NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Smyrna

Smyrna a fost un vechi oraș din Grecia elenistică, Imperiul Roman și Imperiul Bizantin, ale cărui ruine se găsesc în prezent sud-vestul Turciei, în perimetrul orașului İzmir. Așezare geografică Localizat într-un punct central și strategic pe coasta anatoliană a Mării Egee și ajutat de condițiile portuare avantajoase, cu ușurința apărării și a conexiunilor interioare bune, Smyrna a crescut până la proeminență înainte de epoca clasică. Istoric Se poate face distincție între așezarea preistorică, fondată în jurul secolului al XI-lea î.Hr., mai întâi ca o așezare aeoliană⁠(en)[traduceți], mai târziu preluată și dezvoltată în timpul perioadei arhaice de către ionieni și Smyrna propriu-zisă, fondată în jurul secolului al IV-lea î.Hr. de către diadohii Antigonus I și Lysimachos. Note
Tilmen Höyük

Tilmen Höyük ist ein archäologischer Fundplatz in der Türkei im Landkreis İslahiye der Provinz Gaziantep. Der Ort beherbergt einen mittelhethischen Palast auf einer kleinen Zitadelle, die von einer Unterstadt umgeben ist. Der Höyük liegt am Karasu beim Dorf Yelliburun und hat einen Durchmesser von 200 m. Entdeckt wurde die Stätte 1958 von U. Bahadır Alkım. Ausgrabungen fanden zwischen 1959 und 1964 und 1969 bis 1972 statt. Zwischen 2003 und 2008 arbeitete ein italienisch-türkisches Team unter der Leitung von Nicolò Marchetti wieder an der Stelle. Nach Bahadır Alkım war Tilmen Höyük im 18. Jahrhundert v. Chr. das Zentrum eines der 20 Kleinkönigtümer, die das Königreich von Yamhad bildeten. In diese Zeit datiert er auch den in Schicht IIc gefundenen Palast. Als der hethitische Großkönig Ḫattušili I. einen Feldzug in die Amuq-Ebene und gegen Aleppo führte, wurde Tilmen Höyük bei einem Großbrand zerstört. Im 15.–14. Jahrhundert v. Chr. (Schicht IIb/IIa) hat seiner Meinung nach wiederum ein lokales Königreich bestanden. Die mächtige umgebende Festungsmauer datiert er ins späte zweite bis Anfang des ersten vorchristlichen Jahrtausends. Literatur Refik Duru: Unutulmuş bir başkent Tilmen / Tilmen. A forgotten capital city. Istanbul, Tursab 2003. Nicolò Marchetti: La cittadella regale di Tilmen Höyük. Palazzi, templi e fortezze del II millennio a.C. in un'antica capitale dell'Anatolia sud-orientale (Turchia) In: Maria Teresa Guaitoli u. a. (Hrsg.): Scoprire. Scavi del Dipartimento di Archeologia. Bologna, Ante Quem 2004, ISBN 88-900972-6-4, S. 191–196. Nicolò Marchetti: Middle Bronze Age Public Architecture at Tilmen Höyük and the Architectural Tradition of Old Syrien Palaces. In: Ina Kibrāt Erbetti. Studi di archeologia orientale dedicati a Paolo Matthiae. Rom, Università La Sapienza 2006, ISBN 88-87242-73-9, S. 275–308. Nicolò Marchetti: The 2005 joint turkish-italian excavations at Tilmen Höyük. In: 28. Kazi Sonuçları Toplantısı Bd. 2. Ankara, Kültür ve Turizm Bakanlığı 2007, ISBN 978-975-17-3244-6, S. 355–364. [1] Weblinks Informationen zu Ausgrabungen bei Tilmen Höyük (englisch) Einzelnachweise
Olimp (Lícia)

