NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Çandarlı

Çandarlı is a neighbourhood in the municipality and district of Dikili, İzmir Province, Turkey. Its population is 8,021 (2022). Before the 2013 reorganisation, it was a town (belde). It is a well-developed coastal town and an important tourist resort. It is a fishing village, where a lot of daily life revolves around such, with many people having jobs surrounding the fishing industry, making nets, gutting and cooking the fish, not to forget the fisherman themselves. In summer the population nearly doubles with tourists, normally domestic tourists rather than international. Çandarlı is situated on the northern coast of the Gulf of Çandarlı, opposite the important industrial center of Aliağa. The town's landmark is the 15th century Ottoman castle rebuilt by the Grand Vizier Çandarlı Halil Pasha the Younger. The castle, built to protect Sultan Murat II who preferred to reside in nearby Manisa from a possible outside attack, is fully intact and open to visitors. Çandarlı Halil Pasha the Younger also gave the town its present name, naming it after his own family. Çandarlı's name in antiquity was Pitane. The ruins are situated slightly outside the town itself. See also Çandarlı family Çandar References
Çandarlı

Çandarlı es una localidad situada al borde del mar en el distrito de Dikili en la provincia de Esmirna en Turquía. Bien desarrollada y orientada hacia el turismo, Çandarlı está situada en la costa norte del golfo de Çandarlı, enfrente del importante centro industrial de Aliağa. La ciudad histórica fue construida en el siglo XV por el gran visir Çandarlı Ibrahim Paşa. El castillo que lleva el nombre del visir en homenaje suyo, porque lo reconstruyó, permanece intacto y abierto a los visitantes.​ La función del castillo era proteger al sultán Murad II, que prefería vivir en la ciudad vecina de Manisa, ante un eventual ataque exterior. En la Antigüedad clásica, Çandarlı se llamaba Pitane. Las ruinas están en las proximidades. La mezquita Mezquita Çandarli Atik Ali Pacha y convento de derviches en Estambul: fue construida en 1477 y es uno de los más antiguos edificios musulmanes de la ciudad. Únicamente su parte noreste es de la época de su edificación. Véase también Familia Çandarlı Notas y referencias Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Çandarlı. «Çandarlı/Pitane». Istanbul Insolite. Archivado desde el original el 8 de julio de 2011. Çandarlı, Turkey (en inglés)
Çandarlı (İzmir)

Çandarlı (prononcé Tchanderli ou Tchandarli, en anglais Chanderli, en allemand Tschandarli) est une commune située en bord de mer dans le district de Dikili dans la province d'İzmir en Turquie. Orientée vers le tourisme, Çandarlı est située sur la côte nord du golfe de Çandarlı et face à l'important centre industriel d'Aliağa. Histoire Dans l'Antiquité, la ville avait pour nom Pitane et appartenait à l'Éolide. Les ruines sont situées un peu à l'extérieur de la ville actuelle. La ville est reconstruite au XVe siècle par le grand vizir Çandarlı Halil Hayreddin Pacha pour protéger le sultan Murat II, qui préférait vivre dans la ville voisine de Manisa, pour se protéger d’une éventuelle attaque extérieure. Le château qui porte le nom du grand vizir est toujours intact et ouvert aux visiteurs. Culture Une céramique sigillée rouge, produite à cet endroit du début du Ier au début du IVe siècle, dans un des ateliers dépendant de Pergame, est désignée comme style de Çandarli. Le château de Çandarlı, construit par les Génois avant la conquête ottomane, est proposé en 2013 par le gouvernement turc parmi les sites candidats au patrimoine mondial de l'UNESCO. Il a été plusieurs fois utilisé comme décor de cinéma[évasif]. Économie Le grand projet portuaire Kuzey Ege Çandarlı (Çandarlı - Nord de l'Égée),prévu comme le débouché d'une nouvelle route de la soie, est lancé en 2011 : la première pierre symbolique est posée le 16 mai 2011. Après une période d'interruption, la construction est relancée par le gouvernement en novembre 2017 : elle doit s'intégrer dans le nouvel ensemble portuaire d'Izmir. Notes et références Annexes Articles connexes Famille Çandarlı Liens externes « Çandarlı / Pitane », sur Istanbul Insolite Portail de la Turquie
Çandarlı

