Antoninove terme

Antoninove terme ali Kartažanske terme so v Kartagini v Tuniziji, so največji sklop rimskih term iz 2. stoletja našega štetja, zgrajenih na afriški celini in eden od treh največjih, zgrajenih v Rimskem cesarstvu. So največje zunaj celinske Italije. Terme so tudi edine ohranjene kartažanske terme, ki izvirajo iz obdobja Rimskega cesarstva. Terme so bile zgrajene v času vladavine rimskega cesarja Antonina Pija. Ruševine se lahko danes ogleda v arheološkem parku Thermes d’Antonin in so na Unescovem seznamu svetovne dediščine. Zgodovina Po porazu Punikov med tretjo punsko vojno (149–146 pr. n. št.) so Kartagino prevzele rimske tradicije in običaji. Kartagina je sčasoma postala tretje mesto za zavezniške berberske kralje Rimljanov. Pod nadzorom cesarja Hadrijana so bile v Kartagini ob Sredozemskem morju zgrajene terme. Terme so dobile ime po naslednjem cesarju Antoninu Piju. Kopališča so bila zgrajena med letoma 146 in 162 n. št. po vzoru Trajanovih term v Rimu in so simetrično razporejena okoli osrednjega prostora velikosti 20 m × 50 m. Terme so bile v uporabi, dokler jih Vandali niso uničili po napadu na Tunizijo leta 439 n. št. Ostanki najdišča so večinoma v ruševinah, vendar se je ohranilo le malo kosov. Arhitektura Zaradi lege term neposredno ob morju ni bilo mogoče, kot je bilo običajno pri primerljivih objektih, namestiti servisnih in osebnih prostorov v klet. Zato so bili ti prostori v pritličju, dejanska kopališča pa v prvem nadstropju. Ta so bila razdeljena na dva simetrična dela s kaldarijem, tepidarijem in bazenom, domnevno ločenimi za moške in ženske. V središču sta bila frigidarij, katerega kupolo je podpiralo osem sivih granitnih stebrov z marmornatimi kapiteli in velik bazen s hladno vodo (natatio), ki je meril 49 m × 6 m. Oskrba z vodo je prihajala iz cistern Borddž-Džedid, ki jih je napajal akvadukt Zaghouan z vodo iz gorovja Zaghouan. Antoninove terme so strukturno edinstvene v primerjavi z drugimi rimskimi kopališči. Glinena tla, ki so mejila na Sredozemsko morje, so ustvarila potrebo po večjih temeljih. Terme danes Terme se nahajajo jugovzhodno od arheološkega najdišča, v bližini predsedniške palače v Kartagini. Arheološka izkopavanja so se začela med drugo svetovno vojno in zaključila z ustanovitvijo arheološkega parka za spomenik. Je tudi ena najpomembnejših znamenitosti Tunizije. Ruševine kopališč si je danes mogoče ogledati kot del arheološkega parka. Vidni so večinoma ostanki pritličja, ki je bilo sestavljeno predvsem iz prostorov za osebje in počivališča. Delno so prepoznavne tudi cevi za ogrevanje in vodo. Od marmornih okraskov in stebrov, pa tudi od samih kopalnih prostorov, skoraj ni ostalo nič; tudi nekdanje odprto stopnišče, ki je vodilo do morja, je bilo popolnoma uničeno. V središču kopališkega kompleksa je bil na betonski podstavek ponovno postavljen približno 20 metrov visok steber. To označuje višino frigidarija na tej točki. Nekoliko zunaj dejanskega kopališkega kompleksa so vidni ostanki polkrožnih stranišč. Na najdišču izkopavanj so tudi številne punske grobnice, cisterne, temelji več hiš (nekatere z mozaičnimi tlemi), ruševine zgodnjekrščanske bazilike in podzemna grobna kapela, znana kot Asterius. Terme so danes del arheološkega najdišča Kartagina, ki je na seznamu svetovne dediščine UNESCO. 17. februarja 2012 je tunizijska vlada predlagala, da se rimski hidravlični kompleks Zaghouan-Kartagina, katerega del so terme, uvrsti na seznam svetovne dediščine v prihodnosti. Lokacija Sklici Literatura Alexandre Lézine: Les thermes d’Antonin à Carthage. Société tunisienne de diffusion, Tunis 1969 Zunanje povezave