NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Karakum

Denna artikel behandlar öknen söder om Aralsjön. För öknen Karakum norr om Aralsjön, se Aralkarakum. Karakum ("svart sand" på turkspråk; turkmeniska: Garagum; ryska: Каракумы) är en öken i sydvästra Centralasien, med Kaspiska havet i väst, Aralsjön i norr, och floden Amu-Darja och öknen Kyzylkum i nordöst. Den upptar 350 000 km² och täcker nästan hela Turkmenistan; den utgör mellan 70 och 90 procent av landets yta. Befolkningen är gles, med i genomsnitt en invånare per 6,5 km². Floderna Morghab och Tedzjen (Hari Rud) utlöper från bergsmassivet Hindu Kush i syd och rinner ut i öknen, där de förser konstbevattningen med vatten. Öknen korsas av den största bevattningskanalen i världen, Karakumkanalen, som påbörjades 1954. Den är 1375 kilometer lång och transporterar 13-20 km³ vatten årligen. Läckor från kanalen har skapat sjöar och dammar längs med den varför stigande grundvatten har förorsakat vittspridd försaltning. Oaserna Mary och Tedzjen är kända för sin bomullstillverkning. Området har viktiga olje- och gastillgångar. Genom Karakum går Transkaspiska järnvägen. Referenser
International Passenger Bus Terminal of Ashgabat

International Passenger Bus Terminal of Ashgabat (Aşgabat şäherindäki halkara ýolagçy awtomenzili), is the main bus station of Ashgabat, Turkmenistan. Located in the north of the city, it was opened on 5 September 2014. It is the largest bus station in Turkmenistan. History In 2012, the city of Ashgabat decided to build an international passenger bus station which would be able to serve up to a few dozen long-distance and suburban bus routes. To do this, a site was chosen in the northern part of Ashgabat. The bus station was commissioned on September 5, 2014. Construction was carried out by Turkmen construction company Muhammet-Balkan. Specifications The bus station building is located in the northern part of Ashgabat, along the Ashgabat-Dashoguz trail. It serves 2,000 passengers per day. The terminal has a 324 platforms. There are routes connecting to the city of Turkmenistan, as well as routes to neighboring countries and the CIS countries. Located inside the terminal waiting room are amenities for passengers. These include cash registers, cash for the purchase of air and rail tickets, a currency exchange, a post office, an internet cafe, a restaurant, convenience stores, a changing area, a clinic, a pharmacy, luggage storage, and a small cinema. The structure of the terminal includes a fire station, a modern car wash for buses, and various services. Bus designs adorn a mini park, that also includes a fountain. Near the bus station is a Silk Road hotel with 50 rooms, an office building, technical units, stop building service and car. For increased security of passengers and their belongings, video surveillance, security, and baggage service are provided. A covered parking area near the bus station is 1,280 square metres (13,800 ft2). References External links International Passenger Bus Terminal of Ashgabat Archived 2014-09-13 at the Wayback Machine
Ашхабадский международный пассажирский автотерминал

Ашхабадский международный пассажирский автотерминал (туркм. Aşgabat şäherindäki halkara ýolagçy awtomenzili) — центральный и самый большой автовокзал, осуществляющий междугородние перевозки в Туркменистане, расположен в городе Ашхабаде. Подведомственен Министерству автомобильного транспорта Туркменистана. История В 2012 году было принято решение о строительстве в городе Ашхабада международного пассажирского автобусного вокзала, по современному проекту, который смог бы обслуживать одновременно несколько десятков междугородних и пригородных автобусных маршрутов. Для этого в северной части Ашхабада была выбрана площадка, где и началось строительство. Автовокзал был сдан в эксплуатацию в 5 сентября 2014 года. Строительство осуществила туркменская строительная компания «Мухаммет-Балкан». Расположение Здание автовокзала расположено в северной части Ашхабада, вдоль автомагистрали Ашхабад-Дашогуз. Он обслуживает 2000 пассажиров в сутки. Терминал имеет 324 платформы. Есть маршруты, прибывающие и выезжающие практически во все города Туркмении, планируется открытие маршрутов в соседние государства и страны СНГ. Здание Внутри терминала располагается зал ожидания с кассами для пассажиров, кассы для приобретения авиа- и железнодорожных билетов, пункт обмена валют, почта, интернет-кафе, ресторан, мини-маркеты, комната матери и ребёнка, медпункт, аптека, камера хранения, небольшой кинозал. В структуру терминала входят пожарное депо, современная автомойка для автобусов, различные сервисные службы. Дизайн автовокзала украшает мини-парк с фонтаном. Рядом с автовокзалом расположена гостиница «Шелковый путь» на 50 мест, административное здание, технические блоки, остановки, здание сервиса и автомойка. Для повышенной защищенности пассажиров и их удобства предусмотрены система видео-контроля, система безопасности, служба досмотра багажа. Площадь крытой автостоянки займет рядом с автовокзалом составляет 1 280 м2. Примечания Ссылки Официальный сайт
Dev-Kesken

