Velika mošeja, Sfax

Velika mošeja (arabsko الجامع الكبير بصفاقس) je bila najpomembnejša mošeja v starem mestu Sfax v Tuniziji. Prvotno je bila zgrajena nekje sredi 9. stoletja pod vladavino dinastije Aglabidov. Mošeja je bila urbano in versko srce mesta in je v poznejših obdobjih doživela več večjih preobrazb. Arhitekturno je znana po minaretu in nenavadno okrašeni vzhodni fasadi. Lokacija Mošeja stoji v središču starodavnega mesta Sfax in zaseda samo osrednje mesto, zaradi česar je bila postavitev mesta Sfax zelo podobna načrtovanju Kufe, enega prvih islamskih mest. Od izgradnje je bila obdana z najpomembnejšimi proizvodnimi središči in tržnicami v mestu ter še danes ohranja svojo ekonomsko vrednost. Zgodovina Ustanovitev Velika mošeja v Sfaxu ni natančno datirana, vendar se domneva, da je bila zgrajena približno v istem času, okoli leta 849 n. št., vendar je bila po obdobju Aglabidov obsežno spremenjena. Sponzor njene gradnje je bil domnevno kadi 'Ali ibn Aslam al-Džabanjani, učenec malikijskega učenjaka imama Sahnuna. Prvotna postavitev mošeje je bila verjetno zelo podobna Veliki mošeji v Kairouanu, ki je bila obnovljena v začetku istega stoletja pod aglabidskim emirjem Zijadatom Allahom I. Ziridsko obdobje Popravila mošeje so potekala najprej leta 980 in nato leta 988 pod vladavino Ziridov (vazalov fatimidskih kalifov). V 10. stoletju so mošejo zmanjšali tako, da so zapustili zahodno polovico, ji dali veliko ožji tloris in minaret pustili na vogalu namesto na sredini severne strani dvorišča, kot je bilo takrat običajno. Napisi v mošeji beležijo prenove v letih 988 in 1085. Georges Marçais je zmanjšanje površine mošeje pripisal letu 988, njeno prenovo pa letu 1085. Prvotni mihrab je bil nadomeščen z novim v ziridskem slogu na sredini zdaj skrajšane kible (južne) stene. V ziridskem obdobju je bil prvotni aglabidski minaret, ki je bil verjetno vitek dvonadstropni stolp, obdan z večjim novim minaretom, ki je bil zgrajen okoli njega v začetku 11. stoletja. Tudi nenavadno okrašeno zunanjo vzhodno fasado mošeje številni učenjaki, vključno z Georgesom Marçaisom in Lucienom Golvinom, pripisujejo ziridskemu obdobju. Osmansko obdobje Mošeja je bila v 18. stoletju, v obdobju Bejlik, razširjena s ponovno razširitvijo molitvene dvorane proti zahodu, kar ji je dalo sedanjo postavitev. Razširitev je bila izvedena leta 1758 in leta 1774. Zaradi te širitve je površina mošeje postala podobna njeni hipotetični prvotni velikosti, vendar je dvorišče ostalo majhno v primerjavi z molilnico. Nov mihrab je bil izdelan na sredini stene kible razširjene molilnice, medtem ko je bil stari mihrab Zirid obzidan. Arhitekta, odgovorna za to delo, sta bila glavni zidar Haj Sa'id al-Qatti in umetnik Tahar al-Manif, ki je imenovan tudi za obrtnika mihraba. V 19. stoletju je minaret obnovil Ibn Yemlûl al-Bergavâtî. Francoska okupacija Obdobje francoske okupacije je veljalo za najtemnejše obdobje za veliko mošejo od njene ustanovitve. Bombe, ki jih je francoska vojaška flota odvrgla med obleganjem leta 1881, so povzročile znatno škodo minaretu mošeje. Potem ko so francoski vojaki uspeli zavzeti mesto, so mošejo spremenili v vojašnico, kjer so vojaki prali oblačila in uporabljali mošejsko posodo za privezovanje konj. Med drugo svetovno vojno, leta 1942, sta na mošejo padli še dve bombi. Dva lokalna izvajalca, Mohamed Trabelsi in Najjar Ali Shaker, sta prevzela kolateralno škodo, ki sta jo povzročili. Po osamosvojitvi Po osamosvojitvi Tunizije je bila mošeja deležna večjih popravil v različnih delih. Med tem postopkom je bila terasa, zgrajena na njeni vzhodni strani, porušena, da bi stavbo zaščitili pred deževnico. Arhitektura Mošeja je sestavljena iz velike hipostilne molitvene dvorane, ki zavzema večino prostora, in veliko manjšega pravokotnega dvorišča (sahn) v severovzhodnem delu mošeje. Molitvena dvorana Molitvena dvorana je sestavljena iz 9 ladij ali prehodov, pravokotnih na zid kible (južni zid), razdeljenih z vrstami lokov, ki jih podpirajo ponovno uporabljeni starodavni stebri (kot je bilo to v originalni aglabidski strukturi). Dvorano je verjetno prvotno pokrival raven lesen strop, ki pa so ga od takrat nadomestili zidani križni oboki. 