NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Çanakkale Airport

Çanakkale Airport (IATA: CKZ, ICAO: LTBH) is an airport in the city of Çanakkale, Turkey. History Total passenger traffic was 18,423 in 2009. The busiest days at the airport are 18 March and 25 April every year, both significant dates in Turkish history related to the Ottoman Empire's involvement in the Gallipoli Campaign of World War I; 18 March is the anniversary of World War I defeat of the allied attempt to force the Dardanelles; and 25 April is Anzac Day. Facilities The airport has one runway, oriented in the 04-22 direction and with dimensions of 2350x45m. Airlines and destinations The following airlines operate regular scheduled and charter flights at Çanakkale Airport: Traffic Statistics References
Aeroportul Çanakkale

Aeroportul Çanakkale (IATA: CKZ, ICAO: LTBH) este un aeroport din Çanakkale, Provincia Çanakkale, Turcia ce deservește zona Çanakkale. Aeroportul a fost tranzitat în 2022 de 151.423 de pasageri. A fost deschis în 1995 și numit după zona deservită. Situat la o altitudine de 7 m, aeroportul dispune de o singură pistă. Infrastructură Piste Terminale Note Vezi și
Чанаккале (аеропорт)

Аеропорт Чанаккале (тур. Çanakkale Havalimanı) (IATA: CKZ, ICAO: LTBH) — аеропорт у місті Чанаккале, Туреччина. Авіалінії та напрямки, серпень 2023 Статистика Посилання www.dhmi.gov.tr
Flughafen Şanlıurfa-GAP

Der Flughafen Şanlıurfa-GAP, auch Flughafen Şanlıurfa (türkisch Şanlıurfa GAP Havalimanı oder Şanlıurfa Havalimanı, IATA-Code: GNY, ICAO-Code: LTCS) ist ein türkischer Flughafen rund 50 Kilometer nordöstlich der Stadt Şanlıurfa. Er wird durch die staatliche DHMI betrieben. Im Jahr 2025 zählte der Flughafen über 1 Million Passagiere. Flughafengelände Der Flughafen wurde 2007 dem Betrieb übergeben. Er wird ausschließlich zivil genutzt und ist auch als Flughafen für den internationalen Verkehr konzipiert. Er verfügt über einen Terminal mit einer Fläche von 12.000 Quadratmetern, eine Kapazität von 2.500.000 Passagieren im Jahr und eine befestigte Start- und Landebahn, die jedoch kein Instrumentenlandesystem (ILS) besitzt. Das Vorfeld hat eine Größe von 114 × 168 Meter und kann sieben Verkehrsflugzeuge aufnehmen. Die ihm zugeordnete Stadt Şanlıurfa liegt etwa 35 bis 40 Kilometer entfernt. Sie ist mit Taxi, Privatwagen oder Flughafenbus über die Fernstraßen D-885 und D-390 zu erreichen. Einzelnachweise Şanliurfa gap Airport. In: gov.tr. www.gap.dhmi.gov.tr, abgerufen am 28. Dezember 2015.
Şanlıurfa GAP Airport

Şanlıurfa GAP Airport (IATA: GNY, ICAO: LTCS) is an airport located in Şanlıurfa Province, Turkey. It is located about 18.3 nautical miles (33.9 km; 21.1 mi) northeast of the city centre of Şanlıurfa. The airport is part of the Southeastern Anatolia Project (Turkish: Güneydoğu Anadolu Projesi, known as "GAP"), a regional development project in the area of the Atatürk Dam. The new airport is known as the "GAP airport" because it is designed to service the workers in the GAP project as well as the city of Şanlıurfa. Opened the 17 June 2007, it replaced the old Şanlıurfa Airport (IATA: SFQ, ICAO: LTCH), which was located 9 km (5.6 mi) south of the city. The airport facilities include cafes, car hire offices, and airline ticket offices, but almost all facilities, including even the taxi rank, are staffed only when flights are due. Airlines and destinations The following airlines operate regular scheduled and charter flights at Şanlıurfa Airport: Ground transportation Havaş operates shuttle buses from and to the airport to the city centre and to Siverek. Traffic Statistics ^1: 2007 statistics correspond to the last 6 months of 2007 since the opening of the airport. External links Accident history for GNY at Aviation Safety Network References
Aeroportul Şanlıurfa GAP