Olimp (grec antic: Ὄλυμπος, Ólympos, llatí: Olympus) fou una antiga ciutat de la costa de Lícia situada al sud-est de l'actual Turquia, a 60 km al sud-oest d'Antalya. El lloc, cobert per una densa vegetació, es troba a la localitat de Çıralı, prop Kemer i Tekirova (a 6 km de la carretera principal que uneix Antalya amb Fethiye), i és conegut per les seves platges protegides, atès que són l'hàbitat de la tortuga marina (espècie amenaçada) i allà hi ponen els seus ous. Història La ciutat va ser fundada en el període hel·lenístic (segle ii aC), al voltant de la muntanya que ara es diu Tahtalı Dağı i que aleshores duia el nom d'Olimp (una de les vint muntanyes amb aquest nom i, alternativament, Fenicunt, on es trobava també un temple d'Hefest. Va estar sota domini de l'Imperi Romà. Hi ha diversos monuments, entre d'altres un amfiteatre i termes romanes. Metodi de Patara, mort el 311, va ser bisbe d'Olimp. Objectiu dels pirates, va ser destruïda i arruïnada diverses vegades. Referències Enllaços externs Olimp - Lloc web oficial
Olympos (Turquie)

Olympos est une ville antique au Sud-Ouest de la Turquie au bord de la mer Méditerranée à 60 km au sud-ouest d'Antalya. Histoire Le site envahi par la végétation est situé dans le village de Çıralı près de Kemer et Tekirova (6 km de la route nationale qui lie Antalya à Fethiye) connue par ses plages sous haute protection (parc naturel, site protégé) en raison des tortues de mer (espèce en voie de disparition) qui y viennent pondre leurs œufs. La ville hellénistique date du IIe siècle av. J.-C.. Elle est notamment connue en raison de ses « flammes éternelles ». Ces flammes sont alimentées par un réservoir de méthane abiotique Elle est une des six villes constituant la Ligue lycienne (alliance instaurée avec des principes démocratiques). Elle passe sous le joug romain. Elle comporte plusieurs monuments, notamment un amphithéâtre et des thermes. Cible des corsaires, elle fut détruite et ruinée à plusieurs reprises. Notes et références Annexes Liens externes (en) B. Yelda Olcay Uçkan, « Excavations at Olympos in 2007 », « 2006 », « 2005 », « 2004 », « 2002 », sur ANMED (News of Archaeology from Anatolias's Mediterranean Areas) (en) « Kemer / Where to Visit », sur T.C. Kültür ve Turizm Bakanlığı (Ministère turc de la culture et du tourisme) Portail de la Grèce antique Portail de la Turquie Portail de l’archéologie
Olympos (Licia)

Olympos (in greco antico Ὄλυμπος?), è un'antica città situata in una vallata delle coste sud della Turchia, a 90 km a sud ovest della città di Antalya nei pressi del villaggio di Çıralı. Fu una città confederata della Licia. Storia La città venne fondata in periodo ellenico, nei pressi dell'omonimo monte, attualmente chiamato Tahtalı Dağı, una delle venti montagne nel mondo con questo nome. Da quelle montagne, racconta la mitologia greca, il dio Poseidone scrutava le gesta di Ulisse quando, lasciata Calipso, travolto da una tempesta, fece naufragio sull'isola di Nausicaa. Le monete della città di Olympos risalgono al II secolo a.C. La città è citata da Cicerone come una vecchia città piena di ricchezze e di opere d'arte. Durante il periodo della Lega Licia fu una delle sei principali città. Nel I secolo a.C. fu occupata da pirati della Cilicia. Questa occupazione terminò nel 78 a.C. quando il console romano Publio Servilio Vatia Isaurico, accompagnato al giovane Giulio Cesare, conquistò la città dopo aver sconfitto i pirati in mare e annesse la città di Olympos all'Impero. Il pirata Zenicete venne ucciso e la sua abitazione bruciata. Fu visitata dall'imperatore Adriano dopo di che la città prese il nome di Adrianopoli. La città era dedicata al dio Efesto, dio del fuoco e dei fabbri. Nei pressi di Olympos infatti ardeva una fiamma eterna chiamata Chimera, su un'altura duecento metri sopra il mare, che era visibile in tutta la regione circostante. Questo fenomeno era provocato a emissione di gas metano che filtra tra le rocce della collina. Chimera era un animale mitologico con la testa di leone, il corpo di caprone e la coda di serpente. Nel medio evo, le repubbliche marinare di Venezia, Genova e Rodi costruirono due fortezze sulla costa, ma nel XV secolo la città era già disabitata. Oggi il sito attrae turisti, non solo per le rovine della città che si possono ancora ammirare, ma per il bel panorama ricco di una lussureggiante vegetazione mediterranea. Attività Il sito è attualmente al centro del parco omonimo. Nei dintorni è possibile praticare trekking, canyoning, scalate e praticare sport di mare. Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Olympos Collegamenti esterni Sito ufficiale, su muze.gov.tr. C. Bayburtluoğlu, OLYMPOS, in Enciclopedia dell'Arte Antica, Istituto dell'Enciclopedia Italiana, 1996. Mappa dell'antica città, su haritalar.web.tr.
Olympos

