NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Burgazada

Burgazada, também referida como Burgazadası, Burgaz ou Antígona (em grego: Αντιγόνη; romaniz.: Antigóne) é a terceira maior dentre as ilhas que compõem o arquipélago das Ilhas dos Príncipes do mar de Mármara e localiza-se a 9 milhas de Istambul. Oficialmente, Burgazada pertence ao distrito de Adalar. Geografia Burgazada tem um formato circular e sua largura e comprimento são de aproximados 2 quilômetros. Sua população consiste majoritariamente de cidadãos turcos de ascendência grega, porém desde o século XX inúmeros turcos nativos e mercadores judeus imigraram para a ilha; os últimos desde os anos 1950. Entre 1930 e 2000, a população manteve-se em ca. 2 000 habitantes durante o verão, com quedas durante o inverno; apenas em 1990 registrou-se uma alta de 2 311 habitantes no inverno. Em 2000, a população reduziu-se para 1 578 durante o inverno, porém teve um substancial aumento no verão, alcançando a marca de 15 000 indivíduos. História Tal como outras ilhas do arquipélago, Burgazada foi utilizada pelo Império Bizantino como destilo para exilados políticos. Em 1022, o imperador Basílio II Bulgaróctono (r. 976–1025) tonsurou e enviou o general rebelde Nicéforo Xífias para lá. O viajante e escritor otomano do século XVII Evliya Chelebi (1611–1684) descrevendo-a em seu Seyahatname: havia 10 milhas de terra fértil, inúmeros vinhedos, coelhos e cabras, 300 casas, todas elas com jardins e poços d'água, um pequeno castelo quadrado e algumas igrejas. Originalmente Burgazada fora coberta por uma grande floresta. Em 2003, contudo, um enorme incêndio deflagou e grande parte da cobertura vegetal foi destruída. Recentemente, o município metropolitano de Istambul e outras organizações uniram-se num esforço de replantar árvores. Arquitetura A Igreja de São João, cuja história remonta ao período bizantino, foi construída em 876, durante o reinado do imperador Leão VI, o Sábio (r. 886–912). Ela foi reformada várias vezes ao longo dos séculos até adquirir sua forma atual após a restauração em 1896. A igreja teve vários nomes ao longo da história: Antígona, Castro, Panarmo. Outros edifícios importantes são o Mosteiro de Cristo, o Hospital de São Jorge, a Mesquita de Burgazada, que fora construída em celebração dos 500 anos da conquista de Constantinopla pelos otomanos, um Sanatório, construído em 1928 e considerado o mais antigo dentre os existentes em Istambul, uma Sinagoga, construída em 1968, um zoológico privado e um museu estabelecido na residência do escritor turco Sait Faik Abasıyanık. Referências Bibliografia Savvides, Alexis G. K. (1994). «Προσωπογραφικό σημείωμα για τον Βυζαντινό στρατηλάτη Νικηφόρο Ξιφία». Βυζαντινή προσωπογραφία, τοπική ιστορία και βυζαντινοτουρκικές σχέσεις (em grego). Atenas: Κριτική Ιστορική Βιβλιοθήκη. ISBN 960-218-089-7
Бургаз