Aeroportul Şanlıurfa GAP (IATA: GNY, ICAO: LTCS) este un aeroport din Provincia Șanlıurfa, Turcia ce deservește zona Şanlıurfa. Aeroportul a fost tranzitat în 2022 de 640.770 de pasageri. A fost deschis în 2007 și numit după zona deservită. Situat la o altitudine de 823 m, aeroportul dispune de o singură pistă. Este operat de General Directorate of State Airports (Turkey)⁠(d). Infrastructură Piste Terminale Note Vezi și
Шанлиурфа (аеропорт)

Аеропорт Шанлиурфа (тур. Şanlıurfa GAP Havalimanı (IATA: GNY, ICAO: LTCS)) — аеропорт, розташований у провінції Шанлиурфа, Туреччина, розташований приблизно за 33,9 км NW від центру міста Шанлиурфа. Аеропорт є частиною Проекту Південно-Східної Анатолії (тур. Güneydoğu Anadolu Projesi, відомого як «GAP»), проекту регіонального розвитку в районі греблі Ататюрка. Новий аеропорт відомий як «аеропорт GAP», оскільки він призначений для обслуговування працівників проекту GAP, а також міста Шанлиурфа. Відкритий 17 червня 2007 року, він замінив старий аеропорт Шанліурфа (IATA: SFQ, ICAO: LTCH), що був розташований за 9 км S від міста. Серед об’єктів аеропорту є кав'рня, пункти прокату автомобілів і каси авіаквитків, але майже всі об’єкти, включаючи навіть стоянку таксі, працюють лише під час польотів. Аеропорт виконує спеціальні рейси до Саудівської Аравії під час сезону хаджу та умри до аеропорту Джидда та аеропорту Медіна. Авіалінії та напрямки, липень 2023 Наземний транспорт Компанія Havaş пропонує маршрутні автобуси з/до аеропорту до центру міста та Сіверека . Аеропорт має власні служби таксі, а за запитом аеропорт може замовити спеціальних водіїв. Статистика Примітки
Monestir de Mor Gabriel

El Monestir de Mor Gabriel o de Sant Gabriel (siríac: ܕܝܪܐ ܕܡܪܝ ܓܒܪܐܝܠ, Dayro d-Mor Gabriel; turc: Deyrulumur Manastırı) és un monestir ortodox siríac que és a prop de la ciutat de Midyat, a la província de Mardin, a Turquia. A vegades se l'ha anomenat Monestir de Qartamin. Història El van fundar l'any 397 els monjos Mor Shmuel (Samuel) i Mor Shemun (Simeó) de Qartmin damunt les ruïnes d'un antic temple pagà. En aquest monestir, la creu en mosaic està situada en un fons daurat, envoltada de fulles. Aquesta creu, sovint reproduïda als absis i llocs de culte de la zona siromesopotàmica, representa la victòria de l'emperador Constantí l'any 312, després de la qual es va convertir al cristianisme. Va adquirir el seu nom actual al segle viii pel bisbe Mor Gabriel de Qartmin (593-668), consagrat bisbe monofisita pel patriarca Atanasi. Es diu que hi ha enterrats uns 12.000 eclesiàstics. Al segle xiv, la invasió dels mongols de l'Horda d'Or va causar la mort de quaranta monjos i quatre-cents altres cristians per asfíxia i el monestir va ser ocupat durant quatre anys. Va experimentar un cert renaixement a partir del 1970. Hui és la seu del bisbat de Tur Abdin i la residència del seu bisbe, Mor Iwannis Ephrem Bilgic, i arrecera una comunitat de set monges i quatre monjos. Hegumens Rabban Shabo Günesh (mort el 1962) Des del 1962, Mor Julius Yeshu Çiçek, nascut el 1942 a Kafro Elayto, a Tur 'Abdin, va morir el 2005 Des del 1971, Mor Samuel Aktas Expropiació Del 2009 al 2012, es va presentar una demanda contra l'estat turc, que intentava confiscar les 250 hectàrees de terreny del monestir. El monestir va perdre el cas. En un context social que presumptament provocà certa persecució, el Tribunal Suprem turc va confirmar aquesta expropiació en la seua sentència del 27 de gener del 2011. Sembla que el monestir és víctima tant de xarxes d'influència com de la por al retorn dels cristians que exigirien que els fossen retornades les propietats confiscades. En juliol del 2012 el Tribunal de Cassació turc va fallar en contra del monestir, acusant-lo d'ocupar il·legalment 24,4 ha de terra. Referències
Klášter Mor Gabriel

