NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Железничка станица Сиркечи

Железничка станица Сиркечи гари (тур. Sirkeci Gari) је главна железничка станица европског дела Истанбула. Био је последња станица воза Оријент експрес. Историја Након Кримског рата, Османлије се залажу за изградњу пруге између Европе и Истанбула. Први уговор је потписан са Енглезима у јануару 1857. али је био поништен због неликвидности енглеског предузећа Лабро. Тек у четвртом покушају потписан је уговор са немачким бароном Морицом де Хиршом (Baron Maurice de Hirsch) који је добио концесију за Румелијску железницу од Истанбула, Једрене (Едирне), Пловдива до Сарајева. Прве трачнице су положене према Халкалију 4. јуна 1870. у дужини од 15 километара. Трака је до 1873. продужена уз Мраморно море и Хадријанове зидине све до пијаце Еминону, где је изграђена станица Сиркечи . Нови терминал, пруског архитекте Августа Јашмунда постављен је 1888. Поред станице налази се ресторан и хотел Оријент експрес. Први воз Оријент експреса кренуо је 4. октобра 1883. према станици Сиркечи. Путовање је трајало 80 часова, током кога се прешло 3.094 километара. Последњи Оријент експрес стигао је на ту станицу 19. маја 1977. Међународни саобраћај Железничка станица Сиркечи представља полазну тачку за Европу. Важније транспортне чворове чине Атина, Софија, Београд и Букурешт, на којима дневно саобраћа Босфор екпрес. Путницима из Европе станица Сиркечи је последња станица према Азији. За наставак вожње прелази се босфорски мореуз трајектом и на железничкој станици Хајдарпаша наставља се пут према Истоку.
Embassy of the United Arab Emirates, Ankara

The Embassy of the United Arab Emirates in Ankara is the diplomatic mission of the United Arab Emirates (UAE) to the Republic of Turkey. It is located at Doğukent Bulvarı, 596.Sok No:5, Sancak Mah., Çankaya, Ankara. His Excellency Saeed Thani Hareb Al Dhaheri is the current ambassador, a post held since December 2021. History The UAE established its embassy in Ankara in 1983, marking the beginning of formal diplomatic relations between the two nations. In addition to the embassy, the UAE also maintains a consulate-general in Istanbul, which opened in 1989. Ambassador His Excellency Saeed Thani Hareb Al Dhaheri presented his credentials to Recep Tayyip Erdoğan, the president of Turkey in December 2021. Prior to his appointment in Turkey, Ambassador Al Dhaheri held various other positions. See also Foreign relations of the United Arab Emirates Foreign relations of Turkey List of diplomatic missions of the United Arab Emirates List of diplomatic missions in Turkey References External links Official website
World Trade Center Istanbul

World Trade Center Istanbul (WTCI) (Turkish: İstanbul Dünya Ticaret Merkezi, İDTM) is a service company established in 1982 and based in Yeşilköy, Istanbul, Turkey, which, to promote international commerce and world trade, provides commercial information and market research services, organizes trade delegation programs, operates fair areas and offers office, convention and meeting halls, runs hotels within its organization. It is owned by Istanbul Chamber of Commerce, Union of Chambers and Commodity Exchanges of Turkey, Istanbul Metropolitan Municipality, Bakırköy Municipality, Istanbul Chamber of Industry, Istanbul Commodity Exchange as well as Economic Development Foundation of Turkey. The complex of World Trade Center Istanbul covers an area of 500,000 m2 (120 acres) situated next to the Atatürk International Airport. It has a subway station and a vast parking lot for 6,000 cars in total. Services and facilities Istanbul Expo Center (Istanbul Fuar Merkezi) IFM Organizes about 100 national and international trade fairs each year. There are eleven exhibition halls covering an area of 98,000 m2 (1,050,000 sq ft). The parking lot of the fair ground can hold 4,300 cars. WTC Istanbul Business Center Offers office space in three separate plazas built on an area of 180,000 m2 (1,900,000 sq ft), each having 17 office floors. In addition, there are three shopping floors. Its parking lot is capable of 1,700 cars. Convention Center The complex also houses the biggest convention center in Istanbul with a seating capacity for 4,000 visitors. Hotels There are two hotels, a four-star airport hotel with 1,250-bed capacity and another five-star hotel. Fair Halls Istanbul Expo Center consists of 11 halls. It has 249,000 square meters of fair and living space. It has an open parking lot for approximately 10 thousand vehicles. There are restaurants and kiosks in the Fairground. Notable events hosted Futurallia Istanbul 2013 - International Business Meetings Forum, June 5-7, 2013 10th Turkish Language Olympiads, June 1-3, 2012 40th Chess Olympiad, August 27-September 10, 2012 References
Atatürk-Haus (Yalova)

