NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Altıntepe

Altıntepe (Turkish for "golden hill") or Yerez (Armenian: Երեզ) is an Urartian fortress and temple archaeological site dating from the 9th to 7th century BCE. It is located on a small hill overlooking the Euphrates River in the Üzümlü district of Erzincan Province, Turkey. Altıntepe is located at the 12th kilometre on the highway from Erzincan to Erzurum. The site was discovered in 1938 during the construction of a nearby railway line. The remains are situated on a volcanic hill 60 m high. During excavations undertaken between 1959 and 1968 and led by Professor Dr. Tahsin Özgüç, a fortified settlement from the Urartian period was found. In the excavated area a temple or palace, a great hall, a warehouse, city walls, various rooms, and three subterranean chamber tombs on the south side of the hill were found. After a long gap, excavations were restarted in 2003 by the decision of the Council of Ministers, under the leadership of Professor Dr. Mehmet Karaosmanoğlu. The hill was a significant center for the Byzantine Empire and has a church with three naves and mosaic floors. The church was built on a natural terrace and has a rectangular floor plan. The colorful mosaic floors with various geometric shapes and figures of plants and animals are unique to the region. References External links Erzincan governor's official website - Altıntepe images The Excavations of the Altintepe official web site Archived 2009-04-26 at the Wayback Machine
Altıntepe

Altıntepe es un lugar arqueológico urartu de Turquía, situado en la Provincia de Erzincan en la región de Anatolia Oriental a 12 km de Erzincan en la carretera a Erzurum. Los restos se hallan a unos 60 metros de un tufo volcánico. Fue excavada entre 1959 y 1968 por Tahsin Özgüç, y en ella se encontró una fortaleza, amén de restos de un templo o palacio, una gran sala, habitaciones…Se retomaron las excavaciones en 2003 dirigidas por Mehmet Karaosmanoğlu. Enlaces externos www.erzincan.gov.tr Web oficial de las Excavaciones Archivado el 26 de abril de 2009 en Wayback Machine.
Altıntepe

Altıntepe est le site d'un complexe urartéen établi sur une proéminence naturelle et escarpée surplombant l'Euphrate, à 15 kilomètres au nord de la ville moderne d'Erzincan, en Turquie orientale. Les lieux auraient été occupés du IXe au VIIe siècle av. J.-C. Des fouilles y furent menées de 1959 à 1969 par des archéologues turcs, qui y ont mis au jour un temple entouré d'une cour à colonnade, un palais, des entrepôts, et une nécropole. De nouvelles fouilles y ont lieu depuis 2003. Ces fouilles ont également livré de nombreux objets, en or, argent, ivoire et bronze, dont le « chaudron d'Altıntepe », un récipient en bronze de 51 centimètres de haut, orné de quatre têtes de taureau faisant office de poignées, et accompagné d'un tripode de 66 centimètres. Il daterait de la fin VIIIe - début VIIe siècle av. J.-C.. La plupart de ces objets sont conservés au Musée des civilisations anatoliennes, à Ankara. Notes et références Portail du Proche-Orient ancien Portail de l’archéologie Portail de l’Arménie Portail de la Turquie
Altıntepe

