NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Памятник Ататюрку, его матери и правам женщин

Памятник Ататюрку, его матери и правам женщин (тур. Atatürk, Annesi ve Kadın Hakları Anıtı) располагается на площади Конституции в Каршияке, районе Измира (Турция). История Конкурс на проект памятника в честь Мустафы Кемаля Ататюрка в Каршияке был организован в мае 1971 года. Его итоги были объявлены 10 ноября 1971 года, победителями стали скульптор Тамер Башоглу и архитектор Эркал Гюнгёрен. Строительство памятника, приуроченного к 50-летию провозглашения Республики, началось в 1972 году. Его стоимость оценивалась в 1,2 миллиона лир, которые собирались за счёт пожертвований жителей Каршияки. Монумент был торжественно открыт 26 октября 1973 года. В мае 2015 года было объявлено о том, что памятник, находящийся в плачевном состоянии из-за небрежного отношения к нему и коррозии, будет снесён, а на его месте поставлен новый, больший в размерах. Власти Измира предупредили, что памятник «представляет угрозу для жизни и безопасности имущества». Кроме того, Региональный совет по сохранению культурного наследия заявил, что монумент не является «историческим памятником», тем самым поддержав идею его замены. После тендера, проведённого в апреле 2017 года, с одной из компаний-подрядчиков был подписан контракт на сумму 6,8 миллионов турецких лир. Иск, поданный для отмены решения муниципалитета о сносе, был отклонён административным судом. Памятник был снесён 12 июня 2017 года, новый же возводился почти год и был открыт 12 мая 2018 года. Музей уважения к женщинам, занявший площадь в 110 м² под памятником, был открыт для посетителей 3 ноября того же года. В нём представлены экспозиции, рассказывающие об историях жизни ста женщин, сыгравших важную роль в истории Турецкой Республики. Памятник получил как Европейскую, так и Международную премию в области недвижимости за 2018 год в категориях «Комплекс смешанного назначения» и «Лучший проект в области общественных учреждений». Описание Памятник состоит из семи бетонных колонн, выходящих из земли по кривым траекториям и поднимающихся вертикально после прохождения через бронзовый пояс. Первоначально планировалось, что колонн будет шесть, что символизировало бы основополагающие принципы кемализма. Но их стало семь после возражения Османа Кибара, мэра Измира от Партии справедливости. Устремлённые вверх колонны символизируют развитие в вопросе прав женщин в Турции. На бронзовом поясе расположены рельефы Мустафы Кемаля Ататюрка, его матери Зюбейде-ханым и турецких женщин. Первоначальный памятник имел высоту в 15,54 м, бронзовый пояс, начинающийся на высоте 3,8 м над землёй, имел ширину 1,4 м и диаметр 6,5 м. Самая же низкая колонна нового памятника составляет в высоту 35,5 м, а самая высокая — 41,7 м. Новый бронзовый пояс, начинающийся на высоте 9 м над землей, имеет ширину 3,5 м. Примечания
Пам'ятник Ататюрку, його матері та правам жінок