Çandarlı (Dikili district) is een dorp in de provincie İzmir in Turkije en telt 6.985 inwoners (2018). In de oudheid was het bekend onder de naam Pitane (Oudgrieks: Πιτάνη). Het was deel van een groter gebied dat in de oudheid ook wel bekend stond als Eolië. Na de Romeinse annexatie van het koninkrijk Pergamon in 129 v.c. werd het gebied onderdeel van Asia (Romeinse provincie). Çandarlı is tegenwoordig een klein toeristisch kustdorp aan de golf van Çandarlı, in de Egeïsche zee. Het centrum ligt op een schiereiland, waar ook een kasteel ligt dat gebouwd is door de Genuees en in de 15e eeuw in gebruik werd genomen door de Ottomanen.
Чандарлы (город)

Чандарлы (тур. Çandarli) — прибрежный город в Турции. Расположен на мысе Дегерминада и побережье бухты Каратузлар залива Чандарлы Эгейского моря. Восточнее города расположен остров Ешек. Административно относится к району Дикили в иле Измир. История Область заселена с архаического периода. В древности область относилась к Мисии и залив назывался Элаитским. В этом месте находился эолийский портовый город Питана, родина философа Аркесилая и математика и астронома Автолика. Дата строительства крепости Чандарлы точно неизвестна. В XIII—XIV вв. город Фокея был колонией генуэзцев и они контролировали Чандарлы, использовали порт для торговли и восстановили крепость. Была перестроена в XV веке по приказу великого визиря Османской империи Чандарлы Халил-паши (1439—1453). Крепость в виде прямоугольника с пятью башнями хорошо сохранилась. Последние реставрационные работы, начатые в 2009 году, были завершены в 2014 году. В 2020 году номинирован в предварительный список объектов всемирного наследия ЮНЕСКО в Турции в составе объекта «Торговые пути и укрепления на генуэзских торговых путях из Средиземного в Чёрное море». Когда вспыхнула греческая революция, греки с Псары совершили широкомасштабный набег на побережье Малой Азии в районе Лесбоса, пока османский флот под руководством Хюсрева находился на западной стороне Мореи, а египетский — не ближе Крита. В рейде участвовало 110—140 судов, в том числе 15 военных кораблей. Греки уничтожили город Чандарлы и разорили остров Москониси (ныне Алибей). Примечания Ссылки candarli.bel.tr — официальный сайт города
Çankaya-Universität

Die Çankaya-Universität ist eine private Universität in Ankara, der Hauptstadt der Türkei. Die in der Universität angewendete Sprache ist Englisch. Die einzigen Ausnahmen sind Sprachkurse und Türkisches Recht in der Rechtsfakultät. Siehe auch Liste der türkischen Universitäten Weblinks Çankaya-Universität
Università Çankaya

Università Çankaya (in turco Çankaya Üniversitesi; in inglese Çankaya University) è un'università di Ankara, capitale della Turchia. Fondata nel 1997. Storia L'Università Çankaya è un'università di proprietà della fondazione turca Sıtkı Alp Education Foundation. L'università è stata fondata dalla Sıtkı Alp e inaugurata dal presidente della Turchia, Süleyman Demirel, nel 1997. Nel 2011, il campus dell'università, che ha una superficie di circa 440 000 m², è stato premiato dall'Arkitera Architecture Center. Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Università Çankaya Collegamenti esterni (TR) Sito ufficiale, su cankaya.edu.tr.
Университет Чанкая