5 vzhodnih ladij je bilo del starejše mošeje iz obdobja Ziridov, medtem ko so 4 zahodne del kasnejše povečave mošeje. V vzhodnem delu je vsaka ladja dolga 6 odprtin (tj. dolžina 6 lokov). V zahodnem delu se hipostilne ladje raztezajo po celotni dolžini mošeje, razen rahlo okrnjenega vogala, kjer poteka današnja ulica. Osrednji mihrab mošeje, ki izvira iz prenov v 18. stoletju, je na notranji strani kaneliran in okrašen s kufskimi arabskimi napisi. Nad mihrabom je spominski napis pesnika 'Alija al-Ghuraba. Nekdanji ziridski mihrab, ki leži bolj vzhodno, je bil ponovno odprt, potem ko je bil dolga leta obzidan. Malo originalne dekoracije, ki jo je ohranil, kaže, da je bil verjetno podoben mihrabu, ki ga najdemo v Veliki mošeji v Mahdiji. Dvorišče Dvorišče je z vseh štirih strani obdano z arkadno galerijo, ki je prav tako pokrita s križnimi oboki. Na južni strani je nekakšen »narteks«, ki vodi v molilnico, široko pet travej. Njena osrednja traveja štrli rahlo navzven na dvorišče in je pokrita s kupolo. Za razliko od starejših aglabidskih kupol kupola ne sloni na osmerokotnem bobnu. Slopi, ki podpirajo to kupolo, so povezani s stebri, zahodni slop, ki gleda na dvorišče (na desni, ko gledamo proti molitveni dvorani), pa je delno prekrit z visoko marmorno ploščo, vklesano v obliki loka s kufskimi napisi. Ta plošča je služila kot nekakšen mihrab na prostem za tiste, ki so opravljali molitve na dvorišču, podobno kot anaza. Pripisujejo jo fatimidskemu obdobju (10. stoletje) na podlagi sloga kufske pisave. Lesena vrata, ki omogočajo vstop iz narteksa v molitveno dvorano, je izdelal mizarski mojster Ahmed Sha'abuni. Izrezljane so bile z geometrijskimi in rastlinskimi motivi, prvotno pa so bile pobarvane z barvami. Minaret Minaret, debel kockast stolp, zgrajen v obdobju Zirid okoli prvotnega aglabidskega minareta, se dviga iz vogala dvorišča, blizu sredine severnega roba mošeje. Prvotni minaret je prav tako imel kvadratno osnovo, vendar je meril le 4,2 metra na stran in se je dvignil do možne višine 20 metrov. Sedanji minaret se precej razlikuje od sodobnih minaretov iz obdobja Fatimid-Zirid in njegova oblika spominja na minaret Velike mošeje v Kairouanu iz 9. stoletja. Visok je približno 25 metrov. Prva stopnja, največja, je visoka tri nadstropja in je prebodena z vrati v pritličju in okni v vsakem nadstropju zgoraj. Okna so mixtilinearnih oblik (mešanica ravnih in krivih linij). Vrh stebla je kronan z več vodoravnimi pasovi okrasja: venec iz trikotnih zobnic, friz iz vdolbinic, eleganten friz s kufskim napisom in na vrhu linija okrašenih preluknjanih cin. Cine spominjajo na podobno obliko okrasja, ki ga najdemo v mošeji Ibn Tuluna in v fatimidskih mošejah v Kairu. Ta okras se ponovi za drugi nivo minareta, ki se dviga eno nadstropje. Zadnja stopnja na vrhu je tanka lanterni podobna struktura, odprta na štirih straneh, z vpetimi stebrišči na vogalih in na vrhu s kupolo. Vzhodna fasada Izjemna vzhodna zunanja fasada mošeje je okrašena z vrsto dekorativnih niš ali vdolbin v obliki podkve nad vrati in okni. Nekatere od njih vsebujejo arabske napise. Ta fasada morda izvira iz prvotne mošeje iz 9. stoletja, vendar jo njen edinstven in nenavaden videz lahko datira v poznejše obdobje. Številni znanstveniki jo pripisujejo obdobju Ziridov, vključno z Lucienom Golvinom in Georgesom Marçaisom. Poleg celotne kompozicije je še ena nenavadna značilnost ponovna uporaba bizantinske marmorne plošče s krščanskimi votivnimi motivi, vstavljene v steno nad enim od oken. Plošča je izrezljana s podobo dveh pavov, ki sta obrnjena drug proti drugemu (delno izbrisana z dletom v neznanem času) na ozadju listnatih motivov in z grškim napisom zgoraj. Nepopoln napis je bil očitno del klicanja Boga, Kristusa ali Device Marije. To vključitev krščanskega umetniškega dela s figuralnimi motivi tako jasno na mošeji je težko razložiti, vendar je bila morda mogoča zaradi fatimidske tolerance do neortodoksnih izrazov ali zaradi obstoja lokalnih zavetnikov bizantinskega porekla, ki so se odločili ponovno uporabiti to ploščo. Ker napis ne imenuje več krščanske osebnosti, ki ji je bil posvečen, je bil morda združljiv s splošnim verskim sporočilom za mošejo. Sklici Zunanje povezave La Grande Mosquée de Sfax