Altıntepe (magyarul: „aranydomb”) Törökország urartui régészeti lelőhelye (ásatási terület), amely Erzincan tartomány Üzümlü körzetében egy, az Erzincan-síkságon található, 40 méter magas vulkáni tömbön terül el, rálátással az Eufráteszre. Az E80-as, az Erzincantól Erzurum felé haladó autópályán érhető el. Az ásatások Altıntepén 1938-ban és 1956-ban rablókutatások történtek. Az első tudományos szintű ásatást az Ankarai Egyetem 1959–1968 között Prof. Dr. Tahsin Özgüç vezetésével végezte. Ekkor egy nagyjából 110×100 méteres átmérőjű, ellipszis alakú urartui erődöt hoztak felszínre: palotával, templommal, előkészítő épülettel és városfal maradványokkal, továbbá földalatti sírkamrával. Apadánája 41×23,7 méteres alapterületű, a lapos tetőt 18 oszlop tartotta. Az egyedülálló leletek az ankarai Anatóliai Civilizációk Múzeumában kerültek kiállításra. Az ásatások befejezése után a helyszínt nem biztosították, ami következtében kutatgatások és rongálások történtek. Emiatt Erzincan Halil tartományi biztos rendelkezésére İbrahim Altınok 2003 óta ismét ásatásokat végez a területen. Az erőd az Eufrátesz-menti Lusza hegyvidék kormányzójának vagy helytartójának székhelye volt, egyben határvédelmi helyőrség szállása és őrhelye. A várfalak vastagsága majdnem eléri a 3 métert. II. Argisti koráig biztosan használták, az urartuiak valamikor II. Argisti korában vagy később hagyták el. Feltárták raktárait is, amelyekben hatalmas agyagedényekben tárolták a helyőrség ellátásához szükséges élelmiszereket és bort. Fordítás Ez a szócikk részben vagy egészben az Altıntepe című német Wikipédia-szócikk fordításán alapul. Az eredeti cikk szerkesztőit annak laptörténete sorolja fel. Ez a jelzés csupán a megfogalmazás eredetét és a szerzői jogokat jelzi, nem szolgál a cikkben szereplő információk forrásmegjelöléseként. Források Chahin, Michael (2001) [1987]. The Kingdom of Armenia: A History (2 ed.). Richmond: Curzon Press. 96. o. ISBN 0700714529. További információk Türkische Seite über die Ausgrabungen bei Altıntepe Archiválva 2009. április 26-i dátummal a Wayback Machine-ben Untersuchungen von gefundenen Menschenzähnen bei Altıntepe (Türkisch) Bericht über Altıntepe von Prof. Dr. Tahsin Özgüç (Türkisch) Archiválva 2018. június 2-i dátummal a Wayback Machine-ben studies in Altıntepe Urartu Castle mit einer Karte auf S. 3 (Türkisch)
Altıntepe

Altıntepe was een Urartische burcht in de Turkse provincie Erzincan die werd gebouwd in de 9e eeuw v.C. Urartiërs In de burcht werd een Urartisch tempelcomplex opgegraven. De tempel bestond uit een vierkanten cella van vijf bij vijf meter met zeer dikke muren en versterkte hoeken. Deze cella stond in een vierkanten plein opgeven met zuilen. Het is nog niet duidelijk of deze Urartische tempel een schilddak zonder frontons had, zoals de tempel van Haldi in Musasir, of een torendak zoals de vuurtorens van de Achaemenidische Perzen. Byzantijnen Onder de Byzantijnen ging het om een redelijk belangrijke plaats. Er was een kerk met mozaïekvloer.
Altıntepe

Altıntepe (turško »zlati hrib«) je urartska trdnjava in tempelj iz 9.-7. stoletja pr. n. št. Trdnjava stoji na majhnem griču nad dolino Evfrata v turški provinci Erzincan, 12 km od avtoceste Erzincan-Erzurum. Trdnjavo so odkrili leta 1938 med rekonstrukcijo bližnje železniške proge. Njeni ostanki stojijo na 60 m visokem vulkanskem griču. Prva izkopavanja so potekala v letih 1959-1968 pod vodstvom profesorja Tahsina Özgüça. V tem času so odkrili tudi utrjeno naselje iz uratstkega obdobja. Na arheološkem najdišču je tempelj ali palača, velika dvorana, skladišče, mestno obzidje, različni prostori in na južni strani griča tri podzemne grobnice. Po dolgem premoru so se po sklepu turškega Ministrskega sveta izkopavanja nadaljevala leta 2003 pod vodstvom profesorja Mehmeta Karaosmanoğluja. Zunanje povezave Erzincan governor's official website - Altıntepe images The Excavations of the Altintepe official web site Galerija
Pont dels màrtirs del 15 de juliol