Пам'ятник Ататюрку, його матері та правам жінок (тур. Atatürk, Annesi ve Kadın Hakları Anıtı) розташований на площі Конституції в Каршияку, районі Ізміру (Туреччина). Історія Конкурс на проєкт пам'ятника на честь Мустафи Кемаля Ататюрка в Каршияку було організовано в травні 1971 року. Його підсумки були оголошені 10 листопада 1971 року, переможцями стали скульптор Тамер Башоглу та архітектор Еркал Гюнгерен. Будівництво пам'ятника, присвяченого 50-річчю проголошення Республіки, розпочалося в 1972 році. Його вартість оцінювали в 1,2 мільйона лір, які збирали за рахунок пожертвувань мешканців Каршіякі. Монумент було урочисто відкрито 26 жовтня 1973 року. У травні 2015 року було оголошено, що пам'ятник, зношений через недбалість та корозію, буде знесений і замінений на більший. Влада Ізміра повідомила, що пам'ятник «становить загрозу життю та безпеці майна». Крім того, Регіональна рада зі збереження культурної спадщини Ізміра відкрила шлях до оновлення пам'ятника, заявивши, що він не є «історичною пам'яткою». Після тендеру, проведеного у квітні 2017 року, з компанією-підрядником було підписано контракт на суму 6,8 мільйона лір. Знесення пам'ятника відбулося 12 червня 2017 року. Позов, поданий з метою скасування рішення муніципалітету про знесення, був відхилений адміністративним судом. Пам'ятник, який був завершений після року будівельних робіт, був відкритий 12 травня 2018 року. Музей «Повага до жінок», створений на площі 110 м2 під пам'ятником, був відкритий для відвідувачів 3 листопада 2018 року. У ньому представлені експозиції, що розповідають про історії життя ста жінок, які зіграли важливу роль в історії Турецької Республіки. Пам'ятник отримав як Європейську, так і Міжнародну премію в галузі нерухомості за 2018 рік у категоріях «Комплекс змішаного призначення» та «Найкращий проєкт у галузі громадських установ». Опис Пам'ятник складається з семи бетонних колон, що виходять із землі по кривих траєкторіях і піднімаються вертикально після проходження через бронзовий пояс. Спочатку планувалося, що колон буде шість, що символізувало б основоположні принципи кемалізму. Але їх стало сім після заперечення Османа Кібара, мера Ізміра від Партії справедливості. Спрямовані вгору колони символізують розвиток у питанні прав жінок у Туреччині. На бронзовому поясі розташовані рельєфи Мустафи Кемаля Ататюрка, його матері Зюбейде-ханим та турецьких жінок. Початковий пам'ятник мав висоту в 15,54 м, бронзовий пояс, що починається на висоті 3,8 м над землею, мав ширину 1,4 м і діаметр 6,5 м. Найнижча ж колона нового пам'ятника становить у висоту 35,5 м, а найвища — 41,7 м. Новий бронзовий пояс, що починається на висоті 9 м над землею, має ширину 3,5 м. Примітки
Parc Taksim Gezi

El Parc Taksim Gezi (en turc Taksim Gezi Parkı) és un jardí públic situat a la plaça de Taksim, al districte de Beyoğlu, a Istanbul (Turquia). És un dels parcs més petits de la ciutat. Al maig de 2013, l'anunci que el govern tenia la intenció de demolir el parc per reconstruir la històrica Caserna Militar de Taksim (enderrocada el 1940), així com construir un centre comercial, va provocar una onada de protestes Història En els terrenys de l'actual parc Taksim Gezi es va construir un caserna militar en 1806, sota el sultanat de Selim III. Va rebre el nom de "Quarter d'Artilleria Halil Paixà" (en turc Halil Paşa Topçu Kışlası). Era un gran edifici, dissenyat per l'arquitecte armeni Krikor Balian, i el seu estil estava basat en l'arquitectura otomana, russa i índia. La caserna va patir un dany considerable durant l'incident del 31 de març, en 1909. En 1921, el pati intern de la caserna es va organitzar per ser un estadi de futbol. La selecció de futbol de Turquia va jugar el seu primer partit internacional oficial en aquest estadi, contra la selecció romanesa, el 26 d'octubre de 1923. El partit va acabar amb un empat 2-2. El 1936, l'arquitecte francès Henri Prost (1874-1959) va ser convidat a Turquia pel president Mustafa Kemal Atatürk. Es va encarregar fins al 1951 de la planificació urbana d'Istanbul. D'acord amb els plans de Prost, la caserna va ser enderrocada el 1940 pel governador i alcalde d'Istanbul Lutfi Kirdar (en el càrrec 1938-1949). El pla urbà de Prost, que va entrar en vigor el 1939, proporcionava, entre altres coses, un gran parc verd, anomenat Parc Núm. 2, que cobria una àrea de 30 hectàrees entre els veïnats de Taksim, Nişantaşı i Maçka, que s'estenia fins al Bòsfor i incloïa la Vall de Dolmabahçe. El parc es va crear per oferir recreació i un espai verd als ciutadans d'Istanbul, així com als visitants. La construcció del parc es va completar en 1943, i es va obrir sota el nom de "Parc İnönü", en honor del segon president de Turquia İsmet İnönü (en el càrrec 1938-1950). L'àrea del parc va anar disminuint posteriorment amb la construcció de grans hotels a la zona. Malgrat tot, el parc ha romàs com a àrea de descans al centre de la ciutat, i el seu aspecte ha canviat sovint. Vegeu també Plaça de Taksim Caserna Taksim Avinguda d'Istiklâl Referències
Parque Taksim Gezi

