NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Catedral de Bana

La catedral de Bana o bien simplemente Bana o Banak​ (en georgiano: ბანა; en armenio: Բանակ) es una catedral medieval hoy en ruinas erigida en la actual provincia de Erzurum, en el este de Turquía,​ en lo que antes había sido un territorio fronterizo histórico conocido por los armenios como Tayk y por los georgianos como Tao. Tiene un diseño de tetraconcha grande. Después de la construcción de este monasterio por el rey georgiano Adarnase II de Iberia en el siglo VII, la iglesia fue reconstruida por otro gobernante georgiano, Adarnase IV de Iberia, en algún momento entre el 881 y el 923, y apareció en los registros escritos en las crónicas georgianas del siglo XI. A partir de entonces, fue utilizada como una catedral real por la dinastía Bagrationi hasta la conquista otomana de la zona en el siglo XVI. La antigua catedral se convirtió en una fortaleza del ejército otomano, durante la guerra de Crimea el monasterio fue casi completamente dejado en ruinas durante la guerra ruso-turca de 1877-1878. Véase también Cristianismo en Oriente Medio Catedral del Espíritu Santo (Estambul) Catedral de San Juan (Esmirna) Referencias
Banak

Banak (en arménien Բանակ), Bana (en géorgien ბანა) ou Penek est une ancienne localité située dans le Tayk, une province de l'Arménie historique ibérisée au IXe siècle. Le site, aujourd'hui en Turquie orientale (province d'Erzurum) est principalement connu en raison des vestiges de son église de style arménien, liée à un complexe monastique. Église Histoire La paternité et la datation de l'église de Banak sont disputées : quelques historiens l'attribuent au Catholicos d'Arménie Nersès III le Bâtisseur, qui l'aurait fait ériger lors de son séjour au Tayk en 652-658. Les autres historiens la datent du IXe siècle en s'appuyant sur la Chronique géorgienne, qui la mentionne en connexion avec Adarnassé II du Tao (881-923) : celui-ci aurait ordonné la construction de l'église « par la main » de Kwirike, futur premier évêque de Bana. Les tenants de la datation du VIIe siècle n'y voient quant à eux qu'une restauration de l'église, endommagée à la suite des guerres entre Arabes et Byzantins. À partir de la fin du IXe siècle, l'église devient une des principales églises des premiers Bagratides géorgiens. Y ont lieu le couronnement de Bagrat IV en 1027 et son mariage avec Hélène, nièce de l'empereur byzantin Romain III Argyre. Au XVe siècle Vakhtang IV de Géorgie et son épouse y sont ensevelis. Bana est également le siège d'un évêché de l'Église géorgienne. L'église a été sévèrement endommagée au cours des guerres russo-turques du XIXe siècle ainsi que par un séisme en 1985. Architecture Le bâtiment est construit sur le modèle de Zvartnots, une tétraconque à galerie. Il a néanmoins été renforcé par la combinaison des quatre piliers de la coupole à quatre chapelles d'angle, et par la présence d'un anneau de contreforts formé de niches cloisonnées adjointes au mur périphérique. L'église se rattache également à Zvartnots de par son décor sculpté. Notes et références Voir aussi Articles connexes Zvartnots Portail de la Turquie Portail de l’Arménie • Monastères arméniens Portail de la Géorgie
Sam'al

Sam'al (actualment, Hüyük Zincirli o Zengirli; antic otomà, Zendjirli), a la província de Gaziantep, Turquia) fou una ciutat hitita situada a les muntanyes de l'Antitaurus del modern centre-sud de Turquia. Està a uns 15 quilòmetres al nord d'Antioquia. El lloc de Sam'al va ser ocupat originalment a l'edat del bronze i, més tard, va passar a formar part del Regne de Yamhad a principis del segon mil·lenni aC. Va ser absorbit per l'Imperi Hitita durant la meitat d'aquest mil·lenni. Després de la caiguda dels hitites, passà a ser controlada per neohitites fins a l'arribada dels arameus, quan la ciutat va esdevenir la capital del Regne de Samal o Sam'al. Amb l'auge de l'Imperi neoassiri, Sam'al va esdevenir una ciutat vassalla de l'estat i, més tard, una província d'aquest imperi. Aquesta situació va acabar al segle VII aC, amb la davallada del poder neoassiri. El lloc va ser excavat el 1888, 1890, 1890-91, 1894 i 1902 per una expedició alemanya de l'Oriental Society, dirigida per Felix von Lüscher i Robert Koldewey. Referències Enllaços externs Official Zincirli Web de l'excavació Arxivat 2010-12-23 a Wayback Machine. a www.uchicago.edu Plànols i fotos a www.hittitemonuments.com Levy-White project to publish small finds from German excavations. Vegeu també Regne de Samal
Sam'al

