що збереглася, має статус пам'ятки архітектури національного значення. Історія Історія церкви Святих Костянтина і Єлени на Подолі починається з середини XVII століття, коли гетьман Богдан Хмельницький відібрав землю від Римо-Католицької Церкви. На цьому місці київські міщани збудували дерев'яну церкву, яка в 1726 році згоріла. 1734 року бургомістр Гордій Минцевич збудував на її місці кам'яну церкву, а в 1747—57 роках архітектор Іван Григорович-Барський добудував галерею довкола неї і звів кам'яну дзвіницю. Ці будівлі стали одною з перших, відомих дослідникам робіт цього уславленого київського архітектора. В 1750-х роках він зробив ще одну добудову до церкви. Сама церква була капітально перебудована в 1865 році. Триповерхова барокова дзвіниця мала каплицю на другому поверсі, присвячену пам'яті Димитрія Ростовського (Туптала). Клірові відомості, метричні книги, сповідні розписи церкви Св. Костянтина і Єлени (Царекостянтинівська) на Подолі зберігаються в ЦДІАК України. Зруйнування Більша частина храму знищена в радянські часи. Від усього комплексу будівель церкви Святих Костянтина і Єлени залишилися тільки церква св. Дмитрія роботи Григоровича-Барського, без купола. В плані це прямокутна будівля, триапсидна, фасади оздоблені пілястрами із вишуканими ліпними коринфськими капітелями. Оскільки Федір Ернст у своєму описі Подолу 1930 року не згадує церкви Костянтина і Єлени або її дзвіниці, припускають, що ці дві архітектурні пам'ятки були зруйновані перед 1930 роком. Залишки Свято-Дмитріївської каплиці Григоровича-Барського були внесені 1963 року до Українського республіканського реєстру архітектурних пам'яток. Приміщення храму, що збереглися (без верхніх ярусів, галерей та бань), 1965 року пристосували під спортзал школи № 17, з будівлею якої з'єднали переходом-галереєю. З 2005 року Дмитрівська церква знову діє як храм Української православної церкви. Розроблено проєкт відбудови. Примітки Посилання Церква св. Дмитрія Ростовського на сайті «Интересный Киев» Про історію церкви, починаючи з 1682 р. [Архівовано 7 червня 2020 у Wayback Machine.]
Kreuzerhöhungskirche (Podil)

Die Kreuzerhöhungskirche (ukrainisch Хрестовоздвиженська церква / Chrestowosdwyschenska zerkwa) ist ein orthodoxes Kirchengebäude der Ukrainisch-Orthodoxen Kirche des Moskauer Patriarchats (Eparchie Kiew) in der ukrainischen Hauptstadt Kiew. Geschichte Die 1748 im Kiewer Stadtteil Podil auf einem Steinfundament errichtete Holzkirche besaß einen separaten Glockenturm. Sie fiel 1811 dem Großbrand in Podil zum Opfer. Danach wurde sie durch den in Kiew ansässigen Architekten Andrei Melenski bis 1841 im klassizistischen Stil wiedererrichtet. Das Kircheninnere wurde vom Kiewer Künstler Hryhorij Petrowytsch Switlyzkyj gestaltet. 1891 wurde Michail Bulgakow in der Kreuzerhöhungskirche getauft. Im Jahr 1984 wurde die Kirche restauriert. Weblinks Sehenswürdigkeiten Kiew - Kreuzerhöhungskirche (ukrainisch) Kirche auf orthodox-church.kiev.ua (russisch) Einzelnachweise
Крестовоздвиженская церковь на Подоле

Крестовоздви́женская це́рковь на Подо́ле (укр. Хрестовоздвиженська церква) — православный храм в Киеве, сооружённый на Подоле в 1811—1848 годах с западной стороны Замковой горы на месте сгоревшей деревянной церкви. Храм был возведён по проекту архитектора Андрея Меленского на средства жителей Воздвиженской, Дегтярной и Кожемяцкой улиц. История Первый Крестовоздвиженский храм в Киеве был возведён князем Мстиславом Галицким в начале XIII века над обрывом Старокиевской горы, возвышающейся над Подолом, там, где сейчас расположена знаменитая Андреевская церковь. Деревянный храм На месте современного храма до 1811 года стояла деревянная приходская церковь Кожемяцкой слободы на каменном фундаменте с отдельно стоящей деревянной колокольней. Церковь была построена в 1746—1748 годах на средства жителей подольских урочищ Кожемяки и Гончары, — мещан Артема Трофимова Кожемяки, Андрея Боклажки, Никифора Коваленко и других прихожан, содержавших местный ремесленный цех, который являлся коллективным членом Киевского братства. Церковь эта была трёхверхая и обладала характерными для эпохи барокко чертами — крестообразная в основании, с гранёной апсидой на востоке. Каменный храм Деревянную церковь уничтожил подольский пожар 1811 года. В этом же году заложили новую, каменную церковь. Храм должен был состоять из двух этажей — нижний тёплый этаж был построен быстро и в нём разместилась церковь Архангела Михаила. Второй этаж начали строить только в 1823 году и освятили его в 1841 году во имя Воздвижения Святого Креста. В 1860-х годах церковь стала трёхнефной — с севера достроили Казанский придел, а с юга — Михайловский с папертью и двумя парадными лестницами. В этом храме 18 мая 1891 года был крещён будущий писатель Михаил Булгаков. В 1984 году в церкви проводились реставрационные работы. Примечания Литература Киев: Энциклопедический справочник (2-е изд.) / Ред. А. В. Кудрицкий. — 1985.