Sinagoga El Ghriba

Sinagoga El Ghriba (arabsko كنيس الغريبة), znana tudi kot sinagoga Džerba, je starodavna magrebska judovska kongregacija in sinagoga v judovski vasi Hara Seghira (danes znani kot er-Riadh), nekaj kilometrov jugozahodno od Houmt El Souka, glavnega mesta na otoku Džerba v Tuniziji. Zdi se, da je sinagoga najstarejša sinagoga na svetu. Poleg tega, da je središče judovskega življenja na otoku, je sinagoga tudi judovsko romarsko mesto. Čeprav je bila v 19. stoletju našega štetja obsežno prenovljena, stavbe morda izvirajo iz 6. stoletja pred našim štetjem: ena od legend, povezanih z njeno ustanovitvijo, trdi, da je v stavbo vgrajen kamen ali vrata iz Salomonovega templja ali Drugega templja. El Ghriba je najbolj znana od približno 20 sinagog, ki so bile v uporabi do 1950-ih v treh judovskih vaseh na Džerbi. Leta 2023 je bila Džerba vpisana za Unescov seznam svetovne dediščine. Sinagoga je bila tarča terorističnih napadov leta 1985, 2002 in 2023. Leta 2026 so bila romanja in verske dejavnosti v sinagogi uradno ponovno vzpostavljene in ohranjene pod okrepljenimi varnostnimi ukrepi, čeprav je obiskovanost ostala nizka. Zgodovina Na Džerbi živi približno 1300 Judov, El Ghriba pa je pomembna značilnost judovskega življenja na otoku. Po legendi je bila sinagoga zgrajena po pobegu visokih duhovnikov po uničenju Salomonovega templja s strani Babiloncev pod Nebukadnezarjem II. leta 586 pr. n. št. (ali po uničenju drugega templja leta 70 n. št.). Veliki svečeniki so s seboj nosili vrata in kamen porušenega templja. Tako sinagoga povezuje judovsko diasporo z »edinim svetiščem judovstva«. V sodobnem času se lokalni Judje odlikujejo po svoji obleki, ki vključuje črn trak okoli hlač, kar pomeni uničenje templja. Drugo izročilo trdi, da je bila sinagoga zgrajena na mestu, kjer je živelo mlado dekle (ghriba, 'osamljena'), ki je drugi niso sprejeli. Umrla je in njeno nepokvarjeno truplo so našli Judje iz bližnje vasi, nato pa so ga pokopali v jami, ki je postala kraj letnega romanja za Lag BaOmer (judovski verski praznik, ki se praznuje 33. dan štetja omerja, ki se zgodi 18. dan hebrejskega meseca Iyar). Stavba Sinagoga je bila zgrajena konec 19. stoletja na mestu, kjer je stala stavba iz 6. stoletja pr. n. št.. Na zunaj je sedanja sinagoga skromna stavba, notranjost pa je bogato okrašena. Za razliko od drugih sinagog na Džerbi je El Ghriba sestavljena iz dveh pokritih dvoran. Po več strukturnih prizidkih je bila prva od obeh dvoran zgrajena skozi streho prej odprtega dvorišča, da bi povečali kapaciteto za število obiskovalcev. Na vhodu sta dva stebra, ki delita prostor na tri dele. Ta dvorana je s tremi oboki povezana z glavno dvorano. Na tej strani sta dva stebra, ki podpirata visoko strešno okno s številnimi okni. Sprva je bilo v dvorani dvanajst oken, ki so predstavljala dvanajst izraelskih plemen. Med kasnejšimi prenovami so bila dodana še dodatna okna. Spremenjena je bila tudi severna stran. Teva (omara za Toro) je pod strešnim oknom (na zahodni strani molilnice). Tretji steber na vzhodu manjka. Verjetno ni bil nikoli zgrajen. Lokalno izročilo to vidi kot spomin na uničenje jeruzalemskega templja. Poleg tega naj bi stavba ostala nedokončana, ker »nič, razen božanstva, ni popolno«. Lesene klopi za vernike so postavljene okoli Teve. Notranje stene so okrašene s keramičnimi ploščicami, ki spominjajo na qallalin ploščice, pobarvane v zelene, rumene, modre, rjave in bele dekorativne vzorce, poslikane ročno. Vdolbina pod svetim lokom označuje mesto, kjer naj bi našli truplo deklice: znano je kot »dekličina jama«. Notranje dvorišče je obdano s pokritimi ložami, ki jih podpirajo stebri. Romarji lahko za nastanitev uporabljajo sosednje stavbe. Najstarejše med njimi so bile zgrajene konec 19. stoletja, novejše pa so iz zgodnjih 1950-ih. Romanje Romanje poteka vsako leto na 33. dan štetja Omerja, med Pesahom in Šavuotom. 