Mor Gabriel je nejstarší přežívající klášter Syrské pravoslavné církve. Leží na jihovýchodě Turecka v Mardinské provincii. Klášter byl založen v roce 397. V současnosti vede spor o své pozemky s tureckými úřady. Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Mor Gabriel na Wikimedia Commons ]
Monastère Mor Gabriel

Le monastère Mor Gabriel (en syriaque : ܕܝܪܐ ܕܡܪܝ ܓܒܪܐܝܠ (Dayro d-Mor Gabriel), en turc : Deyrulumur Manastırı), ou monastère Saint-Gabriel, est un monastère syriaque orthodoxe situé près de la ville de Midyat, dans la province de Mardin en Turquie. Il est parfois appelé Monastère de Qartamin. Histoire Il est fondé en 397 par les moines Mor Shmuel (Samuel) et Mor Shemun (Siméon) de Qartmin sur les ruines d'un ancien temple païen. Dans ce monastère, la Croix mosaïque s'inscrit sur un fond doré, entourée de feuillage. Cette croix, souvent reproduite dans les absides et lieux de culte de l'aire syro-mésopotamienne, est un signe de la victoire de l'empereur Constantin en 312, à la suite de laquelle il s'est converti au christianisme. Il tira son nom actuel au VIIIe siècle de l'évêque Mor Gabriel de Qartmin (593-668), consacré évêque monophysite par le Patriarche Athanase. Environ 12 000 ecclésiastiques y seraient inhumés. Au XIVe siècle, l'invasion des Mongols de la Horde d'or entraîna la mort de quarante moines et quatre cents autres chrétiens par suffocation, et le monastère occupé pendant quatre ans. Il a connu une certaine renaissance à partir de 1970. Il est aujourd'hui le siège de l'évêché du Tour Abdin et la résidence de son évêque, Mor Iwannis Ephrem Bilgic, et il abrite une petite communauté de sept sœurs et quatre moines. Higoumènes Rabban Shabo Günesh (décédé en 1962). À partir de 1962, Mor Julius Yeshu Çiçek, né en 1942 à Kafro Elayto, dans le Tur 'Abdin, décédé en 2005. Depuis 1971, Mor Samuel Aktas. Expropriation De 2009 à 2012, un procès fut en cours contre l'État turc qui souhaitait prendre possession des quelque deux-cent cinquante hectares de terrain du monastère. Le monastère a perdu son procès. Dans un contexte social qui aurait donné lieu à certaines persécutions, la Cour suprême turque a confirmé cette expropriation dans son jugement du 27 janvier 2011. Il semblerait que le monastère soit victime à la fois de réseaux d'influence, et d'une peur du retour des chrétiens qui exigeraient que leurs propriétés spoliées leur soient rendues. En juillet 2012, la Cour de cassation de Turquie a donné tort au monastère en l’accusant d’occuper abusivement 24,4 ha de terres. Bibliographie Sébastien de Courtois, Le génocide oublié, Diyarbakir, Mardin, Midyat, Tur Abdin, éd. Ellipses, 2002, Paris, 317 pages (publications d'archives diplomatiques). Sébastien de Courtois, Les derniers Araméens, le peuple oublié de Jésus (Tur Abdin), photographies de Douchane Novakovic, éd. La Table Ronde, Paris, 2004 et 2007. Références Liens internes Église syriaque orthodoxe Catégorie : monastère syriaque orthodoxe Liens externes (tr + en) Site officiel (en) Présentation du monastère (ar + tr + en) Carte des églises et monastères (fr) Institut Syriaque de Belgique Portail du monachisme Portail de l’architecture chrétienne Portail de la Turquie Portail du Kurdistan Portail des chrétiens d’Orient
Monastyr Mor Gabriel

