NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Украинский научно-исследовательский углехимический институт

Украинский государственный научно-исследовательский углехимический институт Министерства промышленной политики Украины (УВХИН) — одно из ведущих мировых научно-исследовательских учреждений в области углехимии и коксохимии. Институт основан 4 июля 1930 г. в Харькове как первый в Советском Союзе научно-исследовательский центр коксохимической промышленности. Основные направления деятельности: исследования в области термической переработки угля, улавливания и переработки продуктов коксования. УВХИН издает «Углехимический журнал». Руководство Зашквара Василий Григорьевич (директор, 1947—1965) Привалов, Василий Ефимович (директор, 1965—1982) Источники Гірничий енциклопедичний словник : у 3 т. / за ред. В. С. Білецького. — Д. : Східний видавничий дім, 2004. — Т. 3. — 752 с. — ISBN 966-7804-78-X.
Український науково-дослідний вуглехімічний інститут

Український державний науково-дослідний вуглехімічний інститут Міністерства промислової політики України (УВХІН) — одна з провідних світових науково-дослідних установ у галузі вуглехімії та коксохімії. Інститут заснований 4 липня 1930 року в Харкові як перший у Радянському Союзі науково-дослідний центр коксохімічної промисловості. Основні напрямки діяльності: дослідження в галузі термічної переробки вугілля, уловлювання й переробки продуктів коксування. УВХІН видає «Вуглехімічний журнал». Директори Зашквара Василь Григорович (1947—1965) Ковальов Євген Тихонович (1996—) Джерела Гірничий енциклопедичний словник : у 3 т. / за ред. В. С. Білецького. — Д. : Східний видавничий дім, 2004. — Т. 3. — 752 с. — ISBN 966-7804-78-X.
URAN

URAN (Ukrainian Radio Interferometer of NASU) (Ukrainian: Український Радіоіонтеферометр Академії Наук - УРАН) is an array of radio-telescopes, spread across Ukraine and used for long-baseline interferometry in the 8–40 MHz range. The most sensitive of the telescopes is UTR-2. URAN-1 was built in 1975 in Zmiiv, Kharkiv oblast. URAN-2 was constructed starting in 1979 in Stepanivka village near Poltava. URAN-3 is near Shatsk, in the north-west, near the border with Poland and Belarus. URAN-4 was built in 1975 and is in the south-west, west of Odesa, by the Moldovan border. Auxiliary telescopes are: URAN-1, with 96 dipoles in a 178 by 28 metres (584 ft × 92 ft) array; URAN-2, with 512 dipoles in a 238 by 118 metres (781 ft × 387 ft) array; URAN-3, with 256 dipoles in a 238 by 58 metres (781 ft × 190 ft) array; and URAN-4, with 128 dipoles in a 238 by 28 metres (781 ft × 92 ft) array. Because of the small number of baselines, images from URAN tend to be produced by model-fitting to sums of Gaussians rather than by direct synthesis. References Most of the information in this article comes from Valeriy Shepelev's presentation http://www.lofar.org/workshop/26Apr07_Thursday03/LOFARWorkshop_Apr07_ValeriyShepelev.pdf at an April 2007 LOFAR workshop. Further reading S. Y. Braude; B. A. Dubinskii; N. L. Kaidanovskii; N. S. Kardashev; M. M. Kobrin; A. D. Kuzmin; A. P. Molchanov; Yu. N. Pariiskii; O. N. Rzhiga; A. E. Salomonovich; V. A. Samanian; I. S. Shklovskii; R. L. Sorochenko; V. S. Troitskii; K. I. Kellermann (2012). A Brief History of Radio Astronomy in the USSR: A Collection of Scientific Essays. Springer Science & Business Media. p. 193. ISBN 978-94-007-2834-9.
УРАН (радиоинтерферометр)