14. Iyarja se začnejo praznovanja v spomin na tanaitskega rabina Meir Baal HaNess in trajajo do Lag BaOmerja 18. Iyarja v spomin na tanaitskega rabina Simeona bar Jokaja (regionalno znanega kot rabin Šimon). Romanje vključuje obisk sinagoge, miloščino, molitve in sodelovanje v eni od dveh procesij, ki potekata v zadnjih dveh dneh romanja. Procesija vključuje obiske drugih molilnic v vasi. Udeleženci nosijo veliko menoro, nameščeno na treh kolesih. Lestenec je okrašen s simboli, ki predstavljajo dvanajst izraelskih plemen, imeni cenjenih tunizijskih rabinov, imeni treh patriarhov in štirih matriarhov ter blagoslovi v čast Meir Baal HaNessa in Simeon Bar Jokaja. Na vrhu je Davidova zvezda z napisom Šadaj (ime božanstva). Struktura je okronana s Tablicami postave. Lestenec je okrašen z različnimi tkaninami, svetlimi šali in tančicami. Procesija spominja na poročno slovesnost, ki pomeni mistično združitev med izraelskim ljudstvom in božanstvom. Udeleženci nato pojejo pesmi v čast rabinu Šemunu, ena od njih pa vključuje vrstico: »O rabi Šimon! Kdaj boš prišel, da nas rešiš iz izgnanstva?« Zvečer lestenec prinesejo v sinagogo in na njegovih petih nivojih prižgejo sveče. V sinagogi se družijo Judje iz Džerbe in tuji romarji. To je tudi edina priložnost, ko ni ločevanja med moškimi in ženskami. V 1890 in prvih desetletjih prejšnjega stoletja je večina romarjev prihajala iz tujine. Po drugem lokalnem običaju ženske (vseh veroizpovedi) položijo jajca, označena z imenom samskega dekleta, na obokan prehod, ki označuje mesto, kjer je bilo po izročilu najdeno (in/ali pokopano) dekletovo truplo, preprost prostor, dovolj velik, da se lahko oseba stisne pod njim. Jajce, ki ga pustijo blizu sveče za čas festivala, nato vrnejo samski ženski, ki naj bi bila po jedi prepričana, da bo našla moža. Tarča terorističnih napadov Leta 1985 so bili med festivalom Simčat Tora ubiti trije ljudje, vključno z enim otrokom, petnajst ljudi je bilo ranjenih, ko je lokalni policist, odgovoren za varovanje sinagoge, streljal v množico Judov. Napad je bil odgovor na operacijo Lesena noga (hebrejsko מבצע רגל עץ, latinizirano: Mivtza Regel Etz),] ko je Izrael ciljal na sedež PLO v Tuniziji. Lokalni policist, čigar sorodnik je bil ubit v operaciji, je v valu protijudovskih čustev po operaciji napadel sinagogo. 11. aprila 2002 je v bližini sinagoge eksplodiral tovornjak, poln eksploziva, pri čemer je bilo ubitih 21 ljudi, med njimi 14 nemških turistov, pet Tunizijcev in dva francoska državljana. Odgovornost za bombni napad, za katerega je bilo ugotovljeno, da ga je načrtoval Khalid šejk Mohamed, financiral pa pakistanski prebivalec Španije, prevzeli so pripadniki Al Kaide. 9. maja 2023 je pripadnik tunizijske nacionalne garde nasilno napadel judovske vernike pred sinagogo, pri čemer je ustrelil in ubil dva judovska bratranca (eden od moških je bil francoski turist in tunizijski državljan, ki živi v Netivotu v Izraelu) ter dva tunizijska varnostnika. Osem drugih je bilo ranjenih. Strelec, varnostnik v pomorskem centru, je sprva ustrelil in ubil kolega ter mu zasegel strelivo, preden se je odpravil v sinagogo. Med strelskim spopadom so ga ustrelili varnostniki. Uprava Sinagogo nadzira neodvisen upravni odbor, ki je bil ustanovljen konec 19. stoletja, ko je bila Džerba Francoski protektorat. Upravni odbor organizira letno romanje in prihodke od romanja razdeli vaškim starešinam. Galerija Sklici Film Celia Lowenstein et Lysiane Le Mercier, Tunisie, la synagogue de la Ghriba, série : Prazen sklic (pomoč), Arte France/ZED, Paris, 2018 (lire en ligne). Zunanje povezave Virtual tour na YouTubu Elshamy, Mosa'ab (25. november 2015). »Ancient Jewish community endures on Tunisian island« (Blog and images). Spotlight: AP Images. Associated Press. Pridobljeno 13. septembra 2024.