NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Köprü-Talsperre

Die Köprü-Talsperre (türkisch Köprü Barajı) befindet sich im Zentral-Taurus im Norden der südtürkischen Provinz Adana am Göksu, dem linken Quellfluss des Seyhan. Die Köprü-Talsperre liegt etwa 30 km nordwestlich der Kreisstadt Kozan. Die Talsperre wurde in den Jahren 2009–2012 errichtet. Das Absperrbauwerk ist eine Gewichtsstaumauer aus Walzbeton (RCC-Damm). Die Staumauer hat eine Höhe von 109 m (über Gründungssohle) und besitzt ein Volumen von 1,215 Mio. m³. Die Kronenlänge beträgt 430 m. Der Stausee besitzt ein Speichervolumen von 93,2 Mio. m³. Das Wasserkraftwerk der Köprü-Talsperre verfügt über zwei Francis-Turbinen mit einer Leistung von jeweils 74 Megawatt. Das Regelarbeitsvermögen liegt bei 380 GWh im Jahr. Flussaufwärts liegt die Menge-Talsperre, flussabwärts befindet sich unterhalb der Vereinigung von Göksu und Zamantı die Kavşak-Bendi-Talsperre im Bau. Weblinks EnerjiSA Power Generation Company: KÖPRÜ DAM AND HYDROELECTRIC POWER PLANT PROJECT (PDF) (Memento vom 16. Dezember 2014 im Internet Archive) Einzelnachweise
Köprü Dam

The Köprü Dam is a gravity dam on the Göksu, the main tributary of the Seyhan River about 25 km (16 mi) northwest of Kozan in Adana Province, Turkey. Its primary purpose is hydroelectric power generation. Construction began in 2009 and was complete in 2012. On 24 February 2012, the dam's diversion tunnel seal broke while the dam was impounding the river for the first time. This resulted in 97,000,000 m3 (78,639 acre⋅ft) of water flooding the downstream area of the dam. The accident and subsequent flood killed 10 workers. Downstream communities received proper warning and no one was killed. See also Dam failure Kavşak Bendi Dam – downstream on the Sehyan River List of dams and reservoirs in Turkey References
ГЕС Кепрю

ГЕС Кепрю (тур. Köprü Barajı) – гідроелектростанція на півдні Туреччини. Знаходячись між ГЕС Kuşaklı (20 МВт, вище по течії) та ГЕС Кавшак-Бенді, входить до складу каскаду у сточищі річки Сейхан, яка протікає через Адану та впадає до Середземного моря. В межах проекту лівий витік Сейхану річку Гексу перекрили греблею із ущільненого котком бетону висотою 109 метрів та довжиною 413 метрів, яка потребувала 1215 тис м3 матеріалу. На час її будівництва воду тимчасово відвели за допомогою тунелю довжиною 0,4 км з діаметром 9,5 метра. Гребля утримує водосховище об’ємом 93,2 млн м3 (корисний об'єм 47,3 млн м3) в якому припустиме коливання рівня поверхні між позначками 390 та 410 метрів НРМ (у випадку повені останній показник може зростати до 417 метрів НРМ, а об’єм – ще на 23,1 млн м3). Зі сховища ресурс подається до пригреблевого машинного залу, де встановлено дві турбіни типу Френсіс потужністю по 77,9 МВт. При напорі у понад 90 метрів (рівень нижнього б’єфу складає 318 метрів НРМ) вони повинні забезпечувати виробництво 384 млн кВт-год електроенергії на рік. Видача продукції відбувається по ЛЕП, розрахованій на роботу під напругою 154 кВ. Примітки
Köprübaşı-Talsperre

Die Köprübaşı-Talsperre (türkisch Köprübaşı Barajı) befindet sich 15 km nordwestlich von Mengen in der türkischen Provinz Bolu am Flusslauf des Devrek Çayı (auch Bolu Çayı). Die Köprübaşı-Talsperre wurde in den Jahren 2002–2009 als Steinschüttdamm mit Lehmkern erbaut. Sie dient der Energieerzeugung und der Abflussregulierung. Der Staudamm hat eine Höhe von 108 m und besitzt ein Volumen von 9 Mio. m³. Der zugehörige Stausee bedeckt bei Normalstau eine Fläche von 5,27 km² und hat ein Speichervolumen von 199 Mio. m³. Das Wasserkraftwerk der Köprübaşı-Talsperre verfügt über 2 Einheiten zu je 40,44 MW. Das Regelarbeitsvermögen liegt bei 203 GWh im Jahr. Weblinks www.yuksel.net: Köprübaşı Dam and HEPP Einzelnachweise
ГЕС Köprübaşı