Dev-Kesken (auch Devkesken, Devkesken Qala) ist eine archäologische Fundstätte im Norden Turkmenistans. Lage Dev-Kesken liegt in der Provinz Daşoguz im Norden des Landes. Die Region ist von der lebensfeindlichen Karakum-Wüste und den Ausläufern des Ustjurt-Plateaus geprägt. Dev-Kesken liegt im äußersten Süd-Westen des Ustjurt-Plateaus. Die nächste größere Stadt ist Köneürgenç am Rande der Karakum-Wüste und damit 60 Kilometer östlich von den Fundstätten in Dev-Kesken gelegen. Gebäude Die Festung Dev-Kesken ist das älteste Gebäude der Ausgrabungsstätte und geht teilweise bis auf das 4. Jahrhundert vor Christus zurück. Dev-Kesken war eine Festungsanlage, die gleichzeitig als Palast gedient haben dürfte. Dev-Kesken ist aus Lehmziegeln errichtet und im oberen Teil mit verzierten Pilastern geschmückt. Auf Grund ihrer zeitüberdauernden Rolle in der sonst wechselhaften Geschichte des Ortes wird der Name der Festungsanlage teilweise als Bezeichnung für den Ort verwendet. Geschichte Die Besiedlung des Ortes geht auf das 3. oder 4. Jahrhundert vor Christus zurück. Die Stadt wurde durch Mauern aus Lehm geschützt und ein Bewässerungssystem ermöglichte die Nutzung der umliegenden Böden. Im 4. Jahrhundert nach Christus begann der Verfall der Stadt, damals war das Wetter sehr arid und es gab in der Region nicht genug Wasser, sodass die Bewohner die Stadt verließen. Im 6. Jahrhundert kam es zu einer erneuten Besiedlung des Ortes, da das Klima wieder humider geworden war und der Amurdarya durch einen Damm in die Richtung von Dev-Kesken umgeleitet wurde. Der Ort um die Zitadelle Dev-Kesken wurde zu einem der Zentren des Reichs der Choresm-Schahs und auch nach der Zerstörung durch mongolische Truppen während der mongolischen Invasion schnell wieder aufgebaut. Die Stadt galt als eines der Zentren der islamischen Welt, bis die Stadt im 14. Jahrhundert von den Truppen Timurs erobert und grausam geplündert wurde, auch der Damm am Amurdarya wurde zerstört. Zu Beginn des 15. Jahrhunderts gehörte die Stadt zum Usbeken-Khanat, ging aber nach dessen Zerfall ins Territorium der Goldenen Horde über. 1464 wurde bei Dev-Kesken offiziell die Stadt Vazir gegründet. Im 15. oder 16. Jahrhundert wurden auch zwei Mausoleen und eine Moschee an dem Ort errichtet, die auch heute noch erkennbar sind. 1511 errichtete Ilbars Khan eine Dynastie, die künftig über das Gebiet Choresmien herrschte, eines der Zentren des Reiches war Vazir. In den 1570er-Jahren änderte der Amudarya seinen Flusslauf, sodass die Region um Dev-Kesken zu der bis heute bestehenden Wüstenlandschaft wurde. Deshalb wurde der Ort schnell von den Einwohnern verlassen. Ausgrabungen Im September 1946 wurde das Areal erstmals archäologisch untersucht durch Sergey Tolstov, der Zentralasien auf einer Expedition auf den Spuren Choresmiens bereiste. Tolstov identifizierte die Ruinen als Teil der ehemaligen Stadt Vazir. 1963 und 1964 wurden vom Archäologen Bizhanov detailliertere Untersuchungen der Ruinen und der umliegenden Besiedlungsspuren unternommen, die in den 1980er-Jahren von Archäologen der Akademie der Wissenschaften in Nukus fortgeführt wurden. Einzelnachweise
Devkesen

