NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Dalaman

Dalaman ist eine Stadtgemeinde (Belediye) im gleichnamigen Ilçe (Landkreis) der Provinz Muğla in der türkischen Ägäisregion und gleichzeitig ein Stadtbezirk der 2012 gebildeten Büyükşehir belediyesi Muğla (Großstadtgemeinde/Metropolprovinz). Seit der Gebietsreform ab 2013 ist die Gemeinde flächen- und einwohnermäßig identisch mit dem Landkreis. Der Kreis/Stadtbezirk grenzt im Osten an die Provinz Denizli, im Südwesten hat er einen schmalen Zugang zum Mittelmeer. Die im Stadtlogo/Stadtwappen manifestierte Jahreszahl (1967) dürfte ein Hinweis auf das Jahr der Erhebung zur Stadtgemeinde (Belediye) sein. Verwaltung Der Kreis wurde durch das Gesetz Nr. 2963 im Jahre 1983 gebildet aus dem südöstlichen Teil des Kreises Köyceğiz (sechs Dörfer aus dem Merkez Bucak und neun Dörfer mit der Belediye Dalaman aus dem Ortaca Bucak). Zur Volkszählung am 20. Oktober hatte der Kreis 24.634 Einwohner (davon 13.179 im namensgebenden Verwaltungssitz Dalaman) auf 650 km² Fläche. (Bis) Ende 2012 bestand der Landkreis aus der Kreisstadt und 16 Dörfern (Köy), die im Zuge der Verwaltungsreform 2013/2014 in Mahalle (Stadtviertel/Ortsteile) überführt wurden. Die neun existierenden Mahalle der Kreisstadt blieben bestehen. Durch die Herabstufung der Dörfer zu Mahalle stieg deren Zahl auf 25 an. Ihnen steht ein Muhtar als oberster Beamter vor. Ende 2020 lebten durchschnittlich 1.721 Menschen in jedem Mahalle, 8.695 Einw. im bevölkerungsreichsten (Karaçalı Mah.). Wirtschaftlich spielen die Papierindustrie, die Agrarindustrie und der internationale Flughafen Dalaman eine wichtige Rolle. Die Inbetriebnahme des Flughafens im Jahre 1989 begünstigte die Entwicklung des Tourismus in der Region. Er wird zwischen April und November von internationalen Charterfluggesellschaften angeflogen. Ganzjährig bestehen Linienverbindungen nach Istanbul und Ankara. Wichtige Touristenzentren in der Region um Dalaman sind beispielsweise Dalyan, Marmaris und Fethiye sowie der Ferienort Sarıgerme. Kurioses In Dalaman befindet sich ein Bahnhofsgebäude ohne jegliche Anknüpfung an das Schienennetz. Ursprünglich hatte der jagdbegeisterte osmanische Vizekönig Ägyptens Abbas II. 1905 den Bau eines eigenen Jagdschlosses geplant. Gleichzeitig plante er den Bau eines Bahnhofs in Ägypten. Da die Schiffsladungen samt Bauplänen jedoch durcheinandergerieten, erhielten die Arbeiter in Dalaman die Anleitung und Materialien des eigentlich in Ägypten geplanten Bahnhofs. So wurde anstelle des Jagdschlosses ein Bahnhof samt Ticketschalter und angeblich sogar Schienen gebaut. Heute ist es der Sitz der lokalen Landwirtschaftskammer. Am gleichnamigen Fluss Dalaman wurde 2008 die Akköprü-Talsperre gebaut. Weblinks Einzelnachweise
Dalaman

Dalaman is a municipality and district of Muğla Province, Turkey. Its area is 608 km2, and its population is 47,482 (2022). It is situated on the southwestern coast of Turkey. Dalaman Stream (Dalaman çayı) forms much of the western border of the district, where its neighbors are Köyceğiz and Ortaca districts. The town of Dalaman is located in the coastal plain, whereas the rest of the district – towards Fethiye district on the coast and towards the high mountains on the northern border to Denizli Province – is upland, dominated by the valleys of the Dalaman Stream's eastern tributaries. Composition There are 25 neighbourhoods in Dalaman District: Dalaman Airport Dalaman Airport serves as a gateway for the tourists who visit this part of Turkey, heading especially to seaside resorts to the west and east of Dalaman such as Marmaris, Fethiye, Köyceğiz, Dalyan, Ölüdeniz, Hisarönü and also Dalaman itself. Dalaman Airport (IATA: DLM, ICAO: LTBS) is small in comparison to other airports in Turkey, has parking spaces for 14 jet aircraft and is served by many operators. Turkish Airlines offer daily flights to Turkey's commercial and financial capital Istanbul. The Airport serves as a seasonal base for other airlines notably Pegasus Airlines and Free Bird Airlines. A new international airport terminal has opened in July 2018 Climate Dalaman has a hot Mediterranean climate. Summers are long and dry whilst winters are short and cool. Dalaman is a very sunny place throughout the whole of the year especially in June and July. Dalaman holds the record for one of the highest recorded air temperatures in Turkey. Education There are five kindergartens, 13 primary schools, ten secondary schools, five high schools, one public education center, and one vocational training center affiliated with the Ministry of National Education in the district. References External links Dalaman Airport official website (in English) Interactive Virtual Tour of Dalaman Area
Dalaman

