NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Tokū

Tokū è un'isola vulcanica disabitata situata nella divisione di Vava'u dell'arcipelago delle Tonga, nell'Oceano Pacifico. Si trova nell'estremo nord del gruppo Vava'u e fa parte della zona di subduzione delle Kermadec-Tonga altamente attiva e del suo arco vulcanico associato, che si estende dalla Nuova Zelanda alle Fiji. L'isola è lunga circa 1000 m e larga 700 m, per un'area di 0,4 km². Si eleva fino a 8 m sul livello del mare verso la costa orientale. L'isola più vicina è Fonualei 19,7 km a nord-ovest. Storia Il primo europeo ad avvistare l'isola fu Don Francisco Mourelle de la Rua a bordo della fregata Princesa nel 1781. Tokū è stata abitata negli anni 1830 quando, a seguito di alcuni conflitti, vi si trasferirono gli abitanti del villaggio Ha’amea dell'isola Tongatapu. Dopo l'eruzione del vulcano Fonualei del 1846 si trasferirono a 'Utulei, sull'isola di Pangaimotu, nel distretto di Pangaimotu. Note
Teufaiva Sport Stadium

Teufaiva Sport Stadium which was previously known as Tenefaira Field Stadium is a multi-purpose stadium in Nukuʻalofa, Tonga. It is used mostly for rugby union, football and rugby league and the Ikale Tahi team matches. The stadium holds 10,000 people. It is the home ground of the Tonga national rugby union team. Teufaiva is where the Secondary School sports in Tonga are held (every year). The stadium fell into disrepair in the early 2000s and was unused for eight years. It was reopened after being refurbished in 2017, but badly damaged by Cyclone Gita just a few months later. It was re-opened again in 2019. On the 4th of May 2024, Moana Pasifika, from the Super Rugby Pacific competition hosted their first game at the stadium against the Highlanders (Dunedin, New Zealand). The Highlanders won 28-17 in wet conditions. This made Tonga the 12th country to host a Super Rugby match. References
Niuas

El grup Niuas és l'arxipèlag més septentrional i allunyat de Tonga. Consta només de tres illes volcàniques: Niuatoputapu, Niuafoʻou i Tafahi. Administrativament és una de les cinc divisions de Tonga, amb capital a Hihifo de l'illa Niuatoputapu, però governada des de Nuku'alofa, la capital a Tongatapu. El nom «niua» significa 'fulla de palma' i indica la gran quantitat de cocoters. És un nom molt utilitzat en diferents llocs de la Polinèsia, significativament a l'illa i estat de Niue. Les Niuas queden molt aïllades, amb uns enllaços aeris i marítims irregulars. No existeix turisme i s'han mantingut les tradicions tongaleses. Les dades bàsiques de les illes del grup són: A més, a 38 km al nord de Tafahi, es troba l'escull Curacoa dividit en dues parts separades 90 m. A 6 km al sud-oest de l'escull es troba el volcà submarí de Curacoa, i a 10 km més al sud es troba el banc Curacoa de 18 m de profunditat. Les Niuas van ser descobertes pels holandesos Jacob Le Maire i Willem Schouten, el 1616, en camí d'est a oest entre Rangiroa, a les Tuamotu, i les illes Hoorn, a Wallis i Futuna. La primera illa la van anomenar Cocos. És Tafahi, justament l'única de les tres Niuas que no porta el prefix niua. Mentre estaven negociant van arribar els veïns de Niautoputapu i els van atacar per sorpresa. Van anomenar aquesta illa Verraders Eylandt, 'illa dels Traïdors'. Seguint la seva ruta a l'oest van trobar la tercera illa, Niuafo'ou, on esperaven trobar aigua i avituallaments i la van anomenar Goede Hoop, 'Bona Esperança', de forma precipitada, ja que no van trobar on fondejar.
Ongo Niua

Ongo Niua (tongaisch Dual die beiden Niuas), auch Niuas, sind eine Inselgruppe im südlichen Pazifik, die politisch zum Königreich Tonga gehört. Der weit im Norden Tongas gelegene Archipel umfasst drei Inseln: Diese Inseln sind die aus dem Meer ragenden Spitzen unterseeischer Vulkane, die zum Teil bis in die jüngste Zeit aktiv waren. Die Niua-Gruppe wurde 1616 von Willem Cornelisz Schouten und Jacob Le Maire während ihrer Weltumseglung mit den Schiffen Eendracht und Hoorn für Europa entdeckt. Verwaltung Die Inselgruppe Ongo Niua bildet eine der fünf Divisionen, der obersten Verwaltungseinheiten des Königreichs Tonga. Sie wird in zwei Distrikte gegliedert. Die Insel Niuafoʻou bildet den gleichnamigen Distrikt Niuafoʻou; die Inseln Niuatoputapu und Tafahi formen gemeinsam den Distrikt Niuatoputapu. Weblinks Einzelnachweise
Niua Islands