Sam'al est un ancien royaume araméen dont la capitale est localisée à l'actuel emplacement du site archéologique de Zincirli Höyük, en Turquie, près de la ville de Gaziantep dans les monts Nur (ou Amanus). Histoire Il a émergé vers le XIe siècle av. J.-C. et s'est effondré après le IXe siècle av. J.-C. face à l'expansion de l'Assyrie. Le site de Zincirli a été exploré entre 1888 et 1902 par des fouilleurs allemands de la Deutsche Orient-Gesellschaft, sous la direction de C. Humann, F. von Luschan et R. Koldewey. Des recherches ont repris en 2006 à l'initiative de l'Oriental Institute de Chicago. Les trouvailles ont consisté en des restes architecturaux (notamment la muraille), des bas-reliefs ainsi que quelques inscriptions en araméen. Vestiges Le site de Zincirli est une forteresse protégée par une double enceinte de forme grossièrement circulaire, protégée par des tours et percée par trois portes. Les bâtiments majeurs étaient deux palais de type bit-hilani (avec une porte d'entrée à portique). Les bas-reliefs sur orthostates qui y ont été mis au jour se placent dans la continuité des traditions hittites et syriennes, caractéristiques de l'art dit « néo-hittite ». Cinq statues monumentales de lions gardiens de porte ont également été découvertes sur site. Les inscriptions retrouvées sur place sont surtout en araméen, mais également en louvite hiéroglyphique et phénicien, ainsi qu'en cunéiforme sur une stèle laissée par le roi Assarhaddon d'Assyrie après sa conquête du site. Bibliographie (en) J. D. Hawkins, « Sam'al A. Philologisch », dans Reallexikon der Assyriologie und Vorderasiatischen Archäologie, vol. XI, 2006-2008, p. 600-605 (de) R.-B. Wartke, « Sam'al B. Archäologisch », dans Reallexikon der Assyriologie und Vorderasiatischen Archäologie, vol. XI, 2006-2008, p. 605-607 (en) Trevor Bryce, The World of the Neo-Hittite Kingdoms : A Political and Military History, Oxford et New York, Oxford University Press, 2012 Virginia R. Herrmann, « Zincirli. La capitale d'un petit royaume néo-hittite », Dossiers d'Archéologie HS, no 36 « Royaumes oubliés : de l'empire hittite aux Araméens »,‎ mai 2019, p. 36-39 Voir aussi Articles connexes Royaumes néo-hittites, Hittites Araméens Liens externes (en) Karen Radner, « Neo-Assyrian Archival Texts from Sam'al », sur Neo-Assyrian Archival Texts from Sam'al, The ATAE/Sam'al Project, a sub-project of MOCCI, 2021 (consulté le 22 février 2022) Portail du Proche-Orient ancien Portail de l’archéologie
Szamal (település)