El parque Taksim Gezi es un parque urbano situado en la plaza Taksim, en el distrito de Beyoglu, en Estambul (Turquía). Es uno de los parques más pequeños de la ciudad. En mayo de 2013, el anuncio de que el gobierno tenía la intención de demoler el parque para reconstruir el histórico Cuartel Militar de Taksim (derribado en 1940), así como construir un centro comercial, provocó una ola de protestas en Turquía.​ Historia En los terrenos del actual parque Taksim Gezi se construyó un cuartel militar en 1806, bajo el sultanato de Selim III. Recibió el nombre de "Cuartel de Artillería Halil Pasha" (en turco: Halil Paşa Topçu Kışlası). Era un gran edificio, diseñado por el arquitecto armenio Krikor Balian, y su estilo estaba basado en arquitectura otomana, rusa e hindú. Los cuarteles sufrieron un daño considerable durante el incidente del 31 de marzo, en 1909.​ En 1921, el patio interno del cuartel se organizó para usarse como estadio de fútbol. La selección de fútbol de Turquía jugó su primer partido internacional oficial en este estadio, contra la selección rumana, el 26 de octubre de 1923. El partido terminó con un empate 2-2.​ En 1936, el arquitecto francés Henri Prost (1874-1959) fue invitado a Turquía por el presidente Mustafa Kemal Atatürk. Se encargó hasta 1951 de la planificación urbana de Estambul. De acuerdo con los planes de Prost, el cuartel fue derribado en 1940 por el gobernador y alcalde Lütfi Kırdar (en el cargo 1938-1949).​ El plan urbano de Prost, que entró en vigor en 1939, proporcionaba, entre otras cosas, un gran parque verde, llamado Parque N.º 2, que cubría un área de 30 hectáreas entre los vecindarios de Taksim, Nişantaşı y Maçka, extendiéndose hasta el Bósforo e incluyendo el valle de Dolmabahçe. El parque se creó para ofrecer recreación y un espacio verde a los ciudadanos de Estambul, así como a los visitantes.​ La construcción del parque se completó en 1943, y se abrió bajo el nombre de "Parque İnönü", en honor al segundo presidente de Turquía İsmet İnönü (en el cargo 1938-1950). El área del parque fue disminuyendo posteriormente con la construcción de grandes hoteles en la zona. A pesar de todo, el parque ha permanecido como área de descanso en el centro de la ciudad, y su aspecto ha cambiado a menudo.​ Véase también Plaza Taksim Cuartel Militar de Taksim Estadio de Taksim Avenida de İstiklal Bibliografía Gokay, Bulent and Xypolia, Ilia (eds.) (2013) Reflections on Taksim -Gezi Park Protests in Turkey. Keele European Research Centre: Keele, UK.http://www.keele.ac.uk/journal-globalfaultlines/publications/geziReflections.pdf Archivado el 15 de agosto de 2021 en Wayback Machine. Referencias Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Parque Taksim Gezi.
Parc Gezi

Le parc Gezi (en turc, Gezi signifie « promenade ») est un parc urbain d'Istanbul situé dans le quartier de Taksim. Sa suppression est envisagée par le projet de piétonnisation de la place Taksim et engendre un mouvement protestataire. Histoire Le parc se trouve sur le site d'une église et d'un ancien cimetière arméniens, dont les pierres tombales ont servi de matériaux de construction. Organisation des jardins Références Liens externes Ressource relative à l'audiovisuel : France 24 Portail des espaces verts Portail d'Istanbul Portail de la politique
Parco di Gezi

