NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Brunnen vor der Iskele-Moschee in Üsküdar

Der Brunnen vor der Iskele-Moschee in Üsküdar, einem Stadtbezirk von Istanbul wurde 1728 im Auftrag des Sultans Ahmed III. und des Großwesirs İbrahim Pascha errichtet. Der im osmanischen Rokoko ausgeführte Bau gehört zu den kunstgeschichtlich wichtigsten Brunnen Istanbuls. Beschreibung und Architektur Der Brunnen hat einen quadratischen Grundriss und Auslässe an allen vier Seiten sowie an den abgekanteten Ecken. Das heutige Pyramidendach ist neueren Datums. Im Ornament ist er dem Brunnen Ahmets III. beim Eingang des Topkapı-Palastes ähnlich, in der Form jedoch schlichter, besonders durch die fehlenden Eck-Sebils. Der Brunnen am Tophane (1732) folgt dem Typus des Brunnens in Üsküdar. Literatur Marcell Restle: Istanbul. Bursa, Edirne, Iznik. Baudenkmäler und Museen. Reclam, Stuttgart 1976, S. 366. Weblinks Einzelnachweise
MEF University

MEF University is a non-profit private university in Istanbul, founded by the İbrahim Arıkan Education and Scientific Research Foundation. It opened in the academic year 2014–2015. It is the first university in the world to adopt the "flipped classroom" educational model university-wide. MEF University is one of only eight universities in Turkey that have the ABET accreditation. It has received accreditation for all engineering departments. It was granted Full Accreditation for a period of five years by the Higher Education Quality Council (YÖKAK) in March 2025. History MEF Educational Institutions were first established in 1972, when the MEF Tutoring Schools were established. MEF University was established by the İbrahim Arıkan Education and Scientific Research Foundation. Faculties, departments and schools MEF University's medium of education is English, with the exception of the School of Law which is 30% in English. Faculties Faculty of Education Mathematics Education English Language Education Guidance and Psychological Counseling Faculty of Law Law Faculty of Economics, Administrative and Social Sciences Economy Business Administration Political Science and International Relations Psychology Management Information Systems Faculty of Engineering Computer Engineering Electrical-Electronics Engineering Industrial Engineering Civil Engineering Mechanical Engineering Artificial Intelligence Engineering Faculty of Art, Design and Architecture Digital Game Design Architecture Interior Design Educational method MEF University has adopted the "flipped classroom" educational method university-wide. References External links MEF University (Official Website)
Ulus Square

Ulus Square (Turkish: Ulus Meydanı) is a square in Ankara, Turkey. "Ulus" is the Turkish word for "Nation". Geography The square is actually a crossroad of four streets at about 39°56′30″N 32°51′16″E. The boulevard to south is Atatürk Boulevard and the street to the north which is the continuation of Atatürk Boulevard is Çankırı Street. The street to the south west is Cumhuriyet Street and the street to the east is Anafartalar Street. (Atatürk is the founder of modern Turkey, Çankırı is the name of a city to the north of Ankara, Cumhuriyet means Republic and Anfartalar was the location of a critical battle during the Gallipoli Campaign.) The only open area of the square is an area allocated to the Statue of Victory to the east of the square. History Before the formation of Republic of Turkey, Ankara was a typical Anatolian town. The only important trade center of Ankara was Taşhan (i.e., "Stone inn") which was built in 1880s. The neighborhood around Taşhan was also called Taşhan. After Ankara was included in the railroad network in 1892, Taşhan became one of the most important quarters of Ankara and after the Young Turk Revolution the Committee of Union and Progress built its Ankara branch office building to the west of Taşhan. During the Turkish War of Independence this building was used as the parliament of Turkish nationalists. After the war a square was built to the east of the parliament building . The earlier name of the square was Hakimiyet'i Milliye ("National sovereignty") but eventually the name Ulus came into use. A statue was erected in the center of the square. The statue which was called Statue of Victory was designed by Austrian sculptor Heinrich Krippel was completed on 24 November 1927. In 1960s however the square was redesigned and the boulevard was shifted slightly to west, so that now the statue is to the east of the boulevard. After the passing of the surname law in 1934, the famous Taşhan family got their last name due to the "Stone Inn" that was located in the center of the square. Transportation All public buses from center to north pass through Ulus Square. Although there is also a subway station named Ulus actually it is about 400 metres (1,300 ft) south of the square. Gallery References
Kışlaköy coal mine