Бургаз (Бургазада, тур. Burgazada или, коротко, Burgaz) или Антигони (греч. Αντιγόνη) — остров, третий по величине среди Принцевых островов в Мраморном море около Стамбула. Население около 1500 человек. География Официально относится к Стамбульскому району Адалар. Представляет собой холм, имеющий 2 км в поперечнике. Площадь 1,5 км². На острове запрещено передвижение на автомобилях, за исключением служебных (полиция, скорая помощь), поэтому единственным транспортом остается гужевой. Добраться до острова можно на пароме из Стамбула. Единственной горой является пик Христа, его высота 170 метров. История Деметрий I Полиоркет диадох Александра Македонского построил здесь форт и назвал остров Антигони в честь своего отца Антигона I, полководца Александра Македонского. Однако сейчас он известен как Бургазада или, коротко, Бургаз (по-турецки «форт»). Достопримечательности На острове находится церковь Айя Яни, построенная в 876 году. Она неоднократно разрушалась, нынешний вид имеет после реставрации 1896 года. Также здесь находятся монастырь Христа, госпиталь святого Георгия, святой источник Аязма. Бургазский санаторий является одним из первых санаториев Стамбула, построен в 1928 году. Единственная мечеть построена в ознаменование 500-летия со дня взятия турками Константинополя в 1453 году. На Бургазе жил знаменитый турецкий писатель и поэт Саит Фаик Абасыянык, который описывал остров в своих рассказах и стихах. Ныне в его доме располагается музей. В любимом ресторане писателя в Калпазанкайя находится его статуя со стаканом ракы, который каждый день наполняет хозяин заведения. В честь писателя названа площадь перед портом. Первый частный зоопарк Стамбула появился на Бургазе. Экология В 2003 году в результате лесного пожара сгорела значительная часть лесного массива острова. Примечания
Бургазада

Бургаз (Бургазада, тур. Burgazada або, коротко, Burgaz) або Антігона (грец. Αντιγόνη) — острів, третій за величиною серед Принцевих островів в Мармуровому морі біля Стамбула. Населення близько 1500 осіб. Географія Офіційно відноситься до Стамбульського району Адалар. Являє собою пагорб, має 2 км у поперечину. Площа 1,5 км². На острові заборонено пересування на автомобілях, за винятком службових (поліція, швидка допомога), тому єдиним транспортом залишається гужовий. Дістатися до острова можна на поромі з Стамбула. Єдиною горою є пік Христа, його висота 170 метрів. Історія Деметрій I Поліоркет діадох Олександра Македонського побудував тут форт і назвав острів Антігона в честь свого батька Антігона I, полководця Олександра Македонського. Однак зараз він відомий як Бургазада або, коротко, Бургас (по-турецьки «форт»). Пам'ятки На острові знаходиться церква Айя Яні, побудована у 876 році. Вона неодноразово руйнувалась, нинішній вигляд має після реставрації 1896 року. Також тут знаходяться монастир Христа, шпиталь святого Георгія, святе джерело Аязма. Бургазький санаторій є одним з перших санаторіїв Стамбула, побудований в 1928 році. Єдина мечеть побудована на відзначення 500-річчя з дня взяття турками Константинополя в 1453 році. На Бургазі жив знаменитий турецький письменник і поет Саїт Фаїк Абасияник, який описував острів у своїх оповіданнях і віршах. Нині в його будинку розташовується музей. В улюбленому ресторані письменника в Калпазанкайя знаходиться його статуя зі склянкою раки, який кожен день наповнює господар закладу. На честь письменника названо площу перед портом. Перший приватний зоопарк Стамбула з'явився на Бургазі. Екологія У 2003 році в результаті лісової пожежі згоріла значна частина лісового масиву острова. Примітки
Castell de Yoros

El castell de Yoros o castell dels genovesos (en turc: Yoros kalesi) és un castell romà d'Orient del segle xiv en estat ruïna, a la confluència del Bòsfor i el mar Negre, a la vora d'Istanbul, Turquia. També generalment se l'anomena «dels genovesos» degut a la seva possessió per part de Gènova a mitjans del segle xv. Des de dalt del turó del castell es veu un magnífic panorama de l'estret del Bósfor. Estratègicament molt ben situat, el lloc del futur castell ja fou poblat antigament pels grecs i fenicis abans de ser-ho en el període romà d'Orient per assegurar el comerç i per propòsits militars. Els grecs anomenaven l'àrea Hieron ('lloc sagrat'). Les restes de temples, incloent-hi Dios, l'altar dels dotze Déus, i Zeus Ourios (garant de vents justos) foren descoberts a l'àrea. El castell de Yoros fou ocupat intermitentment durant el curs de l'Imperi Romà d'Orient. Sota la dinastia Paleòleg, període de declivi de l'imperi, es va enfortir el castell de la mateixa manera que també ho feu el de Rumeli Kavagi, al costat oposat del Bòsfor.
Burgruine Yoros