Olympos is een oud-Griekse stad in het huidige Turkije. Vroeger was Olympos een van de belangrijkere Lycische steden, nu is het een toeristische plek met een hoog hippie-gehalte. Tussen het huidige 'dorp' en het strand zijn nog veel ruïnes te zien die de vergane glorie van Olympos tonen. De stad is gelegen aan een baai van de Middellandse zee en wordt doormidden gesneden door een riviertje. In de eerste eeuw voor Christus werd de stad veroverd door Cylicische piraten onder Zenicetes. Deze werden in 78 voor Christus op hun beurt door de Romeinen verjaagd na een zeeslag. De Romeinse veldheer Publius Servilius Isauricus werd op die veldtocht vergezeld van de jonge Julius Caesar. Het hoogtepunt van deze periode was vermoedelijk het bezoek van keizer Hadrianus in de 2de eeuw na Christus, waarna men de stad zelf een tijdje Hadrianopolis heeft genoemd. Nadat achtereenvolgens de Byzantijnen en de stadstaten Venetië en Genua forten hadden gebouwd werd de stad na de verovering door de Ottomanen in de 13de eeuw verlaten. Een van de trekpleisters van Olympos is de Chimaera, alhoewel die zich eigenlijk meer in de buurt van het naastgelegen dorp Cirali, enkele kilometers naar het noorden, bevindt. Doordat er hier door de rotsen brandbare gassen ontsnappen branden er zogenaamde eeuwige vlammen. Vlak bij deze vlammen stond vroeger een tempel ter ere van Hephaistos gelegen, later vervangen door een kerk waar nu echter enkel ruïnes van overblijven. De plaatselijke legende wil dat Bellerophon de Chimaera niet heeft onthoofd maar enkel opgesloten in een grot en dat haar vurige adem de eeuwige vlammen veroorzaakt. Referenties
Olympos

Olympos – miejscowość wypoczynkowa na Riwierze Tureckiej, nad Morzem Śródziemnym, około 130 km na południowy zachód od Antalyi. Znajdują się tu ruiny starożytnego miasta. Olympos graniczy z miejscowością Çıralı (jedyna droga wiedzie przez starożytne ruiny i około półkilometrowy odcinek plaży). Stanowisko archeologiczne Starożytne miasto Olympos zostało założone w II w. p.n.e. przez Licyjczyków i szybko stało się jednym z ważniejszych ośrodków regionu. W I w. p.n.e. osadę spustoszyli piraci z sąsiedniej Cylicji, a wkrótce potem włączono ją do Cesarstwa rzymskiego. W średniowieczu miasto przechodziło kolejno pod władzę Bizancjum, Wenecjan i Genuańczyków, aż w końcu w XV wieku zostało opuszczone. Do naszych czasów zachowały się pozostałości łaźni rzymskich i murów obronnych oraz gęsto zarośnięte lasem ruiny budynków mieszkalnych i świątyni.
Olimpo (Lícia)

