NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Barrage de Beni M'Tir

Le barrage de Beni M'Tir ou barrage de Beni Metir (arabe : سد بني مطير) est un barrage tunisien situé sur l'oued Ellil, au sud-ouest d'Aïn Draham. Il porte le nom de Beni M'Tir, village qui le surplombe. Construction Les travaux de construction ont commencé en 1946 et se sont achevés en 1953. Les matériaux de construction de cet ouvrage sont acheminés par téléphérique. D'une hauteur de 78 mètres, il est composé de trois parties : une partie centrale qui est un barrage poids évidé à contreforts évidés (vingt au total), une aile droite qui est un barrage poids et une aile gauche constituée d'un barrage à enrochements. Il a été conçu par l'ingénieur suisse Alfred Stucky. Caractéristiques La superficie maximale de son réservoir est de 350 hectares avec une capacité totale de 73 millions de m3 (53 millions de m3 en moyenne). Le débit de l'évacuateur de crues est de 610 m3 par seconde et celui des deux vannes de fond de 380 m3 par seconde. Au départ, le réservoir de Beni M'Tir approvisionne la région de Tunis en eau potable, réputée la plus douce du pays. Désormais, il approvisionne le gouvernorat de Jendouba, Béja et les régions situées au nord de Tunis. Il sert également à l'irrigation de la basse vallée de la Medjerda et dispose d'une centrale électrique à Fernana (dix kilomètres en aval, 9 MW) qui restitue l'eau à une autre usine située à deux kilomètres. Références Portail de la Tunisie Portail des barrages Portail des énergies renouvelables
Diga di Beni M'Tir

La diga di Beni M'Tir o diga di Beni Metir (in arabo سد بني مطير‎?) è una diga tunisina completata nel 1953 sullo Oued Ellil. Prende il nome dal villaggio che la sovrasta. La diga, progettata dall'ingegnere svizzero Alfred Stucky, è alta 78 m e si compone di tre parti: una parte centrale a gravità con 20 contrafforti, un'ala destra a gravità ed un'ala sinistra in pietrame. La superficie massima del bacino è di 350 ettari, con una capacità totale di 73 milioni di m³ (mediamente l'invaso contiene 53 milioni di m³ ). Inizialmente il bacino di Beni M'Tir approvvigionava di acqua potabile la regione di Tunisi, mentre ora serve il governatorato di Jendouba, Beja e le regioni a nord di Tunisi. Serve anche per l'irrigazione della bassa valle della Medjerda e alimenta una centrale idroelettrica a Fernana. Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su diga di Beni M'Tir
Бен-Метірська гребля

Бен-Метірська гребля — гребля на річці Уед-ель-Ліль біля села Бен Метір на півночі Тунісу, на північний захід від міста Аїн-Драхам. Висота греблі 78 м. Площа водосховища 350 га, місткість до 73 млн м3 (в середньому 53 млн м3). Вода використовується для водопостачання й зрошення, планувалась для забезпечення водою зрослої чисельності населення міста Туніс. Історія Збудована протягом 1947 — 1953 років. Греблю збудовано переважно українцями, що прибули сюди з Німеччини й Австрії у 1947 році за угодою, що її уклав інженер Сидір Тим'як з паризькою фірмою «Кампенон-Бернар», котра мала спорудити греблю. Проект швейцарського інженера Альфреда Штукі. Українська будівельна колонія в Бен-Метірі налічувала коло 300 осіб і проіснувала від 1947 до 1956 року. Галерея Примітки Посилання Енциклопедія українознавства : Словникова частина : [в 11 т.] / Наукове товариство імені Шевченка ; гол. ред. проф., д-р Володимир Кубійович. — Париж — Нью-Йорк : Молоде життя, 1955—1995. — ISBN 5-7707-4049-3.
Tataouine

