Akropolij Kartagine

Akropolij, znan tudi kot stolnica sv. Ludvika (francosko Cathédrale Saint-Louis de Carthage), je nekdanja rimskokatoliška cerkev v Kartagini v Tuniziji. Cerkev stoji na vrhu hriba Birsa, blizu ruševin starodavnega punskega in nato rimskega mesta. Zgrajena je bila na ruševinah starega templja, posvečenega Ešmunu, punskemu bogu zdravljenja. Objekt je še vedno dostopen iz kleti. Od leta 1993 je stolnica znana kot Acropolium. Ne uporablja se več za bogoslužje, ampak namesto tega gosti javne dogodke ali koncerte tunizijske glasbe in klasične glasbe. Trenutno je edina rimskokatoliška stolnica, ki deluje v Tuniziji, stolnica sv. Vincencija de Paula v Tuniziji. Zgodovina Husein II. Beg je pooblastil francoskega generalnega konzula, da na mestu starodavne Kartagine zgradi stolnico, določi njeno lokacijo in zavzame vso potrebno zemljišče za projekt. Njegove besede so bile: Njegovemu veličanstvu francoskemu kralju za vedno prepuščamo lokacijo v kraljestvu, ki zadostuje za postavitev verskega spomenika v čast kralja Ludvika IX. na mestu, kjer je ta princ umrl. Zavezujemo se, da bomo spoštovali ta spomenik, ki ga je francoski kralj posvetil v spomin na enega svojih najslavnejših prednikov. Konzul je to dolžnost naložil svojemu sinu Julesu, ki je sklenil, da je treba kapelo zgraditi na hribu Birsa, v središču punske akropole, kjer je nekoč stal Eskulapov tempelj. Gradnjo so financirali potomci križarskih družin in spremljevalci vladarja. Zgrajena je bila med letoma 1884 in 1890 pod Francoskim protektoratom. Stolnica je pridobila primat za vso Afriko, ko je bil naziv primasa Afrike obnovljen v korist kardinala Lavigerieja, titularja nadškofij Alžir in Kartagina. Stavba je bila posvečena z velikim praznikom v prisotnosti številnih cerkvenih dostojanstvenikov. Kardinal Lavigerie je cerkev posvetil sv. Ludviku, ki je umrl na približno tem mestu med osmo križarsko vojno leta 1270. Po njegovi smrti leta 1892 je bil kardinal Lavigerie tam pokopan in v njegov spomin je bil postavljen nagrobnik, vendar pa je bilo kasneje prekopano v generalno kurijo belih očetov v Rimu. Leta 1964 je Modus Vivendi – dvostranska pogodba med Tunizijo in katoliško cerkvijo – tunizijski državi odstopil skoraj vse nepremičnine Cerkve, vključno z Akropolijem. Prostor je od leta 1992 kulturni center. Arhitektura Francoska arhitektura poznega 19. stoletja je bila nagnjena h kompozitnim slogom (kot v primeru bazilike Sacré Cœur v Parizu, zgrajene v romansko-bizantinski arhitekturni tradiciji v istem obdobju). Stavba, zgrajena po načrtih opata Pougneta, je navdihnjena z bizantinskim, gotskim in mavrskim arhitekturnim slogom ter ima obliko latinskega križa velikosti 65 × 30 m. Fasado uokvirjata dva kvadratna stolpa, prehod leži pod veliko kupolo, obdano z osmimi kratkimi stolpi ali zvoniki, nad apsido pa je manjša kupola. Cerkev ima glavno in dve stranski ladji, ločeni z loki, ki potekajo zgoraj. Stropni tramovi so izklesani, poslikani in pozlačeni z arabeskami. Cerkev ima 284 vitrajev. V cerkvi so artefakti, kot je spomenik iz oniksa z relikviarijem svetega Ludvika in mozaiki svetega Cipriena. Njen veliki zvon tehta 6 ton, na njem pa je tudi kariljon s štirimi zvonovi. Na vrhu stavbe je križ, edini, ki je takrat stal v Tuniziji. Sklici Zunanje povezave Die Kathedrale Saint-Louis von Karthago bei tunesieninformationen.de