Niua is a division of the Kingdom of Tonga, namely the northernmost group of islands. It consists of three islands (Niuafoʻou, Niuatoputapu and Tafahi) which together have an area of 71.69 km2 and a population of 1,150. The largest village is Hihifo on Niuatoputapu. Piu'o Tafahi is the highest point with an elevation of 560 m. Geography The islands lie at approximately 15° south latitude and 175° to 173° west longitude, approximately 600km north of the Tongan capital of Nukuʻalofa, 300 - 375 km northwest of Vavaʻu, and 320 - 470 km south or southwest of Samoa. Niuafoʻou is geographically separated from the other islands, lying 200km to the west. The total area of the islands is 71.69 km2 (27.68 sq mi). Climate The islands have a tropical climate, with a mean temperature of 27 °C (81 °F) and a mean annual rainfall of 2,453 mm (100 in) (Niuafoʻou) or 2,374 mm (90 in) (Niuatoputapu). Geology The islands are the peaks of undersea volcanoes, towering from the sea. Niuatoputapu and Tafahi lie on the Tofua volcanic arc, and are not active. Niuafoʻou lies at the center of the Niuafo'ou Plate and has erupted regularly since 1814. There are other volcanoes in this part of the Tofua chain which do not reach sea level, but form seamounts with between 1200 and 1500m of water above their peaks. This includes the Mata group, the Curacoa volcano, and the large submarine caldera Niuatahi. History Archaeological evidence shows the Niuas were settled by the Lapita culture. It was later part of the Tui Manu'a and Tuʻi Tonga Empires. The Niua group was first encountered by Europeans in 1616 by Willem Schouten and Jacob Le Maire Cornelisz during their circumnavigation. Government The islands are part of Tonga. Their people are represented in the legislative Assembly of Tonga via the Niua 17 electoral constituency, while their nobles are represented via the Niuas Nobles' constituency. References
Niuas

Niuas es el archipiélago más septentrional y lejano de Tonga. Consta tan sólo de tres islas volcánicas: Niuatoputapu, Niuafo‘ou y Tafahi. Administrativamente es una de las cinco divisiones de Tonga, con capital en Hihifo de la isla Niuatoputapu, pero gobernada desde Nuku'alofa, la capital en Tongatapu. El nombre «niua» significa 'hoja de palma' e indica la gran cantidad de cocoteros. Es un nombre muy utilizado en diferentes lugares de la Polinesia, significativamente en la isla y estado de Niue. Las Niuas quedan muy aisladas, con unos enlaces aéreos y marítimos irregulares. No existe turismo y se han mantenido las tradiciones tonganas. Los datos básicos de las islas del grupo son: Además, a 38 km al norte de Tafahi, se encuentra el arrecife Curacoa dividido en dos partes separadas 90 m. A 6 km al suroeste del arrecife se encuentra el volcán submarino de Curacoa, y a 10 km más al sur se encuentra el banco Curacoa de 18 m de profundidad. Las Niuas fueron descubiertas por los holandeses Jacob Le Maire y Willem Schouten en 1616, en el camino de este a oeste entre Rangiroa, en las Tuamotu, y las islas Hoorn, en Wallis y Futuna. La primera isla la bautizaron como Cocos. Es Tafahi, precisamente la única de las tres Niuas que no lleva el prefijo niua. Mientras estaban negociando llegaron los vecinos de Niautoputapu y les atacaron por sorpresa. Bautizaron esta isla como Verraders Eylandt, isla de los Traidores. Siguiendo su ruta al oeste encontraron la tercera isla, Niuafo'ou, donde esperaban encontrar agua y víveres y la denominaron Goede Hoop, Buena Esperanza, de forma precipitada ya que no encontraron donde fondear. Referencias
Isole Niua

Ongo Niua è una divisione di Tonga con 1 150 abitanti al censimento 2021. Il capoluogo è Hihifo. Le isole Niua si trovano a circa 600 km a nord della capitale tongana Nukuʻalofa, 300-375 km a nord-ovest di Vavaʻu e 320-470 km a sud o sud-ovest di Samoa. L'area totale delle isole è 71,69 km2. Niuafo'ou è geograficamente separata dalle altre isole, Niuatoputapu e Tafahi, situata a 200 km a ovest. Suddivisioni amministrative La divisione è suddivisa in 2 distretti: Niuafo'ou con una popolazione di 431 Niuatoputapu con una popolazione di 719 per tre isole: Niuafo‘ou, Niuatoputapu e Tafahi. Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Isole Niua Wikivoyage contiene informazioni turistiche su Isole Niua
Острова Ниуас