Olimpo (em grego: Όλυμπος; romaniz.: Olympos; em latim: Olympus) é uma antiga cidade localizada num vale na costa sul da Turquia, à noventa quilômetros de Antália, próxima à cidade de Kumluca. História A antiga cidade de Olimpo foi fundada durante o período helenístico, presumivelmente tomando seu nome do monte Olimpo, nas redondezas (em turco: Tahtalı Dağı, Montanha de Lenha), uma das quase vinte montanhas com o nome de Olimpo no mundo clássico. Dessas montanhas do antigos sólimos, de acordo com Homero, o deus Posidão procurou o mar e viu Odisseu (Ulisses) fugindo da ilha de Calipso e invocou uma grande tempestade que naufragou sua embarcação nas praias da ilha de Nausícaa. As moedas da cidade de Olimpo datam de até o século II a.C. Ela foi descrita por Cícero como uma cidade antiga, cheia de riquezas e obras de arte. A cidade se tornou uma das seis maiores cidades da Federação Lícia. No século I a.C., Olimpo foi invadida e povoada pelos piratas cilícios. Este período terminou em 78 a.C., quando o comandante romano Públio Servílio Vácia Isáurico, acompanhado pelo jovem Júlio César, tomou a cidade após uma vitória no mar e assim anexou a cidade de Olimpo a Roma Antiga. O imperador Adriano visitou a cidade após ela ter sido renomeada para "Adrianópolis" por um período, em sua homenagem. A divindade maior de Olimpo era Hefesto, deus do fogo e dos ferreiros. Perto da cidade, na vila vizinha de Çıralı e aproximadamente 200 metros acima do nível do mar, as chamas eternas chamadas "Quimeras" podem ser avistadas subindo do chão. A fonte de combustível para as chamas é o gás natural, na maior parte metano, vazando por entre as rochas na terra. A mítica Quimera era um monstro com a cabeça de um leão, o corpo de um bode e o rabo de uma serpente, que vagava por estas matas e que cuspia fogo pela boca. Durante a Idade Média, venezianos, genoveses e ródios construíram duas fortalezas ao longo da costa. Porém, no século XV, Olimpo já tinha sido abandonada. Hoje, o local atrai turistas, não somente pelos artefatos que ainda podem ser encontrados no local (embora fragmentários e muito dispersos), mas também pela bela paisagem com vinhas selvagens, adelfas em flor, figueiras e pinheiros. Referências Ligações externas «Map of the antique Olympos» (em inglês). Consultado em 17 de setembro de 2010
Olymposul Lician

Olymposul Lician este un oraș antic, situat la 90 km sud-vest de Antalya (Turcia), în apropirea stațiunii maritime Çıralı, districtul Kemer. Orașul a fost fondat în perioada elenistică (sec. III î.e.n.) și a fost unul din cele mai importante orașe ale Liciei antice. În anul 78 î.e.n. orașul e inclus, împreună cu restul Liciei, în provincia romană Licia și Pamfilia. Orașul își păstrează importanța și în perioada bizantină, dar în secolul XV, după cucerirea otomană își pierde importanța și decade vertiginos.Astăzi ruinele Olymposului Lician, amplasate într-un cadru natural impresionant, atrag mulți turiști veniți pe Riviera Turcească. Alături de Olymposul Lician se află și "focurile veșnice" ale Chimaerei, un interesant fenomen geologic de care sunt legate multe mituri antice grecești.
Олимп (древний город)