Университет Чанкая (тур. Çankaya Üniversitesi) — высшее учебное заведение, расположенное в Анкаре. Университет основан 9 июля 1997 года, как подразделение «Sıtkı Alp Education Foundation». История Университет был создан частным фондом для создания условий перехода детей из средней школы в высшую. Располагается в Чанкаи. В 2011 году был открыт новый корпус известный как Arkitera Mimarlık Merkezi, как важный центр по изучению архитектуры и краеведения При университете есть спортивный клуб «Спортивный клуб университета „Чанкая“» Çankaya Üniversitesi Spor Kulübü, а также исследовательские центры. Строится концертная арена. 24 апреля 2012 года в «Чанкая» состоялся 1-й Фестиваль культуры и искусства тюркского мира. Факультеты и кафедры Факультет гуманитарных, естественных и точных наук Строительства и архитектуры Экономики и административных наук Юридический факультет Примечания Ссылки Сайт университета (англ.) (тур.) Узбекистан на фестивале традиционной культуры народов Архивная копия от 14 мая 2012 на Wayback Machine
Університет Чанкая

Університет Чанкая (тур. Çankaya Üniversitesi) — вищий навчальний заклад, розташований в Анкарі. Університет заснований 9 липня 1997 року як підрозділ «Sıtkı Alp Education Foundation». Історія Університет був створений приватним фондом для створення умов переходу дітей із середньої школи до вищої. Розташований у Чанкаї. У 2011 році було відкрито новий корпус відомий як Arkitera Mimarlık Merkezi, як важливий центр по вивченню архітектури та краєзнавства При університеті є спортивний клуб «Спортивний клуб університету „Чанкая“» Çankaya Üniversitesi Spor Kulübü, а також дослідницькі центри. Будується концертна арена. 24 квітня 2012 року в «Чанкая» відбувся 1-й Фестиваль культури та мистецтва тюркського світу. Факультети і кафедри Факультет гуманітарних, природничих та точних наук Будівництва і архітектури Економіки та адміністративних наук Юридичний факультет Примітки Посилання Офіційний сайт університету (англ.)(тур.) Узбекистан на фестивалі традиційної культури народів
Çatalada

Çatalada, auch bekannt als Çatal Ada oder Volo, ist eine türkische Insel im Ägäischen Meer. Die Insel liegt nahe der Stadt Turgutreis westlich von Bodrum in der südwestlichen Türkei. Çatalada ist eine Insel mit drei konischen Hügeln, ihr Name bedeutet Gabelinsel. Tourismus ist die Haupteinnahmequelle der Insel. Kreuzfahrten ankern immer wieder dort. Es ist auch ein populärer Tauchplatz. Benachbarte Inseln in der Nähe sind Topan Adası, Çoban Adası und Yassıada.
Çatalada

Çatalada, a.k.a. Çatal Ada, (formerly known as Volo) (37°00′10″N 27°12′50″E) is a Turkish island located in the Aegean Sea, 3 miles (5 kilometres) off the town Turgutreis, west of Bodrum peninsula in southwestern Turkey. An island with three conical hills, its name means literally "fork island". In the past it was one of the Xenagorou islands (Ancient Greek: Ξεναγόρου νῆσοι). The island's main economy is tourism, as cruises from the mainland are regular. It is also a popular scuba diving place. Neighbouring islands in close distance are Topan Adası, Çoban Adası and Yassıada. References
Çatalada

Çatalada,​ también conocida como Çatal Ada, (anteriormente conocida como Volo) es una isla turca situada en el mar Egeo, a tres kilómetros de la ciudad de Turgutreis, al oeste de la península de Bodrum, en suroeste de Turquía. Se trata de una isla con tres colinas cónicas, cuyo nombre significa literalmente "isla tenedor". La principal actividad económica de la isla es el turismo, los cruceros de la parte continental son regulares. También es un lugar de buceo popular. Islas vecinas a corta distancia incluyen a Topan Adası, Çoban Adası y Yassıada. Véase también Geografía de Turquía Geografía de Asia Referencias
Чатал