Monastyr Mor Gabriel (monastyr św. Gabriela), znany również jako Mar Gabriel lub Dayro d-Mor Gabriel (aram.: ܕܝܪܐ ܕܡܪܝ ܓܒܪܐܝܠ, tur.: Deyrulumur Manastırı) – najstarszy na świecie zachowany monastyr Syryjskiego Kościoła Ortodoksyjnego. Znajduje się na płaskowyżu Tur Abdin, niedaleko miasta Midyat w prowincji Mardin w południowo-wschodniej Turcji, gdzie licznie zamieszkują Asyryjczycy. Założony w 397 roku, monastyr jest najbardziej prężnym klasztorem Syryjskiego Kościoła Ortodoksyjnego w Turcji. W dwóch skrzydłach klasztoru mieszka 15 zakonnic i 2 zakonników, jak również zmienna grupa świeckich pracowników i gości. Monastyr jest jednocześnie siedzibą arcybiskupa regionu Tur Abdin. Mniszki i mnisi mieszkający w klasztorze pracują w otaczających go ogrodach i sadach. Głównym celem monastyru jest utrzymanie społeczności Syryjskiego Kościoła Ortodoksyjnego poprzez nauczanie i wyświęcanie mnichów w miejscu ich urodzenia. W niektórych sytuacjach przewiduje się również fizyczną ochronę miejscowej ludności chrześcijańskiej. Mor Gabriel jest otwarty dla odwiedzających, jest również możliwe uzyskanie pozwolenia na nocleg, po zmroku wstęp na jego teren jest jednak niemożliwy. Właściciele zabytkowego klasztoru byli zaangażowani w spór o ziemię z rządem tureckim i kurdyjskimi przywódcami wsi. Próby konfiskaty ziemi należącej do klasztoru zwróciły uwagę wielu europejskich rządów i dały m.in. argumenty przeciwnikom członkostwu Turcji w Unii Europejskiej. Zobacz też Syryjski Kościół Ortodoksyjny Asyryjczycy Architektura starożytnego Rzymu Przypisy Linki zewnętrzne Qantara: Religious Conflict in Turkey. A Cold Wind Sweeping the Tur Abdin. en.qantara.de. [dostęp 2010-07-05]. [zarchiwizowane z tego adresu (2009-10-04)]. (ang.). Qantara: Turkey's Aramaean Minority: More Than Just Mor Gabriel. en.qantara.de. [dostęp 2010-07-05]. (ang.).
Mosteiro de Mor Gabriel

O Mosteiro de Mor Gabriel ou Dayro d-Mor Gabriel (em siríaco: ܕܝܪܐ ܕܡܪܝ ܓܒܪܐܝܠ), também conhecido como Deyrulumur, é o mosteiro ortodoxo sírio sobrevivente mais antigo do mundo. Está localizado no planalto de Tur Abdim, perto de Midyat, na província de Mardim, no sudeste da Turquia. Esteve envolvido em uma disputa com o governo turco que ameaçou sua existência. A cultura siríaca ortodoxa foi centrada em dois mosteiros perto de Mardim, na parte ocidental de Tur Abdim — o de Mor Gabriel e de Mor Hananyo. Ver também Patriarcas de Tur Abdim Mosteiro de Mor Jacó Referências Ligações externas Media relacionados com o Mosteiro de Mor Gabriel no Wikimedia Commons
Mănăstirea Mor Gabriel

Mănăstirea Mor Gabriel (în siriacă ܕܝܪܐ ܕܡܪܝ, în turcă Mor Gabriel Manastırı) este una din cele mai vechi mănăstiri ale creștinătății, situată în prezent în sudul Turciei. Istoric Începând cu secolul al IV-lea întreaga zonă („Muntele Robilor”) a început să fie locuită de pustnici creștini (eremiți), care au preferat să se retragă în deșert după ce creștinismul devenise religie de stat în Imperiul Roman (cunctos populos, 380), fiind astfel asociat cu puterea politică. Astfel, în anul 397 abba Shmuel (Samuel) și elevul său Samun (Simon) au întemeiat așezământul monahal de astăzi. Cupola bisericii datează de la începutul secolului al VI-lea. Construcția a fost finanțată foarte probabil de împăratul Anastasiu I, care i-a sprijinit pe monofiziți. În 1915, în cursul Genocidului asupra asirienilor, toți viețuitorii mănăstirii au fost masacrați. În 1919 creștinilor asirieni li s-a permis să se așeze din nou în mănăstire.
Монастырь Мор-Габриэль

Монастырь Мор-Габриэль (св. Гавриила) — монастырь Сиро-яковитской православной церкви, расположенный в провинции Мардин в Турции около сирийской границы, был основан в 397 году сирийскими православными монахами. С этого времени он действует без перерывов, принимая до 20 тыс. паломников каждый год. См. также Монастырь Мар Авген Примечания
Манастир Мор Габријел