Szamal (vagy Sam’al, arámi nyelven Bít Gabbar, ma Zincirli Höyük, Karatepe) a Szamal Királyság néven ismert ókori közel-keleti állam fővárosa. A Nur-hegység (Amanus, Antitaurus) keleti tövében, a kialakuláskor a fjordszerű tengerparton terült el, ma már az öböl feltöltődése miatt viszonylag távol van a parttól. Közel helyezkedik el a Nurdağı-hágó déli kijáratához, a Markaszut Alimusszal összekötő út mentén. Környezetében rengeteg fontos hettita, újhettita, arameus és asszír vonatkozású település is található, így Adanija, Kinalua, Alalah, Markaszu, Karkemis, Arpad és Halap. Már az i. e. 3000 körüli időkben (kora bronzkor) lakott volt, majd a Hettita Birodalom utolsó periódusában a Karkemisi Alkirályság része lett, majd önállósult. A városkirályság, majd nagyobb kiterjedésű állam az asszírok zsákmánya lett i. e. 717-ben, a várost i. e. 630 körül végleg lerombolták. A várost 1888 és 1902 között tárta fel egy német expedíció, amelyben többek közt Karl Humann, Robert Koldewey és Felix von Luschan vettek részt. A feltárás és leletmentés folyamatos azóta is. Az ovális alaprajzú halom egy külső és egy belső fallal körülvett fellegvárt rejtett. A külső fal tökéletes kör alakú, 720 méter átmérőjű, azaz 40,5 hektáros területet zár be. A fellegvárt ennek nem pontosan a közepén, hanem kissé délnyugatra tolódva, északnyugat-délkeleti irányú tengellyel csepp alakú fallal vették körbe. A külső falon három kapu nyílt, délen, nyugaton és északkeleten. A belső falon egyenlő távolságra tornyokat építettek, és csak egyetlen kapuja volt, a déli részen. A belső falon belül is az egyes részek külön fallal lettek elválasztva, amely falak csaknem ugyanolyan erősek, mint maga a belső fal, és megerősített, úgynevezett dupla kapukkal látták el. A fellegvárban a Közel-Kelet más erődített településeihez hasonlóan alsó és felső palota, a hozzájuk tartozó templom és raktárak kerültek feltárásra. Előkerültek a kapuk melletti nagy, nyitott négyszögek jellegzetes oszlopos tornácai (hilani), több monumentális oroszlánszobor. Ezek valószínűleg a vár kapuit őrizték, és jelenleg a berlini Pergamon Múzeumban találhatók. Hettita és szíriai stílusok keveredését mutató, reliefes, bazalt ortosztátok díszítették a déli kaput. A domborművek vadászjelenetet ábrázolnak. A III. számú rétegben későhettita-arameus stílusú, szfinxeket ábrázoló oszloptalpak voltak, amelyek ma az isztambuli Régészeti Múzeumban és Berlinben láthatók. Szamal történetére vonatkozóan fontos dokumentum Assur-ah-iddína itt felállított győzelmi sztéléje. A szamali nyelvre nézve Kilamuva és II. Panamuva sztéléi szolgáltak sok információval, 2008-ban egy újabb fontos lelet került elő, a Kuttamuva-sztélé. Kapcsolódó szócikkek Szamal (állam) Szamal uralkodóinak listája Források Enciclopaedia Britannica: Sam'al (angol nyelven) Megalithic.co (angol nyelven) Chicago University (angol nyelven) Wordlingo (angol nyelven) Archaeology.com Zincirli Höyük (török nyelven)
Samal

Samal ou Sam'al (moderna Zincirli Höyük), foi uma cidade Siro-Hitita localizada nas Montanhas de Antitauro, na Província de Gaziantep, sudeste da Anatólia, na Turquia central-sul. A estação arqueológica é também conhecida como Zincirli. História O sítio de Samal foi originalmente ocupado no início da Idade do Bronze e posteriormente tornou-se parte do reino de Iamade no início do segundo milênio. Ela foi absorvida no império Hitita durante a metade do segundo milênio. Referências Ligações externas «Expedição arqueológica de Neubauer a Zincirli» (em inglês). . Universidade de Chicago (ochre.lib.uchicago.edu/zincirli). «Plantas e fotos» (em inglês). . HittiteMonuments.com. «Achados da escavação alemã de 1883» (em inglês). . The Shelby White - Leon Levy Program for Archaeological Publications, Universidade de Harvard (www.fas.harvard.edu). «Eduard Meyer: Geschichte von Ja'udi» (em alemão). . www.zeno.org. «Imagem da reconstituição da cidadela» (em alemão). . www.werk-plan.de. «Stelenfund von 2008» (em alemão). . www.wissenschaft.de.
Karahan Tepe