Kışlaköy Coal Mine or Afşin Elbistan Mine is a lignite mine in Elbistan coalfield. The largest operating lignite mine in Turkey, it is open pit and can produce 7 million tonnes a year, which feeds the Afşin-Elbistan power stations. The average energy value of coal is 1.031 Kcal/kg, seam depths are 50 – 175 m, moisture content 53%, ash content 20% and sulfur content 1.2%. Electricity exports to the EU will be subject to the EU Carbon Border Adjustment Mechanism from 2026 unless Turkey implements its own carbon price. Energy thinktank Shura suggests that people whose jobs are at risk of this could be offered retraining or early retirement. After a slope failure at an overburden dump site in 2024, the Chamber of Engineers said they had warned about it 4 years before. Although there were no injuries this time, one independent expert said that lessons had not been learned from the fatal 2011 landslides at nearby Çöllolar coal mine, and that safety measures still lacked oversight. References External links Afşin-Elbistan Coal Mines on Global Energy Monitor
Zonguldak railway station

Zonguldak railway station (Turkish: Zonguldak garı) is a regional (formally inter-city) railway station in Zonguldak, Turkey. It is the western terminus of the Zonguldak-Filyos Regional and was the former northern terminus of the Karaelmas Express from Ankara. It was opened in 1937 as the northern terminus of the Irmak-Zonguldak railway. The railway today is primarily a freight railway as the only passenger service is a thrice-daily regional service to Filyos. The station is located in the neighborhood of Karaelmas along İstasyon Street in the southern part of the city. References External links Zonguldak-Filyos regional timetable Zonguldak station information Archived 2017-04-04 at the Wayback Machine
Maltepe-Universität

Die Maltepe-Universität (türkisch Maltepe Üniversitesi) ist eine private, staatlich anerkannte Universität in Maltepe, Istanbul. Ihr Rektor ist Edibe Sözen. Im Gegensatz zu vielen anderen privaten Universitäten in der Türkei wird Türkisch als Unterrichtssprache gewählt. Diejenigen Studierenden, die von der Eignungsprüfung der Englischabteilung nicht befreit sind, melden sich für das zweisemestrige Intensiv-Englisch-Vorbereitungsprogramm an. Alle Studierenden belegen während ihres Grundstudiums obligatorische Englischkurse. Maltepe-Universität (türkisch/englisch) Einzelnachweise
Akdeniz Üniversitesi

Die Akdeniz-Universität (türkisch Akdeniz Üniversitesi) ist eine Campus-Universität, die 1982 gegründet wurde. Sie hat ihren Sitz westlich des Zentrums der türkischen Stadt Antalya. Aktuell studieren etwa 17.000 Studierende an der Akdeniz-Universität. Auf dem Campus befinden sich neben zwölf Fakultäten vier berufsbildende Schulen. Professoren Nevzat Çevik (* 1962), Klassischer Archäologe Cengiz Işık (* 1949), Klassischer Archäologe Fahri Işık (* 1944), Klassischer Archäologe Havva İşkan Işık (* 1956), Klassische Archäologin Ömer Özkan (* 1971), plastischer Chirurg Sencer Şahin (1939–2014), Altphilologe und Epigraphiker Ender Varinlioğlu, Altphilologe und Epigraphiker Einzelnachweise
Universidad Akdeniz

La Universidad Akdeniz ( en turco: Akdeniz Üniversitesi ) es una de las principales universidades de la Región del Mediterráneo en Turquía con sede en Antalya, puerto sobre el mismo mar. Es una universidad de carácter público y cuenta con 12 facultades: Medicina, Acuacultura, Agricultura, Artes y Ciencias, Ciencias Económicas y Administrativas, Derecho, Finas Artes, Ingeniería, Educación, Comunicación, Negocios y Teología. Hay adicionalmente 4 escuelas vocacionales en la universidad que proveen cursos de secundaria y bachillerato. Consta de una tasa docentes-estudiantes de 10,3 lo que indica que hay un profesor por cada 35,4 estudiantes. El cuerpo administrativo consta de 1309 funcionarios, y 1671 en cargos académicos. Cuenta con 198 profesores titulares, 101 profesores asociados, 188 profesores asistentes, 265 monitores, 768 investigadores y 72 especialistas. En 2010-2011 la universidad recibió a 13.200 estudiantes de bachillerato, 16.278 estudiantes de pregrado y 1305 de posgrado. Referencias Véase también Universidad del Mediterráneo
Université Akdeniz

