Камчик

Камчик (на украински: Камчик) (от 1945 до 2024 Зоря) е село в югозападна Украйна, разположено в Белгородднестровски район на Одеска област. Населението му е около 5528 души (2001 г.). География Разположено е на 18 m надморска височина в областта Буджак, на 4 km югоизточно от районния център Сарата и на 37 km северозападно от бреговете на Черно море. Селото е разположено в долина, на левия бряг на река Сарата, която се влива в езерото Сасик, на магистралата Одеса – Рени. Землището на селото е 426 ха. Земите на общината са подходящи за отглеждане на зърнени, маслодайни и овощни култури и лозя. Разширено животновъдство (крави, свине, домашни птици). История Селото е основано през 1830 година от български преселници в Руската империя, представители на редица села, разположени по поречието на река Камчия в България. Името на селото произлиза от района на реките Луда и Голяма Камчия, от който са преселниците. След Руско-турската война от 1828 – 1829 г. започва второто масово преселване на българи в Бесарабия. Руските власти ги убеждават да се заселят в бившите държавни земи в Акермански окръг, които след окончателното напускане на ногайските татари били необитаеми. Българските преселници се съгласяват и избират равно място край река Сарата на мястото на ногайско село. Те пристигат тук през късната есен на 1830 г. и преди настъпването на студеното време успяват да направят временни къщи. С указ на руския цар селото получава името Камчик през 1832 година. Подобно на другите заселници, жителите на Камчик получават статут на чуждестранни колонисти – специална категория на руската селска класа, при която селският ред е подчинен на областния началник. Те са освободени от някои данъци и военна служба и получават правото свободно да се прехвърлят в други имения. Българските преселници са предимно земеделци. В началото те трудно свикват със сухите степи в района, но постепенно благодарение на трудолюбието си успяват да постигнат стабилна реколта. В трудни години получават заем от държавата. Населението основно задоволява самостоятелно нуждите си от битови и стопански продукти. С течение на времето Камчик се разраства, построени са улици, а през 1842 г. е открито еднокласно училище, което се финансира от селото. В училището има учител и един клас с 30 ученици. В края на XIX в. в селото вече има две училища: министерско и земско, както и църковно девическо училище. От самото начало в селото има дървен, а след това каменен параклис. Църквата „Света Троица“ е построена с дарения на селото и осветена през 1871 година. От 1872 г., когато българското заселване в Бесарабия, е отменено и българските селища преминават под юрисдикцията на общите институции, Камчик е включено териториално в Акермански район. На жителите на селото е отнет статутът на колонисти и от този момент нататък те са облагани с общи данъци, призовавани са в руската армия, училището се издържа от държавата и т.н. По непълни данни около 400 души са мобилизирани в руската армия за Първата световна война, много от тях загиват. Поради това при преброяването през 1930 г. броят на жителите е 2917, по-малко, отколкото в началото на XX век. През 1918 г. регионът е окупиран от румънски войски и навсякъде е въведен румънският език. Мъжете са призовавани в румънската армия. Съгласно пакта „Рибентроп-Молотов“ договора между СССР и Германия и тайния протокол към него на 28 юни 1940 година Бесарабия е присъединена към СССР. Започва призивът за колективизация, национализация на земята и репресии срещу жителите на селото, определени като „антисъветски елементи“. На 23 юли 1941 г. по време на Втората световна война село Камчик е окупирано от румънски войски. По време на Втората световна война мъжкото население е отведено на трудовия фронт в Румъния (кунцетралия). На 23 август 1944 г. след Яшко-Кишиновската операция селото отново е окупирано от съветските войски. В първите 10 години на съветската власт селяните отново изпитват големи трудности: един или двама мъже от всеки двор са мобилизирани на трудовия фронт, за да работят в предприятия в Донбас и Урал; масови репресии и реквизиции на зърно (хлебопроизводство) и колективизация, в резултат на което започва изкуствен глад, хората се подуват и умират. През 1946 г. са организирани три земеделски стопанства: „К. Маркс“, „Енгелс“, „Искра“. През 1945 година село Камчик е преименувано на Зоря. От 1 юли 1956 година трите стопанства се обединяват в едно стопанство – колхоз „Зоря“, който три години по-късно получава името „Дружба“. В селото е основан дома на културата, в който се прожектират филми и функционират самодейни художествени колективи, духов оркестър, ансамбъл за народни песни и танци, клубове по шахмат и дама и др. В края на 60-те години на ХХ век в центъра на селото е построен стадион и е създаден футболен отбор, започва да работи клуб по свободна борба. 