NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Великая школа нации

«Вели́кая шко́ла на́ции» (греч. Μεγάλη του Γένους Σχολή, тур. Özel Fener Rum Lisesi) — старейшая и самая престижная греческая православная школа в Стамбуле (Турция). Расположена на крутом холме в районе Фанар. Основана в 1454 году, через год после падения Константинополя, Матеосом Камариотисом. Скоро стала школой для благородных православных семей Османской империи, в основном греческих. Здесь учились многие османские министры, а также валашские и молдавские князья, назначавшиеся османским правительством. Например, её окончил Димитрий Кантемир. Нынешнее здание школы расположено недалеко от церкви Святого Георгия, где находится кафедра патриарха Константинопольского. Здание построено в 1881—1883 годах в духе эклектики на средства банкира Зарифиса и известно среди местных жителей как «Красный замок» и «Красная школа» (тур. Kırmızı Okul). Ректоры (схолары) Матфей Камариот (1454—1490) Теофилос Коридаллеус (1621—1623) и (1629—1639) Александр Маврокордато (1665—1671) Евгений (Вулгарис) (1760—1761) Дорофей (Проиос) (1803—1807) Кумас, Константинос (1814—1815) Евстафий (Клеовулос) (1864—1871) Михаил (Клеовулос) (1888—1918) вакантна 1918—1920 Александр (Зотос) (1920—1925) Спиридон Захариадис (1925—1952) Георгий Диктабанис (1952—1964) вакантна 1964—1967 Иоаннис Карайаннис (1967—1976) вакантна 1976—1991 Николай Мавракис (1992—2007) Виктория Лемопулу (2007—2018) Димитрис Зотис (с 2018) Ссылки Сайт школы
Велика школа нації

«Велика Школа Нації» (грец. Μεγάλη του Γένους Σχολή, тур. Özel Fener Rum Lisesi) — найстаріша і найпрестижніша грецька православна школа у Стамбулі (Туреччина). Заснована у 1454 році, через рік після падіння Константинополя, Матеосом Камаріотісом, скоро стала школою для «благородних» грецьких та інших православних сімей Османської імперії. Тут навчалися багато османських міністрів, а також валаські і молдовські князі, які назначалися османським урядом. Наприклад, її закінчив Димитрій Кантемір. Нинішня будівля Школи розташована недалеко від церкви святого Георгія в районі Фанар, який є резиденцією Константинопольського Патріарха. Серед місцевих жителів відомий також як "Червоний замок" і "Червона школа" (тур. Kırmızı Okul). Сьогодні школа є другою за величиною після середньої школи Зографьон і має шість турецьких вчителів на додаток до 15 грецьких вчителів. Відповідно до закону, школа використовує турецьку навчальну програму на додаток до грецьких предметів (грецька мова, література та релігія). Ректори (схолари) Олександр Маврокордато (1665—1671) Євгеній Булгаріс (1760—1761) Дорофей (Проіос) (1803—1807) Константінос Кумасі (1814—1815) Євстафій (Клеовулос) (1864—1871) Михайло (Клеовулос) (1888—1918) вакантна 1918—1920 Олександр (Зотос) (1920—1925) Спиридон Захаріадіс (1925—1952) Георгій Діктабаніс (1952—1964) вакантна 1964—1967 Іоанніс Карайанніс (1967—1976) вакантна 1976—1991 Николай Мауракіс (з 1991) Див. також Школа нації (Туреччина) Посилання Офіційний сайт
Манастір (мечеть)