L'université Akdeniz (en turc : Akdeniz Üniversitesi) est une université publique turque située à Antalya, dans le sud du pays. Références (en) Cet article est partiellement ou en totalité issu de l’article de Wikipédia en anglais intitulé « Akdeniz University » (voir la liste des auteurs). Liens externes Site officiel Ressources relatives à la recherche : Classement académique des universités mondiales CrossRef Portail des universités Portail de la Turquie
Uniwersytet Akdeniz

Uniwersytet Akdeniz (tur. Akdeniz Üniversitesi) – turecka publiczna uczelnia. Uniwersytet został utworzony w 1982 roku w Antalyi, w jego struktury włączono liczne jednostki akademickie położone w tureckim rejonie Morza Śródziemnego (Akdeniz jest tureckim określeniem tego morza). W 1992 roku część uczelni, zlokalizowana w Isparcie, została z niej wydzielona i włączona w struktury nowo utworzonego Uniwersytetu Süleymana Demirela. W 2006 roku na bazie jednostek uniwersytetu w Burdur utworzono Uniwersytet Mehmet Akif Ersoy w Burdur. W 2016 roku, filie uczelni w Alanyi zostały przyłączone do Uniwersytetu Alaaddina Keykubata W skład uczelni wchodzą następujące jednostki administracyjne: Wydział Rolnictwa Wydział Nauk Stosowanych Wydział Architektury Wydział Business Administration Wydział Komunikacji Wydział Stomatologii Wydział Ekonomii i Administracji Wydział Pedagogiki Wydział Inżynierii Wydział Sztuk Pięknych Wydział Rybołówstwa Wydział Nauk o Zdrowiu Wydział Prawa Wydział Literatury Wydział Studiów Morskich Wydział Medycyny Wydział Pielęgniarstwa Wydział Nauk Ścisłych Wydział Nauk Społecznych i Humanistycznych w Manavgat Wydział Nauk o Sporcie Wydział Teologii Wydział Turystyki Przypisy
Universidade Akdeniz

A Universidade Akdeniz (em turco: Akdeniz Üniversitesi, Universidade do Mediterrâneo) é uma universidade pública da província de Antália, Turquia, sediada na cidade de Antália. Além do campus principal situado no distrito de Konyaaltı tem também um campus em Alanya e diversas escolas e organismos espalhadas por outros locais da província de Antália. É a instituição de ensino superior e de investigação científica da região turca do Mediterrâneo Ocidental. A universidade foi fundada em 1982, incorporando as instituições de ensino superior já existentes em Antália, Isparta e Burdur. O campus principal, ocupa 3,74 km² a oeste do centro de Antália, entre a Avenida Dumlupinar e o bairro de Uncalı. Em 2010 a universidade contava com onze faculdades em Antália (Medicina, Agronomia, Artes e Ciências, Economia e Gestão, Direito, Belas Artes, Engenharia, Educação, Comunicação, Aquacultura e Pescas e Teologia) e uma em Alanya (Gestão).. Tinha ainda quatro escolas superiores (Turismo e Gestão Hoteleira, Educação Física e Desporto, Saúde e Línguas Estrangeiras), um conservatório, doze escolas profissionais e quatro institutos (Ciências da Saúde, Ciências, Ciências Sociais e Belas Artes). A universidade faz parte da Associação das Universidades Europeias (EUA) e da Associação Internacional de Universidades (IAU) e está envolvida em diversos programas internacionais, como sejam o Leonardo e o Erasmus. Notas Este artigo foi inicialmente traduzido, total ou parcialmente, do artigo da Wikipédia em inglês cujo título é «Akdeniz University», especificamente desta versão. Referências
Університет Акденіз

