Alaca Höyük

Alaca Höyük ali Alacahöyük, včasih zapisano tudi kot Alacahüyük, Euyuk ali Evuk, je najdišče neolitske in hetitske naselbine ter pomembno arheološko najdišče. Nahaja se v bližini vasi Alacahüyük v okrožju Alaca v provinci Çorum v Turčiji, severovzhodno od Boğazkaleja, kjer je bila starodavna prestolnica Hetitskega cesarstva Hatuša. Hetitsko ime naselja ni znano. Predlagane so bile povezave z Arino, Tavinijo in Zipalando. Zgodovina Gomila (turško: höyük) meri 310 metrov krat 275 metrov in je visoka približno 14 metrov. Na južnem in severovzhodnem koncu ima stožčasti vzpetini. Ima 14 naselitvenih plasti, od katerih jih je 9–14 iz bakrene dobe, 5–8 iz zgodnje bronaste dobe (kraljevske grobnice) in 2–4 iz hetitskega obdobja. Zgornja plast kaže elemente frigijskega, rimskega in osmanskega obdobja. Bakrena doba Plasti 14–9: vse kaže, da je bilo najdišče neprekinjeno naseljeno od neolitika do bakrene dobe. V teh plasteh so bila najdena kamnita orodja in najstarejša bakrena orodja. Zgodnja bronasta doba Plasti 8–5: V zgodnji bronasti dobi je bil Alaca Höyük središče cvetoče kulture, povezane z anatolsko trgovsko mrežo. Od takrat je bil neprekinjeno naseljen vse do današnje majhne vasi. Štirinajst jaškastih "kraljevih grobnic" (2850–2450 pr. n. št.) je iz istega obdobja kot kraljeve grobnice v Uru in druga raven plasri v Troji. Grobnice so imele tipično jaško zasnovo. Globoke so bile približno 1,5 metra in pokrite s tramovi. Pokojniki so bili pokopani s prepognjenimi nogami, obrnjenimi proti zahodu. Na ploščadi so bile postavljene glave in noge bikov, mrtvi pa so bili bogato okrašeni z zlatimi fibulami, diademi, pasnimi zaponkami in figurami iz zlatih listov. V grobnicah so našli sedem kovinskih figuric, od katerih so bile štiri iz brona in tri iz srebra. Grobnica H meri 8 metrov krat 3,4 metra. V njej je bila pokopana ženska. V njej so našli zlat diadem, dve bakreni glavi žezla, bronast sončni prapor, kipec živali, majhne okraske iz zlata in srebra, posode iz zlata in gline, kovinske artefakte, dve sekiri, pet parov dvojnih idolov iz zlata in tri ženske figurice. Grobnica A meri 5 metrov krat 2,3 metra. V njej je bila pokopana odrasla ženska. V njej so našli zlate diademe, štiri sončne prapore, kipec živali, več kovinskih okraskov, kose železnega predmeta in dve kovinski antropomorfni figurici. Številni predmeti, najdeni v Alaca Höyüku, vključno z veličastnimi zlatimi in bronastimi predmeti, najdenimi v kraljevih grobnicah, so danes shranjeni v Muzeju anatolskih civilizacij v Ankari. Med temi predmeti so stoječi pokali in druge posode iz zlata in elektrona. Najbolj nenavadni so bronasti prapori ter biki ali jeleni na podstavkih, katerih namen ostaja predmet razprav. Prapori so uliti iz bakra, mnogi v obliki krogov, polkrogov ali kvadratov, zapolnjenih z mrežo prečnih palčk, križev in svastik. Kultura, ki jo ponazarjajo predmeti iz grobnic, se ne nadaljuje v naslednjo zgodovinsko fazo - fazo Kültepe. Bodalo iz zlata in železa V Alaca Höyüku so našli bodalo z zlatim ročajem, ki je zdaj v zbirki Muzeja anatolskih civilizacij v Ankari. Najdeno je bilo v grobu K (najdba Al.K.14) in je datirano v leto 2500 pr. n. št. Japonski znanstveniki so leta 2008 izdali predhodno poročilo o sestavi bodala in ugotovili, da je bilo bodalo verjetno izdelano iz meteoritskega železa. Pozna bronasta doba Plasti 4–2: stoječi prepoznavni ostanki v Alaca Höyüku, kot so 'Vrata sfing', izvirajo iz hetitskega obdobja, ki je sledilo hatskemu obdobju. Ostanki so iz 14. stoletja pr. n. št. Dve hetitski klinopisni besedili (A1.d164) omenjata mesto Arina in boginjo sonca. Eno od pisem pravi: "Zua pravi: Arina, ki smo jo podedovali od naših starih očetov, ima zlati sončni disk, ki predstavlja boginjo sonca." Pismo je bilo morda poslano s tega mesta ali na to mesto, kar kaže, da je mesto Arina mogoče identificirati za Alaca Höyükom, ali pa je bilo nekje v bližini. Tudhalija IV. Med vladavino kralja Tudhalije IV. (ok. 1245–1215 pr. n. št.) je državo opustošila suša, kar je privedlo do izgradnje vrste jezov po vsem Hetitskem cesarstvu. Da bi se izognil lakoti, je kralj uvažal žito tudi iz Egipta. Jez Gölpınar, ki je stal 1,5 kilometra južno od Alaca Höyüka, je bil posvečen boginji Hebat. Jez so izkopavali od leta 2002 in je od leta 2006 spet v rabi, ker je za njim izvir viode. Konec 13. stoletja pr. n. št. so suhe podnebne razmere na koncu privedle do propada bronaste dobe. Železna doba Sodobna ocena kaže, da je skupnost na najdišču cvetela do konca pozne bronaste dobe. V frigijskih časih je bila precej številna. Izkopavanja Najdišče sta konec 19. stoletja raziskovala George Perrot in Ernest Chantre in objavila risbe ostankov. Leta 1907 je najdišče dva tedna raziskoval osmanski arheolog Theodor Makrid Bey. V desetletju po letu 1910 so nemške ekipe odkrile kraljeve grobnice iz 3. tisočletja pr. n. št. in hetitsko mesto iz 2. tisočletja pr. n. št. Impresiven vhod v mesto sta označevali sfingi, obdani s kamnitimi reliefi. Mesto je bilo zaradi pogostih vpadov Kaskov iz goratega območja na severu, močno utrjeno z obzidjem in stolpi. Izkopavanja turških arheologov Remzija Oğuza Arıka in Hamita Koşaya so se nadaljevala leta 1935 po osebnih navodilih Atatürka, ki je del stroškov pokrival iz lastnega proračuna. Leta 1968 je izkopavanja vodil Mahmut Akok. Dela, ki so trajala do leta 1970, so razkrila precejšnje lokalno bogastvo in dosežke že pred obdobjem Hetitov. Najzgodnejša poselitev sega v 4. tisočletje pr. n. št. Grobnice iz 3. tisočletja pr. n. št. vsebujejo kovinske posode, nakit, orožje in okraske za palice z biki, jeleni, pa tudi abstraktne oblike, ki jih pogosto razlagajo kot sončne simbole. Izkopavanja na najdišču so se nadaljevala leta 1994. Trenutno jih vodi dr. Aykut Çınaroğlu. Med izkopavanji v letih 2002, 2003 in 2005 so odkrili štiri nove hieroglifske luvijske dokumente, glinen pečat, dve posodi z odtisi pečatov in fragment stele. Sklici Dodatno branje