Die Burgruine Yoros (türkisch: Yoros Kalesi) liegt in der Nähe der Ortschaft Anadolu Kavağı in der türkischen Provinz Istanbul. Lage Die Ruine liegt am östlichen Ufer des Bosporus südlich dessen Mündung in das Schwarze Meer auf einem etwa 200 Meter hohen Hügel im Bezirk Beykoz wenige Kilometer nördlich der gleichnamigen Stadt. Name Die Herkunft des Namens Yoros, manchmal auch Yoroz oder Ioros, ist nicht abschließend geklärt, hat aber mit großer Sicherheit griechischen Ursprung. Mögliche Wurzeln sind Hieron (heiliger Ort), Ourios (idealer Wind) oder Oros (Berg). Manchmal wird die Burgruine Yoros auch Genueser Burg oder Festung genannt. Die Genueser haben Anfang des 14. Jahrhunderts die Burg eingenommen, sie jedoch nicht errichtet. Geschichte Das Gebiet vom heutigen Anadolu Kavağı war in der Antike griechisch besiedelt. Die Griechen errichteten auf dem Hügel Yusa Tepesi (Josua Hügel) einen Tempel u. a. zu Ehren des Gottes Zeus. Später fanden bei Anadolu Kavağı mehrmals Kämpfe gegen aus dem Norden kommende Angreifer, wie z. B. im 3. Jahrhundert die Goten statt. Während des Byzantinischen Kaiserreichs wurden unter Michael VIII. (1259–1282) an der Stelle der griechischen Tempelanlagen die Burg Yoros errichtet, um das 1262 von den Kreuzrittern eroberte Konstantinopel besser verteidigen zu können. 1305 wurde die Burg bei Anadolu Kavağı zum ersten Mal von den Anhängern Osman I. erobert und nach der Eroberung Konstantinopels 1453 endgültig osmanisch. Zwischen 1300 und 1350 kontrollierten kurzfristig die Genueser die Burganlage, die dann bis zum Ende des 14. Jahrhunderts an das Byzantinische Reich fiel. Der vierte osmanische Sultan Bayezid I. eroberte bei den erfolgreichen Feldzügen in Europa und Asien Ende des 14. Jahrhunderts die Burg Yoros vor den Toren des noch orthodoxen Konstantinopels. Sultan Murad IV. (1623-1640) ließ auf beiden Seiten des Bosporus an die Burganlagen von Yoros bei Anadolu Kavağı und Rumeli Kavağı 20 Meter hohe Türme und Häuser für Garnison mit jeweils 100 Kanonen ausbauen, als das Osmanische Reich im Krieg mit den Kosaken lag, die vom Schwarzen Meer aus Konstantinopel hätten angreifen können. Als das Osmanische Reich 1783 Russland den Krieg erklärte, wurde die Burganlage unter Sultan Abdülhamid I. noch einmal ausgebaut. Heutige Nutzung Nach jahrhundertelanger Nutzung der Burg als Stadt und Beobachtungs- und Verteidigungsposten am Bosporuseingang wurde die Burg im 19. Jahrhundert verlassen. Heute ist der Bosporus touristisch erschlossen und das pittoreske Fischerdorf Anadolu Kavağı mit den nahe gelegenen Burgruinen ist ein beliebtes Ausflugsziel. Siehe auch Liste der Burgen und Schlösser Weblinks Hieron Castle – Yoros Kalesi bei The Byzantine Legacy (englisch)
Yoros

Het Yoros-kasteel, ook bekend als het Yoros-fort of Genese kasteel, is de ruïne van een voormalig kasteel nipt ten noorden van de Istanbulse wijk Anadolu Kavağı, hooggelegen aan de Aziatische oever van de Bosporus, waar het met de Zwarte Zee samenkomt. Het kasteel kijkt uit over de zeestraat en biedt een panoramisch uitzicht op met name de skyline van Istanbul en de Yavuz Sultan Selimbrug, de derde brug over de Bosporus. Het oorspronkelijke kasteel werd in de 5e eeuw gebouwd door de Byzantijnen, ter bescherming van de noordelijke ingang van de Bosporus tegen aanvallen vanuit de Zwarte Zee. In de loop van de eeuwen is het kasteel verschillende keren verbouwd en gerepareerd door verschillende heersers, waaronder de Genuezen en de Ottomanen. Heden is de ruïne van het Yoros-kasteel een toeristische attractie gelegen in een bosrijk gebied in het noordoosten van Istanbul.
Принцови острови