Університет Акденіз (тур. Akdeniz Üniversitesi) — державний дослідницький університет, заснований в Анталії, Туреччина. Він був обраний другим найкрасивішим університетом Туреччини після Босфорського університету[джерело?]. Це один з провідних навчальних закладів країни з медичним, юридичним факультетом, а також факультетом економіки та адміністративних наук. Університет, де була проведена перша трансплантація обличчя, створив революцію в історії медицини. Це 7-й найкращий державний університет Туреччини. За рівнем наукових досліджень він є 5-м університетом з найбільшою кількістю наукових статей. Його успіх на державному іспиті з відбору персоналу (KPSS) вищий за середній показник по Туреччині. Університет Акденіз передав свої підрозділи в Испарті Університету Сулеймана Деміреля (тур. Süleyman Demirel University), заснованому в 1992 році; в Бурдурі — Університету Мехмета Акіфа Ерсоя (тур. Burdur Mehmet Akif Ersoy University), заснованому у 2006 році; і в Аланії — Університету Аланії Алааддіна Кейкубата (тур. Alanya Alaaddin Keykubat University), заснованому у 2015 році. Університет продовжує свою освітню та дослідницьку діяльність на 24 факультетах, 7 інститутах, 3 коледжах, 1 консерваторії, 12 професійних коледжах та 57 науково-дослідних і прикладних центрах. Він також є членом Асоціації університетів Європи та Кавказької асоціації університетів [джерело?]. У 2021-22 навчальному році в університеті навчалося 64 335 студентів: 21 513 молодших спеціалістів, 37 389 бакалаврів, 3 893 магістрів і 1 540 докторантів. Станом на 2022 рік в університеті працювало 2 829 науково-педагогічних працівників: 540 професорів, 314 доцентів, 491 доктор, 674 викладачі та 810 наукових асистентів[джерело?]. Досягнення 21 січня 2011 року турецький хірург доктор Омер Озкан (тур. Ömer Özkan) та його команда успішно виконали першу в країні повну пересадку обличчя в університетській лікарні в Анталії. Обличчя 19-річного пацієнта Угура Ачара сильно обгоріло під час пожежі в будинку, коли він був немовлям. Донором став 39-річний Ахмет Кайя, який помер 20 січня. Одночасно команда хірургів виконала ще одну трансплантацію, пересадку подвійної руки та однієї ноги Атіллі Кавді, використовуючи органи того ж донора. Хірург доктор Омер Озкан провів 16 травня 2012 року разом зі своєю командою четверту в країні пересадку обличчя і другу пересадку всього обличчя. Обличчя і вуха 27-річного пацієнта Турана Чолака з Ізміра були обпечені, коли він впав у піч у віці три з половиною роки. Донором став Тевфік Йилмаз, 19-річний юнак з Ушака, який намагався покінчити життя самогубством 8 травня. Його мозок був оголошений мертвим увечері 15 травня після семи днів перебування у відділенні інтенсивної терапії. Партнерство Університет бере участь у міжнародних зв'язках і проєктах, таких як Леонардо й Еразмус. Примітки
Muradiye Mosque, Manisa

The Muradiye Mosque (Turkish: Muradiye Camii) is a 16th-century Ottoman mosque in the town of Manisa in southwest Turkey. It was commissioned by the sultan Murad III and designed by the imperial architect Mimar Sinan. History The Muradiye Mosque in Manisa was built between 1583 and 1586 for the Ottoman sultan Murad III. It replaced an earlier small mosque on the site that had been begun in 1571 when prince Murad had been governor of Manisa. The sultanic mosque was designed by Mimar Sinan but built by the architect Mahmud Halife until his death and then from January 1586 by the architect Sedefkar Mehmed Aga who would later design the Sultan Ahmed Mosque in Istanbul. As well as tiled revetments some of the stonework was decorated by a team of painters sent from the capital. In 1584 the sultan ordered 150 Murano oil lamps from Venice. These were probably intended for the mosque. The associated madrasa and guest-house were not completed until after 1590. Neither Sinan nor Murad III visited Manisa to inspect the mosque after its completion. Architecture The mosque is built of sandstone and has a central dome and three half-domes covering the prayer hall. The portico is covered by five smaller domes and there are two single-galleried minarets. The interior is decorated with Iznik tiles. The mosque is part of a larger complex (Külliye) consisting of a medrese (Islamic school) and imaret (public charity kitchen). Most of historic Manisa was destroyed during the Greek army retreat from the city in 1922, the mosque was one of the few buildings to survive. The imaret is now the Manisa Museum. See also List of Friday mosques designed by Mimar Sinan References Sources Necipoğlu, Gülru (2005). The Age of Sinan: Architectural Culture in the Ottoman Empire. London: Reaktion Books. ISBN 978-1-86189-253-9. External links Muradiye Külliyesi, Manisa, Turkey, Archnet Photographs of the mosque by Dick Osseman
Nissibi Bridge