Die Atatürk-Villa Yalova (türkisch Yalova Atatürk Köşkü) ist ein Gebäude, das für den Staatsgründer der Türkei, Mustafa Kemal Atatürk, gebaut und von ihm während seiner Besuche der Thermalanlagen in Yalova in der Marmararegion genutzt wurde. Derzeit gehört die Villa der Großen Nationalversammlung der Türkei und ist teilweise als Museum der Öffentlichkeit zugänglich. Geschichte Der Begründer des türkischen Staates, Mustafa Kemal Atatürk, besuchte die thermischen Anlagen von Yalova erstmals im Jahre 1927. Während seiner Besuche hielt er sich in einem hölzernen Pavillon in der Baltacı-Farm neben dem Thermalbad auf, das im 19. Jahrhundert vom „Roten Sultan“ Abdülhamid II. (reg. 1876–1909) erbaut wurde. Atatürk gab die Errichtung einer Villa in der Millet-Farm (Millet Çiftliği) in Auftrag. Entworfen von dem Architekten Sedat Hakkı Eldem, wurde sie 1929 fertiggestellt. Die Villa wurde ursprünglich Millet-Farm-Villa genannt („Millet“ ist das türkische Wort für „Nation“). Die anfänglich hölzerne Villa wurde später renoviert. Das zweistöckige Gebäude hat drei Gesellschaftsräume und elf Zimmer. Es ist ausgestattet mit Möbeln, die aus dem Dolmabahçe-Palast hergebracht wurden. Atatürk verbrachte seine Sommermonate in dieser Villa. Er lud bedeutende türkische Sänger und Musiker wie Safiye Ayla und Münir Nurettin Selçuk ein, die Konzerte der Klassischen türkischen Musik abhielten. An dieser Stelle wurde der Plan gefasst, die Türkische Geschichtsvereinigung sowie die Gesellschaft für die türkische Sprache zu gründen. Museum Die Atatürk-Villa Yalova, ursprünglich Privateigentum Atatürks, wurde der Großen Nationalversammlung der Türkei übergeben. Nach den Renovierungsarbeiten und der Ausstattung mit privaten Besitztümern Atatürks sowie der Bebilderung der Villa, wurde sie in ein historisches Museum umgewandelt und 1981 der Öffentlichkeit zugänglich gemacht. Einzelnachweise
Yalova Atatürk Mansion

Yalova Atatürk Mansion (Turkish: Yalova Atatürk Köşkü) is a mansion built for and used by Mustafa Kemal Atatürk during his visits to the thermal facilities in Yalova at Marmara region, Turkey. Currently, the building is owned by the Turkish Grand National Assembly and is partly open to public as a house museum. History Mustafa Kemal Atatürk visited Yalova first in 1927. He went there in summer months for the local thermal facilities. During his visits, he stayed in a wooden pavilion in Baltacı Farm next to the thermal bath, which was built in the 19th century by Sultan Abdülhamid II (reigned 1876–1909). Atatürk commissioned the construction of a mansion for himself in Millet Farm (Millet Çiftliği). Designed by the architect Sedat Hakkı EldemIt, it was completed in 1929. The mansion was initially called Millet Farm Mansion ("Millet" is the Turkish word for "Nation") after the farm's name in which it was built. The originally wooden mansion was renovated later. The two-story building has three VIP lounges and eleven rooms. It is equipped with furnitures brought from Dolmabahçe Palace. Atatürk spent summer months in this mansion. He invited notable Turkish singers and musicians such as Safiye Ayla and Münir Nurettin Selçuk to perform concerts on Turkish classical music. The idea to establish the Turkish Historical Society and the Turkish Language Association was developed at this site. Museum Yalova Atatürk Mansion, originally a private property of Atatürk, was transferred to the Turkish Grand National Assembly. After renovation works and fitting with pictures and personal belongings of Atatürk, the mansion was converted into a historical house museum, and opened to public in 1981. See also Atatürk Museums in Turkey References
Особняк Ататюрка в Ялове

