NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Moschea di Sokollu Mehmed Pascià (Büyükçekmece)

La moschea di Sokollu Mehmed Pascià (in turco Sokollu Mehmet Paşa Camii) è una moschea di Büyükçekmece, un sobborgo di Istanbul posto sulla sponda europea del Bosforo. Storia e descrizione La moschea venne commissionata dal gran visir Sokollu Mehmed Pascià all'architetto di corte Mimar Sinan nel 1566. L'anno seguente la moschea venne aperta ai fedeli. Fu pesantemente restaurata tra il 1962 ed il 1963. La moschea si trova presso l'altra grande opera realizzata da Sinan a Büyükçekmece, il ponte di Solimano il Legislatore. L'interno della moschea è caratterizzato dalla presenza di un miḥrāb, un pulpito e un minbar tutti realizzati in legno. Nel cortile della moschea, presso il muro di cinta, si trova il minareto-minbar. Ricavato da un singolo blocco di pietra, questo minareto-minbar è uno dei soli due costruiti dal grande architetto ottomano, l'altro si trova nella Moschea di Sinan Pascià a Fatih, nel centro di Istanbul. Esso è di forma ottagonale ed è dotato di una scalinata di undici gradini. La cupola a cipolla è sorretta da otto pilastri, mentre le balconate, sovrastate da archi a forma di ferro di cavallo, sono decorate con motivi esagonali a loro volta ripartiti in triangoli. Note Voci correlate Mimar Sinan Büyükçekmece Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Moschea di Sokollu Mehmed Pascià Collegamenti esterni Moschea di Sokollu Mehmed Pascià, su archINFORM.
Бебек джамия

Бебек джамия (на турски: Bebek Camii), официално Хюмаюн-у Абад джамия (на османски турски: Hümayûn-u Âbad Cami, Просперираща императорска джамия) е джамия, построена през 1913 г., разположена в квартал Бебек на район Бешикташ в Истанбул, Турция. Джамията Бебек е проектирана от Мимар Кемаледин (1870 – 1927) в архитектурния стил на Първото национално архитектурно движение и е построена в Бебек на мястото на джамия, която е поръчана от великия везир Невшехирли Дамат Ибрахим паша (1666 – 1730). Разположена е във вътрешен двор, заобиколен от ниски бетонни стени на булевард Джевдет паша, зад кея Бебек в залива Бебек на Босфора. Джамията има квадратен план и е изградена от варовиков камък. Основният купол се поддържа от четири полукупола, разположени върху осем рамки. Има шест сводести прозореца, по два отпред и отзад и по един отстрани, и общо 28 малки сводести прозореца над тях. Джамията има многоъгълно минаре върху висока основа, долепена до западната стена. Долната страна на балкона на минарето е украсена с три реда мукарни. Входът на минарето е до нартекса извън джамията. Източници
Bebek Mosque

Bebek Mosque (Turkish: Bebek Camii), officially Hümayûn-u Âbad Mosque (Ottoman Turkish: Hümayûn-u Âbad Cami for: Prosperous Imperial Mosque) is a 1913-built mosque located in Bebek neighborhood of Beşiktaş district in Istanbul, Turkey. Bebek Mosque was designed by Mimar Kemaleddin (1870–1927) in the architectural style of First national architectural movement, and built in Bebek on the place of a mosque, which was commissioned by Grand Vizier Nevşehirli Damat Ibrahim Pasha (1666–1730). It is situated inside a courtyard surrounded by low concrete walls on Cevdet Paşa Cad. behind the Bebek Pier in Bebek Bay on Bosphorus. The mosque has a square plan, and is built in limestone ashlar. The main dome is supported by four half domes sitting on eight frames. It has six arched windows, two each in the front and back, and one each at sides, and 28 small arched windows in total above them. The mosque has a polygonal minaret on a high base adjacent to the western wall. The underside of the minaret balcony is decorated with three lines of muqarnas. Minaret's entrance is next to the narthex outside the mosque. References
Moschea di Bebek