Dalaman es un distrito, así como la ciudad central de ese distrito, situado en la costa suroeste de Turquía, en la provincia de Muğla. Dalaman Corriente ( Dalaman çayı ) forma la mayor parte de la frontera occidental del distrito , donde sus vecinos son Köyceğiz y Ortaca. La ciudad de Dalaman se encuentra en la llanura costera , mientras que el resto del distrito - hacia el Distrito de Fethiye en la costa y hacia las altas montañas de la frontera norte de la provincia de Denizli - es la montaña, dominada por los valles de los afluentes orientales del Dalaman Stream . El aeropuerto de Dalaman se encuentra a 5 km al sur de la ciudad . Aparte de las actividades de aviación , Dalaman es sede de una de las mayores cárceles abiertas de Turquía , donde los presos menos peligrosos que se envían como parte de su programa de rehabilitación . Una granja estatal está presente en Dalaman. La agricultura, en particular los cítricos, desempeña un papel importante en la economía local, ya que está situada en una fértil llanura al nivel del mar. Clima Dalaman tiene un clima mediterráneo caliente. Los veranos son largos y secos , mientras que los inviernos son cortos y fríos . Dalaman es un lugar muy soleado durante todo el año. Referencias
Dalaman

Dalaman est un district de la province de Muğla en Turquie. Aéroport Un aéroport international (code IATA : DLM • code OACI : LTBS) qui dessert les centres touristiques de la région côtière du sud-ouest anatolien est situé à Dalaman. Il est une construction récente (années 1990-2000) et son activité est surtout saisonnière et pour les vols nolisés. Notes et références Articles connexes Dalaman Çayı Province de Muğla Liens externes (de + en + ru + tr) « ATM Dalaman Airport » (tr) « Dalaman », sur Devlet Meteoroloji İşleri Genel Müdürlüğü (Service de la météorologie nationale turque) (tr) « Dalaman Rehberi », sur T.C. Kültür ve Turizm Bakanlığı (Ministère turc de la culture et du tourisme) Portail de la Turquie
Distretto di Dalaman

Il distretto di Dalaman (in turco Dalaman ilçesi) è un distretto della provincia di Muğla, in Turchia. Il torrente Dalaman (Dalaman çayı) forma gran parte del confine occidentale del distretto. I distretti confinanti a ovest sono i quelli di Köyceğiz e Ortaca. La città di Dalaman si trova nella pianura costiera, mentre il resto del distretto - verso il distretto di Fethiye sulla costa e verso le alte montagne al confine settentrionale della provincia di Denizli - è montuoso, dominato dalle valli degli affluenti orientali del torrente Dalaman L'aeroporto di Dalaman si trova a 5 km a sud della città. Oltre alle attività di trasporto aereo, Dalaman ospita una delle più grandi prigioni libere della Turchia, dove i prigionieri meno pericolosi vengono inviati come parte del loro programma di riabilitazione. A Dalaman è presente una fattoria statale. L'agricoltura, in particolare gli agrumi, svolge un ruolo importante nell'economia locale, poiché si trova in una fertile pianura a livello del mare. Amministrazioni Oltre il centro di Dalaman al distretto appartengono 16 villaggi. Comuni Dalaman (centro) Infrastrutture e trasporti Nel distretto si trova l'Aeroporto internazionale di Dalaman che serve i centri turistici della regione costiera del SO anatolico. Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Dalaman Wikivoyage contiene informazioni turistiche su Dalaman Collegamenti esterni (TR) Scheda su www.yerelnet.org.tr, su yerelnet.org.tr. URL consultato il 28 dicembre 2011 (archiviato dall'url originale il 13 maggio 2012). (TR) Atm Aeroporto di Dalaman, su atmairport.aero. URL consultato il 10 settembre 2008 (archiviato dall'url originale il 10 luglio 2009).
Dalaman