El pont del Bòsfor o pont dels màrtirs del 15 de juliol (en turc, Boğaziçi Köprüsü, o Birinci Köprü) és un pont penjant que uneix la part asiàtica (Beylerbeyi) amb la part europea (Ortaköy) de la ciutat d'Istanbul, Turquia, travessant el canal del mateix nom. Té una longitud de 1.074 metres i sis carrils (tres de cada costat). No obstant això, aquest no és el pont penjant més llarg d'Istanbul. El pont de Fatih Sultan Mehmet que va ser acabat l'any 1988: té una longitud de 1.090 metres i es troba gairebé a cinc quilòmetres al nord del primer pont. Durant les hores punta de la ciutat, aquests dos ponts sofreixen grans embussos de trànsit. A més, els dos ponts tenen estipulat un peatge de pas (actualment de 3 YTL, una mica menys de 2 euros) que es cobra només quan es passa des de la part europea a l'asiàtica. Aquest cobrament de peatge fa encara més importants els embussos que s'hi formen. Història El projecte de construcció d'un pont penjant sobre l'estret del Bòsfor va ser concebut pel govern turc l'any 1950, i es dugué a terme 20 anys després, el 1970. La construcció va durar 3 anys, per la qual cosa el projecte finalitzà l'any 1973. Des del 23 d'abril del 2007, aquest pont és il·luminat mitjançant LED, amb això s'aconsegueix un important estalvi energètic. El primer ministre turc Adnan Menderes fou qui va decidir donar impuls a la construcció d'un pont que unís les parts asiàtica i europea d'Istanbul. Després que un grup de soldats prengués el control i tanqués parcialment el pont durant l'intent del cop d'estat de Turquia del 2016, el 15 de juliol de 2016, el primer ministre Binali Yıldırım va anunciar la decisió del Consell de Ministres de Turquia de rebatejar el pont formalment com el "15 Temmuz Şehitler Köprüsü" ("pont dels màrtirs del 15 de juliol") en memòria dels morts mentre es resistia a l'intent de cop d'estat. Miscel·lània El pont va ser representat en l'anvers i revers dels bitllets turcs de 1978-1986. Cada octubre, la Intercontinental Istanbul Eurasia Marathon travessa el pont que va d'Àsia a Europa. Durant la marató, el pont és tancat al trànsit vehicular. A l'octubre, els visitants participen en la "cursa divertida" i creuen el pont a peu. Molts fan pícnics per gaudir de la vista. Referències Enllaços externs Imatge de satèl·lit des de Google. Panoràmiques del "Bosphorus Bridge". WowTurkey: Fotos del "Bosphorus Bridge" (dia). Arxivat 2013-11-02 a Wayback Machine. WowTurkey: Fotos del "Bosphorus Bridge" (nit) Arxivat 2013-11-02 a Wayback Machine..
Bosporský most