Принцовите острови (на гръцки: Πριγκήπων νήσοι; на турски: Prens Adaları) са разположени сред Мраморно море югоизточно от Истанбул. Представляват архипелаг от 9 острова и 2 скали, известни като Къйзъл адалар (Принцови острови). Островите са административен район на Истанбул. Общата им площ е 11 кв. км. Обитаеми са островите Къналъада (на гръцки Проти), Бургаз-ада (на гръцки Антигона), Хейбели-ада (на гръцки Халки) и най-големият – Бююк-ада (на гръцки Принкипо). На островите Кашик Адасъ и на Яссида (на гръцки Плати) има няколко частни къщи, а останалите – Сиврида, Седеф-адасъ и Таушан-адасъ, са необитаеми. Островите са свързани с много исторически събития. На Къналъада е бил заточен император Роман I Лакапин, а Лъв V Арменец – обезглавен. Историческите хроники споменават много често островите във връзка с изтезания, ослепявания и екзекуции на императори и патриарси. През 1912 г. на островите живеят 10 250 гърци и 670 турци. Източници
Illes dels Prínceps

Les Illes dels Prínceps o Adalar són un districte d'Istanbul, Turquia, a la mar de Màrmara. L'arxipèlag està format per nou illes, la més gran de les quals és Büyükada. Història Durant el període romà d'Orient, prínceps i altres membres de la reialesa eren exiliats a aquestes illes, la qual cosa va donar-los el seu nom actual. Durant el segle xix les illes es van convertir en un centre de riquesa per a Istanbul. De l'època victoriana encara es conserven casetes de camp a la més gran de les Illes dels Prínceps. En l'actualitat, les illes són una popular destinació turística per a una excursió d'un dia, via ferri, des d'Istanbul. El primer creuer va començar el 1846. Els vehicles motoritzats estan prohibits en la major part de les illes. Els visitants exploren les illes a peu, amb bicicleta, en carruatges tirats per cavalls, o a lloms d'ases. Un convent a Büyükada va ser el lloc d'exili de les emperadrius romanes d'Orient Irene, Eufrosine, Zoè i Anna Dalasena. Lev Trotski va estar algun temps a Büyükada. Illes Referències
Princovy ostrovy (Istanbul)