Манастир Мор Габријел (арамејски: ܕܝܪܐ ܕܡܪܝ ܓܒܪܐܝܠ) је један од најстаријих хришћанских манастира у функцији на свету. Манастир је у поседу Сиријске оријентално-православне цркве. Налази се 20 km југоисточно од града Мидјата у покрајини Мардин, у југоисточној Турској, а основан је 397. године. Манастир Мор Габријел је седиште митрополита тур-абдинског. Главни задатак манастира јесте очување сиријског православног хришћанства тамо где је оно никло и одакле потиче асирски народ. Повремено је служио и као уточиште малобројној хришћанској популацији у овим крајевима. Манастир се може посетити, са дозволом се може остати и дуже, али се затвара кад падне ноћ. Види још Сиријска оријентално-православна црква Референце Спољашње везе Званична презентација (језик: енглески) (језик: турски) „Хришћанском манастиру одузимају имање“ (језик: српски)
Kamenný most v Adaně

Kamenný most v Adaně (turecky Taşköprü) je historický most, který stojí v uvedeném tureckém městě. Překonává řeku Seyhan. Obloukový most byl postaven v 2. století našeho letopočtu Římany. Je dlouhý 310 metrů a má 21 oblouků. Provedení mostu Most byl zbudován z kamenných bloků, využita byla především opuka a mramor. V průběhu staletí byly využívány ještě různé další druhy kamene. Nejpůvodnější je východní část stavby. Most má celkem 21 oblouků, z nichž patnáct je větších, které stavbu podpírají přímo a šest menších odlehčuje most v širokých pilířích. V průběhu staletí byly tři původní oblouky při posouvání břehu zasypány. Mostovka má šírku 11,4 m včetně chodníků, je dlážděná. Na severní straně mostu je umístěn reliéf se lvem u 11. oblouku, dále zde vznikly další vyobrazení především s hvězdami a půlměsíci. Historie Místem, kde vznikl most, probíhala již ve starověku významná silnice. Řeka Seyhan zde představovala přirozenou překážku. Ještě před Římany zde údajně nechal most postavit chetitský král Chattušiliš I., aby tak umožnil tažení do Sýrie. Podle názoru orientalisty Victora Langlois most nechal postavit nejspíše římský císař Hadrián v první polovině 2. století. Spousta obdobných staveb totiž byla zrealizována na území dnešní Anatolie v letech 120 až 135, kdy poloostrov navštívil. Na mostě se měl nacházet údajně nápis s Hadrianovým jménem. Podle jiné teorie most vznikl až v 4. století n. l. a navrhl jej římský architekt Auxentius. To dokládá starořecká deska z kostela z Adany, která byla rovněž nalezena (dnes je umístěna v Archeologickém muzeu v Adaně). Může se však také jednat o záznam o stavbě místního akvaduktu. Prokopios z Kaisareie se domníval, že most nechal postavit byzantský císař Justinián I. až v století šestém. V latině býval občas označován jako Ponte Sarus. Most byl v průběhu staletí několikrát opravován. Po obnově v roce 742 za vlády Umajjovců byl most pojmenován arabsky jako Džisr al-Valíd podle chalífy al-Valída II. Za vlády chalífy al-Mu'tasima byl most v roce 748 ještě jednou opravován. Kromě toho prameny uvádějí další práce za abbásovských chalífů Harúna ar-Rašída a al-Ma'múna. Po příchodu Turků jej zdědili i oni a i oni jej museli nadále opravovat. Poprvé tak učinili dle tureckých zdrojů v roce 1713 za vlády sultána Ahmeta III. Ediktem Osmana Paši, tehdejšího správce města, bylo nařízeno přestavět některé starší části stavby. Opraveny byly následně především velmi poničené oblouky mostu. Dříve se nacházely na obou stranách mostu brány, které se nicméně do současnosti nedochovaly. Na počátku 20. století již nestačil pro potřeby rostoucí silniční dopravy a byl pravděpodobně rozšířen, v roce 1948 potom byla přestavěna vozovka. Až do roku 2007 sloužil dopravě, poté byl uzavřen a dnes slouží jen jako historická památka a turistická atrakce. Od roku 2008 je most slavnostně osvětlován. I přesto je však místem, kde občas nelegálně projíždějí motorkáři a nachází se zde nelegální stánky pro turisty. Odkazy Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kamenný most v Adaně na Wikimedia Commons Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Taşköprü (Adana) na německé Wikipedii.
Pont de pierre (Adana)