La Moschea di Bebek, ufficialmente Hümayûn-u Âbad Mosque per: Prosperosa Moschea Imperiale, è una moschea costruita nel 1913 nel quartiere storico di Bebek a Istanbul, che rientra nei confini e nell'amministrazione del distretto di Beşiktaş. La moschea fu progettata dall'architetto Mimar Kemaleddin (1870–1927) nello stile del Primo movimento di architettura nazionale, e costruita a Bebek, commissionata dal Gran visir Nevşehirli Damat İbrahim Pascià (1666–1730). Si trova in una corte circondata da basse mura in cemento sul Cevdet Paşa Cad. dietro il molo di Bebek nella baia omonima sul Bosforo. La moschea ha pianta quadra ed è costruita in conci di calcare. La cupola principale è sostenuta da quattro mezze cupole poggianti su otto strutture. Essa ha sei finestre, due di ciascuna sul davanti e due sulla parte posteriore, più una per ogni lato, e 28 piccole finestre ad arco in totale. La moschea ha un minareto poligonale su un'alta base adiacente al muro esterno. Il lato interno del balcone del minareto è decorato con tre linee di muqarnas. L'ingresso al minareto è vicino al nartece esterno alla moschea. Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su moschea di Bebek
Бебек (мечеть)

Мече́ть Бебе́к (тур. Cihangir Camii) также известна, как Мечеть Хюмайун-у Абад (тур. Hümayûn-u Âbad Camii) — мечеть в микрорайоне Бебек района Бешикташ в европейской части Стамбула. История Первоначально мечеть была построена по приказу Дамад Ибрагима-паши в честь султана Ахмеда в 1725—1726 годах. Мечеть примыкала к прибрежному дворцу Хюмаюнабад, который был снесён по приказу султана Абдул-Меджида в 1846 году. Мечеть осталась стоять недалеко от общественного парка у паромной пристани. Новую мечеть возвёл на месте старой в 1913 году знаменитый архитектор Кемаледдин по приказу суперинтенданта благотворительных фондов Мустафы Хайры Эфенди. Мечеть была построена из тёсаного песчаника и украшена традиционными изразцами в бледных красных и голубых тонах. Экседры по углам накрыты полукуполами. Молельный зал увенчан куполом на высоком барабане и соединён с трёхарочной галерей; вход в галерею, украшенный декоративной плиткой с элементами каллиграфии, был застеклён в 1991 году. Михраб заключён в высокую нишу, справа от него находится деревянный минбар. В урашении мечети приняли участие эксперты каллиграфии Исмаил Хакки-бей и Маджид-бей. Примечания Источники Ссылки Мечеть Бебек на Викимапии
Бебек (мечеть)

Мечеть Бебек (тур. Cihangir Camii), також відома як Мечеть Хюмайун-у Абад (тур. Hümayûn-u Âbad Camii) — мечеть у кварталі Бебек району Бешикташ в європейській частині Стамбулу. Історія Спочатку мечеть була побудована за наказом Дамад Ібрагіма-паші на честь султана Ахмеда III в 1725—1726 роках. Мечеть прилягає до прибережного палацу Хюмаюнабад, який був знесений за наказом султана Абдул-Меджида в 1846 році. Мечеть залишилася стояти недалеко від громадського парку біля поромної пристані. Нову мечеть звів на місці старої в 1913 році знаменитий архітектор Кемаледдин за наказом суперінтенданта благодійних фондів Мустафи Хайри Ефенді. Мечеть була побудована з тесаного пісковика і прикрашена традиційними кахлями у блідих червоних і блакитних тонах. Екседри по кутах накриті напівкуполами. Молитовний зал увінчаний куполом на високому барабані і з'єднаний з триарочною галереєю; вхід у галерею, прикрашений декоративною плиткою з елементами каліграфії, був засклений у 1991 році. Міхраб укладений у високу нішу, праворуч від нього знаходиться дерев'яний мінбар. В прикрашені мечеті взяли участь експерти каліграфії Ісмаїл Хакі-бей і Маджид-бей. Примітки Посилання Мечеть Бебек на Вікімапії [Архівовано 25 серпня 2011 у WebCite]
Bozcaada Castle