Особняк Ататюрка в Ялове (тур. Yalova Atatürk Köşkü) был построен и использовался Мустафой Кемалем Ататюрком во время его посещения термальных источников в Ялове (Мраморноморский регион, Турция). В настоящее время он принадлежит Великому национальному собранию Турции и частично открыт для публики в качестве дома-музея. История Мустафа Кемаль Ататюрк впервые посетил Ялову в 1927 году. Он ездил туда в летние месяцы на местные термальные источники, останавливаясь в деревянном павильоне в усадьбе Балтачи рядом с термальной купальней, построенной в XIX веке по велению султана Абдул-Хамида II (правил в 1876—1909 годах). Ататюрк заказал возведение личного особняка в Национальной усадьбе (тур. Millet Çiftliği). Он был построен в 1929 году по проекту архитектора Седатом Хаккы Эльдемита. Здание первоначально именовалось Особняком национальной усадьбы по названию места, где оно располагалось. Впоследствии деревянный особняк подвергся значительной реконструкции. Двухэтажное здание обладает тремя VIP-залами и 11 комнатами, а также мебелью, привезённой сюда из дворца Долмабахче. Ататюрк проводил летние месяцы в этом особняке. Он приглашал туда известных турецких певцов и музыкантов, таких как Сафие Айла и Мюнир Нуреттин Сельчук, выступать с концертами турецкой классической музыки. В этом же здании Ататюрком была разработана идея создания Турецкое общество исторических исследований и Общества по изучению турецкого языка. Музей Особняк Ататюрка в Ялове, изначально являвшийся его частной собственностью, был передан во владение Великому национальному собранию Турции. После проведения ремонтных работ, а также пополнение его картинами и личными вещами Ататюрка, он был превращён в исторический дом-музей и открыт для публики в 1981 году. Примечания
Konak-Moschee

Die Konak-Moschee (türkisch Konak Camii), auch Yalı-Moschee (tr. Konak Camii) genannt, ist eine Moschee im Stadtbezirk Konak der türkischen Metropole Izmir. Sie befindet sich auf dem Konak-Platz neben dem 1901 erbauten Uhrturm. Geschichte Der Bau der Konak-Moschee begann im Jahr 1755 und dauerte 19 Jahre; 1774 wurde sie eröffnet. Wer den Bau in Auftrag gegeben hat, ist umstritten. Es soll sich dabei um Ayşe Hanım gehandelt haben, die Ehefrau von Katipzade Mehmet Paşa, der zu der Zeit Izmir regierte. Nach dem Ersten Weltkrieg mussten an einigen Stellen einzelne Steine der Moschee erneuert werden. Namensherkunft Der Name leitet sich von der Lage der Moschee ab: Als Yalı werden Sommervillen am Ufer bezeichnet; die Konak-Moschee befindet sich am Golf von Izmir und ist etwa 200 Meter von der türkischen Ägäisküste entfernt. Die alternative Bezeichnung Konak-Moschee geht auf den Stadtbezirk zurück, in dem sich die Moschee befindet. Ein weiterer, jedoch seltenerer, Name ist İngiliz Ayşe Camii. Ingiliz bedeutet Engländer; dieser Zusatz beruht darauf, dass Ayşe Hanım enge Verbindungen zu englischen Bekannten nachgesagt werden. Architektur Bei der Konak-Moschee handelt es sich um ein Bauwerk der klassischen osmanischen Architektur. Sie wurde in Form eines Hexagons gebaut und die Fenster wurden mit farbigen Fliesen umbaut. Die Moschee hat ein Minarett. Weblinks Einzelnachweise
Konak Mosque