Украинский радиоинтерферометр Академии Наук (УРАН) — украинская система радиотелескопов для изучения космоса. Система УРАН — это разнесённые на тысячу километров элементы одной гигантской антенны. Это позволяет существенно улучшить угловое разрешение. Исследования в рамках работы этой системы является составной частью государственной академической научной программы «УРАН», нацеленной на решение фундаментальных проблем космической радиофизики в декаметровом диапазоне. История создания системы По инициативе учёных, в частности академика Семёна Яковлевича Брауде в начале 1970-х годов был построен УТР-2. В то время были начаты работы по созданию радиоастрономических антенн декаметровых волн на новых принципах, позволяющих снизить влияние негативных факторов. В результате радиотелескоп УТР-2 до настоящего времени является самым большим и самым совершенным в мире инструментом наблюдения декаметрового диапазона длин волн. Радиотелескоп начал работу в 1970 году, а с 1972 года начались регулярные научные измерения. По той же инициативе через десять лет на территории Украины были построены четыре меньших радиотелескопа, которые вместе с УТР-2 образовали интерферометр УРАН, что значительно усилило возможности мощного УТР-2. Структура системы Функционирование системы УРАН составляет совместная работа пяти радиотелескопов Украины: УТР-2 — Радиоастрономический институт НАН Украины УРАН-1 — 12 отдел Радиоастрономического института НАН Украины на территории Института ионосферы НАН и МОН Украины УРАН-2 — Полтавская гравиметрическая обсерватория Института геофизики НАН Украины имени С. И. Субботина УРАН-3 — Физико-механический институт имени Г. В. Карпенко НАН Украины УРАН-4 — Наблюдательная станция Маяки НИИ «Астрономическая обсерватория» ОНУ им. И. И. Мечникова Примечания
Українські радіоінтерферометри Академії Наук

Українські радіоінтерферометри Академії Наук (УРАН) — українська система радіотелескопів для вивчення космосу. Система УРАН — це рознесені на тисячу кілометрів елементи однієї гігантської антени. Це дозволяє суттєво покращити кутове розділення. Дослідження в рамках роботи цієї системи є складовою частиною державної академічної наукової програми «УРАН», націленої на розв'язання фундаментальних проблем космічної радіофізики в декаметровому діапазоні. Історія створення системи За ініціативи науковців, зокрема академіка Семена Яковича Брауде на початку 1970-х років було споруджено УТР-2. У той час були розпочаті роботи зі створення радіоастрономічних антен декаметрових хвиль на нових принципах, що дозволяють знизити вплив негативних чинників. У результаті радіотелескоп УТР-2 до теперішнього часу є найбільшим і найдосконалішим у світі інструментом спостереження декаметрового діапазону довжин хвиль. Радіотелескоп почав роботу в 1970 році, а з 1972 року розпочались регулярні наукові вимірювання. За тієї ж ініціативи через десять років було збудовано вітчизняну систему інтерферометрів УРАН із підрозділами ще в чотирьох місцях, що значно посилило можливості потужного УТР–2. Структура системи Функціонування системи УРАН складає спільна робота п'яти радіотелескопів України: УТР-2 — Радіоастрономічний інститут НАН України УРАН-1 — 12 відділ Радіоастрономічного інституту НАН України на території Інституту іоносфери НАН та МОН України УРАН-2 — Полтавська гравіметрична обсерваторія Інституту геофізики НАН України імені С.І.Суботіна УРАН-3 — Фізико-механічний інститут імені Г. В. Карпенка НАН України УРАН-4 — спостережна станція Маяки НДІ «Астрономічна обсерваторія» ОНУ ім. І. І. Мечникова Місцезнаходження УТР-2 розташований поряд із селом Гракове (Чугуївський р-н, Харківської області), УРАН-1 у м.Зміїв (Харківської області), УРАН-2 в с. Степанівка (Полтавської області), УРАН-3 у м.Шацьк (Волинської області), УРАН-4 у складі спостережної станції Маяки (с. Маяки,Біляївський р-н, Одеської області). Координати та параметри інтерферометрів Національне надбання Радіотелескоп УТР-2 із системою інтерферометрів УРАН Радіоастрономічного інституту 2001 року включений до державного реєстру наукових об'єктів, що становлять національне надбання під № 22. Див. також Гігантський український радіотелескоп РТ-70 Український Т-подібний радіотелескоп-2 Український радіоінтерферометр Академії Наук - 2 Перелік наукових об'єктів, що становлять національне надбання Радіоастрономія Радіоінтерферометр Радіотелескоп Радіоінтерферометрія з наддовгою базою Укргеокосмомережа Радіоантена площею у Квадратний Кілометр Джерела Інтеграція України в європейську радіоастрономічну науку. виступ академіка НАН України О. О. Коноваленка на сесії загальних зборів НАН України 12 квітня 2012 р. // Вісник НАН України. — 2012. — № 5. — С.23-25[недоступне посилання з липня 2019] Примітки
Musée d’histoire locale d’Ouman