Tataouine (àrab: تطاوين, Taṭāwīn) és una ciutat de Tunísia, capital de la governació de Tataouine, la més meridional del país, 525 km al sud de Tunis. La municipalitat té 59.346 habitants i és capçalera de les delegacions de Tataouine Nord i Tataouine Sud. Economia La seva economia és agrícola i turística, amb els ksour, pobles amazics fortificats construïts entre el segle xv i el segle xvi, dels quals el més conegut és el Ksar Ouled Soltane, al sud-est de la ciutat. Cada any s'hi celebra el Festival des Ksour, al març. A la zona dels ksour, s'hi van rodar algunes escenes de la Guerra de les Galàxies, de George Lucas. Història La ciutat de Tataouine fou fundada pels francesos per controlar la zona sud del país, llavors poblada per nòmades, i el seu nom vol dir ‘font d'aigua’ en llengua amaziga. Administració La ciutat forma una municipalitat o baladiyya, amb codi geogràfic 53 11 (ISO 3166-2:TN-12). Al mateix temps, està repartida entre dues delegacions o mutamadiyyes, Tataouine Nord (codi geogràfic 53 51) i Tataouine Sud (53 52), dividides en quinze sectors o imades cadascuna. Referències
Tatávín

Tatávín (berber: ⵜⵉⵟⵟⴰⵡⵉⵏ Tiṭṭawin; arab: تطاوين; nyugati nyelvekre átírva: Tataouine) város Tunézia délkeleti részén, az azonos nevű kormányzóság székhelye. Tunisztól kb. 530 km-re fekszik. Gazdaság Turizmus Az ország déli kormányzóságának turisztikai központja. A nyüzsgő város mindenekelőtt az őt körülvevő kszar (hagyományos, berber erődített település) sokaságáról híres, amelyek a 15. vagy 16. századra nyúlnak vissza. A leghíresebbek: Ksar Ouled Soltane, Ksar Hadada és Ksar Ouled Debbab. A kéthetente, hétfőn és csütörtökön tartandó szuk (souk) az ország egyik legfestőibb piaca. A városban a 2010-es években három szálloda található: Dakyanus, Sangho Privilege Tataouine és Mabrouk, valamint legalább két panzió, a La Gazelle és a Résidence Hamza. A Szaharai Kszar Nemzetközi Fesztivált, amelyet 1979- ben hoztak létre, minden év márciusában rendezik meg. Filmművészet Tatávín George Lucas Csillagok háborúja című filmjének köszönhetően szerzett hírnevet, amelyet Tunézia különböző helyein forgattak, beleértve magát Tatávínt is. A régió az X-akták – Szállj harcba a jövő ellen című filmben is megjelent. A filmben itt egy földönkívüli virológiai laboratórium kapott helyet. Fordítás Ez a szócikk részben vagy egészben a Tataouine című francia Wikipédia-szócikk fordításán alapul. Az eredeti cikk szerkesztőit annak laptörténete sorolja fel. Ez a jelzés csupán a megfogalmazás eredetét és a szerzői jogokat jelzi, nem szolgál a cikkben szereplő információk forrásmegjelöléseként. Jegyzetek
Tataouine

Tataouine (in arabo تطاوين, traslitterato anche come Tatooine, Tatahouine, Tatahouïne, Taṭāwīn, Tatawin, Fum Taṭāwīn, Fumm Tattauin, Foum Tatahouine, Fum Tatawin o Foum Tataouine) è una città della Tunisia meridionale, capoluogo del governatorato omonimo. La città è nota per la sua architettura berbera. Anche il nome è berbero e significa "le fonti" (plurale di tiṭ "occhio", "sorgente") Da Tataouine prende il nome Tatooine, il pianeta natale di Anakin Skywalker nella saga di Guerre stellari; il regista ha infatti girato in Tunisia, presso Tataouine, molte delle scene ambientate su tale pianeta. Tra i villaggi berberi del distretto di Tataouine i più visitati per le loro particolarità artistiche e religiose sono Chenini, Douiret, Ksar Ouled Soltane e Ksar Hadada. Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Tataouine Collegamenti esterni Sito ufficiale, su commune-tataouine.gov.tn. Tataouine, su sapere.it, De Agostini. (EN) Taṭāwīn, su Enciclopedia Britannica, Encyclopædia Britannica, Inc.
Tataouine