Чатал (тур. Çatal Adası, Çatalada) — остров в Турции. Расположен в проливе Чукаадасы Эгейского моря, между островом Калимнос и полуостровом Бодрум, у юго-западного побережья Малой Азии. Северная и южная часть острова соединены узким и низким перешейком. Из-за этой формы остров и получил своё название (тур. çatal — «раздвоенный»). Наивысшая точка северной части — 98 м, южной — 52 м над уровнем моря. Восточнее расположен греческий остров Цукка (Топан), южнее — Топан (Лодо), Чука, Сарыот и Тюйлюдже. Примечания
Çavuştepe

Çavuştepe ist ein Dorf in der türkischen Provinz Van. Çavuştepe liegt 21 km von der Stadt Van entfernt am südöstlichen Teil des Vansees. In Çavuştepe befinden sich die Überreste der urartäischen Festung Šarduriḫinili (Sarduris Stadt), die zwischen 764 und 735 v. Chr. durch König Sarduri II. errichtet wurden. Die Festung befindet sich am Hang des Bol Dağı, was der Festung strategische Bedeutung verlieh. Eine wichtige Heeresstraße führte von der urartäischen Hauptstadt Tušpa nach Šarduriḫinili und von dort über den Kel-i-Schin-Pass nach Musasir. Ruinen Šarduriḫinili wurde erbaut, als Urartu mächtig war und ist ein beeindruckendes Beispiel für die urartäische Architektur, Kunst und Kultur. Ausgrabungen fanden zwischen 1961 und 1986 unter Afif Erzen statt. Die Festungsanlage Šarduriḫinili besteht aus einer Akropolis und einer Unterstadt. In der kleineren oberen Festung befindet sich ein Tempel des Gottes Ḫaldi, in der unteren Festung der Palast, Depots, Ställe, Werkstätten und ein Tempel für den Gott Irmušini. In anderen Festungen wurden keine Tempel anderer Götter gefunden, sondern nur solche für Ḫaldi. Innerhalb der Festungsmauer gibt es auch Zisternen. Während der Ausgrabungen wurde eine königliche Toilette entdeckt. Inschriften Über die Festung verstreut wurden viele Weihe- und Dankinschriften des Königs an den Gott Ḫaldi gefunden. Eine exemplarische Inschrift lautet: Die Festung wurde im 7. Jh. v. Chr. zerstört, vielleicht durch die Skythen. Im Mittelalter wurden Steine der Festung zum Bau von Häusern benutzt. Literatur O. Belli: Çavuştepe (Šardurḫinili) Excavations. In: O. Belly (Hrsg.): İstanbul University’s Contributions to Archaeology in Turkey 1932–2000. Istanbul 2001, S. 173–178. A. Erzen: Çavuştepe I. M. Ö. 7.-6. Yüzyil Urartu Mımarlik Antilari ve Ortaçağ Nekropolü. Ankara 1978. A. Erzen: Ausgrabungen auf der urartäischen Burg Çavuştepe im Gebiet von Van. In: E. Akurgal (Hrsg.): The Proceedings of the Xth International Congress of Classical Archaeology, Ankara-İzmir, 23-30.9.1973. Ankara 1978, S. 55–59. H. D. Kaspar, E. Kaspar: Urartu. Ein Weltreich der Antike. Ein Reisehandbuch. Hausen 1986, S. 84–91. Weblinks Inschrift von Çavuştepe (PDF-Datei; 9,22 MB)
Cavustepe