Devkesen (also: Dev-Kesken; Turkmen: Döwkesen) is an archaeological site in the Dashoguz region of northern Turkmenistan, 62 km west of Koneurgench. Location It is located at the edges of a 30 km-long escarpment, on the southern tip of the Ustyurt Plateau. History The site appears to have been settled around 4th century BCE. It corresponds to the medieval settlement of Vazir. In the early 16th century the town was the first capital of what would later be known as the Khanate of Khiva. In 1558, English diplomat and traveler Anthony Jenkinson had visited the town and spoken favorably of the local melon produce. Jenkinson already noted the rivers to be drying and Vazir would be abandoned soon. Site The sides of the city facing the plateau are walled. Within the city, lie the ruins of three mausolea —dating to 15th century— and a mosque. A citadel with corrugated walls overlooks the escarpment. Devkesen is a huge rectangle of stone walls with numerous towers and a complex gate structure. Around the fortress there was a deep ditch carved into the slope. At the foot of the “upper city” there is located, close to the rock, the second rectangle of the “lower city”, surrounded by walls, dating back to the late Middle Ages. To the south-west of both cities lies the third rectangle - the layout of an extensive late medieval park. The ancient, well-preserved fortifications here were widely used as the basis for the medieval defensive system. The fortress rises picturesquely above the 30-meter cliff of Ustyurt Plateau, crowned with the magnificent outlines of a mighty adobe citadel tower and a row of late medieval mausoleums stretched along it. In the late Middle Ages, a reloigious-memorial ensemble was formed in Devkesen, from which a mosque and 3 mausoleums remained, the names of which have not been preserved. The main mausoleum has a high portal on the main facade and vaulted niches on the rest, covered with a dome on top. The other two mausoleums were built using the same design and compositional techniques. All three mausoleums were built parallel to the fortress wall. The almost completely destroyed building of the mosque during its existence had a courtyard surrounded by arched galleries on pillars; the walls and pillars were made of stone, while the domes and arches were made of baked brick. The decor on these monuments has not been preserved. Devkesen is one of the most picturesque monuments of medieval Khorezm architecture. Tourism The site was a tourism mainstay till c. 2003, when Turkmen Army started prohibiting visitors on the ground that the access-road passed through Uzbek territory. Notes References
The State Museum of the State Cultural Center of Turkmenistan

The State Museum of Turkmenistan (Turkmen: Türkmenistanyň Döwlet Muzeýi), also known as the Saparmurat Turkmenbashi Museum, is a museum in Ashgabat, Turkmenistan. The museum was opened on 12 November 1998. The museum has seven permanent galleries incorporating history, present day culture, and ethnography. Collections As of 2013, the museum was split into three sections: natural history, science, and the President of Turkmenistan. Photography is forbidden in any part of the museum, and all visitors are followed by a museum employee during their stay. Many artifacts and photographs are clear fakes or digitally edited. Natural history The museum contains a large collection of ancient artifacts. However many are overly intricate, in pristine condition, and many thousand years old leading to questions about their authenticity. It contains over 500,000 exhibits particularly archaeological and ethnographical finds throughout the country including rare works of ancient art, paintings, drawings, sculptures, carpets, rugs, fabrics and clothing; household utensils, musical instruments, weapons, jewelry, medals, historical documents, horn-shaped vessels made of ivory, statuettes of Parthian goddesses and colourful Buddhist vases. It also contains a significant number of fossils and rare geological finds. President The museum has one third of its floor space dedicated to the current President of Turkmenistan. In this section are images of the president doing a wide variety of things, including harvesting crops with his citizens, racing autos, reading with children, playing sports, and meeting world leaders. Science The section of the museum dedicated to science has no English captions, even though the rest of the museum does. See also Neutrality Arch, Ashgabat, Turkmenistan References External links The State Museum of the State Cultural Center of Turkmenistan Ashgabat Photo Gallery
Museo nacional de historia de Asjabad

El Museo nacional de historia de Asjabad es un museo de historia en Asjabad, capital del país asiático de Turkmenistán. Contiene más de 500.000 objetos expuestos, hallazgos arqueológicos y etnográficos sobre todo obras raras de arte antiguo, pinturas, dibujos, esculturas, tapices, alfombras, telas y prendas de vestir, utensilios domésticos, instrumentos musicales, armas, joyas, medallas, documentos históricos, cuernos en forma de vasijas hechas de marfil, estatuillas de diosas y coloridos jarrones budistas.​ Referencias Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Museo nacional de historia de Asjabad.
Musée national d'histoire d'Achgabat