Most mučedníků 15. července (turecky 15 Temmuz Şehitler Köprüsü), do roku 2016 nazývaný Bosporský most nebo První Bosporský most (turecky Boğaziçi Köprüsü, též 1. Boğaziçi Köprüsü) je visutý most v Istanbulu, spojující oba břehy města na Bosporské úžině. Je dlouhý 1 560 metrů a široký 33,4 metrů. Vzdálenost mezi dvěma pilíři je 1 074 metrů. Mezi hladinou a mostem je 64 metrů. Při dokončení v roce 1973 byl 4. nejdelším visutým mostem na světě. V roce 2013 je na 21. místě. Historie Myšlenka výstavby mostu před Bosporskou úžinu se objevovala už ve starověku. Podle Hérodota perský král Dareios I. nechal dočasně postavit most z lodí, přes který přešlo údajně 700 000 mužů jeho armády. První projekt pro stálý most byl zpracován v roce 1900 za sultána Abdulhamida II., kdy se počítalo s výstavbou železničního mostu. O výstavbě současného mostu bylo rozhodnuto v roce 1957. Roku 1968 byla podepsána smlouva na inženýrské práce s britskou firmou Freeman Fox & Partners. Most navrhli britští inženýři Gilbert Roberts a William Brown, kteří postavili i několik velkých mostů ve Spojeném království, v Aucklandu na Novém Zélandu nebo v Ghaně. Výstavba byla slavnostně zahájena 20. února 1970 za účasti prezidenta Cevdeta Sunayho a premiéra Süleymana Demirela. Na projektu pracovalo 35 inženýrů a 400 dělníků. Stavba byla dokončena 30. října 1973, v den 50. výročí založení Turecké republiky. Slavnostního otevření se zúčastnil prezident Fahri Korutürk a premiér Naim Talu. Celkové náklady na stavbu byly 21,7 milionů dolarů. Do roku 1978 byl most otevřen i pro chodce. V dubnu 2007 zhotovila nizozemská firma Philips pro most osvětlení pomocí technologie LED, takže most může být od té doby osvětlen různými barvami a různými styly. Poloha mostu a mýtné Most je umístěn mezi městskými částmi Ortaköy na evropské straně a Beylerbey na asijské straně. Má 6 silničních pruhů, k tomu 2 nouzové, a 2 chodníky. Ve všední den se ráno používají čtyři ze šesti pruhů pro cestu z východu na západ, večer je to naopak. Mýto se platí pouze na evropské straně. Později byl zaveden elektronický platební systém. V roce 2006 stál průjezd tři turecké liry nebo dva US-dolary. Denně přes most projede až 180 000 vozidel. Od roku 1979 se každoročně některou říjnovou neděli most uzavře pro automobilovou dopravu a koná se zde Istanbulský maraton. Lidé tak mají možnost si prohlédnout most a z něj mít pohled na město. V letech 1978-1986 byl most vyobrazen na rubu bankovky v hodnotě 1 000 tureckých lir. Fotogalerie Odkazy Související články Most sultána Mehmeda Dobyvatele – druhý most přes Bospor postavený v roce 1988 Most sultána Selima I. Hrozného – v provozu (bez železniční trakce) od roku 2016 Marmaray – železniční tunel pod Bosporem, otevřený v roce 2013 Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Bosporský most na Wikimedia Commons
Bosporusbroen

Bosporusbroen (tyrkisk: Boğaziçi Köprüsü, İstanbul Boğaziçi Köprüsü), også kaldet 15. juli-martyrsbroen (tyrkisk: 15 Temmuz Şehitler Köprüsü), Den første Bosporusbro (tyrkisk: 1. Boğaziçi Köprüsü) eller Første broen (tyrkisk: Birinci Köprü), er en af tre hængebroer, som krydser Bosporus-strædet (tyrkisk: Boğaziçi) i Istanbul, Tyrkiet, og på den måde forbinder Europa og Asien (sammen med Fatih Sultan Mehmet-broen og Yavuz Sultan Selim-broen). Broen forbinder Ortaköy på den europæiske side med Beylerbeyi på den asiatiske side. Broen er 1,510 m lang. Broen er udført som hængebro med stålpyloner og et aerodynamisk dæk, der bæres af stålkabler. Afstanden mellem pylonerne er 1,074 m. Broen var verdens fjerde længste hægebro ved indvielsen i 1973 og den længste udenfor USA. Det var den første bro, der forbandt Balkan med Anatolien – og dermed Europa med Asien. Oprindeligt kunne også fodgængere bruge broen, men mange brugte broen til at begå selvmord og den er derfor forbeholdt bilister. Bosporusbroen er en motorvejsbro med i alt otte baner, hvoraf to anvendes som nødspor. De anvendes fleksibelt, sålees at der i myldretiden f.eks. er seks baner i vestgående retning (mod Europa), mens kun to anvendes til østgående trafik. Bilist nr. 1 mia. passerede broen 29. december 1997. Der opkræves en broafgift på Asien-siden, men kun for trafik ind i Asien. Under militærkupforsøget den 15. juli 2016 tog en gruppe soldater kontrollen med broen og lukkede broen delvist af. Den 25. juli 2016 offentliggjorde premierminister Binali Yıldırım beslutningen fra den tyrkiske regeringen om at broen vil blive formelt omdøbt 15 Temmuz Şehitler Köprüsü (15. juli-martyrsbroen), til minde om dem der gjorde modstand mod det mislykkede militærkup og blev dræbt. Referencer Eksterne henvisninger Satellitbillede af broen fra Google
Most mučenika 15. srpnja