Мечеть Манастір (тур. Manastır Mescidi) — культова будівля візантійської доби в Стамбулі. Розташована на сьомому пагорбі коло воріт святого Романа (Топкапи). Ймовірно походить із доби Палеологів. Історія та опис Оригінальна назва будівлі, в час коли вона була церквою не відома. Існують припущення, що вона належала монастирю Менодори, Німфодори та Метродори. Нинішня будівля складається з тристоронньої беми на східному кінці та склепінчастого притвору із західного боку. Також вона має два різьблені капітелі в потрійній аркаді між притвором і навою. Початкова планувальна структура будівлі також залишається не відомою. Вона могла бути склепінчастою базилікою, або бути зразком хрестово-купольних храмів. Під час досліджень у 1960-х роках, було простежено фундаменти у наві, які очевидно, колись підтримували колони, також було виявлено ознаки відкритого портика, що оточував будівлю з півночі, півдня і заходу. Розміри будівлі дозволяють припустити, що це була каплиця в межах монастиря, а не його соборний храм. Під час правління Мехмеда II Завойовника (1451—1481) церкву перетворив на мечеть чавуш Мустафа (мечеть також відома і під його іменем). Після цього структура будівлі зазнала серйозних змін. В центральній апсиді пробили вікно, тоді як південну апсиду закрили та перетворили на міхраб. Сучасний дерев'яний дах також є поствізантійським доповненням. У минулому тут був дерев'яний мінарет, але він не зберігся. Зараз споруда частково закрита автобусним депо. Навколишня територія зазнала змін в 1950-х роках з будівництвом вулиці Мілле на невеликій відстані від її північної стіни. Примітки
Prison de Diyarbakır

La prison de Diyarbakır (en turc : Diyarbakır Cezaevi) est une prison située à Diyarbakır, en Turquie. Créée dans sa forme actuelle après le coup d'État du 12 septembre 1980, elle est selon The Times l'une des dix pires prisons au monde en 2008. Tortures et meurtres d'opposants politiques dans les années 1980 Entre 1981 et 1984, durant la période la plus brutale de l'établissement où des opposants politiques — souvent des militants socialistes et kurdes — étaient soumis à des tortures systématiques, trente-quatre détenus y trouvent la mort. Un incident en septembre 1996 où des policiers sont entrés dans la prison pour calmer une protestation se solde par la mort de dix détenus ; cet événement a été condamné en 2010 par la Cour européenne des droits de l'homme dans l'affaire Perişan et autres c. Turquie. Certains pensent que cette prison a été mise en place pour anéantir la kurdicité dans le cadre du conflit kurde et aujourd’hui plusieurs anciens détenus estiment que les mauvais traitements dans la prison ont favorisé les tensions entre l'État turc et les Kurdes, et l’engouement qu'a suscité le Parti des travailleurs du Kurdistan par la suite. Prison surpeuplée La prison est composée de deux entités : l'une, de type E, a une capacité de 744 personnes et l'autre, de type D, réservée aux prisonniers politiques a une capacité de 688 personnes. Mais, comme l'a constaté une commission spéciale du Parlement turc lors d'une visite en 1996, l'établissement est surpeuplé. Projets de destruction Différents projets sont discutés sans progrès depuis plusieurs années : l'État envisage de transformer la prison en une école mais les militants kurdes souhaitent la voir en « musée de la honte ». Le 9 juillet 2021, le président Erdoğan déclare à Diyarbakır : « Nous allons évacuer la prison de Diyarbakır, qui a longtemps été associée à la cruauté, à la torture et aux traitements inhumains dans le passé, et la mettre en service comme centre culturel. » Les anciens détenus, appelés les « détenus du 12 septembre » en référence au coup d'État militaire de 1980, réclament toujours la transformation de la prison en musée qui montre ce qui s'est passé dans cette prison durant cette période afin que cela ne se reproduise plus. Notes et références Portail de la prison Portail de la Turquie
Diyarbakırfängelset