Le musée national d'histoire d'Achgabat est une institution nationale turkmène à vocation culturelle et pédagogique. Implanté au cœur d'Achgabat, dans de nouveaux locaux édifiés au milieu des années 1990, il a pour mission la préservation et la mise en valeur du patrimoine historique turkmène. Le musée est divisé en plusieurs sections consacrées respectivement à l'archéologie, à l'ethnographie et à l'artisanat turkmène des origines à nos jours. Près de 500 000 pièces de toutes natures sont présentées au public, incluant objets issus de campagnes archéologiques (céramiques, ustensiles et outils notamment), peintures, sculptures, instruments de musique traditionnels, armes ou vêtements. Le musée accueille également une collection de tapis, des pièces d'orfèvrerie ainsi que divers témoignages de la période pré-islamique (statuettes représentant des déesses parthes, bijoux et amulettes d'époque achéménide ou encore vases bouddhistes) qui témoignent de la position de carrefour des civilisations longtemps occupée par la région. Une salle est consacrée à l'art européen (notamment pictural) des XIXe et XXe siècles. Une section spéciale est entièrement consacrée à la vie et aux travaux de l'ancien président Saparmyrat Nyýazow et de son successeur Gurbanguly Berdimuhamedow. Notes et références Portail des musées Portail de l’architecture et de l’urbanisme Portail du Turkménistan
Государственный музей Государственного культурного центра Туркменистана

Государственный музей Туркменистана (туркм. Döwlet muzeýi) — крупнейший государственный музей Туркменистана, созданный в начале 1990-х годов. Вход платный, для местных посетителей — со скидкой. Музей закрыт по вторникам. История 5 января 1998 года согласно указу президента Туркменистана за № 3479, в результате объединения ранее действующих музея национальной истории и этнографии Туркменистана и музея изобразительного искусства Туркменистана, был создан Национальный музей Туркменистана. Музей открыт 12 ноября 1998 года. Музей состоит из семи постоянных галерей, посвящённых истории, современной культуре и этнографии Туркменистана. Указом президента Туркменистана Гурбангулы Бердымухамедова от 21 февраля 2007 года за № 8270 по обе стороны Национального музея началось строительство музея президента Туркменистана и музея этнографии и краеведения. 14 мая 2009 года Указом президента Национальный музей Туркменистана был переименован в Главный национальный музей Туркменистана. 18 мая 2009 года состоялось торжественное открытие музея этнографии и краеведения Главного национального музея Туркменистана, а в 29 июня 2009 года — музея президента Туркменистана. В 2009—2013 годах именовался как Главный национальный музей Туркменистана. В апреле 2013 года вошёл в структуру Государственного культурного центра Туркменистана и переименован. Коллекция В музее собрано свыше 130 тысяч экспонатов. Музей содержит тысячи археологических памятников из старой Нисы и Древнего Мерва. В музее находятся коллекции старинных туркменских ковров, редких образцов национальной одежды и тканей, предметов традиционного быта, изделий из драгоценных металлов, оружия, наград. Музей президента Туркменистана состоит из трёх этажей, два из которых раскрывают историю развития государства со дня вступления в должность президента Гурбангулы Бердымухаммедова. Экспозиция музея состоит из десяти разделов в которой выставлены подарки от населения, иностранных граждан, деловых кругов, государственных деятелей зарубежных стран. Здание Здание располагается по Проспекту Арчабиль, спроектировано и построено после провозглашения независимости Туркменистана. Общая площадь музея составляет около 15 тысяч квадратных метров. В 2009 году музей был реконструирован турецкой компанией Полимекс, к зданию были добавлены новые корпуса Музея президента Туркменистана и Музея этнографии и краеведения. Напротив музея установлен Главный флаг Туркменистана. Примечания Ссылки Сайт Государственного музея Государственного культурного центра Туркменистана Главный корпус Государственного музея Государственного культурного центра Туркменистана Музей Этнографии и Краеведения Туркменистана Музей Президента Туркменистана Национальный музей Туркменистана, фото Музей, которому нет аналогов в СНГ
Turkmenské muzeum koberců