Le musée d'histoire locale d'Ouman est une institution situé à Ouman en Ukraine. Historique Le musée se situe dans un ancien hôpital construit en 1902. L'institution date de 1906, un ensemble d'enseignants du gymnasium local y pourvurent. Art, archéologie, ustensiles de la vie quotidienne, mais la collection n'eut pas l'autorisation des autorités. En 1917 la première exposition eu donc lieu dans le gymnasium. En 1924 le musée est nationalisé. Collections Notes et références Liste de musées en Ukraine. Liens externes sur museum-ukraine.org.ua. sur www.nashekolo.org.ua. Portail des musées Portail de l’Ukraine
Tsentralnyi Stadion (Uman)

The Tsentralnyi Stadion (Ukrainian: Центральний стадіон) is a sports stadium mainly used by the club Pantery Uman. Basic information The stadium is located near the center of Uman. Nearby there is a memorial to the Decembrist revolt. The stadium's pitch is oriented north to south, with oval stands surrounding it. The plastic seats are three colors: blue, red, and yellow. Spectator seating is divided into 23 sectors, and there is a box for VIP guests. The Human Runners Club organize training events in the stadium quite regularly. History Renovated In 2004, the reconstruction work began with the help of Umanfermmash, supported and financed by the Mariupol Illich Steel and Iron Works. In 2005, work on the reconstruction of the new stadium began with full-sized synthetic turf football pitch was built. The official inauguration of the renovated stadium took place on 9 May 2005, coinciding with the 60th anniversary of the victory in the German-Soviet War of 1941-1945. In August 2008, soft rubber running tracks of the European standard were installed. In September 2011, the inscription "Illichivets Stadium" was changed to "Umanfermmash Stadium" at the entrance of the stadium. On 8 July 8 2016, the stadium hosted the final of the Ukrainian amateur football championship between Ahrobiznes Volochysk and Balkany Zorya. On 5 June 2017, the stadium hosted the first-ever international match between the veteran Ukrainian and Israeli football teams. At the end of 2017, the stadium was returned from the Umanfermmash plant to the balance of the Uman City Council and in 2019 it was renamed Tsentralnyi Stadion. New tenants In 2022, the stadium has hosted the match of Ukrainian First League, Skoruk Tomakivka against Chernihiv. Usage The stadium host the home matches of Pantery Uman the female teams in Uman. The stadium hosted also the Final of Ukrainian Amateur Football Championship, some matches of the Ukrainian First League and Ukrainian Second League. Important matches Final of Ukrainian Amateur League In 2016 was held the Final of Ukrainian Amateur League with the victory of Balkany Zorya for 1–0 in the season 2016. Ukrainian First League Ukrainian Women's Cup Previous names Gallery See also Central City Stadium Pantery Uman Skoruk Tomakivka References External links wikimapia.org
Свято-Успенська церква (Умань)

Свято-Успенська церква — чинна церква у місті Умань. Парафія належить до УПЦ МП. Знаходиться в мікрорайоні «Міщанка». Історія Церква була збудована впродовж 1905—1907 рр. на цвинтарі уманського Успенського собору. Парафія її була невеликою: у 1910 р. парафіян налічувалось 441 особа, а до 1913 р. їх чисельність подвоїлась. На території парафії розміщувалось 113 дворів, мешканцями яких було 927 осіб. Таку кількість парафіян обслуговував церковний причт у кількості лише двох осіб — священика та псаломника. Так як церква не мала землі, то їм доплачували щорічно відповідно 300 і 100 рублів. Крім того, церква отримувала також і «кружечные доходы» в розмірі 1000 рублів. На території парафії діяв цегельний завод, який робив благочинні внески на користь храму та його причту. Причт храму дбав про церковнопарафіяльну школу на Міщанці, яка функціонувала тут ще з кінця XIX ст. Його діяльність у цьому напрямку була досить успішною: у 1913 р. в школі навчалось 62 учні (39 хлопчиків та 23 дівчинки). Посилання Сайт державного історико-архітектурного заповідника "Стара Умань"
Фабриківка