Bozcaada Castle (Turkish: Bozcaada kalesi) is a castle in the Turkish island of Bozcaada (known as Tenedos before the 15th century). Geography The castle is in the northeast of the island, just north of the Bozcaada town at 39°50′N 26°04′E in Çanakkale Province. Visitors to the castle use the ferry line from Geyikli in the mainland (Anatolia) to the island. The castle is within walking distance from the ferry terminal. History There was a castle on the island before the 14th century, of undocumented construction and date: it was possibly built by the Phoenicians, Romans or Venetians. However, the castle was demolished after the War of Chioggia between Venice and Genoa on the advice of the Pope. When Mehmet II of the Ottoman Empire conquered the island in 1455 he rebuilt the castle. In July 1656, during the Cretan War, a Venice fleet commanded by Giacomo Loredano captured the castle. But Ottomans under Köprülü Mehmet Pasha recaptured the castle in August 1657. Soon after the reconquest, the castle underwent a great renewal. A second renewal was carried on in 1815 by the sultan Mahmut II. Architecture There are two sections; bailey and the citadel. There is a moat of 250 metres (820 ft) length and 10 metres (33 ft) width to the south of the castle. Within the citadel there are cisterns, an arsenal, an infirmary, a well, a mosque and various rooms. Formally The gate of the castle was a saracen gate over the moat. References
Велика мечеть Сіваса

Велика мечеть Сіваса (тур. Sivas Ulu Camii) — історична мечеть 12 століття в Сівасі, Туреччина. Найстаріша збережена будівля в місті. Її мінарет збудовано на початку 13 століття. Історія Мечеть є найстарішою збереженою будівлею в Сівасі та однією з найстаріших мечетей в Анатолії. Згідно з епіграфічним написом, знайденим під час реставраційних робіт у 1955 році, мечеть збудована в 1196–1197 роках Кизиларсланом ібн Ібрагімом за часів правління Кутбіддіна Малікшаха, сина Кіліджа Арслана II, еміра Сіваса. Німецький історик та археолог Міхаель Майнеке стверджував, що це споруда 1109 року. Деякі вчені вважають, що вона збудована на початку 12 століття за часів правління правителів Данішмендидів (до її анексії Султанатом Конья в 1178 році) . Мінарет збудовано приблизно у 1213 році під час реконструкції мечеті. Це був період, коли мінарети додавали до мечетей, побудованих в Анатолії. Архітектура Базова структура Будівля збудована в гіпостильному стилі, який є одним із найстаріших дизайнів мечетей в Анатолії. Головна споруда (молитовна зала) являє собою низьку прямокутну будівлю з тесаного каменю. Вхід до мечеті здійснюється з півночі через сучасний дерев'яний ґанок. Як зовнішній, так і внутрішній вигляд мечеті прості, з невеликою кількістю декоративних елементів. Мінарет Мінарет XII століття зроблений з цегли та розташований поблизу південно-східного кута мечеті. До нього ведуть гвинтоподібні сходи зі 114 сходинками. Мінарет схожий на ранню архітектуру Великих сельджуків в іранському регіоні. Реставраційні роботи Мінарет зараз перебуває під загрозою нахилу, що є давньою особливістю його зовнішнього вигляду. Станом на 2023 рік верхівка мінарету змістилася на 117 сантиметрів (46 дюймів) від своєї вертикальної осі біля основи. У жовтні 2023 року команда турецьких та італійських експертів розробила план стабілізації мінарету. Згідно з ним, всередину буде розміщено 40 метрів сталевих арматурних елементів. Пізніше головну будівлю мечеті також планується відремонтувати та відновити. Література McClary, Richard P. (2017). Rum Seljuq Architecture, 1170-1220: The Patronage of Sultans (англ.). Edinburgh University Press. ISBN 978-1-4744-1748-8. Примітки
Алтунизаде джамия