Princovy ostrovy (turecky: Prens Adaları) také známé pod názvem Rudé ostrovy (turecky: Kızıl Adalar) nebo prostě jen Ostrovy jsou samostatným správním celkem náležícím k Istanbulu (Istanbulské provincii) a skládají se z celkem 9 ostrovů v Marmarském moři. Büyükada (řecky: Πρίγκηπος – Prinkipos; česky: Velký ostrov) s rozlohou 5,46 km² Heybeliada (řecky: Χάλκη – Halki; česky: Ostrov Sedlová taška) s rozlohou 2,4 km² Burgazada (řecky: Αντιγόνη – Antigoni; česky: Pevnostní ostrov) s rozlohou 1,5 km² Kınalıada (řecky: Πρώτη – Proti; česky: Henový ostrov) s rozlohou 1,3 km² Yassıada (řecky: Πλάτη – Plati; česky: Rovný ostrov) s rozlohou 0,05 km² Sivriada (řecky: Οξειά – Okseia; česky: Špičatý ostrov) s rozlohou 0,05 km² Kaşıkadası (řecky: Πίτα – Pita; česky: Lžičkový ostrov) s rozlohou 0,006 km² Sedefadası (starořecky: Τερέβινθος – Terebinthos nebo řecky: Αντιρόβυθος – Antirovithos; česky: Perleťový ostrov) s rozlohou 0,157 km² Tavşanadası (řecky: Νέανδρος – Neandros; česky: Zaječí ostrov) s rozlohou 0,004 km² Turismus a doprava V letních měsících jsou jednou z nejoblíbenějších destinací právě Princovy ostrovy. Vzhledem k tomu, že zde téměř neexistuje dopravní zácpa (automobily nejsou povoleny), jediným typem dopravy jsou koně, povozy nebo kola což vytváří velmi příjemnou atmosféru. Na ostrovy se můžete dostat loděmi, které vyjíždějí z těchto přístavů: Eminönü, Kabataş (Evropská strana Istanbulu), Kadıköy, Bostanci, Kartal, Maltepe (asijská strana Istanbulu). Většina lodí zastavuje na ostrovech Kınalıada, Burgazada, Heybeliada a poslední zastávkou bývá téměř vždy největší ostrov Büyükada. Kvůli silným větrům a proudu jsou ostrovy v zimních měsících téměř vylidněné a lodě většinou nefungují. Na jaře a na podzim lodě přejíždějí pouze za příhodného počasí. K dispozici je 6 lodních firem: Istanbulská městská doprava (turecky İstanbul Şehir Hatları), Istanbulské mořské autobusy (turecky İstanbul Deniz Otobüsleri), Modrá Marmara (turecky Mavi Marmara), Princovy túry (turecky Prens Tur), firma Dentur a firma Turyol. Galerie Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Princovy ostrovy na Wikimedia Commons Městský úřad Princových ostrovů
Islas de los Príncipes

Las islas de los Príncipes o Adalar son un distrito de Estambul, Turquía, en el mar de Mármara. Están compuestas por nueve islas, siendo la más grande Büyükada (antigua Prinkipos). Tienen una población total de 14.072 habitantes (2008). Las otras ocho islas son Heybeliada, Burgazada, Kınalıada, Sedef, Yassıada, la Isla Tavşan, la Isla Kaşık, y Sivriada. Las cuatro últimas carecen de asentamiento humano permanente. Historia Durante el período bizantino, príncipes y otros miembros de la realeza eran exiliados a estas islas, dándoles así su nombre actual. Durante el siglo XIX las islas se convirtieron en un centro de riqueza para Estambul. De la época victoriana aún se conservan casitas de campo en la más grande de las islas Príncipe. En la actualidad, las islas son un popular destino turístico para una excursión de un día, vía ferry, desde Estambul. Los vehículos motorizados están prohibidos en la mayor parte de las islas. Los visitantes exploran las islas a pie, en bicicleta, en carruajes tirados por caballos, o a lomos de burros. Un convento en Büyükada fue el lugar de exilio de las emperatrices bizantinas Irene, Eufrosine, Zoe y Ana Dalaseno. León Trotski estuvo exiliado algún tiempo en Büyükada.​ Referencias
Adalar

Az Adalar (Herceg-szigetek, törökül: Prens Adaları) Isztambul egyik kerülete (szemt), a Márvány-tengeren található szigetcsoport. Kilenc tagból áll, ezekből öt lakott. A négy legnagyobb szigetet (Büyükada, Heybeliada, Burgazada, Kınalıada) rendszeres hajójárat köti össze Kabataş, Kadıköy és Bostancı kikötőivel. A szigetcsoport veszélyeztetett természeti érték, mert szakértők szerint egy esetleges földrengés következtében megsüllyednének, s csupán a csúcsuk látszódna ki a vízből. Az Adalar kerület mindezek ellenére arról is nevezetes, hogy itt a legmagasabbak az isztambuli ingatlanárak. A szigetcsoport tagjai A 16 km² kiterjedésű Herceg-szigeteket a következő szigetek alkotják: Büyükada, Heybeliada, Burgazada, Kınalıada, Sedefadası, Sivriada, Yassıada, Kaşık Adası és Tavşan Adası. A szigetcsoportnak 14 072 lakója van, s ezzel Isztambul legkisebb lakosságszámú kerülete. Turizmus A Herceg-szigetek legfőbb bevételi forrása a turizmus, a festői környezet és a homokos strandok miatt. A szigetek régies hangulatát őrzi az a döntés is, miszerint nem lehet itt gépjárművel közlekedni. Büyükada legismertebb műemléke a görög Aja Jorgi kolostor. Heybeliada érdekes látnivalója a kikötő mellett található Tengerészeti Gimnázium. Kulturális élete Minden évben júliusban rendezik meg a szigetek zenei fesztiválját. A szigetekhez kötődnek Lev Trockij, orosz politikus Reşat Nuri Güntekin, író Ruhi Ayengil, népzenész Hivatkozások További információk A Herceg-szigetek önkormányzata (törökül) Tengerészeti Gimnázium, Heybeliada (törökül) IDO, az isztambuli hajózási vállalat (törökül)
Prinseneilanden