Фабриківка — колишнє село в Україні, в Поліському районі Київської області, яке було відселене через радіоактивне забруднення після аварії на ЧАЕС. Історія та географія Розташоване в Поліському районі Київської області. До 1920-х рр. було східною частиною села Стеблі. Поруч з селом протікає річка Уж. Напередодні аварії на ЧАЕС село підпорядковувалося Луговицькій сільській раді Поліського району. Населення у 1981 році становило бл. 190 осіб. У 1989 році населення становило вже 114 осіб. Село було повністю відселене у 1992 році внаслідок сильного радіоактивного забруднення, спричиненого аварією на ЧАЕС. Усіх мешканців було відселено у 1992 році до села Пришивальня. Село було офіційно виключене зі списку населених пунктів Київською обласною радою 12 травня 1999 року через відсутність постійного населення. Після Чорнобильської катастрофи село увійшло до другої зони радіаційного забруднення, що передбачає обов'язкове безумовне відселення, а потім до 30-кілометрової зони відчуження. З лютого по квітень 2022 року село було окуповане російськими військами внаслідок вторгнення 2022 року. Посилання Інформація про Поліський район Законодавство щодо адміністративно-територіального устрою Примітки
Фонтан Садко

Фонтан Садко було збудовано 1985 року в Сумах. У 2010 році було проведено капітальний ремонт фонтану, замість старих мармурових плит фонтан було обкладено червоним гранітом з чорними вкрапленнями. Вартість ремонту становила понад 1,3 млн гривень. Посилання Интернет газета «Любимый город», статья «Не фонтан…» (рос.) Географическая сеть «2go» фонтан летом 2013 https://web.archive.org/web/20131019145921/http://2go-world.com/Fontan_Sadko.sideseen.861 (рос.)
Форест Парк

Фо́рест Парк — курорт, цілорічний оздоровчий комплекс розташований на березі озера у Волноваському районі Донецької області на території Великоанадольського лісу за 68 км від міста Донецьк. Відкритий у вересні 2004 року. Площа — 45 га. Загальні відомості Включає готельний комплекс (5-поверховий корпус та 7 котеджів), 2 ресторани, 3 конференц-зали, медичний та спортивно-розважальний центри. Основна сфера діяльності медичного центру — реабілітація та профілактика захворювань шлунково-кишкового тракту та опорно-рухового апарату. Фахівцями медцентру розроблені та протягом понад 8 років успішно застосовуються комплексні програми оздоровлення, в тому числі радонотерапія з використанням води єдиного на південному сході України радонового джерела. В рамках здійснення програми розвитку дитячого санаторно-курортного оздоровлення в Донецькій області «Форест Парк» придбав, відремонтував і передав у ведення профспілки дитячий оздоровчий табір ім. Кості Бабіна. У 2006 році оновлений табір почав працювати. У 2005 році «Форест Парк» був нагороджений Туристичною премією Донбасу, у 2006 році комплекс став переможцем регіонального етапу Всеукраїнського конкурсу «100 найкращих товарів». Цікавинки На території парку є вертолітний майданчик. До початку війни на сході України звичайною справою для представників топ-менеджменту із Донецька було прилетіти на обід у Форест-парк. Галерея Посилання Офіційний сайт Віртуальний 3D тур Джерела Форест Парк(рос.)
Franciscan Monastery, Kremenets