The Nissibi Bridge (Turkish: Nissibi Köprüsü) is a cable-stayed bridge completed on May 21, 2015, spanning the Atatürk Reservoir on the Euphrates River at the provincial border of Adıyaman–Şanlıurfa in southeastern Turkey. History With the forming of the reservoir lake of Atatürk Dam in 1992, the bridge on the highway Kahta–Siverek–Diyarbakır crossing the Euphrates River was inundated. The traffic between Adıyaman and Diyarbakır had to be diverted in the south to the route D.885 E99 over Şanlıurfa. Traffic was maintained also by ferry boats across the lake. To bypass the detour, a new bridge was projected crossing over the Atatürk Reservoir. The bridge will help shorten the route about 60 km (37 mi). Construction The groundbreaking of the bridge was held in presence of Minister of Transport, Maritime and Communication Binali Yıldırım on January 26, 2012. The bridge is built by Gülsan Construction Co. It is named after the ancient town Nissibi situated in the vicinity. The cable-stayed orthotropic bridge is 610 m (2,000 ft) long and 24.50 m (80.4 ft) wide with a main span of 400 m (1,300 ft). Its two pylons are 96 m (315 ft) tall. The bridge will carry two lanes of traffic in each direction. The cost of the construction is estimated to be ₺100 million. The bridge was officially opened on May 21, 2015 by President Recep Tayyip Erdoğan. References
Pont Nissibi

Le pont Nissibi en Turquie franchit le barrage Atatürk pour relier les provinces d'Adıyaman et de Şanlıurfa. La construction entreprise par Gülsan İnşaat a débuté le 26 janvier 2012 et a coûté près de 80 millions de lires turques. Le pont a été inauguré le 21 mai 2015 par le président Recep Tayyip Erdoğan. Références Portail des ponts Portail de la Turquie
Міст Ніссібі

Міст Ніссібі (тур. Nissibi Köprüsü) — вантовий міст через водосховище греблі Ататюрка на Євфраті на кордоні провінцій Адияман — Шанлиурфа в південно-східній Туреччині. Введено в експлуатацію 21 травня 2015 року. Історія З утворенням водосховища греблі Ататюрка у 1992 році, міст на шосе Кяхта — Сіверек — Діярбакир було зруйновано річкою Євфрат. Трафік між Адиямане і Діярбакир був перенаправлений на південь маршрутом E99 через Шанлиурфа. Трафік також підтримувався поромами через водосховище. За для уникнення об'їзду, новий міст було спроектовано через водосховище гребля Ататюрка Міст скоротив маршрут на 60 км Будівництво Завершення земляних робіт відбулося 26 січня 2012, міст побудовано Gülsan Construction Co, названо на честь стародавнього міста Ніссібі розташованого в безпосередній близькості. Вантовий ортотропний міст завдовжки 610 м завдовжки і 24.50 м — основний проліт 400 мОбидва пілони мали 96 м заввишки. Міст має дві смуги руху в кожному напрямку Кошторисна вартість будівництва — 100 млн. турецьких лір Міст був офіційно відкрито 21 травня 2015 року у присутності президента Реджепом Таїпом Ердоганом. Примітки
St. Johannes der Evangelist (Izmir)