Dalaman – miasto położone w południowo-zachodniej części Turcji, w prowincji Muğla. Dalaman jest znane z międzynarodowego lotniska, które obsługuje miliony turystów jeżdżących do pobliskich miast jak Marmaris, Fethiye, Ölüdeniz i Hisarönü. Lotnisko (IATA: DLM, ICAQ: LTBS) jest małe w porównaniu do pozostałych lotnisk w Turcji. W 2006 roku został oddany nowy międzynarodowy port lotniczy. Lądują i startują tam samoloty z linii lotniczych takich jak: Turkish Airlines, Onur Air, Pegasus Airlines i Freebird Airlines. Z daleka od głównej części miasta, znajduje się jedno z największych więzień w Turcji.
Даламан

Далама́н (тур. Dalaman) — район и город в Турции. Город Даламан расположен в юго-западной части Анатолии, близ побережья Средиземного моря, в провинции Мугла. Численность населения города — 22 046 человек (на 2008 год). Численность населения района Даламан — 32 367 человек. Площадь района равна 622 км². Плотность населения — 52 чел./км². В городе находится международный аэропорт (открыт в 1987 году) — один из трёх аэропортов, наряду с Бодрумом и Антальей, принимающим туристические потоки на юго-западе Турции. Будучи одно время закрытым, теперь аэропорт Даламан ежедневно принимает множество рейсов не только внутри Турции, но и из других стран. Сегодня это крупный туристический центр, близ которого находятся такие популярные курорты, как Мармарис, Дальян и Фетхие. В Даламане также имеются предприятия бумажной промышленности. Примечания Ссылки Официальный сайт района Официальный сайт города
Даламан

Даламан (тур. Dalaman) је округ и главни град тог округа на југоисточној обали Турске, у провинцији Мугла. Даламан је познат по међународном аеродрому који претежно користе туристи како би дошли до одмаралишта на обали мора. У поређењу са другим аеродромима у Турској је мали - има 14 места за авионе. Аеродром користе многе домаће и међународне авио-компаније, попут Теркиш ерлајнса, који нуди и свакодневне летове до пословног и финансијског центра Турске, Истанбула. Нови терминал за међународне летове је отворен у скорије време. Демографија
Даламан

Далама́н (тур. Dalaman) — район і місто в Туреччині. Місто Даламан розташоване в південно-західній частині Анатолії, поблизу узбережжя Середземного моря, у провінції Мугла. Чисельність населення міста — 22 046 осіб (на 2008 рік). Чисельність населення району Даламан — 32 367 осіб. Площа району дорівнює 622 км. Густота населення — 52 чол./км². У місті знаходиться міжнародний аеропорт (відкритий у 1987 році) — один з трьох аеропортів, поряд з Бодрумом і Анталією, які приймають туристичні потоки на південному заході Туреччини. Сьогодні це великий туристичний центр, біля якого знаходяться такі популярні курорти, як Мармарис, Дальян та Фетхіє. У Даламані також є підприємства паперової промисловості. Посилання Офіційний сайт району [Архівовано 25 серпня 2019 у Wayback Machine.] Офіційний сайт міста [Архівовано 4 вересня 2018 у Wayback Machine.]
ГЕС Саригюзель

ГЕС Саригюзель (тур. Sarıgüzel Barajı) — гідроелектростанція на південному сході Туреччини. Знаходячись між ГЕС Канділ (вище по течії) та ГЕС Хаджининоглу, входить до складу каскаду на річці Джейхан, яка біля однойменного міста впадає до Середземного моря. У межах проєкту річку перекрили земляною греблею з бетонним облицюванням висотою 80 метрів та довжиною 464 метри, яка потребувала 2,76 млн м3 матеріалу. На час будівництва воду відвели за допомогою двох тунелів довжиною по 0,33 км з діаметром 4,5 метра. Гребля утримує водосховище з площею поверхні 1,9 км2 та об'ємом 59,4 млн м3 (корисний об'єм 39 млн м3). Зі сховища через лівобережний гірський масив прокладено дериваційний тунель довжиною 5,3 км із діаметром 6 метрів. Він переходить у напірний водовід діаметром 5 метрів, який невдовзі розгалужується на два діаметрами по 2,8 метра. У системі також працює запобіжний балансувальний резервуар шахтно-баштового типу висотою 96 метрів з діаметром 16 метрів. Основне обладнання станції становлять дві турбіни типу Френсіс потужністю по 50,4 МВт, які при напорі у 109 метрів повинні забезпечувати виробництво 279 кВт·год електроенергії на рік. Крім того, для підтримки природної течії річки частина води випускається біля греблі через турбіну типу Френсіс потужністю 3,5 МВт, яка при напорі у 72 метри додатково виробляє 31 млн кВт·год. Видача продукції відбувається по ЛЕП, розрахованих на роботу під напругою 154 кВ. Примітки
ГЕС Канділ