ГЕС Köprübaşı — гідроелектростанція на півночі Туреччини. Знаходячись після ГЕС Kayabük (15 МВт), становить нижній ступінь в каскаді на річці Болу-Чай, лівому витоку Yenice Irmagi, яка впадає до Чорного моря за два десятки кілометрів на схід від Зонгулдака. В межах проекту річку перекрили кам'яно-накидною греблею із глиняним ядром висотою 120 метрів (від фундаменту, висота від дна річки — 108 метрів) та товщиною по гребеню 12 метрів, яка потребувала 8,5 млн м3 матеріалу. Вона утримує водосховище з площею поверхні 5,3 км2 та об'ємом 199 млн м3 (корисний об'єм 163 млн м3), я якому припустиме коливання рівня у операційному режимі між позначками 392 та 437 метрів НРМ. Облаштований на правобережжі у підземному варіанті пригреблевий машинний зал обладнали двома турбінами типу Френсіс загальною потужністю 74 МВт (у різних джерелах також зазначаються показники 78,9 МВт та 80,9 МВт), які при напорі у 207 метрів повинні забезпечувати виробництво 203 млн кВт-год електроенергії на рік. Відпрацьована вода по тунелю довжиною 4,7 км та каналу довжиною 0,4 км відводиться назад до річки. При цьому оскільки між греблею та виходом каналу Болу-Чай описує вигнуту на захід велику дугу, відстань між цими пунктами по природному руслу становить біля 22 км. Видача продукції відбувається по ЛЕП, розрахованій на роботу під напругою 154 кВ. Примітки
Kürtün-Talsperre

Die Kürtün-Talsperre (türkisch Kürtün Barajı) ist eine Talsperre am Harşit Çayı in der Provinz Gümüşhane im Norden der Türkei. Das Absperrbauwerk, ein 110 m hoher Staudamm, steht 27 km nordwestlich von Torul. Erste Planungen entstanden im Jahr 1986. Ab Mitte der 1990er begann der Bau. Februar 2002 nahm die Talsperre ihren Betrieb auf. Die Stromerzeugung begann im September 2003. Flussaufwärts der Kürtün-Talsperre befindet sich die Torul-Talsperre, während direkt unterhalb die kleine Hanyani-Talsperre liegt. Der Staudamm der Kürtün-Talsperre besteht aus einer Steinschüttung als Stützkörper mit Betonplatten an der Wasserseite (CFRD-Bauweise). Die Hochwasserentlastung besteht aus zwei Überlaufrinnen (314 m und 357 m lang) mit jeweils 12 m Durchmesser. Das Wasserkraftwerk verfügt mit seinen zwei Francis-Turbinen von je 40 MW Leistung über ein jährliches Regelarbeitsvermögen von 198 GWh elektrischer Energie. Es liegt auf einer Höhe von 497 m. Einzelnachweise
Kürtün Dam

The Kürtün Dam is a concrete-face rock-fill dam on the Harşit River located 5 kilometres (3 mi) east of Kürtün in Gümüşhane Province, Turkey. The development was backed by the Turkish State Hydraulic Works. Construction began in 1986 and the reservoir started to fill in 2002. The dam was completed in 2003 and its underground power station became operational in 2004. The dam is connected with a 5.6 km-long (3.5 mi) road tunnel, constructed to link the dam site to Kürtün. The hydroelectric power station, located below and just downstream of the right abutment of the dam, has an installed capacity of 80 MW. See also Torul Dam List of dams and reservoirs in Turkey References
ГЕС Kürtün

ГЕС Kürtün — гідроелектростанція на півночі Туреччини. Знаходячись між ГЕС Торул (вище по течії) та ГЕС Akköy 1, входить до складу каскаду на річці Harşit Çayı, яка впадає до Чорного моря на східній околиці міста Тиреболу. У межах проекту річку перекрили кам'яно-накидною греблею з бетонним облицюванням заввишки 133 метри (від фундаменту, висота від дна річки — 110 метрів) та завдовжки 380 метрів, яка потребувала 3,2 млн м3 матеріалу. Вона утримує водосховище з площею поверхні 2,62 км2 та об'ємом 109,5 млн м3 (корисний об'єм 62,7 млн м3), в якому припустиме коливання рівня у операційному режимі між позначками 610 та 641 метр НРМ. Пригреблевий машинний зал обладнали двома турбіни типу Френсіс потужністю по 42,5 МВт, які забезпечують виробництво 198 млн кВт-год електроенергії на рік. Видача продукції відбувається по ЛЕП, розрахованій на роботу під напругою 154 кВ. Примітки
Ladies Beach, Kuşadası

