Мехмед III

Мехмед III (Мегмед III; осман. محمد ثالث - Mehmed-i slis; тур. nc Mehmet; 26 травня 1566, Стамбул — 22 грудня 1603, Стамбул) — тринадцятий османський султан, син Мурада III від Сафіє Султан. Біографія Мехмед народився в травні 1566 в Стамбулі в сім'ї майбутнього османського султана Мурада III і його наложниці Сафіє-султан. Це сталося за правління свого великого прадіда — султана Сулеймана I Кануні, який помер через 3,5 місяці. Сулейман дав йому ім'я Мехмед, так само як і своєму другому синові. Першим вчителем був Ібрагім Ефенді, а пізніше він навчав Хусейна Ефенді та Мехмеда Азмі Ефенді. 29 травня 1582 року у віці 16 років був обрізаний згідно мусульманської традиції. В грудні 1583 р. призначений батьком санджак-беєм в Манісі, за традицією, що тоді існувала. Правління Вступив на престол у 1595 р. і відразу ж, по прибуттю в палац Топкапи, 28 січня наказав стратити 19 своїх молодших братів, посилаючись на Закон Фатіха, побоюючись змови з їхнього боку. Їм сказали, що їх ведуть на обрізання, але врешті-решт усіх задушили. Той же страх став причиною введення Мехмедом згубного звичаю не давати шехзаде брати участь в управлінні державою за життя батька (як це робилося до тих пір), а тримати їх в Топкапи, на території султанського палацу. На початку правління Мехмеда III в Стамбулі був затриманий, а потім і безслідно щез, московський посол Данило Ісленьев. Правління султана Мехмеда відзначено повстанням джелялі в Анатолії, причиною якого стало в основному скрутне становище населення через політику Високої Порти. У 1593 році починається Тринадцятилітня війна в Угорщині, приводом до якої послужив розгром австрійським військом турецького загону під фортецею Сисак. Успіхи австрійців на Дунаї, а заодно і вдалий виступ проти Османської імперії волоського князя Міхая Хороброго, викликали в Константинополі повстання народу і яничарів. За наполяганням великого візира Дамат Ібрагіма-паші і шейх-уль-ісламу Мехмед III у 1596 році рушив з військом до Угорщини, здобув перемогу в Керестецькій битві, але не зумів нею скористатися і повернувся в Константинополь до свого звичайного життя. У 1600 році після довгих і невдалих переговорів турки прорвали оборонну лінію Габсбургів, взявши стратегічно важливу фортецю Надьканіжа. Над Віднем знову нависла загроза облоги, і 1601 року Габсбурги спробували повернути Надьканіжа, але безуспішно, проте австрійській армії вдалося взяти Секешфегервар, який турки повернули в 1602 році. В азійських областях відбувалися визвольні повстання, туди ж вторгалися і перси. Внутрішнє управління було на низькому рівні, так само як і управління військами. У роки правління Мехмеда III прискорюється занепад Османської імперії, і це виразилося в тому, що фактична влада в державі опинилася в руках валіде-султан (матері Мехмеда III — Сафіє). Як писав англійський посол в 1603 році: ... батько [Мехмед III] перебуває під владою старої султанші, його бабусі [Сафіє-султан], і держава валиться, бо вона ніщо не поважає так, як власне бажання отримувати гроші.У 1600 році збунтувалися сипахи через знецінення монет, якими їм платили платні. Мехмед III наказав таємно стратити їхнього командира Абді-агу і бунт тим самим припинився. Проте в січні 1603 р. збунтувалися яничари, які обєдналися з великим візиром Йемішчі Хасан-паша[en] (В жовтні 1603 Мехмед III його стратив), і вбили кизлар-агу Газанфера, слугу Сафіє-султан. Ага яничар погрожував переворотом і солдати могли скинути та змінити падишаха на престолі. Смерть Султан Мехмед III помер в ніч з 21 на 22 грудня 1603 р. Саме з його смерті починається нестабільність та період занепаду Османської держави, що тривав до 1630-х років. Сім'я Халіме Султан — перша наложниця. Матір Мустафи I і за однією з версій — шехзаде Махмуда. Також, народила одну доньку, точне імя якої не відоме. Хандан Султан — наложниця. Народила як мінімум одного сина — Ахмеда I. Також, як стверджує Ентоні Алдерсон, була ще одна наложниця Мехмеда — Махпейкер Діти Сини: Шехзаде Селім (бл.1585 - помер 20 квітня 1597 від скарлатини) Шехзаде Махмуд (бл. 1587 - 1/7 червня 1603) - спадкоємець престолу (з квітня 1597). Мав велику популярність серед яничар з 15-ти років. Через це та пророцтво, що його батько помре через півроку і старший син Мехмеда III зійде на престол, Мехмед III наказав стратити сина чотирьом глухонімим катам. Ахмед I Мустафа I Дочки: дочка (пом. 1628) дочка — була одружена з Тириакі Хасаном-пашою (пом. 1611). дочка — з листопада 1604 року було одружена з Мірахуром Мустафою-пашею (пом. 1610). дочка — з 10 лютого 1612 року було одружена з Махмудом-пашею (пом. 1643), сином Джігалазаде Юсуфа Синана-паші і його другої дружини — дочки Айше Хюмашах-султан. Дільруба Султан — (бл. 1594 —1623) Повнорідна сестра султана Мустафи I. З 1617 року була одружена з Кара Давут-пашею (пом. 8 січня 1623), який прославився вбивством онука Мехмеда III — султана Османа II. У шлюбі народився син, якого, за деякими даними, планували зробити султаном, змістивши душевнохворого Мустафу I. дочка — була одружена з Алі-пашею (пом. 1617). У культурі Султан Мехмед III частково згадується на початку першої серії турецького серіалу «Величне століття. Нова володарка». Зображено його масове братовбивство та страта шехзаде Махмуда. Пізніше, в серіалі згадується, що султана отруїли. Примітки Література Рыжов, К. В. Все монархи мира. Мусульманский Восток VII-XV вв. — Вече, 2004. — 544 с. — ISBN 5-94538-301-5. Imber, Colin, The Ottoman Empire. London: Palgrave/Macmillan, 2002. ISBN 0 333 613872