The Franciscan Monastery (Ukrainian: Францисканський монастир) is a religious building in Kremenets, Ternopil Oblast, and an architectural monument of national importance. History In 1606, the monastery was founded by Marcin Szyszkowski, Bishop of Lutsk. It was built on the site of a former wooden parish church dedicated to the Assumption of the Virgin Mary, which had been founded by Queen Bona Sforza in 1538. Thanks to the Franciscans, in the first half of the 17th century, brick buildings replaced the wooden structures: a new church and a two-story monastic building. Unfortunately, the mid-17th century brought destruction to the monastery due to the Ukrainian Liberation War, but the monks were eventually able to resume their activities. Magnate Stanisław Potocki (Governor of Kyiv) provided significant funds for the church (18th century). In the 18th century, a two-tiered bell tower was added to the architectural complex. At the beginning of the 19th century, it was a large and influential institution: the monastery owned land, including the village of Bonivka (now Kremenets Raion), and its parish served Catholics not only in Kremenets, but also in about forty surrounding villages. However, in 1832, by decree of Emperor Nicholas I, the Franciscan Monastery was finally closed. Its property and buildings were transferred to the Orthodox Church, and the former Catholic church was reconsecrated as St. Nicholas Cathedral, which still functions today. Gallery References
Klasztor Franciszkanów w Krzemieńcu

Klasztor Franciszkanów w Krzemieńcu (ukr. Францисканський монастир) – zabytkowy obiekt sakralny w Krzemieńcu w obwodzie tarnopolskim. Historia W 1606 r. klasztor ufundował Marcin Szyszkowski, biskup łucki. Został zbudowany w miejscu dawnego drewnianego kościoła parafialnego pw. Wniebowzięcia Najświętszej Maryi Panny, który ufundowała królowa Bona Sforza w 1538 r. Dzięki Franciszkanom w pierwszej połowie XVII w. budynki drewniane zostały zastąpione murowanymi: nowym kościołem i dwupiętrowym budynkiem klasztornym. Niestety, w połowie XVII w. klasztor uległ zniszczeniu w wyniku powstania kozackiego (powstania Chmielnickiego), ale mnisi ostatecznie zdołali wznowić działalność. Magnat Stanisław Potocki (wojewoda kijowski) przekazał znaczne fundusze na rzecz kościoła (XVIII w.). W XVIII w. do kompleksu architektonicznego dobudowano dwupiętrową dzwonnicę. Na początku XIX w. była to duża i wpływowa instytucja: klasztor posiadał ziemię, w tym wieś Bonówka (obecnie rejon krzemieniecki), a jego parafia obsługiwała katolików nie tylko w Krzemieńcu, ale także w około czterdziestu okolicznych wsiach. Jednak w 1832 r. dekretem cesarza Mikołaja I klasztor franciszkanów został ostatecznie zamknięty. Jego majątek i budynki zostały przekazane Kościołowi prawosławnemu, a dawny kościół katolicki został ponownie poświęcony jako katedra św. Mikołaja, która funkcjonuje do dziś. Galeria Przypisy
Францисканський монастир (Кременець)

Францисканський монастир — культова споруда у місті Кременці Тернопільської області, пам'ятка архітектури національного значення. Коротка історія Заснований 1606 року луцьким біскупом (латинським єпископом) Марціном Шишковським при дерев'яному парафіяльному костелі Успіння Діви Марії, для якого записала фундуш в 1538 році королева Польщі Бона Сфорца. У 1-й половині XVII ст. францисканці змурували новий костел і двоповерховий чернечий корпус. У середині XVII ст. і на початку визвольної війни українського народу Францисканський монастир був розгромлений, згодом відновив діяльність. Магнат Станіслав Потоцький (київський воєвода) надав значні кошти для костелу (XVIII ст.). У XVIII ст. збудували двоярусну барокову дзвіницю. На початку XIX століття монастир володів селом Бонівка (нині Кременецького району), парафія охоплювала католиків м. Кременець і близько 40 навколишніх сіл. 1832 року після придушення польського повстання за указом царя Ніколая І Францисканський монастир закрили, його територію і споруди отримала Московська православна церква. Костел переосвятили на Миколаївський собор, який функціонує донині. Галерея Примітки Джерела та література Романченко О. (Київ). Архітектурно-стильові особливості монастирських комплексів Руської провінції Реформатів у XVII–XVIII століть. — С. 233—239. Собчук В. Кременецькі монастирі // Тернопільський енциклопедичний словник : у 4 т. / редкол.: Г. Яворський та ін. — Тернопіль : Видавничо-поліграфічний комбінат «Збруч», 2005. — Т. 2 : К — О. — С. 230–231. — ISBN 966-528-199-2. Собчук В. Кременецький Францисканський монастир // Енциклопедія історії України : у 10 т. / редкол.: В. А. Смолій (голова) та ін. ; Інститут історії України НАН України. — К. : Наукова думка, 2009. — Т. 5 : Кон — Кю. — С. 319. — ISBN 978-966-00-0855-4.
Харків-Сортувальний