Ladies Beach (Turkish: Kadınlar Denizi) is a beach in Kuşadası, Aydın Province, Turkey. It is visited by local residents especially on Sundays. The beach is sandy. The Turkish name Kadınlar Denizi (Women's Sea) comes from the historical usage of the beach during the Ottoman period, when only women were allowed to swim there. Today, men and women are not separated. References
Çobandede Bridge

Çobandede Bridge (Turkish: Çobandede Köprüsü, also called Çoban Bridge) is a historical bridge in Erzurum Province of Turkey. Location The bridge is at 39°58′13″N 41°53′18″E to the east of Köprüköy ilçe (district) of Erzurum Province. Köprüköy, literally "bridge Ville" is named after the bridge. The bridge is situated at the point where two tributaries of the Aras River meet. It is on the road from Erzurum to Muş. Currently, Çobandede Bridge is out of service and the Turkish state highway D.955 is over a parallel bridge about 500 metres (1,600 ft) east of Çobandede Bridge. History In 1865 a priest, Archimandrite Timeteos, copied an inscription, in Armenian that was on the bridge. It read "this bridge, founded by the Armenians, was repaired by the Magistros under the auspices of the monastery of Sourb Astvatzatzin and the castle of Darun in the year 609" (609 is equivalent to the year 1160). In 1904, Kajberuny saw this inscription, and two others in Arabic, saying that they were located above the arches on the eastern side of the bridge. Neither the Armenian inscription nor the two Arabic inscriptions currently survive on the bridge. A fourth inscription, not seen by Kajberuny, in Arabic, still survives but in a worn and damaged condition. It is located on the bridge's parapet. About the "Magistros" mentioned in the inscription, Kortoshian writes that it may be the family title used by descendants of Grigor Magistros. He was buried in Sourb Astvatzatzin monastery close to nearby Pasinler (Hasankale); Darun (Daroynk) has been identified as either Hasankale or Dogubayazit. Turkish researchers write it was constructed during the Mongol occupation of Anatolia towards the end of the 13th century. According to one view, up to 1271 flood, there was an ancient bridge near Çobandede Bridge. Thus Çobandedde Bridge was constructed later than 1271. In a barely readable part of the inscription, there is a date that corresponds to 1289. This date is in accordance with the name of the bridge. Because towards the conclusion of the 13th century, Ilkhanid authority in Anatolia was represented by Mongol general Chupan (called Emir Çoban in Turkish). The bridge was restored in 1727, and again in 1872. In 1946-48 it was additionally restored by the Turkish army. Technical details The building material is cut stone with three different colors (black, red and, gray). The total length of the bridge is 130 metres (430 ft). In the original design, the bridge had seven arches. But one of the arches is now buried underground. Currently the width of the six remaining arches are; 11.50 metres (37.7 ft), 13 metres (43 ft), 14.50 metres (47.6 ft), 15.50 metres (50.9 ft), 15.50 metres (50.9 ft) and 15.50 metres (50.9 ft). There are eight chambers in the abutments. References
Sillyon

Sillyon (en grec Σίλλυον, ou parfois Σύλλειον Sylleion ; durant l'époque byzantine Συλλαῖον Syllaeum ou Syllaion) était une importante forteresse et ville près d'Attaleia en Pamphylie, sur la côte sud de la Turquie moderne. La forme native greco-pamphylienne était Selyniys, peut-être dérivé du hittite Sallawassi. Son nom moderne turc Yanköy Hisarı ou Asar Köy. Notes et références Portail de la Turquie Portail de l'Empire byzantin
Sillyon

Sillyon (gr. Σίλλυον, także: Sylleion, Σύλλειον) – starożytna twierdza i miasto 28 km na północny wschód od Antalii, na południowym wybrzeżu obecnej Turcji. Twierdza została zbudowana na wzgórzu na wysokości 210 m n.p.m. Fortyfikacjom nie sprostał sam Aleksander Wielki. Do dzisiejszych czasów zachowały się jedynie pozostałości Sillyon. Miasto zostało pierwszy raz wspomniane ok. 500 r. p.n.e. Zostało znacząco rozbudowane przez Seleucydów, szczególnie jego teatr. Ruiny Sillyonu są dostępne za darmo dla zwiedzających. Monety Sillyon słynęło z bicia własnej monety. Przypisy
Силлион