Tataouine (Berbers: ⵜⵉⵟⵟⴰⵡⵉⵏ) is een stad in Tunesië en is de hoofdplaats van het gelijknamige gouvernement Tataouine. Bij de volkstelling van 2004 telde Tataouine 59.346 inwoners. Bij de laatste volkstelling in 2014 steeg dit aantal naar 95.775 inwoners De naam Tataouine komt van het Berberse Tittawin, wat letterlijk de ogen en figuurlijk de bronnen betekent (zie de Marokkaanse stad Tetouan). Tataouine is ‘s lands zuidelijkste oord van betekenis. De stad is wereldberoemd om haar unieke, typisch Berberse bouwstijl. Het is om die reden erg in trek bij filmmakers die op zoek zijn naar een bijzondere omgeving, zo is Star Wars er gefilmd. De fictieve thuisplaneet Tatooine van Luke Skywalker (en van diens vader Anakin Skywalker) werd naar deze stad genoemd. Hier begint de Sahara, die 40 procent van Tunesië bedekt. Ooit heersten hier Berbers, maar de Arabische Banu Hilal bedoeïenen onderwierpen dit Noord-Afrikaanse oervolk. Hun taal en cultuur verdwenen grotendeels uit Tunesië. De genen bleven: meer dan 80 procent van de circa tien miljoen Tunesiërs bezit Berbers bloed. Om voeling te houden met hun wortels vieren de Arabische woestijnbewoners rond Tataouine elk jaar een sprankelend volksfeest: het Festival international des Ksour sahariens. Het festival eert het uniek bouwkundig verschijnsel van de ksar.
Tatawin

Tatawin (arab. ‏تطاوين‎, Taṭāwīn; fr. Tataouine) – miasto w Tunezji, ośrodek administracyjny gubernatorstwa Tatawin, 531 km od Tunisu. Miasto słynne jest z okolicznych ksarów, a zwłaszcza Ksar Aulad Sultan, Szanini i Duwajrat, gdzie w opuszczonych osiedlach znajdują się malownicze spichlerze z XV i XVI wieku. Z uwagi na źródła wody pitnej miejsce to miało znaczenie strategiczne i w okresie kolonizacji francuskiej stacjonował tu oddział wojska, a samo miasto zyskało nazwę bramy na pustynię (fr. porte du désert). Sławę temu miejscu przyniósł plener do filmu Gwiezdne wojny George’a Lucasa, gdzie samo miasto użyczyło swojej nazwy pustynnej planecie Tatooine, a okoliczne ksary Aulad Sultan i Haddada posłużyły później jako plener do kolejnego filmu z cyklu – Gwiezdne wojny: część I – Mroczne widmo. Miasto pojawiło się też jako „Foum Tataouine” w filmie Z Archiwum X, gdzie umiejscowiono laboratorium obcych. 27 czerwca 1931 spadł tu meteoryt należący do achondrytów, z którego zebrano 12 kg odłamków.
Фум-Татахвим