Острова Ниуас (англ. Niua Group) — самая северная островная группа в архипелаге Тонга (Королевство Тонга). География Включает в себя три вулканических острова: Ниуатопутапу Ниуафооу Тафахи. История Острова Ниуас были открыты в 1616 году голландскими путешественниками Якобом Лемером и Виллемом Схаутеном. Население Острова образуют административную единицу, административный центр которой расположен в поселении Хихифо на острове Ниуатопутапу. Численность населения островов составляет 1665 человек (2006). Примечания
Niuas

Niuas eller Niuasöarna (tonganska Ongo Niua) är en ögrupp som tillhör Tonga i västra Polynesien i södra Stilla havet. Geografi Niuasöarna ligger ca 560 kilometer nordöst om huvudön Tongatapu och är den nordligaste ögruppen i Tonga. Öarna är av vulkaniskt ursprung och har en sammanlagd areal om ca 71,69 km² och består av 3 större öar: Niuatoputapu, huvudön, ca 18,00 km² Tafahi, ca 9 km nordöst om huvudön, ca 3,42 km² Niuafo'ou, ca 180 km nordväst om huvudön, ca 50,27 km² samt de mindre och obebodda öarna Den högsta höjden är vulkanen Piu-ʻo-Tafahi på ca 560 m ö.h. och finns på Tafahi. Befolkningen uppgår till ca 2.100 invånare (1) där de flesta bor i huvudorten Hihifo på Niuatoputapu. Förvaltningsmässigt utgör ögruppen ett eget distrikt Niuas division (2). Ögruppens lilla flygplats Mataʻaho (även Kuini Lavenia flygplatskod "NTT") ligger på huvudöns sydöstra del och har kapacitet för lokalt flyg. Det finns även färjeförbindelser mellan öarna och Tongatapu. Historia Tongaöarna beboddes av polynesier sedan 2000-talet f.kr. under Lapitakulturen. Den nederländske upptäcktsresanden Willem Corneliszoon Schouten och Jacob Le Maire blev i maj 1616 de första européerna att besöka Niuasöarna. Då namngavs öarna Verraders Eylandt (Niuatoputapu), Cocos Eylandt (Tafahi) och Goede Hoop Eylandt (Niuafo'ou). I augusti 1767 återupptäckte brittiske Samuel Wallis Niuatoputapu och som då namngav ön Keppel's Isle. Den aktiva vulkanen på Niuafo'ou har haft en rad utbrott i modern tid. 1853 förstördes byn 'Ahau på den sydvästra delen under ett utbrott och 1929 förstördes byn Futu på den nordvästra delen. I december 1946 evakuerades hela befolkningen till Eua inför ett utbrott, dessa återvände först 1958. Det senaste utbrottet ägde rum 1985. Externa länkar Om Niuas Karta över Niuas Bilder från Niuas
Ніуас (острови)

Острови Ніуас (тонг. Niuas, англ. Niuas) — група островів у крайній північній частині Королівства Тонга в південно-західній частині Тихого океану, яка входить до однойменного округу. Розташована на північ від групи островів Вава'у та на південний захід від держави Самоа. Географія Найпівнічніша група островів Ніуас знаходиться приблизно за 300 кілометрів на північ від архіпелагу Вава'у та за 280 км на південний захід від островів держави Самоа. Група включає в себе три найбільші, заселені острови вулканічного походження, та близько десятка безлюдних маленьких острівців, в тому числі чотири внутрішні острівці, які розташовані у внутрішньому озері острова Ніуафо'оу. Найбільший острів групи — Ніуафо'оу (50,27 км²), включає внутрішні острови Моту-А'алі, Моту-Лахі, Моту-Молемоле та Моту-Сі'ї, другий за площею і головний в адміністративному значені острів Ніуатопутапу (18 км²), включає дрібні острівці Нукусеїлала, Сікаїха'а, Тавілі, Тафуна, Ту'унга, Хакауту'уту'у та Хунгана, а третій відносно невеликий острів Тафахі (3,42 км²). Крім того, за 38 км на північ від острова Тафахі, розташований риф Куракоа розділений на дві окремі частини за 90 м один від одного. За 16 км на південний схід від рифа є підводний вулкан Куракоа, а за 10 км далі на південь є банка Куракоа глибиною до 18 м. Найбільший населений пункт і столиця архіпелагу — поселення Хіхіфо, населення 284 особи (2011), розташоване на острові Ніуатопутапу. Загальна площа всіх островів — 71,69 км². У геологічному плані острови є вершинами підводних вулканів, що піднімаються з дна океану, деякі з них були ще активні до недавнього часу. Найвища вершина архіпелагу — гора Піу'о Тафахі (560 м), на острові Тафахі. Назва «Ніуас» означає «пальмове листя» і вказує на велику кількість кокосових пальм. Ця назва широко використовується в різних частинах Полінезії, а особливо в острівній державі Ніуе. Острови дуже ізольовані, як від інших частин держави Тонга, так і від сусідніх держав, з нерегулярним повітряним та морським сполученням. Тут мало розвинений туризм і залишаються самобутні тонганські традиції, які практично не зазнали зовнішніх впливів. Заселенні острови Населення Зміна чисельності населення архіпелагу Ніуас за переписом, станом на листопад місяць, з 1976 по 2011 роки: Острови утворюють одну з п'яти адміністративних одиниць країни — округ Ніуас, адміністративний центр якого розташований в поселенні Хіхіфо на острові Ніуатопутапу. Історія Острови Ніуас були вперше відкриті європейцями у 1616 році, голландськими мандрівниками Якобом Лемером та Виллемом Схаутеном, які здійснили навколосвітню подорож в 1615—1616 роках на суднах «Ендрахт» та «Горн». Галерея Див. також Острови Тонги Примітки Посилання Niuas на сайті Geoview.info (англ.) Bilder från Niuas (італ.) Tonga Statistics at a Glance (англ.)
Fonualei