Most mučenika 15. srpnja (turski: 15 Temmuz Şehitler Köprüsü), poznatiji kao Bosporski most ili Prvi bosporski most (turski: Boğaziçi Köprüsü ili 1. Boğaziçi Köprüsü), jedan je od dva viseća mosta preko Bospora (turski: Boğaziçi) u Istanbulu, Turska, koji povezuje Europu i Aziju (drugi most je Most Fatih Sultan Mehmeta ili Drugi bosporski most, a 2016. dovršena je gradnja trećeg mosta - Mosta Yavuz Sultan Selim). Jedan kraj mosta nalazi se u Ortaköyu na europskoj, a drugi u Beylerbeyiju na azijskoj strani. Ime Most mučenika 15. srpnja dobio je nakon pokušaja državnog udara u Turskoj 15. srpnja 2016., u spomen na poginule koji su se pokušali suprotstaviti pobunjenim vojnicima. U noći državnog udara 15./16. srpnja 2016. most je bio blokiran tenkovima i pripadnicima turskih Oružanih snaga koji su sudjelovali u pobuni. Opis Radi se o visećem mostu na kojem je primijenjen gravitacijski tip sidrenog bloka. Aerodinamički kolnički sklop ovješen je na cik-cak čelične kablove. Dugačak je 1560 m s kolnikom širine 33,40 m. Raspon između dva tornja (glavni raspon) iznosi 1074 m, a ukupna visina tornjeva je 165 m. Niveleta mosta od površine mora je 64 m. Povijest Odluku o građenju mosta preko Bospora donio je premijer Adnan Menderes 1957. godine. Ugovor je potpisan s britanskom tvrtkom Freeman Fox & Partners 1968. godine. Nacrt mosta napravili su poznati britanski arhitekti sir Gilbert Roberts i William Brown koji su također dizajnirali mostove Humber, Severn, Forth Road, Auckland Harbour, i na rijeci Volti. Izgradnja je krenula u veljači 1970. godine. Svečanosti su nazočili predsjednik Cevdet Sunay i premijer Süleyman Demirel. Na gradnji je radilo 35 inženjera i 400 radnika. Most je svečano otvoren 30. listopada 1973., jedan dan nakon 50. godišnjice osnivanja Republike Turske. Otvorili su ga tadašnji predsjednik Fahri Korutürk i premijer Naim Talu. U vrijeme izgradnje bio je na četvrtom mjestu po dužini raspona za viseće mostove u svijetu. Cijena izgradnje bila je 200 milijuna dolara. U vrijeme izgradnje ovo je bio prvi most između Europe i Azije nakon pontonskog mosta sagrađenog u doba Kserksa I. 480. pr. Kr. Taj most bio je na Dardanelima ne na Bosporu. Most je namijenjen za promet cestovnih vozila. Kolnički sklop ima 6 trakova (osam uključujući zaustavne trakove). Naplatne kućice nalaze se na azijskoj strani, a opremljene su elektroničkim daljinskim sustavom naplate. Izvori Vanjske poveznice Sestrinski projekti Mrežna sjedišta Internationale Datenbank für Ingenieurbauwerke (njem.)(fr.) (engl.)
Ponte dei Martiri del 15 luglio