Фум-Татахвим (араб. تطاوين‎) — город на юге Туниса, административный центр вилайета Татавин. Достопримечательностью окрестностей города являются местные ксары (укреплённые берберские жилища и зернохранилища) — Ксар-Улед-Султан, Шенини, Двират, Ксар-Хаддада. В настоящее время они заброшены. 27 июня 1931 года метеорит с редкой ахондритной структурой упал на Татавин; было найдено около 12 кг фрагментов. Минерал, из которого состоял метеорит, получил название диогенит. В искусстве Татавин получил известность благодаря фильму Джорджа Лукаса «Звёздные войны», который снимался в различных местах Туниса, в том числе и в самом Татавине, в честь которого назвали планету Татуин. При этом большинство пейзажей инопланетного Татуина снималось в городах Матмата и Таузар. Также Татавин изображён в фильме «Секретные материалы: Борьба за будущее» под названием Фум-Татауин. По сценарию, здесь находилась внеземная вирусологическая лаборатория. См. также Каср-эль-Хадж Примечания Ссылки Pictures and photos of Tunisia, including Tataouine (англ.). Дата обращения: 21 сентября 2022. Архивировано из оригинала 19 июня 2013 года. The Real Star Wars? (англ.). Дата обращения: 21 сентября 2022. Архивировано из оригинала 13 октября 2011 года. — Associated Press article, videos and photo gallery about Matmata by Andy Carvin QuickTime VR image (англ.). Дата обращения: 21 сентября 2022. Архивировано из оригинала 23 декабря 2009 года. of Ksar Ouled Soltane, also photographed by Andy Carvin
Tataouine

Tataouine (arabiska تطاوين) är en stad öster om Ksourbergen i den ökenartade södra delen av Tunisien. Staden är administrativ huvudort i guvernementet Tataouine och kommunens folkmängd uppgick till 66 924 invånare vid folkräkningen 2014. Tataouine är känt som den plats där delar av Star Wars-filmerna spelades in och har också gett namn åt den fiktiva planeten Tatooine. Källor Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Tataouine.
Татауїн

Татауїн (араб. تطاوين, фр. Tataouine, бербер. Tiṭṭawin) — місто на півдні Тунісу, столиця вілаєта Татауїн. Визначною пам'яткою міста є місцеві ксури — укріплені берберійські зерносховища, зокрема Ксар-Улед-Солтан, Шеніні і Дуїрет. На початок ХХІ сторіччя поселення з глинобитною архітектурою, де містилися ці зерносховища, покинуті. Татауїн здобув популярність завдяки фільму Дж. Лукаса «Зоряні війни», який знімався в різних місцях Тунісу, у тому числі і в самому Татауїні, на честь якого назвали планету Татуїн. При цьому більшість пейзажів інопланетного Татуїна знімалися в іншому місті — Матмата. Також Татауїн зображений в одній з серій фільму «Секретні матеріали» під своєю повною назвою Фум-Татауїн. За сценарієм, тут знаходилася позаземна вірусологічна лабораторія. Клімат Місто знаходиться у зоні, котра характеризується кліматом тропічних пустель. Найтепліший місяць — липень із середньою температурою 28.9 °C (84 °F). Найхолодніший місяць — січень, із середньою температурою 10 °С (50 °F). Примітки Джерела Атлас світу / голов. ред. І. С. Руденко ; зав. ред. В. В. Радченко ; відп. ред. О. В. Вакуленко. — К. : ДНВП «Картографія», 2005. — 336 с. — ISBN 9666315467. Посилання Фотографії Тунісу, у тому числі Татауїна The Real Star Wars? — стаття Associated Press Панорама Ксар-Улед-Солтан
Шот ел-Джерид