Turkmenské muzeum koberců je jedním z nejdůležitějších muzeí v turkmenském hlavním městě Ašchabadu a sbírky muzea se věnují světoznámých turkmenským kobercům. Historie Muzeum turkmenských koberců bylo oficiálně otevřeno 24. října 1994. V dnešní budově v centru Ašchabadu sídlí muzeum od roku 2008. Tradiční umění výroby koberců v Turkmenistánu je také součástí národní identity mladého státu. V muzeu se také vyučuje tkaní koberců. Budova Budova muzea koberců, dokončená v roce 2008, se nachází v centru Ašchabadu a má celkovou rozlohu 5000 metrů čtverečních. Vstupní brána je navržena ve stylu zlatého koberce a vnější stěny budovy zobrazují tradiční turkmenské kobercové vzory. Budovu muzea obklopuje zahrada. Výstavy Muzeum má dvě patra a je jednou z největších sbírek turkmenských koberců na světě. Cílem expozice je představit turkmenskou tradici výroby koberců a její vývoj v minulých stoletích. Za tímto účelem lze na výstavě nalézt exponáty z různých období, včetně několika exponátů ze 17. století. V muzeu jsou bohaté sbírky turkmenských koberců z poloviny 20. století, včetně více než tisíce koberců z 18. a 19. století. Kromě rozsáhlé sbírky starožitných koberců má mnoho kobercových předmětů, chuvalů, khurjunů, torby. Je zde největší ručně tkaný koberec na světě, který má plochu 301 metrů čtverečních a byl utkán při příležitosti 10. výročí nezávislosti na Sovětském svazu. Koberec je věnován vládě prezidenta Saparmurata Nijazova. Další koberec ukazuje rodinu prezidenta Nijazova. Kult osobnosti obou prezidentů v historii moderního Turkmenistánu, Saparmurata Nijazova a úřadujícího prezidenta Gurbanguly Berdimuhamedova lze v muzeu spatřit také. Dalším zajímavým kobercem je Koberec bratrství všech turkmenských kmenů, který kombinuje styly koberců různých turkmenských regionů a kmenů. Instituce Muzeum koberců má též důležitou funkci v oblasti obchodu s koberci. Předtím, než mohou být turkmenské koberce vyvezeny, musí být získáno úřední povolení potvrzující, že jsou dodržovány pokyny a omezení pro vývoz koberců. Toto povolení mohou vydat pouze osoby pověřené turkmenským muzeem koberců. Odkazy Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Turkmenisches Teppichmuseum na německé Wikipedii. Externí odkazy Oficiální stránky Национальный музей туркменского ковра Archivováno 8. 11. 2019 na Wayback Machine. (rusky)
Turkmenisches Teppichmuseum

Das Turkmenische Teppichmuseum ist eines der bedeutendsten Museen in der turkmenischen Hauptstadt Aşgabat und widmet sich den weltweit bekannten Turkmenischen Teppichen. Geschichte Das Turkmenische Teppichmuseum wurde am 24. Oktober 1994 offiziell eröffnet. Das heutige Gebäude im Zentrum Aşgabats ist seit 2008 die Heimat des Museums. Die traditionelle Kunst der Teppichherstellung in Turkmenistan ist auch ein Teil der nationalen Identität des jungen Staates Turkmenistan und wird in dem Museum vermittelt. Gebäude Das 2008 fertiggestellte Gebäude des Teppichmuseums liegt in zentrale Lage und hat eine Gesamtfläche von circa 5000 Quadratmetern. Das Eingangstor ist im Stile eines goldenen Teppichs gestaltet und an den Außenwänden des Gebäudes sind traditionelle turkmenische Teppichmuster abgebildet. Rund um das Museumsgebäude befindet sich eine Gartenanlage. Ausstellung Das Museum beherbergt auf zwei Etagen eine der größten Sammlung turkmenischer Teppiche weltweit. Ziel der Ausstellung ist es, die turkmenische Tradition der Teppichherstellung und ihre Entwicklung im Laufe der vergangenen Jahrhunderte darzustellen. Zu diesem Zweck sind Ausstellungsstücke verschiedenen Alters in der Ausstellung zu finden, darunter mehrere Ausstellungsstücke datieren aus dem 17. Jahrhundert. Unter den Teppichen befindet sich auch der größte handgewobene Teppich der Welt, der mit einer Fläche von 301 Quadratmetern diesen Rekord innehat. Der Teppich ist der Amtszeit des verehrten Präsidenten Saparmyrat Nyýazow gewidmet. Ein weiterer Teppich zeigt die Familie Nyýazows. Der Personenkult um die beiden einzigen Präsidenten in der Geschichte des unabhängigen Turkmenistans, Saparmyrat Nyýazow und den amtierenden Präsidenten Gurbanguly Berdimuhamedow findet sich also auch im Turkmenischen Teppichmuseum wieder. Ein weiteres interessantes Werk trägt den Namen Teppich der Bruderschaft aller turkmenischen Stämme und vereint Stilelemente der verschiedenen turkmenischen Regionen und Stämme. Institution Das Teppichmuseum hat gleichzeitig eine institutionelle Funktion im Bereich des Teppichhandels. Bevor turkmenische Teppiche exportiert werden können, muss eine offizielle Genehmigung eingeholt werden, die bescheinigt, dass die Richtlinien und Beschränkungen für den Export von Teppichen eingehalten sind. Diese Genehmigung kann nur von den Verantwortlichen des Turkmenischen Teppichmuseums ausgestellt werden. Einzelnachweise