ГЕС Канділ (тур. kandil) — гідроелектростанція на південному сході Туреччини. Знаходячись між малою ГЕС Дагделен (8 МВт, вище по течії) та ГЕС Саригюзель, входить до складу каскаду на річці Джейхан, яка біля однойменного міста впадає до Середземного моря. У межах проєкту річку перекрили кам'яно-накидною греблею з бетонним облицюванням висотою 104 метри та довжиною 350 метрів, яка потребувала 2,27 млн м3 матеріалу. На час будівництва воду відвели за допомогою двох тунелів довжиною по 0,44 км з діаметром 5 метрів. Гребля утримує водосховище з площею поверхні 14,6 км2 та об'ємом 439 млн м3 (корисний об'єм 324 млн м3). Зі сховища через правобережний гірський масив прокладено дериваційний тунель довжиною 9,5 км з діаметром 6 метрів, який переходить у напірний водовід довжиною 0,23 км з діаметром 5 метрів. У системі також працює запобіжний балансувальний резервуар шахтно-баштового типу заввишки 184 метри з діаметром від 8 до 16 метрів. Основне обладнання станції становлять дві турбіни типу Френсіс потужністю по 103,3 МВт, які при напорі у 208 метрів повинні забезпечувати виробництво 502 кВт·год електроенергії на рік. Крім того, для підтримки природної течії річки частина води випускається біля греблі через турбіну типу Френсіс потужністю 4,7 МВт, яка при напорі у 104 метри додатково виробляє 41 млн кВт·год. Видача продукції відбувається по ЛЕП, розрахованих на роботу під напругою 154 кВ. Примітки
ГЕС Хаджининоглу

ГЕС Хаджининоглу (тур. Hacınınoğlu) — гідроелектростанція на південному сході Туреччини. Знаходячись між ГЕС Саригюзель (вище по течії) та ГЕС Мензелет, входить до складу каскаду на річці Джейхан, яка біля однойменного міста впадає до Середземного моря. У межах проєкту річку перекрили бетонною греблею висотою 32 метри та довжиною 160 метрів, яка спрямовує ресурс у розташований на правобережжі водозабір. Звідти по каналу довжиною 0,4 км вода надходить у чотири відкриті басейни для видалення осаду, після чого потрапляє до дериваційного тунелю довжиною 5,6 км із діаметром 6 метрів. Він переходить у напірний водовід завдовжки до 0,3 км із діаметром 5 метрів, який на завершенні розгалужується на два діаметрами по 2,8 метра. Основне обладнання станції становлять дві турбіни типу Френсіс потужністю по 72,2 МВт, які при напорі у 131 метр повинні забезпечувати виробництво 367 кВт·год електроенергії на рік. Видача продукції відбувається по ЛЕП, розрахованих на роботу під напругою 154 кВ. Примітки
Момина кула (Истанбул)