Шот ел Джерид (на арабски: شط الجريد) е безотточна падина в централната част на Тунис, като дъното ѝ лежи на 16 m н.в. Простира се на протежение почти на 200 km от границата с Алжир на запад до залива Габес на изток, а ширината ѝ варира от 80 km на запад до 20 km на изток. Площ около 10 000 km². На югозапад теренът се издига и постепенно преминава в крайните североизточни части на голямата пясъчна пустиня Голям Източен ерг, а на северозапад нисък праг (около 150 m н.в.) я отделя от криптодепресията Шот ел-Гарса (-26 m под морското равнище). В периода на дъждовете (през зимата) падината се напълва с вода и се превръща в голямо солено езеро (второ по големина езеро в Сахара след Чад) с площ около 7000 km². Поради екстремните климатични условия в региона (годишна сума на валежите под 100 mm и температури достигащи до 50 C°) водата в езерото през лятото се изпарява, то пресъхва и дъното му се покрива с дебел слой сол. Често през летните месеци се появяват много на брой миражи – Фата моргани. По краищата на временното езеро на повърхността бликат множество извори с грунтови (подземни) води и артезиански кладенци, около които са разположени оазиси – Кебили, Дуз и Сабрия (на югоизток), Нефта, Таузар и Дегаш (на северозапад). В края на 19 век се появява грандиозен план за построяване на канал, свързващ езерото със Средиземно море. Планът обаче не успява, защото се оказва, че Шот ел Джерид е малко над морското равнище. Соленото езеро може да бъде прекосено пеш и дори с кола, но е много опасно, тъй като кората на солта не е еднакво плътна и дебела навсякъде (на някои места достига дебелина до 2 – 3 m). Езерото е било използвано при снимането на много филми, като „Междузвездни войни“ (във филма повърхността на езерото е използвана да оприличи повърхността на Марс), както и много други. Шот ел Джерид е първо описан от Карл Май в първия том на приключенския роман „През пустинята Харем“. Галерия Източници
Chott El Djerid

Chott El Djerid (àrab: شط الجريد, xaṭṭ al-Jarīd, pronunciat localment xott al-Jarid, que es pot traduir com ‘xot de les Palmeres'; també transcrit, en francès, Chott el-Jérid) és una gran extensió de terreny erm salí o xot, que forma una depressió que antigament fou un llac d'aigua salada. La seva superfície és d'uns 5.000 km². Al nord-est, es perllonga en el Chott El Fedjaj, que arriba fins prop de Gabès (fins a uns 30 km al nord-oest). Té al nord les ciutats de Tozeur i de Nefta entre d'altres més petites, i a l'est la de Kébili; el sud i oest està pràcticament deshabitat. Molt proper a la part nord-oest, hi ha el Chott El Gharsa, part de la mateixa depressió. El xot està dividit entre la governació de Tozeur (part occidental) i la governació de Kébili (l'oriental). Només té aigua permanent a la zona central, i més a les vores arriba a tenir aigua quan plou, però s'evapora ràpidament i deixa a la vista la sal. Només s'aprofita la sal del Chott El Djerid (els altres xots no en tenen prou), aprofitament encarregat a la societat Sahara Sal, que té més de 50 treballadors en una factoria situada a la carretera (construïda per l'exèrcit tunisià) entre Tozeur i Kébili i que creua el xot a la part nord. La carretera té uns 43 km (la distància de Tozeur a Kébili és d'uns 80 km). La seva profunditat en relació al nivell del mar és d'uns 15 metres. Un sòl argilós sense gens de vegetació amb una fina capa de sal i arena barrejades, amb zones d'estepa halòfila (que els tunisians anomenen hamdha), on pasturen els camells, de vegades salvatges. Com que la pluja és inferior en general als 150 mm a l'any, el xot no sol estar inundat; l'aigua que n'ocupa la part central prové de les capes freàtiques més que de les pluges, ja que l'evaporació s'emporta fins a set vegades més que la que es recull. Dues capes freàtiques més fondes a les lliteres geològiques corresponents al Cretaci inferior, al Miocè i al Plistocè entre 300 i 2.500 metres. El Chott El Djerid està declarat àrea d'importància natural des del 1949.
Šot al-Džaríd

Šot al-Džaríd (arabsky شط الجريد‎, Chott el Djerid) je slané bezodtoké jezero (šot) na jihu Tuniska. Je to největší solná pláň nejen v Tunisku ale i na celé Sahaře o rozloze 7000 km² (podle jiných zdrojů 5000 km²). Vodní režim Vzhledem k extrémnímu klimatu se voda z jezera rychle vypařuje. V oblasti dosahují teploty 50 °C a za rok spadne jen 100 mm srážek. V létě jezero zcela vysychá a je na něm často možné pozorovat fata morgánu. Okolí Jižně od jezera leží města Kébili a Douz a za nimi začíná poušť Velký východní erg. Jezero je možné přejít pěšky a nebo přejet autem, ale přejezd autem není úplně bezpečný, protože solná krusta nemusí být všude dostatečně pevná. Kultura Na jezeře se natáčela série filmů Hvězdné války. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu šot al-Džaríd na Wikimedia Commons Chott el Djerid na Lexicorientu Archivováno 3. 8. 2020 na Wayback Machine.
Chott el Djerid

