Bulla Regia

Bulla Regia je bilo berbersko, punsko in rimsko mesto v bližini današnje Jendoube v Tuniziji. Njegove ohranjene ruševine in arheološko najdišče so znani po polpodzemnih bivališčih iz hadrijanove dobe, ki so služila kot zaščita pred močno vročino in sončnimi žarki. Številna mozaična tla so ostala na svojem mestu; druga se lahko ogleda v Bardojskem narodnem muzeju v Tunisu. Z najdiščem je povezan tudi majhen muzej. Imena Punsko ime mesta se na valuti pojavlja kot bbʿl (𐤁𐤁𐤏𐤋). Domneva se, da gre za okrajšavo imena bt bʿl (𐤁𐤕 𐤁𐤏𐤋), kar pomeni 'Hiša' ali 'Baalov tempelj'. Ime Bulla Regia je latinsko za 'kraljevska bula'. Beseda se nanaša na njen status numidske prestolnice pod Masiniso. Mesto je bilo domnevno ponovno ustanovljeno ob dvigu v kolonije in uradno poimenovano Colonia Aelia Hadriana Augusta Bulla Regia po svojem cesarskem pokrovitelju Hadrijanu. Zgodovina Berbersko mesto Berbersko naselje je verjetno obstajalo pred punskim. Najdena je bila uvožena grška keramika iz 4. stoletja pred našim štetjem. Punsko mesto Kartagina je prevzela nadzor nad mestom v 3. stoletju pred našim štetjem, ko napisi razkrivajo, da so prebivalci častili Baala Hamona in pokopavali svoje mrtve v žarah v punskem slogu. V muzeju na tem mestu je ohranjen kapitel iz templja boginje Tanit. Numidska prestolnica Bula Regia je bila del ozemlja, ki ga je Publij Kornelij Scipion Afričan osvojil za Rim leta 203 pred našim štetjem med drugo punsko vojno. Numidski kralj Masinissa je »ponovno pridobil deželo svojih prednikov« (kot je navedeno v napisu) in leta 156 pred našim štetjem Bullo postavil za svojo prestolnico. Eden od njegovih sinov je v mestu vzdrževal palačo. Pod Numidijci je bil na vsaj del prejšnjega nepravilnega sistema na helenističen način uveden regulariziran ortogonalni mrežni načrt ulic. Rimska kolonija Rimljani so prevzeli neposredni nadzor leta 46 pr. n. št., ko je Julij Cezar organiziral provinco Afriko in nagradil (morda preprosto nevtralno) vedenje Bulle med nedavno državljansko vojno, tako da jo je razglasil za svobodno mesto (latinsko civitas libera). Pod Hadrijanom je bila povzdignjena v status rimske kolonije, njeni državljani pa so dobili polno državljanstvo. Uničenje Bula Regia je pod bizantinsko oblastjo počasi izgubljala pomen. Tako kot drugod v poznem cesarstvu se je lokalna aristokracija znašla v položaju, ko je lahko povečala obseg svojih hiš na račun javnega prostora: Hiša ribiča je bila preurejena tako, da je povezovala dve ločeni insuli, s čimer je prometnico spremenila v slepo ulico. Bullo Regio je uničil potres, ki je njena prva nadstropja zrušil v podzemna tla. Ponovno odkritje Pesek, ki je naplavljal, je zaščitil zapuščena najdišča, ki so bila pozabljena vse do začetka prvih izkopavanj leta 1906, deloma zaradi uničenja monumentalnega vhoda v rimsko mesto. Forum, obdan s portiki, je bil izkopan med letoma 1949 in 1952. Njegova javna bazilika je imela na vsakem koncu apsido. Kot stolnica je imela v sredino zadnjega (zahodnega) dela ladje zelo nenavaden križasti krstilnik. Njen majhen amfiteater, ki je bil predmet očitka v pridigi Avguština iz Hipona, je ohranil ostrino robov in stopnic, ker je bil zakopan do leta 1960–61. Muzej in arheološko najdišče Bulla Regia je zdaj arheološko najdišče. Tam je muzej, na voljo pa so tudi ogledi podzemlja. Restavratorska dela so namenjena zaščiti stavb, ki so dobro ohranjene, ker so bile