Le pont de pierre (en turc : Taşköprü, « pont de pierre ») est un pont romain qui franchit le fleuve Seyhan (l'ancien Sarus) à Adana, Turquie. Construit à l'époque romaine et maintes fois réparé, il est aujourd'hui l'un des symboles d'Adana. Historique Sa date de construction est incertaine. Il a pu être construit dès le règne d'Hadrien (117-137), ou jusqu'au règne de Justinien (527-565). Le musée d'Adana conserve une inscription qui fait référence à un certain Auxentius comme bâtisseur de ponts, peut-être identifiable à un Auxentius déjà connu pour avoir exercé cette activité autour de 384. Ainsi, la structure du pont peut dater de la fin du IVe siècle. Il subsiste aujourd'hui 14 des 21 arches d'origine. Situé dans une zone de tremblements de terre, le pont a été réparé plusieurs fois au cours des siècles : d'abord par Justinien, puis en 742 sous le calife omeyyade al-Walid II, dont il prit le nom (Jisr al-Walid), et en 840 sous le calife al-Mu'tasim. Le pont était un élément essentiel des routes commerciales à travers l'Anatolie et la Perse. Le pont a été restauré en 2006-2007. Notes et références Sources Clin O'Connor, Roman Bridges, Cambridge University Press, 1993, 127 p. (ISBN 0-521-39326-4) Voir aussi Liens externes Pont d'Adana, Structurae Adana and Tasköprü History of Taşköprü Portail des ponts Portail de la Turquie
Ponte in pietra (Adana)

Il grande Ponte in pietra ((TR) Taşköprü) scavalca il fiume Seyhan ad Adana, in Turchia. Fu costruito durante il regno di Adriano nel II secolo. Oggi restano solo 14 dei 21 archi originali. Situato in una zona a rischio per i terremoti, il ponte è stato riparato molte volte nel corso dei secoli: in particolare all'epoca di Giustiniano, ma anche nel 742 durante il regno del califfo omayyade al-Walid II, dal quale prese il nome di Jisr al-Walid e nell'840 sotto il califfo al-Mu'tasim. Il ponte è stato un elemento vitale dei collegamenti commerciali delle antiche Anatolia e Persia. Taşköprü è uno dei simboli di Adana, ed è usato ancora oggi. Bibliografia Colin O'Connor, Roman Bridges, Cambridge University Press (1994) ISBN 0-521-39326-4 Voci correlate Ponte romano Ponti romani Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su ponte in pietra di Adana Collegamenti esterni (EN) Main Attractions in Adana, su turkeyforyou.com. (TR) Foto del Ponte di Adana, su wowturkey.com. URL consultato il 9 agosto 2008 (archiviato dall'url originale il 4 ottobre 2008).
Taşköprü (Adana)

De Taşköprü of Stenen Brug van Adana, een stad in Turkije, is een van de oudst bewaarde Romeinse bruggen ter wereld. Ze overspant de rivier Seyhan, die in de Klassieke Oudheid Saros (Oudgrieks) of Sarus (Latijn) werd genoemd. De Sarus ontspringt hoog in het Taurusgebergte. Historiek Keizer Hadrianus liet de brug bouwen tijdens zijn bestuur over het Romeinse Rijk (2e eeuw). Het was een technisch staaltje van bouwvernuft: de brug overspant meer dan 300 m van oever tot oever. De brug had een rol in troepenbewegingen van Romeinen in de vlakke kuststreek Cilicië, in Klein-Azië. In de 6e eeuw waren de delen tussen de pijlers zo goed als ingestort. De Byzantijnse geschiedschrijver Procopius beschreef hoe de Byzantijnen al biddend de brug overstaken om veilig aan de overkant te komen. Keizer Justinianus I van het Byzantijnse Rijk besliste om ze te heropbouwen, wat tot de dag van vandaag de laatste versie van de brug is. Procopius schreef over de moeilijkheden om middenin de rivier metselwerk uit te voeren. Daarom liet de keizer tijdelijk de Saros omleiden via een kanaal, zodat de arbeiders konden metselen. Deze Romeinse en Byzantijnse brug is een trekpleister voor toeristen in Adana.
Gölcük Gölü

Der Gölcük Gölü ist ein Kratersee in der Türkei. Er befindet sich etwa 8 Kilometer (Fahrtstrecke) südwestlich von Isparta und etwa 30 Kilometer südlich von Burdur. Die Höhe über dem Meeresspiegel beträgt 1380 Meter. Die Fläche beträgt 105 Hektar und die tiefste Stelle ist etwa 32 Meter. In dem Wasser leben zahlreiche Fischarten. Das Gebiet wurde aufgrund der Flora, Fauna und der Landschaft im Jahre 1991 zum Naturpark ernannt. Rund um den See befinden sich 150–300 Meter hohe Vulkandome. Einzelnachweise