Cavustepe, Çavuştepe falu és régészeti lelőhely Törökországban, Van tartományban. Fekvése Çavuştepe 22 km-rel délre fekszik Van városától a Van-tó délkeleti részén. Történelme Van tartományban, Gürpinar járási székhely közelében, a dombon álló urartui vár (Çavuştepe kalesi) maradványait a török régészek 1961-ben kezdték feltárni. Az itt talált, megfejtett feliratok tanúsága szerint a mára már elpusztult erődítményt i. e. 8. században II. Szarduri király idején építették. Az erődítmény eredetileg egy alsó és egy felső várból állt. Galéria Források Békési B. István: Törökország (1983) ISBN 963 243 150 2 Belli, O.: Çavuştepe (Šardurḫinili) ásatások , In: O. Belly (szerk.), İstanbul Egyetem hozzájárulása a törökországi régészethez 1932-2000 (Isztambul 2001) 173-178.
Çavuştepe

Çavuştepe (Turks) of Sardurihinilli was een koninklijke burcht van Urartu in de provincie Van (Turkije). Het is een langwerpige burcht die de contouren van de heuvelrug volgt. De burcht kijkt uit over een riviervlakte die geïrrigeerd werd met kanalen. Burcht In de burcht werden een koninklijk paleis, een toren, citernes, werkplaatsen en een Urartisch tempelcomplex opgegraven. Het paleis werd gebouwd in opdracht van koning Sardur II (764-735 v.C.). De tempel bestond uit een vierkanten cella van vijf bij vijf meter met zeer dikke muren en versterkte hoeken. Deze muren waren versierd en droegen een koninklijk opschrift in spijkerschrift. Deze cella stond in een vierkanten plein omgeven met zuilen. Het is nog niet duidelijk of deze Urartische tempel een schilddak zonder frontons had, zoals de tempel van Haldi in Musasir, of een torendak zoals de vuurtorens van de Achaemenidische Perzen. De werkplaatsen en de toren zijn van latere datum (7e eeuw v.C.). De burcht werd tot tweemaal toe verwoest. Necropolis Vanaf 2017 werd een necropolis uit de 9e eeuw v.C. opgegraven door Turkse archeologen van de Yüzüncü Yıl Universiteit (Van). Hier werden Urartische aristocraten begraven. Dit blijkt uit de juwelen die op de lichamen werden gevonden. Galerij
Chavustepe

Sarduniquinili (Sardurihinilli), também conhecido como Haicaberde (em armênio: Հայկաբերդ; romaniz.: Haykaberd, lit. "Fortaleza de Haico) ou Castelo de Chavustepe (em turco: Çavuştepe Kalesi), é um antigo sítio fortificado urartiano localizado numa cordilheira na extremidade nordeste da vila de Chavustepe no distrito de Gurpenar da província de Vã no leste da Turquia. Está localizado aproximadamente 25 quilômetros a sudeste de Vã ao longo da estrada que leva à cidade de Cacari, em um vale antes conhecido como Haiose Zor na Armênia histórica. Foi fundada pelo rei Sarduri II (r. 764–735 a.C.) em algum momento durante seu reinado e acredita-se que seja idêntica à fortaleza de Sarduricurda mencionada nas inscrições cuneiformes do mesmo rei. No folclore armênio, é identificada com Haicaberde ou Haique, a fortaleza construída por Haico, o lendário fundador da nação armênia, perto do local onde matou o rei invasor da Babilônia, Belo. Sítio A fortaleza se destaca pela alta qualidade de sua alvenaria, o que, na opinião de C. A. Burney, sugere que era "uma cidade rica, da qual apenas a acrópole permanece até hoje". Além da muralha ciclópica, os blocos usados ​​na fortaleza são suavemente acabados e se encaixam perfeitamente sem o uso de argamassa. Se Sarduniquinili deve ser identificado com Sarduricurda, então está localizado perto do local de uma cidade chamada Ulcu, que as inscrições assírias dizem que Sargão II (r. 722–705 a.C.) conquistou durante sua campanha contra Urartu, embora pareça que Sarduricurda não caiu para os assírios. Quatro inscrições cuneiformes urartianas foram descobertas em Sarduriquinilli, das quais a mais bem preservada diz o seguinte: Sarduriquinilli foi destruída no século VII a.C., presumivelmente pelos citas ou medos. Existem vestígios de uma ocupação medieval posterior. Em 1884, uma inscrição cuneiforme do local foi levada para Viena e publicada por D. H. Müller. Nikolai Marr e Joseph Orbeli visitaram o local em 1916 e coletaram alguns artefatos que agora estão localizados no Hermitage. Carl Friedrich Lehmann-Haupt foi o primeiro a conduzir escavações no local e a elaborar um esboço da fortaleza. C. A. Burney visitou o local em 1956 e publicou uma breve descrição e esboço da fortaleza. Referências Bibliografia
Çayönü