Алтунизаде джамия (на турски: Altunizade Camii), известна още като Исмаил Зюхтю паша джамия (на турски: İsmail Zühtü Paşa Camii) е османска джамия от 19-ти век, разположена в Истанбул, Турция. Джамията се намира в квартал Алтунизаде на район Юскюдар в Истанбул. Тя е поръчана от Алтунизаде Исмаил Зюхтю паша (1806 – 1887), който е погребан на защитено място в двора на джамията. Джамията е построена през 1865 г. Това е може би последният пример за джамия с османска архитектура в анадолската част на Истанбул. Първоначално джамията е била част от социален комплекс (на турски: külliye), състоящ се от детско училище, турска баня, служба за отчитане на времето за молитва, чешма, квартири за имама, ръководителя на богослужението и мюезина, призоваваща молитва, пекарна и няколко магазина. Запазени са обаче само някои магазини от социалния комплекс на джамията. Днес джамията е в много добро състояние. Джамията е проектирана в стила на възрожденската барокова архитектура, която може да се разпознае поне по големите прозорци. Джамиите, построени в този стил, са примери за епохата на последната Османска империя. Разположен е в малък двор, който има три порти. Над най-голямата порта има надпис. Друг надпис е прикрепен към външната страна на стената срещу Кааба в Мека. Притворът е изграден като покрито място. Три врати в притвора, една голяма и две малки, водят към светилището. В стената на нартекса е изграден орнаментиран малък михраб – ниша за молитва през затвореното време на джамията. Две дървени стълби, фланкирали нартекса, водят към женското и мюезинското отделение. Джамията с квадратен план е изградена от варовиков камък. Отвътре е измазана. Стените на светилището са украсени с ръчно резбовани фигури. Джамията има един купол, който се поддържа от четири арки, носени от четири колони в ъглите на джамията. Вътрешната повърхност на купола е нарязана на 16 зони с осем части от два дизайна. Центърът на купола е син, за да привлече вниманието, и съдържа стих от Корана. Мраморният минбар е проектиран под формата на чаша за пиене, както се вижда в джамията Hırka-i Şerif. Прозорците са необичайно големи като пример за възрожденски бароков архитектурен стил. Джамията има едно минаре с един балкон. Издига се върху квадратна основа. Шпилът на минарето е направен от камък за разлика от куловете, покрити с оловна ламарина, наблюдавани в класическата архитектура на османските джамии. Шпилът е проектиран под формата на тюрбан на велик везир. В средата на минарето се намира декоративна линия от звезди. В долния ред има три големи прозореца на страничните стени и два големи фланкирали стената на михраба. В горния ред отново има три прозореца от всяка страна, но два малки прозореца фланкират големия в средата. Източници
Altunizade-Moschee