Оли́мп (др.-греч. Ὄλυμπος, лат. Olympus) — руины древнего города в Ликии, около села Чиралы, в 70 километрах от современной Антальи. История Античный город был построен выше небольшого залива в глубоком ущелье, вдоль небольшой речки и известно, что во II веке до н. э. стал членом Ликийского союза. Олимп вместе с городом Фаселис временами подвергался грабежам киликийских пиратов и до 67 года до. н. э. служил для них базой. Согласно Плутарху, пираты «справляли в Олимпе странные, непонятные празднества и совершали какие-то таинства; из них до сих пор имеют ещё распространение таинства Митры, впервые введённые ими». Культ бога огня и кузнечного дела Гефеста, процветавший в городе, был по-видимому, обязан своим возникновением находящимся рядом так называемым «вечным огням» на горе Янарташ, связанной с мифом о Химере. В 42 году до н. э. город официально перешёл под владычество римлян. В римский период достиг наивысшего расцвета. В III веке здесь уже существовала епископская кафедра. В последующие столетия, уже во времена Византийской империи город утратил своё значение и был окончательно покинут жителями в VII веке из-за набегов арабов. Остатки города, сохранившиеся до наших дней, относятся к эллинистическому, римскому и восточноримскому (византийскому) периодам. Город сильно зарос и довольно плохо сохранился, он менее ухожен по сравнению с другими памятниками древности, но имеет своё лицо. Старое русло реки, остатки крепостных стен, колоннада, развалины совсем небольшого театра (на 500 зрителей), заросшие зеленью остатки зданий. Вход платный и стоит 10 евро по курсу в турецких лирах (488 лир на октябрь 2025 г.). Раскопки и реставрация производятся специалистами Археологического музея Антальи. Галерея См. также Аспендос Дарваза Тахталыдаг Фазелис Примечания Ссылки [1] http://www.mootol.com/Yazi2457/olympos-antik-kentantalya
Olympos (Lykien)

Olympos var en antik stad i östra Lykien vid nuvarande Turkiets sydvästra medelhavskust. Det var en av de sex viktigaste städerna i det lykiska förbundet som ägde bestånd från 167 f.Kr. till 43 e.Kr. Staden är först omnämnd på 100-talet f.Kr., och besattes senare av sjörövarhövdingen Zeniketes, som besegrades av romarna under Servilius Isauricus år 78 f.Kr. Som en följd av dess status som sjörövarfäste uteslöts Olympos därefter ur det lykiska förbundet, men tilläts senare att åter gå med i förbundet. Omkring år 300 e.Kr. var Methodios biskop i staden, som kyrkligt var underställd Myra. Olympos var ursprungligen inte en lykisk stad, och inga inskrifter på lykiska har återfunnits i staden. Ej heller finns det några karakteristiska lykiska gravmonument på platsen. Bland de övervuxna ruiner som står kvar i dag återfinns resterna av en teater och ett tempel samt en nekropol. I närheten av staden ligger berget Olympos (även kallat Foinikos), som under antiken ofta gav ifrån sig stora utbrott av eld. På platsen, som kallades Chimera, fanns en helgedom tillägnad Hefaistos, av vilken mycket lite återstår i dag. Källor Olympos (Deliktaş) Turkey. i Richard Stillwell et al (red.) (1976). The Princeton Encyclopedia of Classical Sites. Princeton, N.J.: Princeton University Press ”Olympus”. Catholic Encyclopedia. 1913. http://www.newadvent.org/cathen/11249a.htm. Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Olympos.
Олімпос