Diyarbakırfängelset (turkiska: Diyarbakır Cezaevi) är ett fängelse i Diyarbakır, sydöstra Turkiet. Det byggdes 1980 och klassificerades som ett E-fängelse av Turkiets justitieministerium. Efter statskuppen Turkiet, överfördes fängelset till militären, och blev ett krigslagsfängelse (turkiska: Sıkıyönetim Askeri Cezaevi). Kontrollen återfördes till Turkiets justitieministerium den 8 maj 1988. Fängelset blev ökänt för att flera av fångarna, många av dem kurdiska självständighetskämpar, under 1980-talet torterades. Referenser Den här artikeln är helt eller delvis baserad på material från engelskspråkiga Wikipedia, 10 september 2012. Fotnoter
Діярбакирська в'язниця

Діярбакирська в'язниця (тур. Diyarbakır Cezaevi; курд. Girtîgeha Amedê) — в'язниця в місті Діярбакир на південному сході Туреччини, побудована в 1980 році. З тих пір вона прийняла безліч самих жорстоких злочинців країни і саме тому може вважатися однією з найгірших в'язниць в світі. Діярбакирська в'язниця відома не тільки завдяки застосовуваним до ув'язнених фізичним тортурам — людей там катують також і психічно. В'язниця розділена на дві секції: Е , де може міститися 744 ув'язнених, і D , де може перебувати до 688-ми людей, проте на даний момент обидві секції переповнені. Примітки
Phrontisterion (Trapezunt)

Das Phrontisterion von Trapezunt (griechisch Φροντιστήριον Τραπεζούντος bzw. Φροντιστήριον Τραπεζούντας) war eine pontosgriechische Bildungseinrichtung im Osmanischen Reich, die von 1682/3 bis 1921 in Trabzon bestand. Hintergrund Im Mittelalter war Trapezunt die Hauptstadt des Kaiserreiches Trapezunt, eines der Nachfolgestaaten des Byzantinischen Reiches und des letzten griechischen Staates, der 1461 von den Osmanen erobert wurde. Während der folgenden Jahrhunderte lebte eine starke griechische Gemeinde in der Stadt und der Region. Geschichte Die Schule wurde in 1682/83 von Sevastos Kyminitis, einem Vorreiter der modernen griechischen Aufklärung, gegründet. Sie wurde zum Zentrum griechischsprachiger Bildung in der Pontosregion. Ursprünglich war sie im Sümela-Kloster untergebracht. Das Hauptziel war die Pflege der nationalen und religiösen Identität der örtlichen griechischen Gemeinschaften. Die Schule wurde durch großzügige Spenden unterstützt, die von wohlhabenden griechischen Familien bereitgestellt wurden, darunter den Familien Velissarides und Kallivazis, deren Familienmitglieder den Handel an den meisten Schwarzmeerhäfen kontrollierten. 1817 wurde Savvas Triantafyllidis Direktor des Phrontisterions. Die Einrichtung gewann als Folge der modernen griechischen Aufklärung ein höheres Niveau in den Bildungsstandards. Nach 1839, vor allem ab 1856, erlaubten die osmanischen Behörden Lehrern, die in Athen im damaligen Königreich Griechenland ausgebildet waren, am Phronstisterion zu lehren. Einer davon, Periklis Triantafyllidis, Sohn von Savvas Triantafyllidis, lehrte klassische Philosophie und zeichnete den örtlichen griechischen Dialekt, das Pontosgriechische, auf. Im Jahre 1902 wurde das Phrontisterion in einem neuen Gebäude untergebracht, das bis heute als beeindruckendstes pontosgriechisches Gebäude in Trapezunt gilt. Das vierstöckige Gebäude hatte 36 Klassenräume. Es lag in der Nähe der 1930 zerstörten griechisch-orthodoxen Kirche des Gregor von Nyssa sowie der Armenischen Kathedrale. Die Schule musste im November 1921 in Folge der Griechenverfolgungen im Osmanischen Reich 1914–1923 und der Niederlage Griechenlands im Griechisch-Türkischen Krieg schließen. In den folgenden Jahren wurde die örtliche griechische Bevölkerung als Teil des Bevölkerungsaustausches zwischen Griechenland und der Türkei aus der Region vertrieben. Heute beherbergt das Gebäude das türkischsprachige Kanuni Anadolu Lisesi. Literatur Anthony Bryer, David Winfield: The post-Byzantine monuments of Pontos. Ashgate, 2006, ISBN 0-86078-864-4 (eingeschränkte Vorschau in der Google-Buchsuche). Αντώνη Υ. Παυλίδη: Το Φροντιστήριο Τραπεζούντας (1900–1914) και η ιδεολογική κυριαρχία των Ελλήνων στον Πόντο. (PDF; 2,0 MB) (= ρχείον Πόντου Beiheft 24). Athen 2004. Einzelnachweise
Phrontisterion of Trapezous