Konak Mosque (Turkish: Konak Camii), also called Yalı Mosque, is a mosque in İzmir, Turkey. It is located on Konak Square in the heart of the city next to the Governor's Mansion and the İzmir Clock Tower. Despite its relatively small size, it is considered one of the landmarks of the city for its distinctive octagonal shape and elaborate tilework. The Mosque was constructed in 1755 under the patronage of Ayşe Hanım, the wife of Katibzade Mehmed Pasha who governed İzmir at the time. The outer tiles were brought from Kütahya. It has a single dome and minaret and unusually for a mosque, only one entrance. The interior is lit by a chandelier by Ümran Baradan. References External links Media related to Konak Mosque at Wikimedia Commons
Мечеть Конак

Мечеть Конак, також відома як мечеть Яли, — мечеть, розташована в Ізмірі, Туреччина. Вона розташована на площі Конак у центрі міста, району Конак. Збудована в ХІХ столітті в класичному османському архітектурному стилі, мечеть, оздоблена бірюзовою плиткою, є спорудою, яку ототожнюють з площею Конак. Поруч розташовані Ізмірська годинникова вежа, урядова будівля та пам'ятник Першій кулі, встановлений на честь Гасана Тагсіна, вбитого греками 15 травня 1919 року. Історія Точні відомості щодо часу та особи, яка збудувала мечеть, відсутні. Вважається, що вона отримала назву «Яли» (тобто «прибережна») через своє первісне розташування поблизу моря. У низці джерел датою її спорудження називають 1755 рік. У деяких джерелах зазначено, що мечеть була збудована в 1774 році разом з медресе Айше ханим, дружиною Катіпзаде Мехмета-паші, знатного діяча Ізміра. Оскільки родина Катіпзаде підтримувала тісні зв’язки з іноземцями, мечеть також відома під назвою «англійська мечеть Айше». Існувала й медресе, ймовірно розташована поруч із мечеттю, однак до нашого часу вона не збереглася. Губернатор Рахмі-бей відремонтував мечеть під час Першої світової війни. Над вхідними дверима є напис, який вказує на цей ремонт. Вважається, що цю реставрацію виконав архітектор Тахсін Сермет через схожість мармурових прикрас на дверях мечеті з мармуровими прикрасами в Національній бібліотеці Ізміра та Національному кінотеатрі Ізміра, які є роботами архітектора Тахсіна Сермета. Мечеть була знову відновлена у 1964 році. Під час цієї реставрації значну частину кутах’янської керамічної плитки на фасаді мечеті було видалено, залишивши лише ті, що на віконних та дверних рамах. До останніх відновлювальних робіт зовнішній вигляд будівлі був повністю покритий кутах'янською плиткою, але сьогодні віконні рами та фронтони оздоблені найкращою кутах'янською плиткою XIX століття. Підпис плиток належить Хафізу Мехмеду Еміну Ефенді. Архітектура Мечеть, зведена у класичному османському архітектурному стилі, має восьмикутне планування. Особливу увагу привертає керамічне оздоблення навколо вікон. У процесі будівництва було використано комбінацію каменю та цегли. Внутрішній простір прикрашений декоративною плиткою. Мечеть має мінарет круглої форми з одним балконом, встановлений на кам’яній основі. Автором люстри мечеті є художник-кераміст Умран Барадан. Див. також Ісламська архітектура Список мечетей Османська архітектура Джерело
Yazıcı Dam

Yazıcı Dam (Turkish: Yazıcı Barajı), also known as Ağrı Yazıcı Dam, is a dam in Ağrı Province, Eastern Anatolia, Turkey. The construction works began in 1995 and the dam went in service in 2009. The development was backed by the Turkish State Hydraulic Works. See also List of dams and reservoirs in Turkey References
Yeghrdut Monastery