Олімпос — давнє еллінське поселення в Лікії, згодом — піратський порт. Знаходиться на узбережжі Середземного моря в бухті Чиралі, Туреччина, за 70 км від м. Анталія. Історія Античне місто було засноване греками в ущелині поблизу затоки у II ст. до н. е. Стало членом Лікійської ліги і відігравало значну роль у розвитку регіону. У 42 році до н. е. перейшов під владу римлян, які значно розбудували і зміцнили місто. Саме в римський період місто досягло найбільшого розквіту. За часів правління римлян в Олімпосі були побудовані римські лазні (на той момент найбільші в регіоні), римська церква і ряд інших побудов, які практично не збереглися. В Олімпосі був власний водопровід і міст через річку, яка розділяла місто на дві частини (до наших днів залишилися лише руїни мосту). Крім цього в Олімпосі був театр і кілька храмів, а також античні некрополі. Вхід в бухту охороняли дві сторожові фортеці, які були споруджені на крутому скелястому схилі. Фрагменти сторожових фортець збереглися і їх можна оглянути під час екскурсії Олімпосом. Крім фортець збереглися залишки порту та фортечних мурів. Пізніше, під час Візантійської імперії місто втрачає своє значення і мешканці покидають його. Набіги арабів у VII ст. також цьому посприяли . Географія Гора Олімпос у Туреччині більш відома під назвою Тахтали й являє собою візитівку Кемеру. Вона є складовою частиною гірської системи Західного Тавра. Це домінуюча вершина Національного парку Олімпос. Парк має територію, що займає кілька десятків тисяч гектарів. Природа національного парку, відгороджена потужним гірським хребтом від материкової частини Туреччини, унікальна своєю первозданністю. Флора в парку представлена ​​трьома яскраво вираженими зонами: альпійські луки, соснові прибережні і гірські кедрові ліси, в яких сповна водяться дикі кабани і черепахи, а в більш віддалених від населених пунктів районах можна зустріти лисиць, вовків, гієн, шакалів, рисей і диких кіз. Химера Гора оповита безліччю легенд. В одній з них розповідається, що вигнаний в Лікію герой Беллерофонт, син коринфського царя Главка, вбив Химеру - чудовисько з головою лева, тулубом козла і хвостом змії своєю стрілою і кинув її всередину гори Олімпос, і з того часу там спалахує полум'я 365 днів в році. Саме ця гора згадується Гомером в «Іліаді». Насправді ж, на невеликій ділянці з її схилу постійно виходить природний газ. Це звичайний метан, з домішкою речовини, яка загоряється на повітрі. Там постійно горить кілька десятків таких факелів. Місце це відомо було з глибокої давнини і газ горить принаймні останні кілька тисяч років. "Смолоскипи" іноді змінюють свою інтенсивність і місце горіння, деякі загасають, оскільки схилом тече невеличкий струмок, деякі загоряються знову. Галерея Джерела Турецька Рів’єра Український тиждень, № 19, 2010, С. 60-63. Гора Олімпос, туристична довідка Туреччина, Старовинне місто Олімпос
Uwais al-Qaranī

Uwais al-Qaranī (arabisch أويس القرني, DMG Uwais al-Qaranī; 7. Jahrhundert) war ein islamischer Mystiker (siehe auch Sufismus) und Zeitgenosse des Propheten Mohammed. Er gilt als der erste Sufi überhaupt. Der Überlieferung nach stammt Uwais aus dem Ort Qaran im Jemen, daher auch sein Name al-Qarani. Als er vom Propheten Mohammed und dessen Lehren hörte, bat er seine pflegebedürftige und blinde Mutter um Erlaubnis, diesen besuchen zu dürfen. Sie antwortete ihm, dass er ihr Einverständnis habe, den Propheten einmal zu sehen, um dann sofort nach Hause zurückzukehren, da sie zu diesem Zeitpunkt krank war und niemand sie in seiner Abwesenheit hätte pflegen können. Sollte der Prophet zu Hause sein, werde er ihn treffen; falls er nicht zu Hause sein sollte, soll er sofort wieder in den Jemen zurückkehren. Also trat Uwais eine dreimonatige Fußreise an, um vom Jemen bis nach Medina, der Stadt des Propheten, zu gelangen. Als er am Haus Mohammeds ankam, öffnete dessen Frau Aischa die Tür und sagte, ihr Ehemann sei nicht zu Hause, sondern auf der Rückkehr von einer Reise und würde erst einen Tag später ankommen. Uwais mochte aber sein Versprechen gegenüber seiner Mutter nicht brechen. Deshalb gab er Aischa den Auftrag, seine Grüße dem Propheten zu übermitteln, und machte sich sofort wieder auf den Rückweg. Auf diese Weise kam Uwais al-Qarani nie dazu, den Propheten lebend zu treffen. Später wurde in den Traditionen berichtet, dass Uwais al-Qarani nach dem Tod des Propheten Mohammed dessen "zweiter Mantel" zukam und er damit Ursprung einer unsichtbaren Linie der Übertragung sei. Der Überlieferung nach lebte er anschließend als Einsiedler in der Wüste. Auf ihn soll außerdem der älteste Sufiorden (tariqa) zurückgehen, wissenschaftliche Belege für diese frühen Sufis gibt es heute jedoch nicht. Die Organisation Maktab Tarighat Oveyssi Shahmaghsoudi, laut eigener Aussage eine Schule des Islamischen Sufismus, sieht sich in der Tradition von Uwais al-Qarani mit einer direkten spirituellen Linie (silsila), die bis auf ihn zurückgehen soll. Es handelt sich dabei um eine internationale, ausbildende, gemeinnützige Organisation mit Zentren in aller Welt. Einzelnachweise
Uwais al-Qarni