The Phrontisterion of Trapezous (Greek: Φροντιστήριον Τραπεζούντος, "Trapezous College") was a Greek educational institution that operated from 1682/3 to 1921 in Trabzon (Gr. Τραπεζούς, Trapezous), in the Ottoman Empire, now Turkey. It provided a major impetus for the rapid expansion of Greek education throughout the Pontus region, on the south coast of the Black Sea. The building still retains its function as a prestigious highschool, and it has been considered as the most impressive Pontic Greek monument in Trabzon. Background In the Middle Ages, Trabzon was the capital of the Empire of Trebizond, one of the successor states to the Byzantine Empire, and the last Greek state to be annexed by the Ottomans, in 1461. During the following centuries a strong Greek community continued to live in the city and the Pontus region. History The school was founded by Sevastos Kyminitis, a forerunner of the modern Greek Enlightenment, in 1682/3 and became the most influential center of Greek education in Pontus. The school was initially housed at the Sümela Monastery, with its main goal being the cultivation of the national and religious identity of the local Greek communities. The school was supported by generous donations granted by wealthy Greek families, including the Velissarides and Kallivazis families, members of which controlled trade in most of the Black Sea Ports. In 1817, Savvas Triantafyllidis became director of the Phrontisterion and the institution reached a higher level of educational standards as a result of the modern Greek Enlightenment. After 1839, and especially 1856, the Ottoman authorities allowed teachers that were trained in Athens, Greece to teach at the Phronstisterion. One of them, Periklis Triantafyllidis, the son of Savvas, taught classical philosophy and also recorded the local Greek dialect, Pontic Greek. In 1902 the Phrontisterion was re-housed in a new, imposing building, which remains today as the most impressive Pontic Greek monument in Trabzon. It was a three-story building consisting of 36 classrooms, standing above the sea shore corniche of the city near the now destroyed Greek Orthodox Church of Gregory of Nyssa and the Armenian Cathedral. The school closed in November 1921, during the Greco-Turkish War (1919-1922), while the following years the local Greek communities left the region as part of the population exchange between Greece and Turkey. Today the building houses a Turkish school, the Kanuni Anadolu Lisesi. References Sources Bryer, Anthony; Winfield, David (2006). The post-Byzantine monuments of Pontos. Ashgate. ISBN 978-0-86078-864-5. Further reading Αντώνη Υ. Παυλίδη. Το Φροντιστήριο Τραπεζούντας (1900-1914) και η ιδεολογική κυριαρχία των Ελλήνων στον Πόντο. Περιοδικού «Αρχείον Πόντου», παράρτημα 24. Κοινωνία και Εκπαίδευση. (in Greek)
Scuola di Trebisonda

