NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Бешикташ (стадион)

«Бешикташ» (тур. Beşiktaş Park — «Бешикташ Парк»), спонсорское название «Тупраш» (тур. Tüpraş Stadyumu) — многофункциональный стадион, расположенный в турецком городе Стамбуле. Домашняя арена футбольного клуба «Бешикташ». Вместимость — 41 903 зрителя. История С 1947 года футбольный клуб «Бешикташ» играл на стадионе «Инёню», который к началу XXI века устарел и морально и технически. Вопрос строительства нового современного стадиона для клуба был поставлен на повестку в 2004 году. Но так как возведение нового стадиона планировалось на месте стадиона «Инёню», имевшего статус исторического памятника, начало строительство было отложено на несколько лет в связи со сложной и длительной процедурой получения разрешений на строительство. Работы по сносу «Инёню» начались 2 июня 2013 года, после окончания игр Суперлиги 2012/2013. 23 июня 2013 года ходе демонтажа стадиона было обнаружены руины исторических зданий; работы по демонтажу были приостановлены. В ходе обследования археологами было выяснено, что руины невелики и не представляют большой исторической ценности, после чего 26 июня работы по демонтажу «Инёню» возобновились. 20 августа 2013 года между футбольным клубом «Бешикташ» и турецким подразделением телекоммуникационной компании «Vodafone» был подписан спонсорский договор сроком на десять лет, согласно которому новый стадион получил название «Водафон Арена» (тур. Vodafone Arena). Ориентировочная стоимость строительства нового стадиона составила около 80 миллионов долларов США. Церемония открытия нового стадиона состоялась 10 апреля 2016 года. В мероприятии приняли участие высокопоставленные политические и государственные деятели Турции, в частности, президент Реждеп Эрдоган, премьер-министр Ахмет Давутоглу, бывший президент Абдуллах Гюль, а также гости из мира спорта, культуры и бизнеса. Для массового зрителя стадион был открыт 11 апреля 2016 года матчем турецкой Суперлиги «Бешикташ» — «Бурсаспор» (3:2). После того, как в мае 2017 года президент Турции Реджеп Эрдоган потребовал убрать слово «арена» из названий стадионов, 3 июня 2017 года стадион был переименован в «Водафон Парк» (тур. Vodafone Park). После истечения летом 2023 года спонсорского контракта с Vodafone, стадион получил название «Бешикташ Парк». 25 сентября 2023 года было объявлено о подписании нового спонсорского контракта с турецкой нефтяной компаний Tüpraş, согласно которому стадион получил название «Тупраш». В августе 2019 года на стадионе прошёл матч за Суперкубок УЕФА, в котором «Ливерпуль» обыграл «Челси» в серии пенальти. См. также Террористический акт возле стадиона «Бешикташ» 10 декабря 2016 года Примечания Ссылки Официальный сайт стадиона Профиль стадиона на сайте «Бешикташа»
Водафон Парк