Çayönü települése Délkelet-Törökországban, Diyarbakır közelében, a Tigris egyik mellékfolyójának magaspartján létesült. A folyóterasz mindössze néhány kilométerre fekszik a Taurus előhegyeitől. Az i. e. 7250 és i. e. 6700 közötti időszakban már domesztikált búzát, borsót és lencsét termesztő népek lakták. A lelőhely azért is különösen érdekes, mert az egymásra épülő rétegekben talált csontok alapján jól nyomon követhető a vadállatok elejtéséről az állattenyésztésre való áttérés. A régészeti területről Anatólia körülbelül i. e. 8000-től kezdődően, már a holocén időszak kezdetén kedvező természeti körülményeket biztosított az ember letelepedésére, a letelepedett életmódra való áttérésre. Fekvése Erganitől délnyugatra található. Leírása Az Isztambuli Egyetem és az Oriental Institute of Chicago archeológiai együttműködésével 1964 óta ásatások folynak Çayönü területén. A lelőhely nagy részét feltárták. Çayönü körülbelül 100 × 200 méteres területen fekszik, s különlegesen értékes építészeti emlékekkel rendelkezik. Az ásatások főleg lakóházakat tártak fel, de legalább három olyan nagyméretű épület is napvilágra került, melyekről joggal feltételezik, hogy valamilyen közösségi célt szolgáltak, s esetleg arra utalnak, hogy valamilyen főnöki - vezetői - intézményrendszer is kialakult már. A lakóházak között vannak különleges, úgynevezett rostély alaprajzúak és szabályosabb négyzetrács alaprajzúak. A nem lakás céljait szolgáló épületek padlóját kőlapokkal rakták ki. A már növénytermesztéssel foglalkozó települések közül Çayönüt leginkább építményeinek nagy mérete és feltűnően gondos kivitelezése emeli ki. A lelőhely minden rétege az a-keramikus neolitikum-nak nevezett korszakhoz köthető. Kerámiát még nem készítettek, a leletanyag főleg kovából és obszidiánból pattintott kőszerszámokból, csiszolt kőeszközökből, kőből készült ékszerekből és agyagszobrocskákból áll. A leginkább meglepő, hogy már használták a rezet is, amelyet a közeli Ergani-Maden-ből szereztek be. A fémet hevítéssel formázták, majd tűket, horgokat, bővítő-fúrókat és gyöngyöket kalapáltak belőlük. A jelenlegi ismeretek, illetve a rendelkezésre álló régészeti leletek szerint a történelemben ez az első példa valamilyen fém tudatos felhasználására. Lásd még Neolitikus forradalom Anatólia történelme Anatóliai Civilizációk Múzeuma Források és irodalom Szerk.Göran Burenhult: A kőkori világ - Officina Nova K. 1995. - ISBN 963-477-015-0 ACM: Museum für Anatolische Zivilisationen (Museumführer), - ACM 1997. (magyarra fordította: Kiss Tamás: KT_ARCHIV_VeML) - ISBN 975-7523-33-X Sebastiano Soldi: Az Ókori Közel-Kelet művészete, A művészet története 1. - Corvina Kiadó, 2006 - ISBN 963-13-5554-3 Békési B. István: Törökország - Panoráma-könyvek - ISBN 963-243-150-2 M. Roaf: A mezopotámiai világ atlasza - Bp. Helikon K.1998. - ISBN 963-548-790-8 További információk
Çayönü