Die St.-Johannes-der-Evangelist-Kirche (türkisch Müjdeci Aziz Yuhanna Kilisesi) ist eine historische anglikanische Kirche der anglokatholischen Tradition im Stadtteil Alsancak der westtürkischen Hafenstadt Izmir. Die im neugotischen Stil errichtete Kirche fasst 150 Personen und untersteht der Diözese von Gibraltar. Seit dem Jahre 1630 sind in der damals Smyrna genannten Stadt für die britischen Levantiner anglikanische Kaplane ansässig, und für die Familienangehörigen der Levante-Kompanie war bereits 1625 eine Kirche gebaut worden. Mit dem Bau der heutigen, dem Evangelisten Johannes geweihten Kirche wurde nach der Neuerrichtung des britischen Konsulats im November 1898 begonnen, er wurde 1899 vollendet. 1911 wurde ein Pfarrhaus gebaut, das von der britischen Regierung zur Nutzung als Konsulat gemietet wird. 1913 wurde die Gedenkhalle des ab 1904 amtierenden und 1911 in Istanbul verstorbenen Bischofs Collins errichtet, in der sich heute die Sonntagsschule trifft. Das Taufbecken der Johanneskirche von Izmir befindet sich neben dem Eingang und hat entsprechend den antik-christlichen Symbolen für Pilgerfahrten die Form einer Muschel. Das Bleiglasfenster wurde in München angefertigt. Am Fuße des von Charles Eamer Kempe entworfenen Westfensters sind die Märtyrer Ignatius von Antiochien sowie der Polykarp von Smyrna abgebildet. Das sich ursprünglich in einer griechischen Kirche befindende Ewige Licht wurde im September 1994 in Erinnerung an das verstorbene Gemeindemitglied Patricia Ringenbach geweiht. Die beiden Kreuze auf dem Altar stammen aus Äthiopien und Russland. Weblinks St. John’s Anglican Church. Abgerufen am 19. Februar 2016. The Church of St. John the Evangelist, Alsancak. Abgerufen am 19. Februar 2016.
Топкапъ сарай

Топкапъ сарай (от турски: „Дворец с оръдейна порта“, наречен на близка порта с оръдия) е главният султански дворец, седалището на администрацията на Османската империя от 1465 до 1853 година. Намира се между Златния рог и Мраморно море в Истанбул и има изглед към Босфора. Наблизо е известната църква „Света София“. Дворецът е пълен с примери от османската архитектура и притежава голяма колекция от порцелани, одежди, оръжия, щитове, брони, османски миниатюри, ислямски калиграфски ръкописи и стенни украшения. Сравнен с други известни монархически резиденции като виенския дворец Шьонбрун и екстравагантния Версайски дворец, Топкапъ изпъква с неголемите си пропорции и забележителни интериори. История Дворецът „Топкапъ“ е построен по заповед на султан Мехмед II Фатих върху развалините на една Римска постройка 1475 – 1478 г. Първоначално се нарича Нов сарай на принца (Сарайъ Джедиде Амире), но поради големите топове около портата получава от народа името Топкапъ сарай (Топкапъ Сарайъ). Площта, на която е разположен, е 700 000 m² – 2 пъти по-голяма от тази на Ватикана. Дължината на обграждащите го крепостни стени е 5 км. През византийския период са издигнати стените откъм морето, а през османския – сухопътните, чиято дължина е 1400 м. Крепостните стени включват 28 кули. Крайморските крепостни стени имат 3, а сухопътните 4 врати. След построяването на двореца Долмабахче сарай през 1856 г., в „Топкапъ“ продължават да живеят само жените на починалите или свалени от престола султани. След провъзгласяването на републиката последният падишах от Османската династия Вахдеттин напуска града заедно със семейството си. Тогава дворецът Топкапъ по нареждане на Ататюрк е превърнат в музей. Архитектурен ансамбъл Представлява ансамбъл от много сгради, обградени от 4 крепости. Издигането на сарая е поръчано от Султан Мехмед Завоевателя през 1459 г. и завършено през 1465 година. Първи двор Първият двор (или Алай Мейдани) е обграден от високи стени. Този двор също така е известен и като Дворът на еничарите или Парадния двор. Главната врата се казва Баб-и-Хумаюн или Имперската порта. Топкапъ съдържа и стар султански монетен двор (построен през 1727), църквата-джамия Ейрен, Археологическия музей (построен през 19 век) и разнообразни фонтани, павилиони (за пример Павилионът Чинили или Керемиденият павилион) и градини (включително и Гюлхане парк, старата султанска градина от рози). Втори двор Изгорен до основи поради изтичане на газ. Харем