Il Ponte dei Martiri del 15 luglio (in turco 15 Temmuz Şehitler Köprüsü, noto anche come Ponte sul Bosforo, Boğaziçi Köprüsü) è uno dei tre ponti di Istanbul che attraversano lo stretto del Bosforo e che permettono di collegare l'Europa con l'Asia. Il ponte si trova tra Ortaköy (sul lato europeo) e Beylerbeyi (nella parte asiatica). Gli altri due sono il ponte di Fatih Sultan Mehmet, chiamato anche il "secondo ponte sul Bosforo" situato tra il quartiere di Hisarüstü (sul lato europeo) e Kavacık (nella parte asiatica), mentre il terzo è localizzato vicino l'imboccatura nord del Bosforo, poco prima del Mar Nero, e congiunge Poyrazkoy, sulla sponda asiatica, con Garipce, su quella europea. Si tratta di un classico ponte sospeso a cavi parabolici e impalcato sottile di tipo aerodinamico, con piloni in acciaio e pendini di sospensione inscalinitati che formano maglie triangolari. La sua lunghezza complessiva è di 1.510 metri per 39 m di larghezza. La distanza tra le torri (campata principale) è 1.074 m e la loro altezza sul livello della strada è di 105 m. Il ponte sul Bosforo era il quarto ponte sospeso al mondo per la lunghezza della campata, quando fu completato nel 1973 era il più lungo al di fuori degli Stati Uniti. Fu realizzato dagli ingegneri Roberts e Brown con la collaborazione dell'italiano Almerico Meomartini. Uno dei due piloni in acciaio è stato realizzato dalla ditta Antonio Badoni Lecco. Note Voci correlate Istanbul Corno d'Oro Bosforo Ponte di Fatih Sultan Mehmet Ponte di Yavuz Sultan Selim Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su ponte sul Bosforo Collegamenti esterni (EN) Bosporus I Bridge, su Enciclopedia Britannica, Encyclopædia Britannica, Inc. (EN) Ponte dei Martiri del 15 luglio, su Structurae.
Bosporusbrug

De Bosporusbrug (Boğaziçi Köprüsü), sinds 2016 officieel de Brug van de martelaars van 15 juli (15 Temmuz Şehitler Köprüsü) genaamd, is een van de drie bruggen over de Bosporus. De brug verbindt het Europese deel van Istanboel (Ortaköy) met het Aziatische deel (Beylerbeyi), en is 1.590 meter lang en 39 meter breed. Het wegdek hangt circa 65 meter boven het wateroppervlakte en het is de op twaalf na grootste brug ter wereld. Dagelijks gaan er 180.000 voertuigen overheen. Geschiedenis Minister-president Adnan Menderes stelde al in 1957 voor om de Bosporus te overbruggen maar pas in 1968 werd voor het ontwerp een contract gesloten met het Britse firma Freeman Fox & Partners. De constructie werd ontworpen door Sir Gilbert Roberts. In februari 1970 begon de bouw door de Turkse firma Enka Construction & Industry Co. met als onderaannemers het Britse Cleveland Bridge & Engineering Co. Ltd. en het Duitse Hochtief AG. Aan het project hebben 35 ingenieurs en 400 werklui gewerkt. De brug werd een dag na de 50e verjaardag van de Turkse Republiek op 30 oktober 1973 geopend door president Fahri Korutürk en minister-president Naim Talu en de bouwkosten worden geschat op circa $ 200 miljoen. Nadien volgden de Tweede Bosporusbrug, de Fatih Sultan Mehmetbrug en de Derde Bosporusbrug, de Yavuz Sultan Selimbrug. De brug speelde een strategische rol bij een mislukte staatsgreep in 2016. Het Turkse kabinet besloot kort daarna dat de Bosporusbrug zou worden omgedoopt in Brug van de martelaars van 15 juli.
Most Bosforski