La scuola di Trebisonda (in greco Ελληνικόν Φροντιστήριον Τραπεζούντος?, Ellinikón Frontistírion Trapezoúntos), detta anche "il Faro d'Oriente", è stata descritta come la scuola della comunità greca di Trebisonda. Storia Tale scuola è stata fondata nel 1682 dal grande maestro della nazione Sevastos Kyminitis da Trebisonda e ha funzionato, contro ogni previsione, fino al 1922, svolgendo un ruolo importante nella rigenerazione spirituale e morale dei greci del Ponto e lo sviluppo della coscienza nazionale. Sponsor della scuola era un ricco mercante greco, non solo dalle vicinanze di Trebisonda e altrove, principalmente dalla Russia e danubiana. Tra i principali donatori vi furono nel XIX secolo K.L. Gikas e Mourouzis Alexander e nel XX secolo la famiglia Kallivazi (la più forte e la più ricca dello stile di famiglia greca), Charalambos Moumolof, i fratelli Aslanidis (dalla Russia meridionale Rostov) e molti altri. Nel 1902 viene completata la costruzione del nuovo edificio della scuola. L'imponente edificio di quattro piani, collocato sulla spiaggia rocciosa di Trabzon, nonostante tutte le difficoltà venutesi a creare in seguito ai tumulti scoppiati nei pressi nel 1908 a causa del movimento dei Giovani Turchi. Il Trattato di Losanna del 1923 ha messo fine non solo al funzionamento dell'istituzione, ma anche a tutti i tipi di attività analoghe in Asia Minore e nel Ponto, così migliaia di ortodossi di lingua greca hanno preso la via dell'esilio. Bibliografia (EL) Σαλβάνου Αιμιλία, Φροντιστήριο Τραπεζούντας, in Encyclopaedia of the Hellenic World, Asia Minor, 2002. Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Scuola di Trebisonda
Église de la Vierge Marie de Hah

L'église de la Vierge Marie est une célèbre église syriaque orthodoxe située dans la ville de Hah (Anıtlı (tr)) dans la région du Tur Abdin au sud-est de la Turquie. Selon la légende, elle aurait été bâtie par les rois mages à leur retour de Bethléem. C'est en tout cas une des plus anciennes églises de la chrétienté. Elle daterait en fait du VIe siècle. Voir aussi Liens internes Église syriaque orthodoxe Liens externes (de) Site hahoye.org Portail de l’architecture chrétienne Portail de la Turquie Portail des chrétiens d’Orient
Ildır

Ildır is a neighbourhood in the municipality and district of Çeşme, İzmir Province, Turkey. Its population is 758 (2022). It is a picturesque sea-side village on the Aegean Sea coast, located about twenty-five kilometers north of Çeşme town, facing Chios. The important Ancient Greek city of Erythrai was located here from the Hellenistic period, and throughout the ancient Roman and Byzantine periods. The ruins are situated within the modern-day village and the site was explored in depth in the 1960s by Professor Ekrem Akurgal, leading to valuable discoveries, but has since been somewhat neglected. Despite being close to Çeşme, the village has not been affected by the tourism boom that has overtaken its administrative center, and a calm and introverted lifestyle prevails in the village, supplemented only by a number of summer-house owners and retirees, mostly from İzmir. References
Ildırı

Ildırı, precedentemente nota come Lytri (in greco: Λυθρί, Lythrí), è un villaggio turco del distretto di Çeşme, nella provincia di Smirne, ed è situato a circa 25 chilometri a nord della stessa città di Çeşme, di fronte a Chio; è appartunuto alla Grecia fino al 1922. L'importante città greca di Eritrea (o Eritre) si trovava qui dal periodo ellenistico, durante tutto l'Impero romano e il periodo bizantino. Le rovine sono situate all'interno dell'attuale villaggio e il sito è stato esplorato in modo approfondito nel 1960 (o 1964) dal professore Ekrem Akurgal, portando a scoperte importanti, ma da allora è stato un po' trascurato e molto sarebbe ancora da riportare alla luce. Attualmente è visibile un teatro del III secolo a.C., distrutto da un terremoto dell'anno 100. Si intravedono i resti (non ancora scavati) di un tempio di Eracle del VI secolo a.C., di un altare del V secolo a.C., di ville e pavimenti con mosaici del II secolo a.C. e, sulla collina, di un'antica basilica. Pur essendo vicino a Çeşme, il villaggio non è stato toccato dal boom turistico che ha interessato il suo centro amministrativo, e nel paese prevale uno stile di vita tranquillo. Bibliografia Lynn A. Levine, Frommer's Turkey, Frommer's, 2010, p. 237 Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Ildır Collegamenti esterni Ildiri, su ildiri.co.tv. URL consultato il 30 aprile 2011 (archiviato dall'url originale il 10 marzo 2016). foto di Ildiri ed Eritre, su travelpod.com. URL consultato il 30 aprile 2011 (archiviato dall'url originale il 30 dicembre 2010).
Adnan Menderes Üniversitesi