Силлио́н — руины древнего города, в 34-ти километрах от Анталии, неподалёку от посёлка Янкёй. История Согласно одной легенде, город был основан как колония в Памфилии греческими поселенцами из Аргоса, по другой — город был основан прорицателем Калхасом после Троянской войны. Во избежание набегов с моря, город был построен на возвышенном плато вдали от берега. В 469 году до н. э. город упоминается в составе Афинского морского союза. В следующий раз, город упоминается в 333 году до н. э., в числе городов осаждённых Александром Македонским. Затем город был под властью державы Селевкидов, Пергамского царства, и наконец со II века до н. э. — римлян. В римский период город достиг наивысшего расцвета, и имел статус свободного города. В городе чеканили свою собственную серебряную и бронзовую монету. В последующие столетия, уже во времена Византийской империи город пришёл в упадок. В VII веке этому способствовали набеги арабов. В 1207 году город был завоёван сельджуками, и в последующем прекратил своё существование. Достопримечательности Развалины города включают эллинистический, римский, византийский, и отчасти сельджукский периоды. Среди них остатки городских ворот, крепостных стен, стадион, амфитеатр, одеон, храм, цистерна и гимназия. В 1969 году часть города уничтожил гигантский оползень. Остальная часть находится под угрозой оползня. Литература Dörtlük, Kayhan. Side Aspendos Perge : Sillyon - Seleukia - Manavgat - Selge (англ.). — İstanbul: Keskin Color A. Ş., 2010. — 80 p. — ISBN 975-7559-78-4.
Сілліон

Сілліон (грец. Σίλλυον) — античне місто-держава (поліс), що знаходилася в історичній області Памфілія (зараз — іл Анталія, Республіка Туреччина). Місто існувало з VIII ст. до н. е. по XIII ст. н. е. Сілліон було розміщено на плато з крутими схилами, що забезпечувало його надійний захист. В античні та візантійські часи відоме як потужна фортеця (місто не зміг взяти Олександр Македонський, у візантійські часи місто витримало неодноразові облоги арабів та турків-сельджуків, залишаючись останнім форпостом імперії на території памфілійської рівнини). На сьогодні залишки стародавнього міста знаходяться приблизно за 34 кілометри на Схід від м. Анталія за 7 кілометрів від траси Анталія-Аланія.
Barrage de Tahtaköprü

Le barrage de Tahtaköprü (en turc : Tahtaköprü Barajı, barrage du pont de bois) est un barrage de Turquie. Il est situé à la limite des provinces de Kilis, Hatay et Gaziantep. Il est très proche de la frontière avec la Syrie. La rivière Karasu sert de frontière avec la Syrie sur quelques kilomètres en aval du barrage puis continue vers le sud pour rejoindre l'Oronte. Sources (tr) « Devlet Su İşleri (DSİ) » Notes et références Portail des lacs et cours d'eau Portail de la Turquie Portail du bâtiment et des travaux publics Portail des barrages
Diga di Tahtaköprü

La diga di Tahtaköprü è una diga della Turchia. Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su diga di Tahtaköprü Collegamenti esterni (EN) Sito dell'agenzia turca delle opere idrauliche, su www2.dsi.gov.tr. URL consultato l'8 agosto 2011 (archiviato dall'url originale il 20 agosto 2008).
Sveriges generalkonsulat i Istanbul

Sveriges generalkonsulat i Istanbul är ett generalkonsulat i Istanbul, Turkiet. Generalkonsul sedan 2025 är Karin Hernmarck. Generalkonsulatets byggnad (Svenska palatset i Istanbul) tillhör den svenska staten. Beskickningschefer Se även Sveriges ambassad i Ankara Relationer mellan Turkiet och Sverige Relationer mellan Osmanska riket och Sverige Referensera Noter Externa länkar Webbplats för Sveriges generalkonsulat i Istanbul Om Svenska palatset på Statens fastighetsverk
Vedat Tek House