De Prinseneilanden, een eilandengroep bestaande uit negen eilanden in de Zee van Marmara, onderdeel van Istanboel, waren ooit verbanningsoorden voor Byzantijnse prinsen. Vandaag de dag is het een onderkomen van de rijke inwoners van Istanboel die gedurende de zomermaanden in hun 19e-eeuwse huizen verblijven. Auto’s zijn er sinds 1928 verboden; alleen de politie en het stadsbestuur beschikken over gemotoriseerd vervoer. Het vervoer gaat per paard, koets of fiets. In de zomermaanden tellen de eilanden circa 40.000 bewoners. In de wintermaanden verblijven er slechts circa 6.500. Büyükada is het grootste eiland. De andere eilanden zijn: Kınalıada Burgazada Heybeliada (Halki) Sedef Adası Yassıada Sivriada Tavşanadası Kaşıkadası Afbeeldingen Zie ook Adalar (district) Externe link (tr) Website van het district Adalar
Wyspy Książęce

Wyspy Książęce (tur. Kızıl Adalar dosł. „czerwone wyspy”) – wyspy po anatolijskiej stronie Stambułu na Morzu Marmara. Grupa dziesięciu wysp i dwóch małych skalnych raf. W starożytności zwano je Demonnesoi – Wyspy Ludu, w Bizancjum – Papadanisia – Wyspy Książąt. W czasach bizantyjskich służyły za miejsce zsyłki książąt, księży i księżniczek. W czasach Imperium Osmańskiego zsyłano tu członków rodziny sułtana. Na wyspy można przepłynąć promem ze Stambułu z Sirkeci, Bostanci lub Kadikoy. Wyspy: Kınılıada (greckie: Proti), Burgazada (greckie: Antigoni), Kaşık Adası (greckie: Pida), Heybeliada (greckie: Chalki), Büyükada (greckie: Prinkipos), Sedef Adası (greckie: Antherovitos lub Terebintos), Sivriada (greckie: Oksia), Yassıada (greckie: Plati), Tavşan Adası (greckie: Niadri lub Neadros). Wyspy Sivriada i Tavşanadası są niezamieszkane. Kaşıkadası jest własnością prywatną, na Yassıada znajdują się szkoły; pozostałe są zamieszkane. Turyści odwiedzają najchętniej wyspy Büyükada i Heybeliada. Na Büyükada warto zwiedzić cerkiew św. Jerzego (Jorgi), na Kınalıada – monaster Chrystusa Zbawiciela (Hristos Manastiri), na Heybeliada budynki seminarium duchownego (od 1971 nieczynnego) oraz cerkiew św. Jana Chrzciciela i Muzeum Sait Faik na wyspie Burgaz. Na wyspach dozwolony jest wyłącznie ruch państwowych pojazdów, żadne inne pojazdy nie są wpuszczane, stąd popularnym środkiem transportu są bryczki i rowery. Przypisy
Adalar