Момината кула на Босфора (на турски: Kiz kulesi – Момина кула) е сред туристическите символи на Истанбул, Турция. География Момината кула е разположена в азиатската част на Истанбул върху малък остров в района Юскюдар. История Има няколко версии за строителството на кулата. Според едната от тях тя е построена от атинския пълководец Алкивиад, за да се води от там наблюдение за евентуално нахлуващи персийски кораби в Босфора. Според друга версия кулата е вдигната по времето на управлението на византийския император Константин Велики като важен пост на граничната морска стража. В дългата си история кулата е била навигационно съоръжение (фар), затвор и карантинен изолатор. Легенди Съществуват много легенди за строителството на кулата и за избора на това място за нейното разположение. Турска легенда Най-известната версия е турската, че Момината кула е наречена така на дъщерята на султан, който безумно я обичал и правел всичко възможно, за да се чувства тя щастлива и безгрижна. Веднъж обаче ясновидец предрича, че въпреки всичко девойката ще умре, точно като навърши 18 години. Султанът незабавно се разпорежда на острова да бъде построена непристъпна кула, задължително преди дъщеря му да навърши 18 години. И веднага след завършването на строителството премества девойката, за да я предпази от възможните причинители на смърт. В деня, когато принцесата навършва 18 години, султанът ѝ изпраща кошница с плодове. Когато обаче девойката поема в ръце кошницата, от там изпълзява отровна змия и смъртта от ухапването става неизбежна, както предрича ясновидецът. Други легенди Според друга легенда, която предлага още епизод (с щастлив край), девойката е спасена от красив принц, който веднага изсмуква змийската отрова от раната и по-късно заслужено получава ръката на принцесата. Има и друга легенда, не по-малко интересна, обясняваща наличието на друго название на кулата. Според нея, тя е получила името си от герой от древногръцки мит – юношата Леандър, който се влюбва в дъщеря на жрица, нарушила своя обет за безбрачие. За да се види с красавицата, юношата всяка нощ неуморно преплува пролива Дарданели. Никакви препятствия не са в състояние да спрат лудо влюбения Леандър, а жрицата от своя страна всяка нощ пали огън, който да се вижда от далече. Веднъж обаче по незнайни причини огънят угасва, а в тъмнината Леандър не успява да се ориентира своевременно и не достига до острова, като е погълнат от морето. На сутринта вълните отхвърлят безжизненото му тяло на острова пред очакващата го все още девойка. Отчаяна от загубата на любимия, тя се изкачва до върха на кулата и се хвърля в морето, за да сподели злочестата му съдба. Източници morskivestnik.com Външни препратки ((tr)) Мултимедийно представяне на Момината кула
Panenská věž (Turecko)

Panenská věž (turecky Kız Kulesi) je věž na malém ostrůvku v jižní části Bosporu. Jedná se o jedinou dochovanou byzantskou památku v Üsküdaru. Historie Po námořním vítězství u Kyziku vybudoval athénský generál Alkibiadés v roce 408 př. n. l. na malé skále u Chrysopole (nyní Üsküdar) celní stanici pro lodě připlouvající od Černého moře. V roce 1110 zde byzantský císař Alexios I. Komnenos postavil dřevěnou věž chráněnou kamennou zdí. Ostrůvek byl spojen s evropským pobřežím Konstantinopole železným řetězem a s asijským pobřežím obrannou zdí, jíž pozůstatky jsou patrné dodnes. Během pádu Konstantinopole v roce 1453 byla ve věži umístěna byzantská posádka. Po nástupu sultána Mehmeda II. na trůn byla využívána jako strážní věž. Věž byla zničena během zemětřesení v roce 1509 a o pár let později znova postavena. V roce 1721 věž vyhořela, přičemž rekonstrukci nařídil velkovezír Damat Ibrahim Paša; opravená věž sloužila jako maják. Okolní zdi byly opraveny v letech 1731–1734. Od roku 1829 sloužila jako karanténní stanice, než ji sultán Mahmut II. v roce 1832 nezrušil. Na konci druhé světové války byla opravena přístavní správou. Krátce předtím, než se objevila ve filmu o Jamesi Bondovi Jeden svět nestačí, byla v roce 1998 opět zrekonstruována. Po zemětřesení a tsunami v Marmarském moři ze 17. srpna 1999 byla věž vyztužena ocelovými podporami. Interiér byl přestavěn na kavárnu a restauraci. K věži se dá dostat pomocí soukromé lodě provozované celý den. Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Maiden's Tower na anglické Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Panenská věž (Turecko) na Wikimedia Commons
Leanderturm