Çayönü is een belangrijke archeologische vindplaats in boven-Mesopotamië. Het ligt aan de rand van het Taurusgebergte tegenover het dorp Hilar bij Ergani, ca. 40 km noordwestelijk van Diyarbakır in Turkije. Robert Braidwood en Mehmet Özdoğan deden daar als eersten opgravingen. Datering De datering van Çayönü wordt geplaatst in het Prekeramisch Neolithicum B of PPNB dat begint tussen 9100-8000 v. Chr. en eindigt ca 6200 v. Chr. In de onderste laag (ca. 8800–8500 v. Chr.) kan worden aangetoond dat hier jager-verzamelaars met een vaste woonplaats hebben geleefd. In de laag daarboven (ca. 8000 v. Chr.) bevindt zich zaaigoed dus er werd landbouw bedreven. Rond 7300 v. Chr. waren er kuddes schapen dus er werd veeteelt bedreven. Er zijn huizen gevonden van het type "schachthuis" zoals in Nevalı Çori. Zie ook Prehistorie van Anatolië Literatuur Badisches Landesmuseum Karlsruhe (Hrsg.): Die ältesten Monumente der Menschheit. Vor 12.000 Jahren in Anatolien, Begleitbuch zur Ausstellung im Badischen Landesmuseum vom 20. Januar bis zum 17. Juni 2007. Theiss, Stuttgart 2007, ISBN 978-3-8062-2072-8. MediaCultura (Hrsg.): Die ältesten Monumente der Menschheit. Vor 12.000 Jahren in Anatolien. DVD-ROM. Theiss, Stuttgart 2007, ISBN 978-3-8062-2090-2. Çambel, H. / R.J. Braidwood, Çayönü Tepesi: Schritte zu neuen Lebensweisen, in: R.M. Boehmer / H. Hauptmann (Hrsg.), Beiträge zur Altertumskunde Kleinasiens. Festschrift für Kurt Bittel (Mainz 1983), 155-166 Schirmer, W., Drei Bauten des Çayönü Tepesi, in: R.M. Boehmer/H. Hauptmann (Hrsg.), Beiträge zur Altertumskunde Kleinasiens. Festschrift für Kurt Bittel (Mainz 1983), 463-476 Externe link Von Cayönü nach Catal Hüyük
Çayönü Tepesi

Çayönü Tepesi – osada neolityczna położona na wschód od górnego Eufratu. Założona około VIII tysiąclecia p.n.e. W wyniku wykopalisk wyodrębniono cztery fazy osadnicze, obejmujące okres około 500 lat. W najstarszym okresie chaty były owalne, zagłębione w ziemi. W drugim okresie zaczęły powstawać budynki prostokątne. W następnych okresach powstają budynki wieloizbowe i pojawiają się pierwsze ślady uprawy roślin takich jak soczewica, groch, pszenica oraz udomowienia zwierząt (owce, kozy, świnie). Później zaczęto stawiać budynki składające się z jednego, dużego pomieszczenia. Z okresów trzeciego i czwartego pochodzą również narzędzia (haczyki rybackie, szydła, szpile). Zobacz też Göbekli Tepe Nevalı Çori Catal Huyuk Gürcütepe Przypisy Bibliografia Praca zbiorowa pod redakcją naukową Joachima Śliwy, 2005, Wielka Historia Świata Tom 2 Stary i Nowy Świat od „rewolucji” neolitycznej do podbojów Aleksandra Wielkiego, ss. 11, Oficyna Wydawnicza FOGRA, ISBN 83-85719-83-0.