Il parco di Gezi (in turco: Gezi Parkı) è un parco urbano a piazza Taksim, nel distretto Beyoğlu di Istanbul. È uno dei più piccoli parchi di Istanbul. Nel maggio 2013, il progetto per la sostituzione del parco con una ricostruzione della ex caserma di Taksim (demolita nel 1940), da destinare a centro commerciale, ha scatenato una diffusa ondata di proteste nel Paese. Storia Sul terreno dell'odierno parco di Gezi nel 1806 fu costruita una caserma militare chiamata “caserma d'artiglieria Halil Pascià”. Era un imponente edificio progettato in stile architettonico ottomano, russo e indiano. La caserma subì pesanti danni durante l'incidente del 31 marzo 1909, ai quali non fu mai definitivamente posto rimedio. Nel 1936, l'architetto e urbanista francese Henri Prost fu invitato in Turchia dal presidente Atatürk e incaricato della preparazione di un piano urbano per Istanbul che durò fino al 1951. In accordo con quanto previsto dal piano di Prost, la caserma fu demolita nel 1940 dal sindaco Lütfi Kırdar (in carica dal 1938 al 1949). Negli anni antecedenti alla demolizione, il cortile interno della caserma fu adibito come stadio di Taksim, dove la nazionale di calcio della Turchia giocò la sua prima partita internazionale, il 26 ottobre 1923, contro la nazionale romena. La partita finì 2-2. Il piano di Prost, che entrò in vigore nel 1939, prevedeva tra l'altro un grande parco verde chiamato parco n. 2, che avrebbe coperto un'area di 30 ettari tra le località Taksim, Nişantaşı e Maçka estesa al Bosforo, inclusa la valle Dolmahçe. Il grande parco era concepito per offrire ristoro e spazio verde agli abitanti di Istanbul, e successivamente, con la crescita della città, anche ai turisti. La realizzazione del progetto fu completata nel 1943, e l'area fu inaugurata, con il nome di “parco İnönü”, in onore del secondo presidente İsmet İnönü, dal sindaco Lütfi Kırdar in persona. L'area coperta dal parco si ridusse negli anni successivi a causa della costruzione di grandi hotel. Tuttavia il parco rimase un'importante area di ristoro all'interno del centro cittadino e il suo aspetto cambiò spesso a seguito di ristrutturazioni. Note Voci correlate Piazza Taksim Proteste della Turchia del 2013 Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su parco di Gezi
Gezipark

Het Gezipark is een stadspark dicht bij het Taksimplein, in het district Beyoğlu van de Turkse stad Istanboel. Het is een van de laastste groene plekken van Beyoğlu en een van de kleinste parken van Istanboel. Tot 1940 stond hier een kazerne. Plannen om er een reconstructie van de voormalige kazerne te bouwen, die een winkelcentrum zou herbergen, leidden in 2013 tot landelijke protesten in Turkije. Geschiedenis Het park ligt op de plaats van de voormalige Taksimkazerne van Halil Pasha, een groot vierkant kazernecomplex met een grote open oefenplaats die in 1806 werd gebouwd. Het ligt dicht bij de Frankische en Armeense begraafplaatsen, en het voormalige Grand Champs des Morts. Van 1560 tot 1939 lag de Pangaltı Armeense Begraafplaats in het noordelijke deel van het huidige Gezipark, dicht bij het Surp Agop Ziekenhuis. De begraafplaats werd door de Turkse overheid geconfisqueerd als onderdeel van de bouwplannen van Henri Prost voor het Gezipark, en werd in 1939 gesloopt. In 2013 werden tijdens opgravingen 16 grafstenen van de begraafplaats ontdekt. De opgravingen werden verricht voor de tunnel van de Cumhuriyetlaan, als onderdeel van het project om het voetgangersgebied van het Taksimplein uit te breiden.
Parque Taksim Gezi

O Parque Taksim Gezi é um parque urbano situado na Praça Taksim, no distrito de Beyoğlu, em Istambul. É um dos parques de menor tamanho da cidade. Em maio de 2013, o anúncio governamental de um plano que pretende demolir o parque para dar lugar à reconstrução do histórico quartel de Taksim (demolido em 1940) e, também, à construção de um centro comercial, desencadeou uma onda de protestos na Turquia. Bibliografia Gokay, Bulent and Xypolia, Ilia (eds.) (2013) Reflections on Taksim -Gezi Park Protests in Turkey. Keele European Research Centre: Keele, UK.http://www.keele.ac.uk/journal-globalfaultlines/publications/geziReflections.pdf[ligação inativa] Referências Ver também Avenida İstiklal
Таксим-Гези