The Vedat Tek House (Turkish: Vedat Tek Evi) is a museum and former residence of renowned Turkish architect Vedat Tek in Istanbul, Turkey. The house was built between 1913 and 1914 by Vedat Tek for his family and himself and is a notable example of Turkish neoclassical architecture. Location The house is located in the Nişantaşı neighborhood of Şişli on the European side of Istanbul, about 200 m (660 ft) east of Cumhuriyet Avenue. Located across from the house is the Istanbul Military Museum and the Cemal Reşit Rey Concert Hall. The closest metro station to the house is Osmanbey on the M2 line, about 500 m (1,600 ft) north on Halaskargazi Avenue. Formerly across from the house was the Art deco Yayla Apartments, also designed by Tek in 1939. However, the building was demolished in 1989. Architecture and design Built in the Turkish Neoclassical style, the house is one of several of Tek's well known examples in this architectural movement. Turquoise tiles, arches following Islamic geometry and extrusions typical of classical Ottoman houses are the main design elements of the building. The house itself consists of three floors, but due to the slanted plot on which it was built, a fourth floor on ground level exists. This level is used as a restaurant. References
Casa di Vedat Tek

La Casa di Vedat Tek (o Casa dell'Architetto Vedat; in turco Vedat Tek Evi o Mimar Vedat Evi) è un edificio a Nişantaşı, Istanbul, in Turchia, progettato dall'architetto Vedat Tek e in cui egli risiedeva con la sua famiglia. Ubicazione La casa si trova nel quartiere di Nişantaşı del distretto di Şişli, sul lato europeo di Istanbul, a circa 200 m a est di Cumhuriyet Caddesi. Di fronte alla casa si trovano il Museo militare d'Istanbul e la Sala da Concerti Cemal Reşit Rey. La stazione della metropolitana più vicina alla casa è Osmanbey sulla linea M2, a circa 500 m a nord su Halâskârgazi Caddesi. In passato, di fronte alla casa si trovavano gli appartamenti Art déco Yayla, anch'essi progettati da Tek nel 1939. Tuttavia, l'edificio è stato demolito nel 1989. Architettura e utilizzo Costruito su un lotto d'angolo all'incrocio tra Valikonağı Caddesi e Süleyman Nazif Sokak, l'edificio riflette la maestria dell'architetto nell'adattarsi a un lotto urbano irregolare. La casa è composta da tre piani, ma a causa del terreno inclinato su cui è stata costruita, esiste un quarto piano al livello del suolo, utilizzato come ristorante. L'edificio venne costruito fra il 1913 e il 1914. Sebbene la casa rechi le tracce dell'architettura nazionale, è stata realizzata con una composizione completamente diversa dalle altre opere di Tek. Ciononostante, Vedat Tek in quest'opera non trascurò i rivestimenti di maioliche e incluse questa decorazione nelle aree superiori delle finestre. La casa è uno degli esempi più noti dell'architettura di Tek. Oltre alle maioliche turchesi, i principali elementi di design dell'edificio sono gli archi che seguono la geometria islamica e le estrusioni tipiche delle case ottomane classiche. Vedat Tek andò a vivere in questa casa nel 1928 e vi morì nel 1942. In seguito, la figlia di Tek, Selime Hanım, e suo marito Yekta Işıtan gestirono in questo edificio un ristorante chiamato “Yekta”. Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file sulla Casa di Vedat Tek
Nallı Masjid

Nallı Masjid (Turkish: Nallı Mescit), also known as İmam Ali Mescidi or Babıali Mescidi, is a late 19th-century small mosque located at Ankara Street northwest of the historic Sublime Porte building (which is the Istanbul Governor's Office today), at Cağaloğlu quarter of Fatih district of old Istanbul, Turkey. History It was built by İmam Ali Efendi, a relative of Ottoman religious scholar, poet and mystic saint Akshamsaddin (1389–1459) during the Ottoman Sultan Mehmed the Conqueror (reigned 1444–1446, 1451–1481) in the 15th century. Originally, the mosque was situated within the yard of the Sublime Porte Building with one side on Ankara Street. It came to appearance when the traffic on the Ankara Street became limited due to the construction of Marmaray. İmam Ali Efendi's grave is found behind the close Cevdet Pasha Library building. It was turned into a mosque after Grand vizier Hekimoğlu Ali Pasha's (1689–1758) brother Feyzullah Efendi built a minbar. The building burnt down during the Fire of Sublime Porte (Turkish: Bab-ı Ali Yangını) in the 1800s. According to the inscription calligraphed by Mustafa İzzet Efendi, the mosque was rebuilt in 1869. A second inscription by Sami Efendi states its restoration in 1902. Architecture The mosque is designed in eclectic architectural style and some details are used which are normally seen in the Indian and Iranian architecture. It is painted today in red and white, although the original color was yellow and beige. It has a square-plan of 8.50 m × 8.50 m (27.9 ft × 27.9 ft) dimensions. It has one dome sitting on an octagonal haunch. The mosque's only minaret was built in ashlar, and has one balcony. The mosque takes its name "Nallı" (literally: horseshoe) from reliefs of horseshoe figures found on the minaret. References
Nallı Masjid