Chott el Djerid (en árabe الجريد, y nombres variantes: Shaţţ al Jarīd, Sciott Gerid, y Shott el Jerid,​​​​ en español, "Laguna de la tierra de las palmeras") es un gran lago salino de origen endorreico situado en Túnez. Es uno de los múltiples chott, lagos salinos interiores situados en el norte de África. Características geográficas El fondo del Chott el Djerid está a una altitud de entre 10 y 25 metros sobre el nivel del mar.​ Tiene una anchura de 20 kilómetros en su parte más estrecha y alcanza hasta 250 kilómetros de punta a punta. La tonalidad de la superficie varía con el tiempo entre blanco, verde claro y el púrpura.​ Chott el Djerid es la mayor superficie salina del Sáhara con una superficie de 7.000 km² (aunque algunas fuentes la reducen a 5.000 km²). Debido al clima extremo de la región, con una precipitación anual de 100 mm y temperaturas máximas de 50 °C, el agua que llega al lago se evapora rápidamente. Durante el verano Chott el Djerid permanece completamente seco. En ese periodo se puede ver la Fata Morgana, característico efecto óptico de amplias zonas totalmente llanas. En el invierno, cuando se producen las pocas lluvias, un pequeño afluente vierte sus aguas en este lago endorreico.​ Entorno Al sur de Chott el Djerid comienza el desierto del Gran Erg Oriental. Junto a los límites del lago se sitúan algunas localidades: las ciudades de Tozeur (capital de la Gobernación de Tozeur) y Nefta al norte; y en la orilla sur las ciudades de Kebili y Douz. La mayor parte del año mientras el lago está seco, éste puede cruzarse caminando e incluso en coche, aunque esto último es peligroso ya que la superficie salina puede no ser del todo firme. Durante el invierno, cuando presenta una lámina de agua, se puede cruzar en pequeñas embarcaciones. En las orillas del lago se pueden encontrar pilas de sal preparadas para su procesamiento industrial.​ Chott el Djerid ha sido el escenario de varias películas, entre ellas Star Wars: Episode IV - A New Hope.​ Referencias Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Chott el Djerid.
Chott el Jerid

Lo Chott el Jerid (in arabo شط الجريد‎?, Šaṭṭ al-Jarīd), anche Chott el Djerid oppure Sciott el Gerid, è un lago salato della Tunisia. Situato nel sud-ovest del paese, in una depressione tra le oasi di Tozeur e di Nefta da un lato e tra Kébili e Douz ai confini del deserto del Sahara dall'altro. Copre una superficie di oltre 5.000 km² (alcune fonti indicano 7.000 km²), per una lunghezza di 250 km circa ed una larghezza di 20 km. È il più esteso sciott della regione. La sua superficie è composta da un agglomerato di cristalli di sale poggianti su un fondo sabbioso ed argilloso. Le precipitazioni nella zona superano raramente i 100 mm annui e la temperatura raggiunge spesso i 50 °C, cosicché in estate il lago è completamente secco. Periodicamente le scarse piogge della regione ne sciolgono la crosta facendo salire in superficie il sale, che l'intensa evaporazione fa cristallizzare rapidamente; poi, il vento ricopre di sabbia i cristalli di sale. In tal modo, la superficie cambia continuamente di colore. Nell'antichità veniva identificato con il leggendario lago Tritone. Plinio ed Erodoto lo hanno citato, assegnandogli una posizione geografica confusa. Nel XIX secolo fu oggetto di un progetto, rapidamente abbandonato a causa delle difficoltà tecniche dovute all'orografia della zona, che prevedeva di inondarlo facendo giungere il mare fino al limite del deserto. Il lago è attraversato da una strada asfaltata, sopraelevata su un terrapieno, che collega Tozeur a Douz. Il sito è classificato come zona umida di importanza internazionale dalla Convenzione di Ramsar. Note Voci correlate Aree naturali protette della Tunisia Sciott Chott ech Chergui Chott Melrhir Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Chott el-Jerid Collegamenti esterni (EN) Chott El-Jarid, su Enciclopedia Britannica, Encyclopædia Britannica, Inc.
Sjott el-Djerid