Die Altunizade-Moschee (türkisch Altunizade Camii), nach ihrem Erbauer auch İsmail-Zühtü-Pascha-Moschee (türkisch İsmail Zühtü Paşa Camii), ist eine Moschee in Istanbul, die im 19. Jahrhundert im Osmanischen Reich errichtet wurde. Lage Die Moschee steht im Stadtviertel Altunizade im Istanbuler Stadtbezirk Üsküdar in der Tophanelioğlu Caddesi 20–22. Um das Gebäude besteht eine niedrige Wohn- und Bürobebauung. Im Westen und Südwesten umgibt ein kleiner Park mit Brunnen das Bauwerk. Geschichte Den Bau der Moschee beauftragte der Architekt, Schriftsteller und Politiker Altunizade İsmail Zühtü Pascha (1806–1887), der auch im Garten der Moschee bestattet wurde. Das Bauwerk wurde gemäß zweier Inschriften im Jahr 1282 (AH) (1865/66 n. Chr.) errichtet und ist wohl das letzte Beispiel osmanischer Architektur im asiatischen Teil Istanbuls. Die Moschee war anfangs Teil einer Külliye mit einer Grundschule, einem türkischen Bad, zwei symmetrischen Wohnungen für den Imam und den Muezzin, einer Bäckerei und einigen Geschäften. Allerdings sind heute nur wenige Räume erhalten. Das zweistöckige Schulgebäude dient heute als Wohnung, das Hammam wurde 1988 vermessen und renoviert. Architektur Die Moschee wurde im neobarocken Stil der spätosmanischen Architektur errichtet, was sich an den großen Fenstern erkennen lässt. Das Gebäude besitzt einen kleinen Hof mit einem überdachten Şadırvan und drei Toren. Am größten Tor ist eine Inschrift angebracht. Über eine kleine Vorhalle gelangt man durch eine große und zwei kleine Türen in den Gebetsraum. Der kleine ornamentierte Mihrab liegt in der Wand zur Vorhalle. Zwei hölzerne Treppen führen zum Frauenbereich und zu dem Platz des Muezzins. Die Moschee wurde über einem rechteckigen Grundriss erbaut und in Kalkstein ausgeführt. Die Wände des Gebetsraumes sind mit handgeschnitzten Figuren verziert. Außerdem besitzt die Moschee eine Kuppel, die von vier Bögen auf Säulen getragen wird. Das Innere der Kuppel ist in 16 Bereiche untergliedert, die abwechselnd mit zwei Mustern verziert sind. Das Zentrum der Kuppel ist in Blau gehalten und enthält Koranverse. Auch Pendentifs und Wände sind reich bemalt. Die Minbar ist in Marmor ausgeführt und besitzt die Form eines Trinkglases. Sie ähnelt derjenigen in der Hırka-i-Şerif-Moschee. Die Fenster sind ungewöhnlich groß und ein klassisches Beispiel für die osmanische Neobarock-Architektur. In der unteren Reihe befinden sich drei große Fenster an den Seitenwänden und zwei große flankieren die Mihrab-Wand. In der oberen Reihe befinden sich auf jeder Seite wieder drei Fenster, in der Mitte flankieren zwei kleine Fenster das große. Die Moschee besitzt außerdem ein rundes Minarett über einem quadratischen Sockel. Der Balkon ist reich verziert. Die Turmspitze des Minaretts besteht aus Stein, im Gegensatz zu den mit Blechen bedeckten Spitzen der klassischen osmanischen Moscheenarchitektur. Die Form der Spitze erinnert an den Turban eines Großwesirs. In der Mitte des Minaretts befindet sich eine Linie von Sternen. Weblinks Fotos des Inneren und Äußeren. pbase.com Einzelnachweise
Altunizade Mosque

Altunizade Mosque (Turkish: Altunizade Camii), also known as İsmail Zühtü Pasha Mosque (Turkish: İsmail Zühtü Paşa Camii) is a 19th-century Ottoman mosque located in Istanbul, Turkey. The mosque is situated in the Altunizade neighborhood of Üsküdar district in Istanbul. It was commissioned by Altunizade İsmail Zühtü Pasha (1806–1887), who is buried in a protected place in the mosque's yard. The mosque was built in 1865. It is probably the last example of Ottoman architecture mosques in the Anatolian part of Istanbul. Initially, the mosque was part of a social complex (Turkish: külliye) consisting of an infant school, a Turkish bath, a time-keeping office for prayer, a fountain, lodgings for the imam, the worship leader, and the muezzin, the caller of prayer, a bakery and some shops. However, only some shops of the social complex of the mosque are preserved. The mosque is today in a very good state. The mosque was designed in Baroque Revival architecture, which can be identified at least by its large windows. Mosques built of this style are examples of the last Ottoman Empire era. It is situated in a small courtyard, which has three gates. An inscription is found above the biggest gate. Another inscription is attached to the outside of the wall facing Kaaba in Mecca. The narthex was constructed as a covered place. Three doors in the narthex, one big and two small ones, lead to the sanctuary. An ornamented small mihrab, a niche, is built in the wall of the narthex for prayer during the mosque's closed time. Two wooden staircases flanking the narthex lead to women's and muezzin section. The quadratic-plan mosque was constructed in limestone ashlar. Its inside is plastered. The sanctuary's walls are ornamented with hand-carved figures. The mosque has one dome, which is supported by four arches carried by four columns in the mosque's corners. The dome's inner surface is sliced in 16 zones by eight pieces of two designs. The center of the dome is blue colored to draw attention, and contains a Quran verse. The marble minbar is designed in the form of a drinking glass as seen in Hırka-i Şerif Mosque. The windows are unusual big as an example of the Baroque Revival architectural style. The mosque has one minaret with one balcony. It rises up on a quadratic base. The minaret's spire is made of stone in contrast to the lead sheet covered spires seen in the classical Ottoman mosque architecture. The spire is designed in the form of a grand vizier's turban. A decorative line of stars is found in the mid of the minaret. In the lower row, there are three big windows at the side walls and two big ones flank the wall of mihrab. In the upper row, there are again three windows on each side, however, two small windows flank the big one in the middle. References
Museo Arqueológico de Alanya