Yeghrdut monastery (Armenian: Եղրդուտի վանք, Yeghrduti vank) was an Armenian monastery in the western part of Muş province of modern Turkey, approximately 22 km northwest of Muş city. Built in 283 A.D., it ceased functioning as a monastery after the Armenian genocide in 1915 and got destroyed in 1920. Etymology The Yeghrdut Monastery takes its name from the "yeghird" herb which grows in the area. The monastery, was originally called Myuronaman or Shish-Yougho. In Armenian, Myuron or Meron means myrrh, and Myuronaman translates to container of a myrrh. The Armenian Apostolic Church for many centuries used myrrh to prepare the sacramental chrism for christening and funeral rites. Thus the name Yeghrdut means the place of myrrh containers. Yeghrdut monastery has 2 other names: Surb Hovannes Vank (Armenian: Սուրբ Հովհաննես վանք, Monastery of Saint John). Artzvaberi Surb Nshan (Armenian: Արծվաբերի Ս. Նշան, Saint Sign Brought by the Eagle). The exterior The Yeghrdut Monastery consisted of four churches: Surb Hovannes Church (main church in the center) Surb Astvatzatzin (adjoining from south) Surb Grigor Lusavorich (adjoining from northwest) Surb Stepanos (adjoining from south to Grigor Lusavorich Church) The Yeghrudt Monastery was a structure similar in size to the Saint Karapet Monastery. History According to Abbot Zenob Glak, several Christian relics were found in the Yeghrdut Woods in Taron district of the Kingdom of Armenia, then under the patronage of King Tiridates. It was at that place from 283-292 A.D that the Yeghrdut Monastery was constructed. In the Middle Ages, the Yeghrdut Monastery became a center of the Yeghrduts' order and had accumulated rich reserves of myrrh. During the 15th and 16th centuries, Yeghrdut was one of Armenia's centers of education. The Matenadaran repository contains at least twenty hand written books originating from the Yeghrdut Monastery. In the 17th and 18th centuries, the monastery had a prestigious school and wide manors. In 1650 the priest Grigor Mshetsi (Gregory from Moush) renovated the Yeghrdut Monastery and added a new two-story building and in 1828 Father Ghazar (Lazarus) added a bell tower. In 1866 an earthquake damaged the monastery; But in the 19th century, the monastery was repaired again and by 1870, due to the efforts of Catholicos Garegin Srvandztyan, the school re-opened. In 1909 the school educated many pupils, including forty orphans. The Yeghrdut Monastery was damaged during the Armenian genocide in 1915 during which time many Armenians were killed by the Turks in the Yeghrdut monastery. Legends According to popular belief, the Kingdom of Armenia has an eden-like woodland named Yeghrdut in the Taron district, west of the Muş Valley. The legend states that old men who come there from Muş valley and spend some time in that corner of unearthly beauty would become twenty years younger. Current condition The monastery was completely destroyed by the Turkish military years later. There were still remains noted in 1983. References See also Arqakaghni monastery Monastery of the Miracles
New Friday Mosque

The New Juma Mosque (Turkish: Yeni Cuma Camii) is a mosque in Trabzon, Turkey. It was built during Byzantine times as the Hagios Eugenios Church, dedicated to Saint Eugenius, the patron saint of the city. Following the capture of the city by Sultan Mehmed the Conqueror in 1461, like many churches in that city it was converted to a mosque. Overview It is not known exactly when the church was built, however researchers consider that it was a basilica. An inscription dated 1291 has been found near it. However, during the siege of Trebizond in 1222, Sultan Melik, enraged at the resistance of the city's inhabitants, is said to have ordered the upper walls torn down and the floors broken and pulled up, so it is likely the present structure was built in the years immediately afterwards. Jakob Philipp Fallmerayer, who visited Trebizond in the early 19th century, reports that he saw remains of paintings of the Emperors of Trebizond from Alexios I to Alexios III inside, each with an inscription giving the title and name of the subjects; although by the time Gabriel Millet inspected the building, the inscriptions had disappeared, Millet confirmed traces of the paintings remained to the left of the entrance: "one person wearing the loros; another seems to hold a scepter; to the right, a third kneels, presenting an object, no doubt the church which he founded, to a saint seated and dressed like a martyrs, in Byzantine costume." The present building has no narthex today, but there are three naves. The middle apse is rounded on the inside and pentagonal on the outside. The minaret was added at the area around the north door of the church, which was turned into a mosque after the Ottoman conquest in 1461. The stone mihrab (altar niche) is of baroque style, and the mimber (pulpit) is of wood with no ornamentation. References
Mezquita Nueva del Viernes (Trebisonda)