«Водафон Парк» (тур. Vodafone Park) — багатофункціональний стадіон у місті Стамбул, Туреччина, домашня арена ФК «Бешикташ». Загальний опис Стадіон побудований протягом 2013—2016 років та відкритий 11 квітня 2016 року на місці колишнього стадіону «Бешикташу» «Іненю». Як під час будівництва, так і під час експлуатації арена притримується концепції мінімально можливого впливу на довкілля і має сертифікат «зеленої будівлі». Споруда побудована виключно з будівельних матеріалів, які сертифіковані згідно всіх екологічних норм як екологічно безпечні та екологічно нейтральні, а процес будівництва здійснений за рахунок використання сучасних стабільних технологій. Під час будівництва дотримано принципу зменшення споживання енергії від невідновлюваних джерел енергії шляхом зменшення відходів та оптимізації наявних ресурсів. Бетонні та металеві конструкції старого стадіону «Іненю» були використані повторно при спорудженні нової арени. Залишкові матеріали розділені на категорії та використані при будівництві інших об'єктів. Всі «зелені» вимоги також мають бути дотримані під час подальших реконструкцій та демонтажу арени після завершення її експлуатації. На даху арени встановлено сонячні панелі, які щодоби виробляють об'єм електроенергії, еквівалентний її витратам близько 100 приватних житлових будинків. Функціонування цієї фотоелектричної системи зменшує викиди CO₂ на 250 т. На арені встановлені спеціальні резервуари для збору дощової води, яка використовується для поливу газону та інших цілей. Пам'ятка архітектури Стадіон «Іненю», на місці якого споруджено «Водафон Парк», мав статус пам'ятки архітектури. При спорудженні нової арени було збережено окремі елементи його конструкції. Зокрема, від старого стадіону збережено трибуну на 7 962 місць, дві вежі ліворуч та праворуч від нової основної трибуни та металеві ворота між ними. Назва Назва арени «Водафон Парк» пов'язана із укладеною комерційною угодою з телекомунікаційною компанією «Vodafone». Окрім спонсорських зобов'язань у розмірі $ 145 млн, компанія взяла на себе утримання високотехнологічної інфраструктури стадіону. Протягом 2016—2017 років стадіон носив назву «Водафон Арена». Однак, згідно указу президента Туреччини Реджепа Таїпа Ердогана, у 2017 році із назви прибрано слово «арена», яке замінене на «парк». Таким чином, арену перейменовано на «Водафон Парк». Відзнаки У 2015 році стадіон нагороджений премією «Зелена економіка» у номінації «Екологічно чиста спортивна споруда». «Водафон Парк» також нагороджений відзнакою «Стадіон року 2016». Окрім футбольних матчів, арена приймає змагання з різних видів спорту та культурні заходи, зокрема концерти зірок світового масштабу. Примітки Посилання Офіційна сторінка [Архівовано 6 серпня 2016 у Wayback Machine.] (тур.) Профіль стадіону на офіційному сайті Турецької футбольної федерації [Архівовано 20 грудня 2017 у Wayback Machine.] (тур.) Vodafone Arena на stadiumguide.com [Архівовано 18 червня 2017 у Wayback Machine.] (англ.) Vodafone Arena: Beşiktaş J.K. на football-stadiums.co.uk [Архівовано 21 жовтня 2017 у Wayback Machine.] (англ.) Vodafone Park на mustafavmms.com [Архівовано 7 липня 2017 у Wayback Machine.] (тур.)
Univerzita Galatasaray

Univerzita Galatasaray, turecky Galatasaray Üniversitesi, je turecká veřejná univerzita v Istanbulu. Vznikla v roce 1992 jako návaznost na Galatasaray Litesi založeného v roce 1481 sultánem Bajezidem II. Je členem Balkan Universities Network. Objekt univerzity byl postaven v roce 1871 během vlády sultána Abdulazize arménským architektem Sarkisem Balyanem. Budova sloužila jako ubytovna studentek střední školy Galatasaray až do roku 1992, kdy vznikla univerzita. Fakulty a ústavy Fakulta moderních jazyků Fakulta technických věd Fakulta komunikace Fakulta ekonomie Fakulta literatury a humanitních věd Fakulta právních věd Ústav sociálních věd Ústav přírodních věd Odkazy Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Galatasaray Üniversitesi na německé Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Univerzita Galatasaray na Wikimedia Commons Oficiální stránky školy
Galatasaray Üniversitesi

Die Galatasaray-Universität Istanbul (türkisch Galatasaray Üniversitesi) ist eine Hochschule in Istanbul. Sie ging 1992 aus dem 1481 durch Sultan Bayezit II. gegründeten Galatasaray Lisesi hervor. Ihre Besonderheit ist, dass bis heute Forschung und Lehre zum großen Teil in französischer Sprache stattfinden. Die Universität ist Mitglied im Netzwerk der Balkan-Universitäten. Fakultäten und Institute Die Galatasaray-Universität Istanbul gliedert sich heute in 6 Fakultäten und 2 Institute: Fakultät Moderne Sprachen Fakultät Ingenieurwissenschaften Fakultät Kommunikationswissenschaften Fakultät Volkswirtschaft Fakultät Literatur- und Geisteswissenschaften Fakultät Rechtswissenschaften Institut Sozialwissenschaften Institut Naturwissenschaften Sonstiges 2021 erließ der Hochschulrat der Türkei (YÖK) eine neue Verordnung, die besagt, dass alle Akademiker aus Frankreich an der Galatasaray-Universität die türkische Sprache auf B2-Niveau beherrschen müssen. Weblinks Offizielle Website (türkisch, englisch, französisch) Einzelnachweise
Universidade Galatasaray