Karahantepe es un yacimiento arqueológico prehistórico en la provincia de Sanliurfa en Turquía. Se encuentra en las cercanías de su contemporáneo Göbekli Tepe y los arqueólogos también han hallado estelas en forma de T en ambos lugares. Según el Daily Sabah, «las excavaciones han descubierto 250 obeliscos que presentan figuras animales»​ y, según algunos científicos, podría tratarse de uno de los primeros poblados al estar datado en el año 9.400 antes de Cristo.​ El yacimiento está ubicado cerca de Yağmurlu, a aproximadamente 35 kilómetros al este de Göbekli Tepe, y dada su similitud aunque un poco más pequeño a menudo se le conoce como el yacimiento hermano de Göbekli Tepe. Forma parte del proyecto Cultura Göbeklitepe y Excavaciones Karahantepe, y las excavaciones comenzaron en 2019 por la Universidad de Estambul. El área es denominada como «Keçilitepe» por los nativos de la zona.​ Excavaciones Aunque las antiguas estructuras de Karahan Tepe fueron descubiertas en 1997 por «investigadores cerca del barrio de Kargalı en el parque nacional de las Montañas Tek Tek»,​ las excavaciones no comenzaron hasta el año 2019. Necmi Karul, un arqueólogo de la Universidad de Estambul, relató a la Agencia Anadolu en 2019 que «el último año, se retomaron los trabajos de excavación en Karahantepe (Kectepe), a unos 60 kilómetros de Gobeklitepe, y encontramos restos de estructuras especiales, obeliscos, esculturas de animales, descripciones, así como simbolismo similar».​ La Universidad de Estambul desveló en 2021 que, durante el proceso de abandono premeditado del yacimiento, algunas de las estatuas humanas fueron decapitadas, se les cortó la nariz y sus cabezas se colocaron al revés mirando hacia las paredes. La gran sala central es una circunferencia de 23 metros de diámetro, cuyo techo estaba sostenido por dos grandes pilares en forma de T, actualmente derruidos en el pavimento. Se cree que en este recinto era donde estaría ubicado el trono del líder del poblado o la divinidad en cuestión. Aunque se han encontrado tanto esculturas de animales como de humanos en piedra caliza, en una segunda fase desaparecen las figuras zoomórficas en favor de las antropomórficas.​ Véase también Gobekli Tepe Referencias
Karahan Tepe

Karahan Tepe è un sito archeologico nella provincia di Şanlıurfa in Turchia. Recenti esami e rilievi suggeriscono che esso potrebbe essere più antico del sito gemello di Göbekli Tepe, risultando forse antecedente al X millennio a.C. Il sito dista circa 40 km da Göbekli Tepe e anche qui gli archeologi hanno ritrovato megaliti a forma di T, pesanti varie tonnellate. Gli scavi preliminari hanno permesso di scoprire oltre 250 obelischi raffiguranti figure animali. Scoperta Le strutture di Karahan Tepe furono individuate nel 1997 da ricercatori vicino alla zona di Kargalı tra le montagne del parco nazionale dei Monti Tek Tek, presso il villaggio di Yağmurlu, ad est di Göbekli Tepe, nell’ambito degli studi avviati per inventariare i manufatti della cultura di Şanlıurfa. Successivamente con il progetto “Göbekli Tepe Culture and Karahan Tepe Excavations“, nel 2018 sono state avviate indagini di superficie nell’area da parte dell’Università di Istanbul. Gli scavi ufficiali sono iniziati nel 2019, diretti da Necmi Karul, con i primi ritrovamenti di manufatti, obelischi e sculture della stessa tipologia di quelli rinvenuti a Göbekli Tepe. Ritrovamenti Karul ha rivelato nella conferenza stampa dell'agenzia nazionale statale Anadolu, che sarebbero stati già individuati altri 12 siti con le stesse caratteristiche di Göbekli Tepe e Karahan Tepe, grazie a mappe topografiche, misurazioni geomagnetiche e fotografie aeree, prima ancora di avere eseguito ricognizioni "in situ". Ha inoltre aggiunto che i siti sarebbero sia di natura abitativa che presumibilmente religiosa, consistendo probabilmente in una rete di insediamenti relativi a più periodi risalenti a circa l'11500 a.C. Trattandosi di risultati preliminari di scavi in corso, offrono solo la possibilità di approfondire diversi progetti legati all'archeologia, ai quali gli scavi di Karahan Tepe potrebbero fornire risposte. Note Voci correlate Taş Tepeler Göbekli Tepe Protostoria del Vicino Oriente Çatalhöyük Hagilar Sayburç Ayanlar Höyük Hallan Çemi Çayönü Nevalı Çori Harbetsuvan Tepesi Mersin Sefer Tepe Yenimahalle Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Karahan Tepe
Karahan Tepe