večinoma zgrajene pod zemljo. Večina dovršenih polikromiranih mozaikov se ohranja na mestu, kar obiskovalcem omogoča, da si jih ogledajo v njihovem prvotnem arhitekturnem kontekstu. Rimski drenažni sistem je bil obnovljen, da bi hiše preprečili poplave. Stavbe V edinstveni arhitekturi domusov, ki se je razvila v mestu, je nad podzemno ravnijo, zgrajeno okoli dvonadstropnega atrija, stalo pritlično nadstropje, odprto za toplega zimskega sonca. V oboke so bile vgrajene terakotne steklenice z odprtim dnom. Voda, posuta po tleh, je oživila barve mozaikov, medtem ko so ti zagotavljali hlajenje z izhlapevanjem. V Hiši lovca je bila bazilika z apsido na čelu, transeptom in odvisnimi prostori, ki se odpirajo v tisto, kar bi bila ladja, če bi bila cerkev, navedena (Thébert) kot primer povezave med javno arhitekturo in domusom vladajočega razreda v 4. stoletju, prostori, ki so kmalu postali pokristjanjeni kot cerkve in stolnice. Subtilne barve in senčenje ter modeliranje tridimenzionalnih oblik najlepših mozaikov v Bulli Regia ne prekaša noben v Severni Afriki, kjer je rimska umetnost mozaičnih tal dosegla svoj polni razvoj. Mozaik Amfitrite s svetniškim sijem (Hiša Amfitrite) je pogosto ilustriran (glej image zgoraj). Tempeljski kompleks v Bulli Regia izvira iz časa cesarja Septimija Severja in ima zapletena mozaična tla, okraske opus sectile in slike. Napis potrjuje, da so na tem mestu častili cesarja in njegova sinova Geta in Karakala. Na tem mestu je bil odkrit tudi Apolonov tempelj. Na dvorišču so na tlakovani površini našli ostanke zapuščenih predmetov, ki so nosili suženjsko ovratnico iz svinca. Na oznaki piše, da je nosilka pobegnila iz Bulle Regia in najditelju naroča, naj jo pridrži; vsebuje besede »Adultera meretrix«, ki jih učenjaki razumejo bodisi kot ime sužnje bodisi kot žaljiv opis (kar bi po mnenju učenjakinje Jennifer Trimble pomenilo nekaj takega kot »razvratna prostitutka«). Religija Bula Regia je bila dovolj pomembna, da je postala škofija, sufragan Kartagine, ki je civilno baziliko preoblikovala v svojo stolnico. Bulla Regia je bila sedež starodavne škofije, ki je nosila njeno ime. Škofija je bila ustanovljena v času Rimskega cesarstva in je preživela skozi arijansko-vandalsko kraljestvo in pravoslavno Bizantinsko cesarstvo, propadla pa je šele z mestom in prihodom islama. Škofija je bila ponovno ustanovljena v 20. stoletju kot Bullensium Regiorum, titularni sedež Rimskokatoliške cerkve. Med njenimi škofi so bili: Jules Girard (8. julij 1921 – 23. marec 1950) Herbert Bednorz (4. maj 1950 – 12. november 1967) Titularni nadškof Pierre Martin Ngô Đình Thục (17. februar 1968 – 13. december 1984), upokojeni metropolitanski nadškof mesta Huê Adam Marcinkowski (od 23. februarja 1985), pomožni škof mesta Płock Sklici Literatura García Moreno, Luis A. (2001), De Gerión a César, Memorias del Seminario de Historia Antigua, Vol. IX, Alcala: University of Alcala Press. (špansko) Head, Barclay; in sod. (1911), »Numidia«, Historia Numorum (2nd izd.), Oxford: Clarendon Press, str. 884–887. Sola-Solé, Josep María (1980), El Alfabeto Monetario de las Cecas "Libio-Fenices", Biblioteca Universitaria, Vol. I, Puvill. (špansko) Zunanje povezave World Monuments Fund website about Bulla Regia Website about Bulla Regia Website about Bulla Regia Arhivirano 2016-03-04 na Wayback Machine. Virtual tourist site GigaCatholic with titular incumbent biography links