p4 Der Leanderturm (türkisch Kız Kulesi, „Maiden Tower“ oder „Mädchenturm“) ist ein Leuchtturm aus dem 18. Jahrhundert und liegt in Istanbul etwa 180 Meter vor Üsküdar auf einer kleinen Insel im Bosporus. Er gehört zu den Wahrzeichen der Stadt. Hier soll das eine Ende der großen Kette befestigt worden sein, die angeblich bei den Angriffen auf Byzanz über den Bosporus gespannt wurde. Das andere Ende sei an einem Turm des Mangana-Palastes befestigt gewesen. Es wird allerdings nicht berichtet, wie die Kette an der Wasseroberfläche gehalten wurde. Der etwa 30 Meter hohe Turm diente im Laufe der Zeit als Leuchtturm, optischer Telegraf, Quarantänestation, Zollhaus, Alterssitz für Seeoffiziere und ein Restaurant. Nach der neusten Restaurierung wurde es zu einem Museum. Einer alten Legende nach, die wahrscheinlich aus der byzantinischen oder osmanischen Zeit stammt, lebte damals ein Pasha in Istanbul, der die Prophezeiung bekam, dass seine Tochter vergiftet wird und daran stirbt. Also sperrte er das Mädchen in dem Turm auf der Insel ein. Daher kommt auch der Name „Kiz (Mädchen) kulesi (Turm)“. Das Mädchen lebte viele Jahre dort in Sicherheit, aber eines Tages wurde ihr ein Obstkorb gesendet, in dem sich eine Schlange versteckte. Dies wusste aber keiner. Die Schlange biss das Mädchen und sie starb. Die Moral dieser Geschichte ist, dass man der Prophezeiung oder dem Schicksal niemals entkommen kann. Namensgebung Die europäische Bezeichnung „Leanderturm“ geht auf den antiken Stoff um Hero und Leander zurück, der nicht im Bosporus, sondern in den Dardanellen lokalisiert ist: Der Überlieferung nach schwamm Leander jede Nacht zu seiner geliebten Hero durch den Hellespont, bis eines Nachts die Fackel, die ihm den Weg wies, erloschen war. Er verlor die Orientierung und ertrank. Als Hero ihren toten Geliebten am Ufer fand, warf sie sich ebenfalls in die Fluten. Film Der Turm taucht im Finale des James-Bond-Films Die Welt ist nicht genug auf, wo er Bonds Gegenspielerin Elektra King (Sophie Marceau) als Versteck dient. Allerdings entstanden die Innenaufnahmen mit den Schauspielern an bzw. in einem Nachbau in den Pinewood Studios. Weblinks Leanderturm auf emporis.com Einzelnachweise
Kız Kulesi

Ez a szócikk az Isztambulban található Szűz tornyáról szól. Hasonló néven található egy másik torony Azerbajdzsánban, Bakuban. A Kız Kulesi torony, vagy Szűz tornya (törökül: Kız Kulesi, szó szerint „leánytorony”) a Boszporusz tengerszoros partjainál fekszik, s egy kicsiny szigetecskére épült, mely Törökországban, Isztambul Üsküdar városrészével szemben helyezkedik el. Már az ókori görög időkben is ismert volt, a középkorban, Bizánc idején Leandros toronynak is nevezték. Története Első építtetője, Alkibiadész athéni hadvezér volt, aki i.e. 408-ban megverte a perzsa hajóhadat. 1110 környékén I. Alexiosz bizánci császár újjáépítette, illetve kisebb erőddé erősítette a tornyot. 1509 és 1763 között az ottomán törökök többször újjáépítették, s a mai kinézetét 1998-ban nyerte el. Elővigyázatosságból az 1999-es izmiti földrengést követően acélbetéteket alkalmaztak statikai megerősítés céljából a torony körül. Évszázadokon át világítótoronynak használták, manapság gyakran magánhajók is kikötnek a torony mellett. Legendái A kedvelt török legenda szerint a török szultán kedvenc lányának építtette. Egy jós megjövendölte, hogy a lányt a 18. születésnapján egy mérges kígyó halálra marja. A szultán, hogy ezt megelőzze a toronyba záratta a lányát (távol a szárazföldtől, de mégis közel a palotájához). Az apja ugyan gyakorta látogatta lányát, de senki mást nem engedett a közelébe. A szultán a hercegnő 18. születésnapjára egy drága, egzotikus gyümölcskosarat vitt ajándékba, de ebben megbújt egy áspiskígyó, mely halálra marta a lányt, aki apja karjai közt halt meg. Innen ered a Szűz tornya elnevezés. A másik elnevezés – Leandrosz tornya – az ókori görög mitológiában szereplő Héró és Leandrosz történetből származik. A torony napjainkban Kedvelt turista célpont a torony első emeletén található étterem, valamint a tetején található kávézó is. A torony szerepet kapott egy James Bond filmben (A világ nem elég), a 2007-ben készült Bérgyilkos című alkotásban és A Szultána c. török történelmi sorozatban. További információk A Szűz tornyának hivatalos weboldala Archiválva 2009. november 21-i dátummal a Wayback Machine-ben (törökül) (angolul)