Парк Та́ксим-Гези́ (тур. Taksim Gezi Parkı) — городской парк на площади Таксим в районе Бейоглу в центре Стамбула, один из самых маленьких парков города. Разбитый на месте казарм, в 2013 году парк стал местом столкновений турецкой полиции с демонстрантами, протестующими против намерения правительства восстановить казармы и вырубить парк, построив на его месте торговый центр. История На территории, где сейчас находится парк, в 1806 году были сооружены казармы, известные под названием Артиллерийских казарм Халил-паши (тур. Halil Paşa Topçu Kışlası). Величественное здание, совмещающее элементы оттоманской, русской и индийской архитектуры, сильно пострадало во время инцидента 31 марта в 1909 году и подлежало ремонту. Со временем внутренний двор казарм был перестроен и стал первым в городе стадионом. На стадионе «Таксим» 26 октября 1923 года турецкая сборная по футболу провела свой первый в истории официальный матч — она сыграла со сборной Румынии вничью (2:2). В 1936 году президент Турции Ататюрк пригласил французского архитектора и городского дизайнера Анри Проста (1874—1959) для составления плана развития города. В рамках этого плана в 1940 году, когда городским главой был Лютфи Кырдар, здание казармы было разрушено. Согласно плану Проста, предполагалось создание в центре города большого зелёного парка, который располагался бы на территории между районами Таксим, Нишанташи и Мачка и доходил до Босфора. Работа над парком была завершена в 1943 году, когда он был открыт под названием Парк Инёню (тур. İnönü Park) в честь второго президента страны Исмета Инёню (у власти в 1938—1950 гг.). Территория парка со временем уменьшилась в связи со строительством больших отелей, менялся и его внутренний облик. В 2013 году правительство страны выступило с идеей восстановить историческое здание казармы и вырубить парк. Это привело к демонстрациям, а затем создании палаточного городка на территории парка и столкновениям полиции с протестующими на площади Таксим, а затем и в других районах города. Противостояние с полицией началось 28 мая, и лишь вечером 16 июня она вытеснила протестующих из парка с помощью слезоточивого газа и водомётов. Аналоги событий в парке Таксим-Гези Владислав Мальцев в «Независимой газете» обнаруживает параллели между противостоянием в московском парке «Торфянка», вызванным началом строительства храма, и событиями в Таксим-Гези. Галерея Примечания
Таксим-Гезі

Парк Такси́м-Гезі́ (тур. Taksim Gezi Parkı; колишня назва — парк Іненю) — міський парк на площі Таксим у районі Бейоглу в центрі Стамбула, один із найменших парків міста. Розбитий на місці османських казарм, у травні-червні 2013 року парк став місцем зіткнень турецької поліції зі стамбульською громадою, яка протестувала проти наміру уряду відновити казарми і вирубати парк, побудувавши на його місці торговий центр. Історія На території, де зараз є парк, у 1806 році були споруджені казарми, відомі під назвою Артилерійських казарм Халіл-паші (тур. Halil Paşa Topçu Kışlası). Будівля була виконана у стилі, який поєднував у собі елементи османської, російської та індійської архітектури. Під час інциденту 31 березня 1909 року казарми сильно постраждали і підлягали ремонту. З часом внутрішній двір казарм був перебудований і став першим у місті стадіоном. На стадіоні «Таксим» 26 жовтня 1923 турецька збірна з футболу провела свій перший в історії офіційний матч — вона зіграла зі збірною Румунії внічию (2:2). У 1936 році президент Туреччини Ататюрк запросив французького архітектора і міського дизайнера Анрі Проста (1874—1959) для складання плану розвитку міста. У рамках цього плану у 1940 році, коли міським головою був Лютфі Кирдар, будівлю казарми було знесено. Згідно з планом Проста, передбачалося створення в центрі міста великого зеленого парку, який розташовувався б на території між районами Таксим, Нішанташі і Оф і доходив б до Босфору. Робота над парком була завершена у 1943 році, коли він був відкритий під назвою Парк Іненю (тур. İnönü Park) на честь другого президента країни Ісмета Іненю (при владі у 1938—1950 рр.). Територія парку з часом зменшилася у зв'язку з будівництвом великих готелів, змінювався і його внутрішній вигляд. Протести проти ліквідації парку У 2013 році уряд країни виступив з ідеєю відновити історичну будівлю казарми і вирубати парк. Це викликало незадоволення місцевої громади і призвело до демонстрацій на території парку, котрі відтак переросли у зіткнення поліції з протестувальниками на площі Таксим, а потім і в інших районах міста і Туреччини взагалі. Зрештою, плани щодо ліквідації парку були скасовані. Примітки
Yedigöze-Talsperre