Adalar é um distrito (em turco: ilçeler) da província de Istambul e da região de Mármara da Turquia. Em 2009 a sua população era de 14 341 habitantes. O distrito é constituído por um conjunto de quatro ilhas grandes (Büyükada, Heybeliada, Burgazadası e Kınalıada) e cinco menores (Sedef Adası, Yassıada, Sivriada, Kaşık Adası e Tavşan Adası) do mar de Mármara que se encontram a pouco mais de 4 km ao largo da costa asiática de Istambul, em frente a Maltepe e a sul de Kadıköy. As ilhas são também conhecidas como Prens Adaları (Ilhas dos Príncipes) e Kızıl Adalar (Ilhas Vermelhas). O seu nome em grego clássico é Πριγκήπων νήσοι (romaniz.: Prinkēpōn nēsoi) e em grego τα Πριγκηπόνησα (ta Prinkiponisa) ou Πριγκηπονήσια (Prinkiponisia). O primeiro evento documentado nas ilhas ocorreu em 311 a.C. Na ocasião, Demétrio Poliórcetes, filho do diádoco Antígono Monoftalmo, lutou com Lisímaco e Cassandro para recapturar Dardanelos e Bósforo. Mais tarde, em 298 a.C., ele construiu uma fortaleza em Burgazadası a qual batizou de Panormo em memória de seu pai e nomeou a ilha como Antígono. Uma lápide com inscrições latinas, encontrada no Burgazadası, e o chamado "Tesouro de Büyükada", formado em moedas de ouro de Filipe II da Macedônia (r. 359–336 a.C.), que foi descoberto em 1930, são evidências destes eventos. Durante o período bizantino, as ilhas foram sede de 12 mosteiros bizantinos e um lugar de exílio, especialmente durante os séculos IX-X. Referências Ligações externas
Insulele Principilor

Insulele Principilor (alternativ Insulele Prinților, în turcă Prens Adaları, uzual doar Adalar) sunt un arhipelag de nouă insule din Marea Marmara, situate la distanțe de 10 până la 23 km în direcția sud-estică de Bosfor. Insulele fac parte din zona asiatcă a Istanbulului. Ele constituie în același timp un district al Turciei (Districtul Adalar), care este parte a Provinciei İstanbul. Insule Din cele nouă insule ale Districtului Adalar, patru sunt locuite. Administrația își are sediul pe Büyükada. Note Bibliografie Joachim Sartorius: Die Prinzeninseln, Editura Mare: Hamburg 2009, ISBN 978-3-86648-116-9.
Kızıl Adalar

Kızıl Adalar eller Prinsöarna, antikens Demonesoi, är en turkisk ögrupp i Marmarasjön, sydöst om inloppet till Bosporen. Ögruppen består av nio öar, varav den största är Büyükada. Ögruppen utgör även distriktet Kızıl Adalar inom provinsen och storstadskommunen Istanbul. Öarnas totala yta är cirka 11,05 kvadratkilometer. Befolkningen uppgick till 14 341 invånare i slutet av 2009. Källor
Partit de la Gran Unió

El Partit de la Gran Unió (turc Büyük Birlik Partisi, BBP) és un partit polític de Turquia fundat el 1993 per Muhsin Yazıcıoğlu. La seva ideologia és ultranacionalista turca i se'l considera proper als Llops Grisos. Està relacionat amb la tendència "Alperen Ocaklari", que defensa síntesi entre islamisme i ultra-nacionalisme turc, i que es va separar del Partit Nacionalista de Treball (MCP), successor del Partit del Moviment Nacional el juliol de 1992. Només ha estat present al parlament turc gràcies a les coalicions, i a les eleccions legislatives turques de 2002 només va obtenir l'1,1% dels vots. Tot i això, un candidat del partit fou escollit alcalde de Sivas a les eleccions locals de 2009. El gener de 2007 el periodista turco-armeni Hrant Dink fou assassinat per l'ultranacionalista Ogün Samast, de qui es va dir que tenia relacions amb el partit i amb els Llops Grisos, però no fou pas demostrat. El 25 de març de 2009 Muhsin Yazıcıoğlu va morir en un accident d'helicòpter a la província de Kahramanmaraş quan anava a fer un míting durant les eleccions locals turques. Enllaços externs Web oficial (turc)