Ха́рків-Сортува́льний — дільнична залізнична станція 1-го класу Харківського залізничного вузла Харківська дирекція Південної залізниці на електрифікованій лінії Козача Лопань — Харків між платформами Пост-Південний-Сортувальний та Пост-Північний-Сортувальний. Розташована у Холодногірському районі міста Харкова, поблизу місцевостей Іванівка та Нахалівка. На станції до лютого 2022 року діяв пункт контролю через державний кордон з РФ Харків-Сортувальний — Бєлгород. Через станцію приміські електропоїзди прямують без зупинок. Історія Станція відкрита у 1931 році. 15 квітня 1931року на станції відкрито паровозне депо «Харків-Сортувальний». У 1958 році ліквідоване ВЧ-6 Південної залізниці, проте замість нього створено пасажирське вагонне депо станції Харків-Сортувальний. У 1959 році станція електрифікована постійним струмом (= 3 кВ). 20 січня 2017 року відкритий музей у вантажному вагоні, 1957 року виготовлення, який розташований біля локомотивного депо Харків-Сортувальний. Загальна інформація На станції здійснюються наступні операції: приймання та видача вагонних відправлень вантажів, що допускаються до зберігання на відкритих майданчиках станцій; приймання та видача вантажів вагонними і дрібними відправленнями, що завантажуються цілими вагонами, лише на під'їзних коліях і місцях незагального користування; приймання та видача вантажів в універсальних контейнерах масою брутто 3,3 (5) і 5,5 (6) т на під'їзних коліях. Примітки Джерела Тарифное руководство № 4. Книга 1 (на 01.02.2025) (рос.) [Архівовано з першоджерела 07.02.2025.] Архангельский А. С., Архангельский В. А. Железнодорожные станции СССР: Справочник. В двух книгах. — М. : Транспорт, 1981.(рос.) Україна. Атлас залізниць. Масштаб 1:750 000. — К. : ДНВП «Картографія», 2008. — 80 с. — ISBN 978-966-475-082-7. Посилання Інформація про станцію Харків-Сортувальний на сайті railwayz.info(рос.) Інформація про станцію Харків-Сортувальний (рос.).
Kharkiv State Academy of Physical Culture

The Kharkiv State Academy of Physical Culture is a Ukrainian Academy of university accreditation level in Kharkiv. History The university opened in 1930 as the National Institute of Physical Education of Ukraine in Kharkiv. Between 1930-1944 was renamed to the National Institute of Physical Education of Ukraine; in 1979-1989 – Sport Faculty of Kyiv State Institute of Physical Culture; 1989-2001 – Kharkiv State University of Physical Culture. In 1944 the institute was transferred to Kiev and changed its name to Kyiv State Institute of Physical Education. Institutes and faculties The Academy consists of 4 colleges, 5 faculties, 18 departments, the Preparatory Centre for foreign students, the School of Outstanding Sportsmanship, a scientific and research centre, the Centre of Computer technologies and information support of the process of physical education and sports. The Academy also provides post graduate courses for its students. Sports and supporting facilities Notable alumni Ihor Bodrov (born 1987), sprinter Vadim Garbuzov, world champion in professional show dance, Latin and Standard 2015 Vadym Gutzeit (born 1971), saber fencer, Olympic and Maccabiah champion, Youth and Sport Minister of Ukraine Anna Kornuta (born 1988), Olympic long jumper Maryna Kylypko (born 1999), Olympic pole vaulter Igor Olshanetskyi (born 1986), Israeli Olympic weightlifter Elbrus Tedeyev (born 1974), Olympic champion wrestler Oleksandr Zakolodny (1987-2023), mountaineer See also List of universities in Ukraine External links Official site External Reference Archived 2016-02-24 at the Wayback Machine