Сапінува

Сапінува (іноді Шапінува ; хеттське : Шапінува ) було хетським містом бронзової доби на території сучасного Ортакея у провінції Чорум у Туреччині, приблизно за 70 кілометрів на схід від хетської столиці Хаттуси. Це був один із головних хеттських релігійних та адміністративних центрів, військова база та час від часу резиденція кількох хетських царів . Палац у Сапінуві обговорюється в кількох текстах Хаттуси . Розкопки Ортакей був ідентифікований як місце стародавньої Сапінуви після того, як місцевий фермер звернувся до музею Чорум; він знайшов дві глиняні клинописні таблички на своєму полі. Це призвело до дослідження, проведеного в 1989 році і нових відкриттів. університет Анкари швидко отримав дозвіл Міністерства культури на початок розкопок. Це почалося в наступному році, в 1990 році, під керівництвом Айгюль і Мустафи Сюелів, і продовжується з тих пір. Спочатку була розкопана будівля A, а потім будівля B у 1995 році. Будівля з ортостатом у стилі Язилікая та деревним вугіллям XIV століття до нашої ери була розкопана після 2000 року. Айгюль Сюель була керівником розкопок на цьому місці з 1996 року. У першому розкопаному районі була будівля з циклопічними стінами, яка отримала назву «Будівля А». Будівля А виявила 5000 табличок і фрагментів, датованих часами хетського правителя Тудгалії II (бл. 1360 – 1344 рр. до н. е.). Вони зберігалися в трьох окремих архівах на верхньому поверсі, який завалився під час спалювання будівлі. У Каділар Хююк, за 150 метрів на південний схід від будівлі A, «будівля B» виявилася складом, наповненим глиняними глеками. Інша будівля має «ортостат, схожий на рельєф Тудхалія в Язилікаї ». Висновки Пожежа, яка знищила Сапінуву, також пошкодила її архів. Більшість табличок є фрагментарними, і перед тлумаченням і перекладом їх необхідно зібрати разом. Ідентифікація місця як Сапінуви негайно виправила непорозуміння в хетській географії. Завдяки архівам, які наразі були виявлені в Хаттусі, Сапінува вважалося містом, яке перебувало під впливом хурритів . Таким чином, дослідники архіву Хаттуси розмістили Сапінуву на південний схід від Хаттуси. Тепер відомо, що Сапінува (і, отже, пов’язані з ним міста) знаходиться на північному сході від Хаттуси. Таблички Будівлі А написані переважно хетською мовою (1500); але також хурритською (600), «хетто-хурритською», аккадською та хаттською мовами . Крім того, є двомовні тексти, які досі не були відомі, хетською/хатською та хетською/хурритською мовами; списки словників хетською/шумерською/аккадською мовами; і відбитки печаток ієрогліфічною лувійською . Хетські тексти містять багато писем; хурритська здебільшого використовувалась для ритуалів іткалзі (очищення). Декілька листів відповідали тим, що згадуються в архіві Машат Хоюк . Діалект хеттської мови в цьому листуванні був середньохеттським, але це місце використовувалося століттями пізніше. Перша англомовна публікація з розкопок була написана Айгуль Сюель у 2002 році. Станом на 2014 р. архів не публікувався. Перша англомовна публікація будь-якого тексту, фрагментарний словниковий текст із переліком корисних рослин, можливо, передова шкільна табличка 14-го століття до н.е. Практичний словник з «Ортакою»; також опубліковано лист від цариці. Історія Ділянка розділена на Верхнє та Нижнє місто. Останнє розділене на два головних райони: регіон Агілоню і Тепелерарасі; їх розділяє струмок, який протікає територією. За словами Ердала Атака, «Стратегічне розташування Шапінуви дуже важливе. Гори, що оточують місто, плато, що піднімається терасами на рівнині Амасья, і фортифікаційні споруди, що починаються аж на 5 км, дозволяють легко захистити місто. Оскільки місто має ключ розташування між рівнинами Алака і Амасія, поки місто, яке знаходиться на відстані двох днів від Хаттуси, стоїть