Most Bosforski (też: I Most Bosforski, tur. Boğaz Köprüsü) – drogowy most wiszący nad cieśniną Bosfor w Turcji, oddany do użytku w 1973 r., łączący dzielnice Stambułu: Ortaköy w Europie z Beylerbeyi w Azji. Leży na południe od Mostu Mehmeda Zdobywcy, w pobliżu zatoki Złoty Róg. Jest najdalej położonym na południe mostem nad Bosforem, na południe od mostu znajdują się przeprawy tunelem kolejowym Marmaray i tunelem drogowym Eurazja. Historia Budowany był w latach 1970-1973. Został oddany do użytku na 50-lecie powstania Republiki Tureckiej. Jego całkowita długość wynosi 1560 m, długość najdłuższego przęsła – 1074 m, szerokość – 33,4 m, wysokość jezdni nad powierzchnią cieśniny – 64 m, wysokość pylonów – 165 m. W chwili otwarcia był czwartym co do rozpiętości przęsła mostem wiszącym świata. W 2009 r. zajmował na tej liście 16. pozycję. Codziennie przejeżdża przez niego w obu kierunkach ok. 180 tys. pojazdów, z czego ok. 85% stanowią samochody osobowe. Do grudnia 1997 r. przez most przejechało miliard pojazdów. Przypisy
Ponte do Bósforo

A Ponte do Bósforo (em turco: Boğaziçi Köprüsü) é uma ponte em Istambul sobre o estreito do Bósforo, ligando os lados europeu e asiático da maior cidade da Turquia. A ponte tem 1 560 metros de comprimento e o tabuleiro de tem 39 m de largura. A distância entre as torres que sustentam o pavimento é de 1 074 m, erguendo-se a uma altura de 105 m. A altura do pavimento em relação ao mar é de 64 m. A decisão de construir a ponte foi tomada em 1957 pelo então primeiro-ministro Adnan Menderes. A construção foi iniciada em fevereiro de 1970 e completada em 30 de outubro de 1973, um dia após a data do quinquagésimo aniversário da fundação da República da Turquia. A inauguração foi chefiada pelo presidente Fahri Korutürk e o primeiro-ministro Naim Talu. Os custos de construção foram estimados em duzentos milhões de dólares. Ver também Marmaray - conexão túnel-ferroviária Ponte Fatih Sultão Mehmet - segunda ponte sobre o Bósforo Pontes mais extensas do mundo
Podul Bosfor

Podul Bosfor, denumit neoficial Primul Pod peste Bosfor (în turcă Boğaziçi Köprüsü sau 1. Boğaziçi Köprüsü), cunoscut oficial ca Podul Martirilor din 15 iulie, este unul dintre cele două poduri din Istanbul, Turcia, se întinde peste strâmtoarea Bosfor (turcă: Boğaziçi) și, astfel, conectează Europa și Asia (celălalt este Podul Fatih Sultan Mehmet, care este numit Al doilea Pod peste Bosfor). Podul este situat între Ortaköy (pe partea europeană) și Beylerbeyi (pe partea asiatică). Acesta este un pod suspendat ancorat cu stâlpi de oțel și suporturi înclinate. Puntea aerodinamică este suspendată în zigzag cu cabluri de oțel. Acesta are 1.510m lungime, cu o lățime a punții de 39 m. Distanța dintre turnuri (de control principal) este de 1074 m (3524 ft) și înălțimea lor de peste nivel cu căi rutiere este de 105 m (344 ft). Distanța dintre turnuri (întinderea principală) este de 1074 m și înălțimea lor de peste nivelul drumului este de 105 m. Distanța de la nivelul mării la pod este de 64 m. Podul Bosfor, a fost al patrulea cel mai lung suspendat pod din lume și cea mai lungă din afara Statelor Unite când a fost terminat în 1973. În acest moment este al 17-lea cel mai lung pod suspendat din lume. Legături externe WowTurkey: Bosphorus Bridge Photos (Daytime) Arhivat în 2 noiembrie 2013, la Wayback Machine. WowTurkey: Bosphorus Bridge Photos (Night) Arhivat în 2 noiembrie 2013, la Wayback Machine. Live traffic camera pictures Arhivat în 14 august 2007, la Archive.is Bosphorus Bridge la Structurae Satellite image from Google Bosphorus Bridge Panoramics In Istanbul | Turkey 3D-model ″First Bosphorus Bridge″ for Google EarthArhivat în 5 noiembrie 2013, la Wayback Machine.