Die Yedigöze-Talsperre (türkisch Yedigöze Barajı; auch Sanibey Barajı) befindet sich im Zentral-Taurus im Norden der südtürkischen Provinz Adana am Seyhan. Die Yedigöze-Talsperre liegt etwa 50 km nördlich der Provinzhauptstadt Adana. Die Talsperre wurde in den Jahren 2007–2010 errichtet. Das Wasserkraftprojekt wurde als Betreibermodell realisiert. Das Absperrbauwerk ist ein Steinschüttdamm mit Beton-Abdichtung. Er hat eine Höhe von 131 m (über Gründungssohle) und besitzt ein Volumen von 3.700.900 m³. Die Kronenlänge beträgt 400 m. Der Stausee besitzt ein Speichervolumen von 643 Mio. m³. Das Wasserkraftwerk der Yedigöze-Talsperre verfügt über zwei 158,5 Megawatt-Francis-Turbinen (Vertikal-Achse). Das hydraulische Potential beträgt 94 m. Das Regelarbeitsvermögen beträgt 940 GWh im Jahr. Flussaufwärts befindet sich die Kavşak-Bendi-Talsperre im Bau, flussabwärts befindet sich die Menteş-Staustufe. Siehe auch Liste von Wasserkraftwerken in der Türkei Liste von Talsperren der Welt (Türkei) Einzelnachweise
Yedigöze Dam

The Yedigöze Dam, also known as Sani Bey Dam, is a concrete-face rock-fill dam on the Seyhan River bordering İmamoğlu and Aladağ districts in Adana Province, Turkey. The primary purpose of the dam is hydroelectric power generation and irrigation. The dam's power station has an installed capacity of 320 MW and the reservoir will help irrigate 75,000 ha (190,000 acres). Construction began in 2007 and the river was diverted by 2008. In the same year construction on the actual dam began and the reservoir began to fill on 15 June 2010. By November 2010 the remaining construction work was complete and the generators were commissioned in 2011. Construction on the irrigation works is ongoing. See also Kavşak Bendi Dam – upstream Çatalan Dam – downstream References
ГЕС Єдігезе-Санібей

ГЕС Єдігезе-Санібей – гідроелектростанція на півдні Туреччини. Знаходячись між ГЕС Кавшак-Бенді (вище по течії) та ГЕС Менташ (49,5 МВт), входить до складу каскаду на річці Сейхан, яка протікає через Адану та впадає до Середземного моря. В межах проекту річку перекрили кам’яно-накидною греблею із бетонним облицюванням висотою 130 метрів, довжиною 400 метрів та товщиною по гребеню 8 метрів, яка потребувала 4 млн м3 матеріалу. На час будівництва воду відвели за допомогою двох тунелів довжиною по 0,9 км з діаметром 8 метрів. Гребля утримує водосховище з об’ємом 643 млн м3 (корисний об'єм 301 млн м3) в якому припустиме коливання рівня поверхні між позначками 210 та 235 метрів НРМ (у випадку повені останній показник може збільшуватись до 238 метрів НРМ, а об’єм зростає ще на 53 млн м3). Через два водоводи довжиною по 0,4 км з діаметром 6,3 метра ресурс подається до пригреблевого машинного залу, де встановлено дві турбіни типу Френсіс потужністю по 155 МВт. При напорі від 68 до 100 метрів (номінальний напір 96 метрів) вони повинні забезпечувати виробництво 967 млн кВт-год електроенергії на рік. Окрім виробництва електроенергії, комплекс забезпечує зрошення 75 тисяч гектарів земель. Примітки
Mesquita Kurşunlu

Kurşunlu Camii o Mesquita Kurşunlu és una mesquita dels temps otomans a Muğla, Turquia. Es troba a Menteşe, un districte i centre-vila de Muğla, la ciutat capital de la província de Muğla. Va ser construïda a 1493, a domanda de Şucaeddin Bey dels Menteşeoğulları. Referències
Sokollu Mehmed Pasha Mosque, Büyükçekmece

The Sokollu Mehmed Pasha Mosque (Turkish: Sokollu Mehmet Paşa Camii), also known as the Köprübaşı (Bridgehead) Mosque, is the ruin of a 16th-century Ottoman mosque located in Istanbul, Turkey. The ruin is situated in Büyükçekmece which is now a district of Istanbul, but would have been in the countryside at the time the mosque was built. It was designed by Ottoman imperial architect Mimar Sinan (c. 1488/1490-1588) and built for the grand vizier Sokollu Mehmed Pasha (in office 1565–1579) in 1567. It is one of the three mosques with the same name built by Mimar Sinan in Istanbul. Only the minaret, one gateway and a low wall remain of the mosque. The minaret is unusual in that it is 'monolithic', carved from a single piece of stone. The design is unique in Turkey, there being one similar minaret in Egypt. The mosque was constructed beside the east end of the Kanuni Sultan Suleiman Bridge. References