A Universidade Galatasaray de Istambul (turco: Galatasaray Üniversitesi) é uma universidade sediada Istambul. Ela surgiu em 1992 a partir do Liceu de Galatasaray, fundado em 1481 pelo sultão Bayezit II. Nesta universidade, a pesquisa e o ensino são conduzidos majoritariamente em francês. Em 2021, o Conselho de Ensino Superior da Turquia (YÖK) emitiu um novo regulamento determinando que todos os acadêmicos franceses da Universidade Galatasaray devem ter nível B2 de proficiência na língua turca. ==Referências==
Галатасарайский университет

Галатасарайский университет (тур. Galatasaray Üniversitesi) — высшее государственное учебное заведение. Расположен в районе Бешикташ в Стамбуле. Галатасарайский университет был создан в 1992 году на основе образованной ещё в 1481 году при султане Баязиде II придворной элитной школы Эндерун, с которой он ныне образует единый учебный комплекс. Расположен в стамбульском районе Бешикташ, на европейской стороне Босфора. Университет является членом организации Сеть балканских университетов. Его ректор — Эфем Толга. В университете заняты около 200 преподавателей и обучаются около 2500 студентов (на 2009 год). Факультеты и институты В состав Галатасарайского университета в настоящее время входят 5 факультетов и 2 института: Факультет экономики и управления Юридический факультет Факультет массовых коммуникаций Инженерно-технологический факультет Факультет искусств и наук Институт социальных наук Институт наук и инженерии Примечания Ссылки Официальный сайт Галатасарайского университета
Универзитет Галатасарај

Галатасарај Универзитет (тур. Galatasaray Üniversitesi) је високошколска установа, која се налази у Галати, у Истанбулу. Опште информације Галатасарај Универзитет је основан 1992. године, на основу вишег образовања при дворској елитној Ендерун школи под султаном Бајазитом II, 1481. године. Универзитет је cмештен у Бешикташу , на европској страни Босфора. Универзитет је члан Балканске мреже универзитета. Факултети Факултет страних језика Факултет техничких наука Факултет за информатику и комуникације Факултет националне економије (економски) Факултет за књижевност и естетику Правни факултетет Институти Институт за социологију Институт природних наука Референце Спољашње везе , Званична страница
Галатасарай (університет)

Університет Галатасарай (тур. Galatasaray Üniversitesi) — вищий державний навчальний заклад. Розташований у кварталі Галата у Стамбулі. Галатасарайський університет був створений в 1992 році на основі утвореної ще в 1481 році за султана Баязида II придворної елітної школи Ендерун, з якою він нині утворює єдиний навчальний комплекс. Розташований у стамбульському районі Бешикташ, на європейській стороні Босфору. Університет є членом організації Мережа балканських університетів. Його ректор — Ефем Толга. В університеті зайняті близько 200 викладачів і навчаються близько 2500 студентів (на 2009 рік). Факультети та інститути До складу Галатасарайського університету в даний час входять 5 факультетів та 2 інститути: Факультет економіки і управління Юридичний факультет Факультет масових комунікацій Інженерно-технологічний факультет Факультет мистецтв і наук Інститут соціальних наук Інститут наук та інженерії Примітки Посилання Офіційний сайт Галатасарайського університету [Архівовано 15 квітня 1998 у Wayback Machine.]
Mezraa-Teleilat