Die Adnan Menderes Üniversitesi befindet sich in der türkischen Provinz Aydın und wurde am 3. Juli 1992 gegründet. Sie wurde nach dem türkischen Ministerpräsidenten Adnan Menderes benannt, der unter anderem aufgrund der „Organisation antigriechischer Ausschreitungen im Jahre 1955“ als einer der Hauptverantwortlichen nach dem Pogrom von Istanbul hingerichtet wurde. Fakultäten Fakultät für Bildung Fakultät für Wissenschaft und Literatur Fakultät für Ingenieurwesen Fakultät für Administration und Ökonomie Fakultät für Medizin Fakultät für Veterinärmedizin Fakultät für Bodenkultur Einzelnachweise
Aydın Adnan Menderes University

Aydın Adnan Menderes University (In Turkish: Aydın Adnan Menderes Üniversitesi) is a state university founded in Aydın, Turkey in 1992. The name of the university is derived from Adnan Menderes, former Prime Minister of Turkey. The university began its education in Efeler and Nazilli in 1992 with five faculties (Science-Literature, Nazilli School of Economics and Administrative Sciences, Medicine, Veterinary, and Agriculture faculties), three institutes, the School of Tourism and Hotel Management, and the School of Vocational Studies in Söke. Currently, the university has 21 faculties, 3 institutes, a State Conservatory, 19 Vocational Schools, and 36 Application and Research Centers. Today, it continues its activities across 17 different locations including Efeler, Çakmar, Işıklı, İsabeyli, Didim, Nazilli, Çine, Karacasu, Kuşadası, Atça, Sultanhisar, Yenipazar, Söke, Davutlar, Bozdoğan, Köşk, and Buharkent. In the 2023–2024 academic year, a total of 48,414 students were enrolled, including 18,717 associate degree, 26,100 undergraduate, 2,930 master's, and 667 doctoral students. As of 2024, the university employed a total of 1,829 academic staff, including 455 professors, 250 associate professors, 376 assistant professors, 394 lecturers, and 354 research assistants. Units Faculties Tourism Faculty Medical School Faculty of Education Faculty of Arts and Sciences Nazilli Faculty of Economics and Administrative Sciences Faculty of veterinary medicine Faculty of Agriculture Communication faculty Engineering faculty Aydın Faculty of Economics Faculty of Dentistry Söke Business Administration Faculty Soke Architecture Faculty Kuşadası Maritime Faculty Faculty of Nursing Faculty of Health Sciences Institutes Institute of Science and Technology Health Sciences Institute Institute of Social Sciences Colleges High school of Physical Education and Sports Nazilli School of Applied Science Söke Health School School of Foreign Languages Nazilli State Conservatory Vocational Schools Atça Vocational School Aydın Vocational School Aydin Health Services Vocational School Bozdoğan Vocational School Çine Vocational School Didim Vocational School Karacasu Vocational School Kuyucak Vocational School Cooperative Vocational School Nazilli Vocational School Nazilli Health Services Vocational School Söke Vocational School Söke Health Services Vocational School Sultanhisar Vocational School Yenipazar Vocational School Buharkent Vocational School See also Adnan Menderes List of universities in Turkey References External links Aydın Adnan Menderes University - Official website