III. Mehmed oszmán szultán

III. Mehmed (Isztambul, 1566. május 26. – Isztambul, 1603. december 22.) oszmán szultán és kalifa 1595-től haláláig. Élete Ifjúkora Mehmed 1566. május 26-án született III. Murád fiaként. Ő volt az utolsó oszmán uralkodó, akit még megfelelő módon készítettek fel az uralkodásra: 16-odik életévétől kezdve trónra léptéig Manisában, Nyugat-Anatóliában volt szandzsákbég. (Az utána következő szultánok már mind a szultáni szerájban, Isztambulban nevelkedtek.) Családja Asszonyai Handan szultána Halime szultána ismeretlen szultána, aki 1597-ben pestisben elhunyt Fiai Szelim herceg (1585, Manisa – 1597. április 20. Isztambul) Handantól Szulejmán herceg (1586, Manisa - 1597/98, Isztambul) Handantól Mahmud herceg (1587, Manisa – 1603. június 7.-én kivégezték apja parancsára) Hálimétől I. Ahmed oszmán szultán (1590. április 18, Manisa – 1617. november 22, Isztambul) Handantól Oszmán herceg (1597, Isztambul - 1601 Isztambul) Fülan herceg (1597/98, Isztambul - 1598, Isztambul) Cihangir herceg (1599, Isztambul - 1602, Isztambul) I. Musztafa oszmán szultán (1600, Isztambul – 1639. január 20, Isztambul) Hálimétől Lányai Fatma szultána (1583, Isztambul - 1621 után) törvénytelen gyerek volt Ayse szultána (1588, Manisa - 1614) Hándántól Hatice szultána (1589/95, Manisa - 1613) Hálimétől Sah szultána (1589/95, Manisa – 1623, Isztambul) Hálimétől Trónra lépése Mehmed édesapja halála után, 1595-ben lépett trónra. Trónralépte után mind a 19 fiútestvérét megölette. A testvérgyilkosságokat a oszmán törvények kívánták meg. Csupán 8 évig tartó uralkodása alatt – édesatyjához hasonlóan – alig törődött a kormányügyekkel. A tulajdonképpeni hatalmat a szultán édesanyja (a válide) gyakorolta. A nagyvezírek még gyorsabban váltották egymást, mint III. Murád idejében. Magyarországi hadjárat Uralkodása alatt folytatódott a tizenöt éves háború. A török porta számára különösen veszélyessé vált a helyzet, amikor Erdély, Moldva és Havasalföld) egyesült hadserege 1595 októberének végén a havasalföldi Gyurgyevónál legyőzte az oszmán csapatokat. (A csata során a havasalföldi vajda, Vitéz Mihály kiemelkedő szerepet játszott.) Erdély fejedelme, Báthory Zsigmond a Habsburgok fennhatóságát már az év januárjában elismerte, így a Portának nem volt más választása: érdekeit háborúval kellett megvédenie. Mehmed Szegedre érkezve 150 000 fős hadával, Dsáfer pasát Szolnokra küldte, maga pedig 1596. szeptember 21-én Eger ellen fordult, melynek őrsége a várat október 13-án feladta. Csak ezután, október 22-én érkezett meg Erdélyből Báthory Zsigmond fejedelem 45 000 fős serege, akikkel a királyi fővezér, Miksa főherceg seregei Mezőkeresztesnél egyesültek. Október 26-27-én a két napig tartó mezőkeresztesi csatában a magyar-osztrák seregek először megfutamították a török sereget, de a szétszéledő és zsákmányt kereső győzteseket a visszatérő török sereg megrohanta és legyőzte. Ez volt egyébiránt az utolsó oszmán győzelem nyílt csatában. További események Mehmed vezérei tovább folytatták a tizenöt éves háborút. Pálffy Miklós 1598-ban visszafoglalta Győr várát, majd Tatát, Veszprémet és Palotát; Ibrahim, az új nagyvezír ellenben Kanizsát kerítette kézre. Vitéz Mihály 1601-ben bekövetkezett halála után Moldva és Havasalföld rákényszerültek, hogy az oszmán fennhatóságot újra elismerjék, az osztrákokkal folytatott háború azonban még 1606-ig tartott (amit Mehmed már nem ért meg). Halála Mehmed viszonylag fiatalon, 1603. december 22-én, 37 évesen halt meg. Elképzelhető, hogy a fia, Mahmud megöletése miatti szorongás, vagy betegség okozta halálát. A trónon fia, I. Ahmed követte. Jegyzetek