на місці, дороги до Богазкой-Хаттуси знаходяться під контролем, а також є сліди військової та релігійної архітектури верхів'я міста на пагорбах на заході, потреба у воді та деревині забезпечувалася з цих пагорбів». На північний схід від будівлі D у районі Тепелерарасі розташована зона G. Тут виявлено майстерню, яка містить знахідки форм із складним різьбленням. Ці форми використовували для тонкої роботи зі сріблом; неподалік також було знайдено велику кількість обсидіану. Ці знахідки датуються кінцем середньохетського періоду; це був час Тудгалії II (на думку деяких вчених, також відомого як Тудгалія III ). Цей Тудгалія II також мав хурритське ім'я Тасмі-Саррі, спільне з багатьма іншими хетськими царями того часу, які також мали хурритські імена. Його царицею була Таду-Геба, що також є хурритським ім'ям. Їхня весільна церемонія згадується в багатьох табличках із Сапінуви, а також із Хаттуси. Сапінува — це місце, де Тудгалія II проживав протягом більшої частини свого правління, і було знайдено багато клинописних табличок із його згадкою, у тому числі міжнародні договори. Це був час, відомий у літературі як «концентричні вторгнення», коли хетська держава була обложена багатьма ворогами з усіх боків. У той час каски неодноразово вторгалися на територію хетів. Ймовірно, вони також розграбували столицю Хаттусу, після чого двір переїхав до Сапінуви. Руйнування столиці, однак, не підтверджено археологічно та не згадується в сучасних звітах. Тим не менш Сапінува була спалена, після чого двір переїхав в Самуху . Інші хетські міста в цьому районі, такі як Тапікка та Сарісса, також зазнали руйнувань у той час. Саме в цей час слабкості хетів Арцава в західній Анатолії здобула міжнародну популярність, що відображено в листах Аменхотепа III з Амарни . Ці листи використовували хетську мову. Суппілуліума I був сином Тудгалії II, і вони обидва присвятили багато часу боротьбі з касками, а також з хаяса та арцавою. Роль хаттів Хети зазвичай закликали бога грози Сапінуви поряд із богом грози Неріка . Враховуючи, що Хаттуса була на півдні, а Нерік, ймовірно, північніше, обидва спочатку розмовляли хатською мовою; зважаючи що хаттська мова знайдена в архіві Сапінуви поряд з очевидною нестачею палайської мови ; і що назва міста має сенс у хаттській мові як теофорична ( sapi «бог», Sapinuwa «[земля] бога»), ймовірно, що хатти також заснували Сапінуву. Загальноприйнято вважати, що саме Хаттусілі I знищив Нерік у середині-кінці 17 століття до нашої ери. Тож цілком можливо, що несітськомовні люди захопили б Сапінуву у той же час. Ворогом хетів на цьому кордоні протягом 15 століття до нашої ери були каски . Огуз Сойсал пише: «Розкопки Ортакея вважають, що це місто було другою столицею хеттів або царською резиденцією протягом певного періоду, а саме під час Середнього Хетського царства, приблизно в кінці 15 століття до нашої ери» Однак, « Більшість епіграфічних знахідок датовано останньою фазою Хеттського Середнього царства (приблизно 1400-1380 рр. до н. е.)», сучасною з Тудгалією I та архівом у Машат Гойюк . Цілком можливо, що Каски відповідальні за підпали, які перетворили деякі будівельні матеріали на вугілля в 14 столітті до нашої ери. Тоді хетський двір переїхав до Самухи . Список літератури Джерела Süel, Aygul (2002). Ortaköy-Sapinuwa. У Hans Gustav Güterbock (ред.). Recent developments in Hittite archaeology and history. Eisenbrauns. с. 157—166. Подальше читання Süel, Aygül, "The religious significance and sacredness of the Hittite capital city Sapinuwa", STUDIA ASIANA–9–, pp. 101-112, 2014 [1]Süel, Mustafa, "THE SACRED CITY OF HITTITES: SAPINUWA. THE NEW EXCAVATIONS", STUDIA ASIANA–9–, pp. 113-121, 2014 Зовнішні посилання ORTAKÖY - SHAPINUWA (Хетське місто) Опис проекту епіграфічних досліджень Ортакёй-Сапінува