Sjott el-Djerid is een endoreïsch zoutmeer in centraal Tunesië waarvan de bodem tussen de 10 en 25 meter beneden zeeniveau ligt. Normaal gesproken is het voor het overgrote deel opgedroogd, en daardoor kan men er dan ook met landvoertuigen als auto's doorheen reizen. Hoewel het land diverse zoutmeren (sjott's) kent, is Sjott el-Djerid het grootste, belangrijkste en bekendste. De oppervlakte van het meer is met ongeveer 5000 vierkante kilometer enorm, en de lengte ervan bedraagt ongeveer 250 kilometer. Ten noordwesten van het zoutmeer ligt de oase Tozeur, en ten zuidoosten ervan de oase Douz. Er loopt een verhoogde weg van Tozeur in het noordwesten tot Kébili in het zuidoosten, waar het verkeer normaal gesproken overheen reist. Vanwege het vele zand kan het reizen over het Sjott el-Djerid op bepaalde tijden moeilijk of zelfs gevaarlijk zijn. Op het zoutmeer heeft men bij zonnig weer grote kans fata morgana's waar te nemen.
Wielki Szott

Wielki Szott, Szatt al-Dżarid (arab. ‏شط الجريد‎) – bezodpływowe, słone jezioro w środkowo-zachodniej Tunezji. Położone w kotlinnym obniżeniu terenu. Jezioro stanowi największy słony obszar na Saharze, liczący według różnych źródeł od 5000 km² do 7000 km² powierzchni. Ze względu na ekstremalne warunki klimatyczne, średnie roczne opady sięgające zaledwie ok. 100 mm i temperatury dochodzące do 50 °C, woda wyparowuje z jeziora. W miesiącach letnich jezioro wysycha niemal zupełnie. Na południe od Szatt al-Dżarid zaczyna się pustynia Wielki Erg Wschodni, tam też rozlokowane są największe miasta przybrzeżne: Kibili i Duz. Jezioro można pokonać pieszo lub przemieszczając się samochodem, nie jest to jednak zbyt bezpieczne i wygodne ze względu na nie zawsze trwałą powierzchnię soli, która dodatkowo zasypywana jest piaskiem. Jezioro zostało wykorzystane na plener serii filmów Gwiezdne Wojny Przypisy Linki zewnętrzne Informacje o jeziorze. lexicorient.com. [zarchiwizowane z tego adresu (2020-08-03)].
Xote de Jeride

O Xote de Jeride (em francês: Chott el Djerid) é o maior xote (lago salgado de volume muito variável) da Tunísia com cerca de 5 000 km² de área, situado no centro-oeste do país, entre as cidades de Tozeur e Kebili. Segundo a lenda, foi lá que nasceu a deusa grega Atena. Devido à área inundada ser muito variável, os valores apresentados para a área do lago (ou da respetiva bacia), em grande parte quase sempre seca pode variar muito conforme o autor, chegando alguns ao ponto de apresentar o valor de 10 000 km² para área máxima. Algo semelhante se passa com a altitude, cujos valores variam entre os +10 e -25 metros abaixo do nível do mar. Atualmente, esquemas de irrigação de água doce são aplicados na região para ajudar a eliminar o sal dos solos e aumentar a área produtiva.