Karahan Tepe is een archeologische site in de provincie Şanlıurfa in Turkije. De site ligt bij Yağmurlu en ongeveer 35 km ten zuidoosten van de site Göbekli Tepe. Archeologen hebben er net als in Göbekli Tepe T-vormige stelae gevonden. Volgens de Dailey Sabah hebben de opgravingen 250 'obelisken' blootgelegd met daarop reliëfs van dieren. De nederzetting was in het Prekeramisch Neolithicum in gebruik. De site maakt deel uit van het 'Göbeklitepe Culture and Karahantepe Project'. Het gebied staat bij de lokale bevolking bekend als 'Keçiltepe'. Ontdekking De oude structuren in Karahan Tepe werden in 1997 ontdekt door onderzoekers in de buurt Kargali in het Tek Tek Mountains National Park. De site was net als Göbekli Tepe met opzet gevuld met troep en stenen, waardoor de stelae goed bewaard zijn gebleven. Ouderdom Karahan Tepe lijkt overeen te komen met Göbekli Tepe's laag II en Neval Çori's laag III. Karahan Tepe wordt gerekend tot de Vroege Prekeramische Neolithische B periode. Sites Andere nederzettingen van dezelfde tijd zijn Sefer Tepe, 15 km noordwaarts en Şanlıurfa-Yenimahalle, 63 km westwaarts. De kleine vondsten van Karahan Tepe zijn te vergelijken met die van Hamzan Tepe. Externe link Bahattin Çelik (2011), Karahan Tepe: a new cultural centre in the Urfa area in Turkey: [1]
Karahan Tepe

Karahan Tepe é um sítio arqueológico Neolítico pré-cerâmico em Şanlıurfa, Turquia. O local está na mesma região geográfica que Göbekli Tepe e os arqueólogos também descobriram Estelas em forma de T e acreditam que os locais estão relacionados. Além disso, o local pode ser a mais antiga vila humana conhecida, antecedendo a construção de Göbekli Tepe por vários séculos, datando entre 10.000 e 9500 aC. O local está localizado perto de Yağmurlu e a cerca de 46 quilômetros a leste de Göbekli Tepe, que é muitas vezes chamado de seu local irmão. Foi descoberto em 1997 por Bahattin Celik (Universidade de Harran). Faz parte do projeto de Escavações de Cultura e Tepe de Göbekli e Karahan. A área é conhecida como "Keçilitepe" pelos habitantes locais. Faz parte de um grupo de cerca de 12 locais semelhantes que estão sendo investigados, conhecido como "Taş Tepeler". A pesquisa está a ser feita para entender melhor a organização da força de trabalho e o grau e natureza da especialização envolvida na construção desses monumentos. As estruturas antigas de Karahan Tepe foram descobertas em 1997 por "investigadores perto do bairro de Kargalı, no Parque Nacional das Montanhas Tek Tek. Ver também Boncuklu Tarla Gürcütepe - sítio arqueológico na Turquia Lista dos maiores monolitos Religião pré-histórica - Religião antes dos registros escritos Referências Leitura adicional Thomas, Sean (8 de maio de 2022). «Is an unknown, extraordinarily ancient civilisation buried under eastern Turkey?». The Spectator JUDITH SUDILOVSKY, 2022, "Os mais antigos assentamentos neolíticos na Turquia redefinem a domesticação, a sociedade" The Jerusalem Post, 27 de maio de 2022: Os mais antigos asentamentos neolíticas na Turquia redefitam a domesticação , a sociedade TOLGA ILDUN, 2024, "" "Descobrindo um Novo Mundo Neolítico". Arqueologia. Características: Instituto Arqueológico da América. 2024. Retirado em 2 de maio de 2024.«Discovering a New Neolithic World». Archaeology. Archaeological Institute of America. 2024. Consultado em 2 de maio de 2024 Arqueologia. Características: Instituto Arqueológico da América. 2024. - Não . Retirado em 2 de Maio de 2024. Çelik, Bahattin (janeiro de 2000). «A New Early Neolithic Settlement: Karahan Tepe». Neo-Lithics (em inglês) Ligações externas Miniminuteman (11 de agosto de 2023). Karahan Tepe: The Mysteries of The Oldest Known Settlement. Consultado em 30 de março de 2025 – via YouTube Page, Tom (10 de novembro de 2025). «Secrets of a 10,000-year-old village uncovered | CNN». CNN (em inglês)
Karahan tepe