La mezquita Nueva del Viernes (en turco: Yeni Cuma) es una mezquita en Trebisonda, Turquía. Fue construida durante la época bizantina como la iglesia de San Eugenio (en griego: Μονή Αγίου Ευγενίου), dedicada a Eugenio de Trebisonda, el santo patrón de la ciudad. No se sabe exactamente cuándo se construyó la iglesia, sin embargo los investigadores consideran que era una basílica. Una inscripción de 1291 se ha encontrado cerca de ella. Sin embargo, durante el sitio de Trebisonda en 1222, el sultán Malik, enfurecido por la resistencia de los habitantes de la ciudad, ordenó que las paredes superiores fueran derribadas y los pisos rotos y arrancados, por lo que es probable que la estructura actual se haya construido en años posteriores. Jakob Philipp Fallmerayer, historiador austriaco, que visitó Trebisonda a principios del siglo xiv, menciona que vio restos de pinturas de los emperadores de Trebisonda desde Alejo I hasta Alejo III en el interior, cada uno con una inscripción que indica el título y el nombre de los súbditos; aunque en el momento en que el arqueólogo francés Gabriel Millet inspeccionó el edificio, las inscripciones habían desaparecido, Millet confirmó que las huellas de las pinturas quedaban a la izquierda de la entrada: «una persona que llevaba el loros; otra parece sostener un cetro; a la derecha, un tercero se arrodilla, presentando un objeto, sin duda la iglesia que él fundó, a un santo sentado y vestido como un mártir en traje bizantino». El edificio actual no tiene narthex ahora, pero hay tres naves. El ábside medio es redondeado en el interior y pentagonal en el exterior. El minarete fue añadido al área alrededor de la puerta norte de la iglesia, que fue convertida en una mezquita después de la conquista otomana en 1461. El mihrab de piedra (hornacina) es de estilo barroco, y el minbar (púlpito) es de madera con ninguna ornamentación. Referencias «Church of St. Eugenius (Yeni Cuma Camii)» (en inglés). Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Mezquita Nueva del Viernes.
Moschea nuova del venerdì (Trebisonda)

La Moschea nuova del venerdì (in turco Yeni Cuma Camii) è una moschea di Trebisonda in Turchia. Fu costruita in epoca bizantina come chiesa di Hagios Eugenios (in greco Μονή Αγίου Ευγενίου?), dedicata a Sant'Eugenio, patrono della città. Dopo la conquista della città da parte del Sultano Maometto il Conquistatore nel 1461, come molte chiese della città, fu convertita in moschea. Non si sa esattamente quando la chiesa sia stata costruita, ma gli studiosi ritengono che fosse una basilica. Vicino ad essa è stata trovata un'iscrizione datata 1291. Tuttavia, durante l'assedio di Trebisonda del 1222, il sultano Melik, infuriato per la resistenza degli abitanti della città, avrebbe ordinato di abbattere le pareti superiori e di rompere e tirare su i pavimenti, per cui è probabile che la struttura attuale sia stata costruita negli anni immediatamente successivi. Jakob Philipp Fallmerayer, che visitò Trebisonda all'inizio del XIX secolo, riferisce di aver visto all'interno resti di dipinti degli imperatori di Trebisonda da Alessio I ad Alessio III, ciascuno con un'iscrizione che riportava il titolo e il nome dei soggetti; anche se quando Gabriel Millet ispezionò l'edificio le iscrizioni erano scomparse, Millet confermò che a sinistra dell'ingresso rimanevano tracce dei dipinti: "un personaggio che indossa il loros; un altro sembra tenere uno scettro; a destra, un terzo inginocchiato, presenta un oggetto, senza dubbio la chiesa da lui fondata, a un santo seduto e vestito da martire, in abito bizantino". L'edificio attuale non ha un nartece, ma ha tre navate. L'abside centrale è arrotondata all'interno e pentagonale all'esterno. Il minareto è stato aggiunto nell'area intorno alla porta nord della chiesa, che fu trasformata in moschea dopo la conquista ottomana nel 1461. Il Miḥrāb (nicchia dell'altare) in pietra è in stile barocco, mentre il Minbar (pulpito) è in legno senza ornamenti. Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Moschea nuova del venerdì (Trebisonda)