70-80-те години на ХХ век се характеризират с бързо развитие на селото във всички сфери. През 2003 г. е публикувана книгата „Камчик“ на И. В. Златов, В.Н. Златова и Ф. С. Георгиев за сметка на бизнесмена Владов И.К. През 2012 г. е написана книгата „Камчик-Зоря“ на Н. А. Куртов. със средства на „СВК Дружба“. На 1 декември 2020 г. правомощията на Зорянския селски съвет приключват поради факта, че село Зоря става част от Саратската ОТГ. На 30 ноември 2021 г. е предложено от потомци на първоначалните основатели на селото да се възстанови оригиналното му наименование; предстои решението да се гласува от Върховната Рада. въпреки съпротивата на местната власт и нейните зорянски лидери. На 20 март 2024 г. Комитетът на Върховната Рада и УИНП [1] подкрепят възстановяването на историческото име Камчик и декомунизирането на съветското име Зоря. 19 септември 2024 г Върховната Рада на Украйна официално връща историческото име на селото Камчик. Население Няма точни данни относно броят на семействата, които се заселват в селото през 1830 – 1831 г. Според „Ревизската приказка“ (преброяване от 1835 г.) броят на жителите е 310 души: 149 мъже и 161 жени. През следващото десетилетие продължават да пристигат нови преселнически семейства. През 1848 г. населението е 464 жители, през 1871 г. – 1119 души, а в началото на XX в. достига 3117 души. През 1942 г. в селото са регистрирани 4622 души, от които 2409 мъже и 2213 жени. По националност преобладават българите – 4525 души, следвани от руснаците – 58, циганите – 29 и румънците – 10. Според преброяването от 1988 г. населението на Камчик е 6025 души, но до края на 2009 г. спада на около 5020 жители. Според последното преброяване 91,4% от населението на селото използва български език в ежедневието си. Символи С решение на сесията на Зорянския селски съвет № 620-VII от 22 август 2018 г. са утвърдени герб и знаме на селото. На тях е изобразено изгряващо слънце като символ на надеждата за нов ден, нов живот, ново прераждане. Параклисът символизира църквата „Света Троица“, като символ на вярата и обединението на жителите на селото. Цветовете също имат своето значение – златният (жълт) цвят е символ на богатство, справедливост и просперитет; сребърният (бял) цвят е символ на чистота и невинност, а синият цвят – на достойнство и мир. Климат Камчик е разположено в умерения климатичен пояс. Забележителности В центъра е изграден парк с кестенови дървета. В близост до парка се намира Музей на българската култура. Църквата „Света Троица“ е на над 150 години. Личности Димитър Мететелов (1858 – 1932), български офицер и военен юрист, генерал-майор Бележки Източници https://yug.today/ru/hlava-saratskoy-hromad-poiasnyla-zhdet-ly-zariu-v-blyzhayshee-vremia-pereymenovanye/ 30.04.2022 "Ръководителят на саратската общност обясни дали Заря ще бъде преименувана в близко бъдеще" https://mahala.com.ua/novyny/v-odesskoy-oblasty-khotyat-yzmenyt-nazvanye-sela-zarya-na-kamchyk-pochemu/ "В Одеска област искат да сменят името на село заря на Камчик защо?" https://saratarada.gov.ua/news/19-travnya-2023-roku-vidbulosya-zasidannya-komisiyi-z-pytan-toponimiyi-okhorony-ta-zberezhennya19.05.2023 Заседание на комисията в Саратската Радата по заявлението на Галина Скоморохова за преименуване на селото и улиците. https://uinp.gov.ua/dekomunizaciya-ta-reabilitaciya/ekspertna-komisiya-uinp/fahovi-vysnovky-ekspertnoyi-komisiyi/selo-zorya-bilgorod-dnistrovskogo-rayonu-odeskoyi-oblastiЗаключение на Института за национална памет за съветското име Зоря. https://yug.today/kerivnytstvo-hromady-bilhorod-dnistrovskoho-rayonu-vidmovliaietsia-pereymenovuvaty-vulytsi/ 24.05.2023 "Ръководството на общността запазва съветските имена" https://dumskaya.net/news/zhiteli-yuga-odesskoy-oblasti-pytayutsya-vernut-178417/ua/01.09.2023 "„Жителите на южната част на Одеска област се опитват да върнат историческото име на селото си: местните власти казват „не за час“. https://uchoose.uacrisis.org/selo-kamchyk/ 05.09.2023 г. "Камчик или Зоря" https://zakon.rada.gov.ua/laws/show/3984-IX#Text 19.09.2024 г. Върховната Рада на Украйна подкрепиха инициаторите за справедливо връщане на родното име и преименува Зоря на Камчик. https://kniga-pamjati-poleglih-meshkancv-saratsko-gromadi.mozellosite.com/gero-saratsko-gromadi-1/taka-p/ Загиналите герои на саратската громада по време на руско-украинската война. https://m.youtube.com/playlist?list=PLZ-eSnzj3o5JtZDNt65Mrj8iHK-f7YXYE с.Камчик