Mezraa-Teleilat ist ein flacher Tell am linken, östlichen Euphratufer südlich von Mezra im Landkreis Birecik der türkischen Provinz Şanlıurfa. Auf dem rund 350 × 150 Meter umfassenden Hügel wurden bei Ausgrabungen zwischen 1999 und 2004 Siedlungsspuren entdeckt, die vom PPNB bis zum Chalkolithikum reichen. Dabei dokumentiert dieser Fundort auch den Übergang vom Akeramikum zum keramischen Neolithikum, was ihn aus der Vielzahl altorientalischer Fundorte heraushebt. Aufgrund von DNA-Analysen wird zudem vermutet, dass in der Region um diesen Fundort die Domestikation von Rindern begonnen hat. Der Übergang vom Akeramikum zum keramischen Neolithikum ist durch einen massiven Wandel des Siedlungsbildes markiert. Zellplanbauten aus Stampflehm wurden durch runde Hütten ersetzt, die aus Zweigen bzw. Schilf hergestellt waren. Zumindest ein Teil der jüngeren Siedlung war zudem von einer etwa 3 Meter hohen Stadtmauer geschützt, vor der ein Graben existierte. Aus dieser Siedlungsphase stammen auch eine große Anzahl von Figurinen aus Kalkstein. In der folgenden Phase entstanden mehrere große Korridorhäuser mit rechteckigem Grundriss und Steinfundamenten. Generell scheint dieser Siedlungsphase eine Raumplanung zugrunde zu liegen. Die nächste Phase enthielt einige Funde der Hassuna-Kultur sowie die aus dem Mittelmeerraum bekannte sog. Impresso-Keramik, wobei ganze Gebäudekomplexe mit einer komplizierten Raumunterteilung entstanden, zwischen denen Gassen frei blieben. Bevor die Siedlung aufgegeben wurde, kam ein an die Halaf-Kultur erinnernder Verzierungsstil in Gebrauch. Nach einem etwa 2000-jährigen Hiatus war der Tell von der frühen Eisenzeit bis in die achämenidische Zeit erneut besiedelt. Die Eisenzeitliche Besiedlung ist durch eine monumentale Anlage charakterisiert, bei der es sich möglicherweise um ein administratives Zentrum handelt. Die Besiedlung ist in drei Phasen zu unterteilen: Die Frühe Eisenzeit, die Neubabylonische Zeit und die Achämenidische Zeit. Fußnoten Literatur Y. Kamış: Geç demir çağı Mezraa – Teleilat Pişmiş Toprak Astarte Levhaları ve Pers Atlı Figürleri. Arkeolojik ve Kültürel Bir Değerlendirme, Ankara 2005. Mehmet Özdoğan: Mezraa-Teleilat. In: Die ältesten Monumente der Menschheit. Vor 12.000 Jahren in Anatolien [Große Landesausstellung Baden-Württemberg 2007 im Badischen Landesmuseum Schloss Karlsruhe, 20.1.- 17.6.2007], hrsg. vom Badischen Landesmuseum Karlsruhe. Darmstadt, Wissenschaftliche Buchgesellschaft 2007, S. 100. Mehmet Özdoğan: Mezraa-Teleilat. In: M. Özdoğan, N. Başgelen, P. Kuniholm (Hrsg.): The Neolithic in Turkey. Bd. 2. The Euphrates Basin. Istanbul 2011, S. 204–206. Weblinks
Güvercinada

Güvercinada (lit. 'Pigeon Island') is an island in western Turkey connected to mainland Kuşadası of Aydın Province via a relatively narrow, man-made causeway which is 350 m (1,150 ft) in length. Castle There is a castle on the island, which is situated across the bay of Kuşadası. The castle walls were built by İlyas Agha while the citadel's construction was commissioned by the Ottoman admiral Hayreddin Barbarossa (c. 1478– 1546). The outer walls were built in order to prevent an attack from the islands during the Greek Orlov Revolt (1770). The castle walls, 3 m (9.8 ft) in height, surround the island completely. The stone material used for the construction were brought form a quarry at Yılancıburnu. The castle gate is situated to eastern direction in the south of the castle, and is flanked by two towers. The northern tower has a pentagon form while the southern one is cylindric. The inscription over the castle gate is missing as known from its empty place. An inscription on the northern tower consists of four lines, and dates to 1242 AH (1826 AD). The castle became a Tentative World Heritage Site in 2020. Nearby The Kuşadası Bazaar's historical Kusadasi City Walls are nearby. References External links
Duiveneiland

Het Duiveneiland (Turks: Güvercin Adası) is een eiland in de Egeïsche Zee voor de kust van Kuşadasi. Geschiedenis Het eiland was oorspronkelijk een rustplaats voor migrerende vogels en werd in de Ottomaanse tijd Kuşadasi genoemd, hetgeen vogeleiland betekent. Later werd de naam gebruikt voor de havenplaats en zelfs het omringende gebied, en kreeg het eiland de huidige naam. Op het eiland bevindt zich een oud Byzantijns fort om de havenstad tegen piraten te verdedigen. Het wordt wel het piratenkasteel genoemd. De vuurtoren op het eiland wordt nog steeds gebruikt. Tegenwoordig is het eiland met de kust verbonden door een dam, waar zeil- en vissersboten kunnen aanleggen.
Hacınebi