El Museo Arqueológico de Alanya (en turco Alanya Arkeoloji Müzesi) es uno de los museos de Turquía. Está ubicado en la ciudad de Alanya, situada en la provincia de Antalya. Este museo se inauguró en 1967 y fue renovado en 2012.​ Colecciones El museo contiene una colección de objetos etnográficos y arqueológicos de la región. El sector arqueológico se inicia con una exposición de la cronología de las civilizaciones de Anatolia y está organizado temáticamente con secciones dedicadas al mar, a Heracles, al castillo de Alanya, a monedas antiguas, a la religión y mitología, al comercio, al deporte y la salud, al vidrio, a las estatuillas y a las joyas. También se exponen osarios, estelas funerarias, sarcófagos, inscripciones, objetos relacionados específicamente con la producción de aceite de oliva y otras herramientas agrícolas. El objeto más antiguo encontrado en Alanya es una inscripción en lengua fenicia procedente de la antigua ciudad de Laertes y fechada hacia el 625 a. C. Entre las piezas más destacadas se encuentra la estatua de Heracles del siglo II y un mosaico donde se representa el rapto de Hilas por las ninfas.​​​ El sector etnográfico incluye objetos relacionados con las tradiciones de la región como joyas, vestidos, alfombras, útiles de uso cotidiano, armas y manuscritos.​​ Referencias
Харикалар Дияры (парк)

Харикала́р Дияры́ (тур. Harikalar Diyarı) — крупнейший парк Анкары. О парке Название переводится как «Страна чудес». В парке расположены скульптуры героев многих известных книг, например, Путешествия Гулливера. Есть сказочный остров, на котором представлены персонажи «Тома и Джерри». Площадь парка — 1 320 000 м2. На пруды приходится 92 000 м2, зелёная площадь с пешеходными дорожками занимает половину территории парка. Построен Департаментом охраны и контроля окружающей среды столичного муниципалитета, включает в себя кафе, рестораны, зоны для пикника, поля с искусственным покрытием, баскетбольные площадки, теннисные корты, поля для мини-гольфа, площадку для картинга, трассы для катания на скейтборде. Парк имеет открытую автостоянку. На территории находятся 12 кинозалов, которые показывают мультфильмы в режиме нон-стоп. Есть также амфитеатр Неджат Уйгур, вместимость которого 5000 человек. По выходным в нём проходят культурные мероприятия. Транспорт Около парка находится одноимённая станция метро линии M1. Жители Синджана могут добраться до парка на автобусах 544, 529 и 509. Примечания
Bergama Museum

Bergama Museum is a museum in Bergama district of İzmir Province, Turkey. Location The museum is in Bergama city . It is to the south of Cumhuriyet street at 39°07′00″N 27°10′33″E. Its distance to İzmir is about 110 km (68 mi). History Bergama (ancient Pergamon) is a historically important city. Although the remains of the most important ancient monument of Bergama, namely the freezes of the Pergamon Altar had been transported to Pergamon Museum in Berlin, Germany in 1870, there are still enough items to be displayed in Bergama. The museum was established upon the suggestion of Marshal Fevzi Çakmak in 1932. It was opened on 30 October 1936. Displays Both the archaeological and ethnographical items are exhibited. The archaeological items are from the excavations around Bergama. Most notable among these are sculptures of Pergamon school, items from Pitane and Gryneion and terra-cotta from Myrina. These ancient greek settlements are between Bergama and İzmir. In the ethnographical section the most important items are carpets and rugs from Bergama, Yuntdağ, Yağcıbekir etc. References