Karahan Tepe je arheološko najdišče v provinci Şanlıurfa v Turčiji. Najdišče je blizu Göbekli Tepeja in arheologi so tudi tam odkrili stele v obliki črke T. Po poročanju Daily Sabah so »izkopavanja od leta 2020 odkrila 250 obeliskov z živalskimi figurami«. Najdišče je v bližini Yağmurluja in približno 46 kilometrov vzhodno od Göbekli Tepe, ki se pogosto imenuje sestrsko mesto. Je del projekta Göbeklitepe Culture and Karahantepe Excavations. Območje je med lokalnimi prebivalci znano kot Keçilitepe. Je del regije podobnih najdišč, ki jih zdaj odkrivajo in so znane kot Taş Tepeler. Zgodovina Starodavne strukture v Karahan Tepeju so leta 1997 odkrili »raziskovalci v bližini soseske Kargalı v narodnem parku gora Tek Tek.« Necmi Karul, arheolog z Carigrajske univerze, je leta 2019 za agencijo Anadolu povedal: »Lansko leto so se ponovno začela izkopavanja v Karahan tepeju [Kectepe] – približno 60 km od mesta Göbekli tepe – in naleteli smo na sledi posebnih struktur, obeliskov, živalskih skulptur in opisi kot tudi podobna simbolika«. Mesto je bilo na neki točki napolnjeno z umazanijo in ruševinami, pri čemer so ohranjeni stebri s T-vrhom, vklesani v skalno podlago. Te strukture so bile opisane kot 'falični totemi'. Najdišče V Karahan tepeju arheološka polnila pokrivajo površino skoraj 10 hektarjev, kar se poveča za nadaljnjih pet hektarjev, če so vključeni kamnolomi za stebre v obliki črke T. Septembra 2023 so turški in nemški strokovnjaki odkrili še druge skulpture iz tako imenovanih kultur Tepeler: našli so kip jastreba in 2,3 m visok antropomorfni kip. Gola figura, ki je verjetno upodobljena sedeča, z obema rokama drži svoj falus. Prsti in rebra so bili označeni z globoko vrezanimi črtami, okoli vratu pa nekakšen ovratnik v obliki črke V. Isti motiv je znan tudi iz drugih najdb, kot je tako imenovani mož Urfa, približno 1,8 metra visok kip iz peščenjaka, ki je bil odkrit leta 1993 med gradbenimi deli v bližini mesta Şanlıurfa. Sklici Drugo branje Thomas, Sean (8. maj 2022). »Is an unknown, extraordinarily ancient civilisation buried under eastern Turkey?«. The Spectator. JUDITH SUDILOVSKY, 2022, "Oldest Neolithic settlements in Turkey redefine domestication, society" The Jerusalem Post, 27 May 2022: Oldest Neolithic settlements in Turkey redefine domestication, society Zunanje povezave Karin Schlott: Rund 12.000 Jahre alte Skulpturen in der Türkei entdeckt in Spektrum.de vom 2. Oktober 2023