Hacınebi ist eine kupferzeitliche Siedlung am oberen Euphrat, in der Provinz Şanlıurfa/Türkei, zwischen Birecik und Zeugma. Der niedrige Hügel hat 3,3 ha Fläche und besteht aus ca. 9 m mächtigen Siedlungsschichten. Forschungsgeschichte Der Hügel wurde durch Guillermo Algaze entdeckt. Er wird seit 1992 von dem Museum von Şanlıurfa und der Northwestern University unter Leitung von Adnan Misir ausgegraben. Geschichte In der Siedlungsphase A (Amq F/G) bestand noch kein Kontakt zu Mesopotamien, während in der Phase B ein deutlicher Uruk-Einfluss (mittlere Uruk-Kultur) wahrzunehmen ist. Es wurden Uruk-Siegel, Tonbullen und Keramik gefunden, und auch die Architektur zeigt mesopotamischen Einfluss (Mittelsaalhaus, Tonstiftmosaike). Daneben gab es auch eine einheimische glyptische Tradition. Bitumen wurde in Blöcken importiert und verwendet, um Keramik wasserdicht zu machen. Die Siedlung der Phase A war von einer Mauer umgeben. Grünstein (Chlorit)-artefakte belegen den Fernhandel mit dem persischen Hochland. Aus Phase A stammen ferner Siedlungsbestattungen von Kindern in Krügen und Kochtöpfen. Grabbeigaben fehlen. Spätere Schichten sind achämenidisch und römisch. Die Siedlung gehörte zur Provinz Mesopotamien und in römischer Zeit zum Königreich Kommagene. Handelskolonien Andere sogenannte Handelskolonien waren zu dieser Zeit Samsat in der Türkei, Habuba Kabira Süd, Qayra und Dschebel Aruda in Syrien, Godin Tepe im Iran und Tell Brak. Literatur Gil Stein, Reinhard Bernbeck et al.: Uruk colonies and Anatolian Communities. In: American Journal of Archaeology, Jg. 100 (1996), Heft 2, S. 205–260, ISSN 0002-9114. Weblinks Prof. Gil J. Stein über die Ausgrabungen bei Hacınebi. Archiviert vom Original am 18. August 2007; abgerufen am 6. Januar 2019 (englisch). Einzelnachweise
Hacinebi

Hacinebi est un site archéologique de Turquie situé dans la province de Şanlıurfa, près de Birecik, sur les rives de l'Euphrate. Le site, s'étendant sur environ 3,3 hectares, a été fouillé par une équipe américaine dirigée par Gil Stein, entre 1992 et 1997. Les niveaux mis au jour correspondent essentiellement à la période d'Uruk, au IVe millénaire av. J.-C., mais des objets des périodes hellénistique et romaine ont également été mis au jour. Les fouilleurs du site ont identifié plusieurs niveaux archéologiques pour la période d'Uruk : phase A (4100-3800 av. J.-C.), phase B1 (3800-3700 av. J.-C.) et phase B2 (3700-3300 av. J.-C.). Les deux premières connaissent une influence mésopotamienne limitée, et celle-ci devient très importante durant la phase B2, durant laquelle Hacinebi voit peut-être l'installation de colons venus de Basse Mésopotamie (région d'Uruk), identifiés par la présence de céramique typique de la culture d'Uruk mais aussi des éléments architecturaux (cônes formant des mosaïques murales), divers objets (faucille en argile) et des sceaux. Ils constitueraient alors un petit comptoir dans un site qui reste majoritairement marqué par l'aspect matériel caractéristique de l'Anatolie du sud-est de la période ; il ne s'agit donc pas d'une installation de type colonial comme on a pu en identifier à Habuba Kabira. La présence de sceaux caractéristiques des cultures anatoliennes aux côtés de ceux de type urukéen semblent indiquer la présence d'une administration locale. Bibliographie Discussions sur les trouvailles accomplies sur le site dans le numéro 25/1 de Paléorient, 1999 ; « Accessible en ligne sur Persée.fr. » Lien externe « Hacinebi Archaeological Excavations », sur Northwestern University, 2001 Portail de l’archéologie Portail du Proche-Orient ancien
Gaziantepská univerzita

Gaziantepská univerzita (turecky: Gaziantep Üniversitesi) je turecká univerzita nacházející se ve městě Gaziantep. S více než 45 000 studenty a 1800 akademickými zaměstnanci se Gaziantepská univerzita řadí mezi jedny z nejdůležitějších vysokoškolských ústavů v Turecku. Podle World University Rankings 2020/2021 Times Higher Education byla univerzita Gaziantepská na 1001+. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Gaziantepská univerzita na Wikimedia Commons Oficiální stránky školy (anglicky) (turecky)
Universität Gaziantep