Uwais al-Qarni (en arabe : أويس بن انيس القرني, Owais bin Anis al-Qarni ; également transcrit Oveys Gharani et Veysel Karani), connu aussi comme « Allié de Dieu », était un pieux prédécesseur habitant au Yémen, qui a vécu en même que le Prophète Mahomet, mais sans jamais le rencontrer personnellement. Il fut tué au moment de la guerre opposant 'Ali et ses adversaires. Il est rapporté qu'un homme le sollicita et lui dit : « Fais-moi des recommandations ! » Il répondit : « Je te recommande le livre de Dieu le Très haut ainsi que la tradition des envoyés et des pieux croyants ». Notes et références Liens externes Ressource relative à la musique : MusicBrainz Portail de l'islam Portail du haut Moyen Âge Portail du Yémen
Uways al-Qarnī

Uways ibn Anīs al-Qarnī al-Murādī (in arabo أويس القَرْنيّ‎?; Yemen, 594 – Siffin, luglio 657) yemenita - della branca dei B. Murād della tribù dei Banū Madhḥij - è stato un Seguace del profeta dell'Islam Maometto. Legato all'Ahl al-Bayt, tramandò ʾaḥādīth di ʿUmar b. al-Khaṭṭāb e di ʿAlī b. Abī Ṭālib, per il quale parteggiò, combattendo nelle sue file nella Ṣiffīn, in cui trovò la morte. La moschea a lui intitolata, eretta nella città siriana di al-Raqqa, è stata distrutta l'11 marzo 2013 dai militanti di Da'esh, proprio perché dedicata a un personaggio caro allo Sciismo: variante islamica considerata eretica e meritevole di eliminazione violenta e di damnatio memoriae da parte del Gihadismo. Bibliografia (FR) Ibn al-Jawzi, Histoire des compagnons et de pieux prédécesseurs, Lione, Dar el muslim, 2009, p. 346, ISBN 978-2-917113-20-2. Voci correlate al-Raqqa ʿAmmār b. Yāsir Battaglia di Siffin Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Uways al-Qarnī
Uais Alcarani

Uais Alcarani (em árabe: أويس بن انيس القرني; romaniz.: Uwais al-Qarani), foi um muçulmano, místico, mártir e filósofo árabe do Iêmen. Ele viveu durante o tempo de vida de Maomé, mas nunca se encontraram pessoalmente. Conforme relatado por ibne Batuta e também no livro Muslim Saints and Mystics, Uais foi morto em 657 AD na Batalha de Sifim, servindo no exército do imame Ali. O santuário de Uais, onde ele está enterrado, estava localizado em Raca, Síria, antes de ser destruído por islâmicos radicais em maio de 2014. Outro santuário foi construído em sua honra em Baicã, na província de Siirt, Turquia. Ver também Amar ibne Iacir Uaabismo Referências Ligações externas Filme sobre Uwais Al Qarani com subtítulos em inglês Biografia de Uwais al-Qarni, do "The Children Around the Table of Allah," escrita por Shaykh Muhammad Sa'id al-Jamal ar-Rifa'i