Nallı Masjid (en turc : Nallı Mescit), également connue sous le nom d'İmam Ali Mescidi ou Babıali Mescidi, est une petite mosquée historique située dans le quartier Cağaloğlu du district de Fatih d'Istanbul. La mosquée est située dans la rue Ankara au nord-ouest du bâtiment historique Sublime Porte, qui est aujourd'hui le bureau du gouverneur d'Istanbul, dans le quartier Cağaloğlu du quartier Fatih du vieil Istanbul. Histoire Elle a été construite par l'İmam Ali Efendi, un parent de l'érudit religieux ottoman, poète et saint mystique Akshamsaddin (1389-1459) sous le sultan ottoman Mehmed le Conquérant (règne de 1444 à 1446, 1451-1481) au XVe siècle. À l'origine, la mosquée était située dans la cour du bâtiment Sublime Porte avec un côté sur la rue Ankara. Il est apparu lorsque le trafic sur la rue Ankara est devenu limité en raison de la construction de Marmaray. La tombe d'İmam Ali Efendi se trouve derrière le bâtiment proche de la bibliothèque Cevdet Pacha. Elle a été transformée en mosquée après que le frère du grand vizir Hekimoğlu Ali Pacha (1689–1758), Feyzullah Efendi, ait construit un minbar. Le bâtiment a brûlé pendant l'incendie de Sublime Porte (en turc : Bab-ı Ali Yangını) dans les années 1800. Selon l'inscription calligraphiée par Mustafa İzzet Efendi, la mosquée a été reconstruite en 1869. Une deuxième inscription de Sami Efendi indique sa restauration en 1902. Architecture La mosquée est conçue dans un style architectural éclectique et certains détails utilisés sont normalement vus dans l'architecture indienne et iranienne. Le bâtiment est aujourd'hui peint en rouge et blanc, bien que la couleur d'origine était jaune et beige. Il est surmonté d'un dôme. Le seul minaret a été construit en pierre de taille et possède un balcon. La mosquée tire son nom de Nallı (littéralement: fer à cheval) des reliefs de figures en fer à cheval trouvés sur le minaret. Références (en) Cet article est partiellement ou en totalité issu de l’article de Wikipédia en anglais intitulé « Nallı Masjid » (voir la liste des auteurs). Portail de l’architecture et de l’urbanisme Portail de l'islam Portail d'Istanbul
Castabus

Castabus or Kastabos (Ancient Greek: Κάσταβος) was a town of ancient Caria. Diodorus says Hemithea was carried off by Apollo and deified at Castabus. The city came under Rhodian control, as part of the Rhodian Peraia, no later than 300 BC. In 1960, an ancient Greek sanctuary (1st century BC) dedicated to the demigod Hemithea was discovered near the city by the British archaeologists J.M. Cook and W.H. Plommer. The sanctuary consists of a temple, a theatre and numerous houses. The theatre follows the common typical layout of Greek theatres, with a wide koilon (auditorium) and a small scene-building. Its site is located near Pazarlık, Asiatic Turkey. References
Silifke

Silifke (Selefke; griego: Σελεύκεια, Seleukeia; latín: Seleucia ad Calycadnum) es una localidad y distrito situada en el centro-sur de la provincia de Mersin, junto al río Göksu, no lejos de los montes Tauro, Turquía. Sus coordenadas son 36°22′N 33°56′E. Historia Silifke fue llamada en la antigüedad Seleucia ad Calycadnum; fue citada en ocasiones por autores clásicos como Seleucia Cilicia, Seleucia Isauria, Seleucia Trachea o Seleucia Tracheotis Fue fundada con el nombre de Seleucia por el rey Seleuco I Nicátor. La ciudad, que tenía una población abundante en tiempos de Estrabón, fue cuna de los filósofos peripatéticos Ateneo y Jenarco.​ Referencias Enlaces externos Guía y fotos de Silifke