Die Universität Gaziantep (türkisch Gaziantep Üniversitesi) ist eine staatliche Universität in Gaziantep in der Türkei. Geschichte Die 1973 gegründete Fakultät für Maschinenbau und die 1974 gegründete Gaziantep Engineering Faculty, deren Unterrichtssprache Englisch ist, bilden die Grundlage der Universität von Gaziantep. Die Gaziantep Engineering Faculty wurde 1974 durch die Eröffnung des Department of Electrical and Electronics Engineering gegründet. Im Anschluss daran wurde 1977 das Department of Food Engineering; 1981 die Fakultät für Bauingenieurwesen; 1982 wurde das Institut für Technische Physik gegründet. Die Universität von Gaziantep wurde am 27. Juni 1987 eine unabhängige staatliche Universität. Die Gaziantep Engineering Faculty und die Gaziantep Vocational School of Higher Education im Körper der Middle East Technical University (METU) wurden durch dasselbe Gesetz mit der Universität von Gaziantep verbunden. Dazu kommen die Medizinische Fakultät, die Philosophische Fakultät, die Wirtschafts- und Verwaltungswissenschaftliche Fakultät, die Pädagogische Fakultät in Adiyaman, die Berufsschule für Höhere Bildung in Kilis, Graduiertenschulen für Natur- und Angewandte Wissenschaften, Sozialwissenschaften, Gesundheitswissenschaften und das Staatliche Konservatorium für Türkische Musik gegründet. Derzeit wird Bildung/Unterricht an acht Fakultäten, drei Hochschulen, einem Konservatorium, acht Berufsfachhochschulen, drei Graduiertenschulen und fünf Serviceabteilungen aufrechterhalten, nämlich der Abteilung für Leibeserziehung und Sport, der Abteilung für türkische Sprache und der Hochschule für Fremdsprachen, die Fakultät für Informatik und die Abteilung für Atatürks Prinzipien und die Geschichte der türkischen Erneuerung, die dem Rektorat angeschlossen sind, um eine Vielzahl von Kursen in 107 Hauptbereichen auf Bachelor- und Masterebene anzubieten. Weblinks Homepage der Universität Gaziantep Einzelnachweise
Universidad de Gaziantep

La Universidad de Gaziantep (en turco: Gaziantep Üniversitesi) es una universidad ubicada en la ciudad de Gaziantep, la capital de la provincia de Gaziantep, Turquía.​ Fundada en 1973, es una de las universidades más populares de Turquía y el gran número de estudiantes (alrededor de 38 000) afecta la vida de la ciudad. Es una universidad pública ubicada en Gaziantep, que inició su labor educativa en 1973 con el Departamento de Ingeniería Mecánica afiliado a la Universidad Técnica de Oriente Medio y adquirió el estatus legal de universidad en 1987. Se ha convertido en una universidad regional que consta de 16 facultades, 4 colegios, un conservatorio estatal de música turca, 5 institutos y 11 escuelas vocacionales.​ El número de departamentos y programas que reciben estudiantes en todas las facultades y colegios fue de 104 en 2002. El número actual de profesores es de 763, y a partir de 2009, alrededor de 17,200 estudiantes están estudiando, mientras que este número en 2014 ha aumentado a 34,000. Además, alrededor de 500 estudiantes extranjeros de 33 países estudian en la universidad. El idioma utilizado por la Facultad de Ingeniería ha sido el inglés desde su creación, y la duración de la educación es de 4 años, no incluyendo la fase preparatoria. Referencias
Université de Gaziantep

L'université de Gaziantep (en turc : Gaziantep Üniveristesi) est une université publique fondée en 1973 et située à Gaziantep, en Turquie. Galerie Liens externes Sites officiels : (tr) www.gantep.edu.tr et (en) www.gaziantep.edu.tr/en Ressources relatives à la recherche : Classement académique des universités mondiales CrossRef Horizon 2020 Portail des universités Portail de la Turquie
Gaziantepi Egyetem

A Gaziantepi Egyetem (törökül Gaziantep Üniversitesi, Gantep) Törökország egyik kiemelkedő egyeteme, melyet 1973-ban Gaziantep városában alapítottak. 1987-ben vált önálló felsőoktatási intézménnyé. Tanítási nyelve az angol, ezért az egyetem saját nyelviskolája előkészítő kurzusokat is tart a jövendő hallgatók számára. Galléria Jegyzetek További információk Gaziantep University Archiválva 2021. január 31-i dátummal a Wayback Machine-ben (angolul)