Fonualei és una illa volcànica deshabitada del regne de Tonga. Es troba 70 km al nord-oest de Vavaʻu i forma part de la zona de subducció Kermadec-Tonga, altament activa, i el seu arc volcànic associat, que s'estén des de Nova Zelanda fins a Fiji, i està format per la subducció de la placa del Pacífic sota la placa indo-australiana. L'illa més propera és Tokū, a 19,7 km al sud-est. Geografia L'illa és el cim d'un volcà actiu que s'eleva a 1.000 metres del fons marí. Té un diàmetre de 2 km i una alçada màxima de 188 metres. La costa està envoltada de penya-segats, amb només dues platges adequades per al desembarcament. Les costes occidental, meridional i nord-oriental presenten esculls de corall. Història El primer europeu a albirar l'illa va ser Francisco Mourelle de la Rua a bord de La Princesa el 26 de febrer de 1781. Va informar que l'illa era àrida a causa de les erupcions, i per aquest motiu la va anomenar Amargura. Posteriorment va ser vista per La Pérouse el 27 de desembre de 1787, i per l'HMS Pandora durant la recerca dels amotinats del Bounty , que la van anomenar "l'illa de Gardner". El 1846 va tenir lloc una gran erupció que va destruir gran part de la vegetació de Vavaʻu i va escampar cendres durant almenys un any. Algunes fonts afirmen que tres altres volcans veïns, el Late, el Tokū i un altre, van entrar en erupció al mateix temps. Probablement es tracta d'un error de vaixells que en passar van identificar erròniament l'illa en erupció. Es va informar d'una altra erupció el juliol de 1938. Durant la dècada del 1980 l'illa va ser llogada per un període de 30 anys a la família Chen com a part d'un pla per vendre passaports de Tonga a estrangers rics. El setembre del 2022 uns científics que cartografiaven la vida marina van observar una decoloració de l'aigua prop de l'illa i emissions de gasos sulfúrics. Ecologia La BirdLife International ha designat l'illa com a Àrea important per a la conservació de les aus. És la llar d'una gran colònia de xatracs foscos. Altres ocells que viuen a l'illa són el colom de les Fiji, el colom imperial del Pacífic, el rasclet del Pacífic, la polla blava australasiana, el menjamel carunculat de la Polinèsia i l'estornell de la Polinèsia. Els ocells marins i limícoles inclouen el mascarell de potes marrons i de potes vermelles, la fregata gran i petita, el xatrac blanc, el cua de jonc cua-roig,la daurada petita del Pacífic i el polit del Pacífic. L'únic mamífer terrestre és la guineu voladora de Tonga. L'illa està lliure de rates. El 1993 es va avaluar que Fonualei era un hàbitat potencial per al megàpode de les Tonga, en perill crític d'extinció. S'hi van traslladar 70 ous i 10 pollets. La introducció va tenir èxit i el 2003 la població es va estimar entre 300 i 500 ocells. El 2013 es va estimar una població adulta d'entre 600 i 1.000 exemplars. Referències
Fonualei

Fonualei ist eine rund fünf Quadratkilometer große, unbewohnte Vulkaninsel im Norden des pazifischen Inselstaates Tonga. Sie liegt im Norden der Vavaʻu-Inseln, rund 50 km nordnordöstlich der Hauptinsel der Gruppe. Die nächstgelegene Insel ist die kleinere Vulkaninsel Tokū 19,7 Kilometer südöstlich. Der höchste Punkt der gut zwei Kilometer breiten Insel Fonualei liegt bei 188 Metern. Der schwer zugängliche Inselvulkan war in den Jahren 1791, 1846, 1906, 1939, 1951, 1957 und zuletzt 1974 aktiv. Hierbei wechselten sich explosive Ausbrüche und solche mit Lavaförderung ab. Vom Vulkantyp entspricht er dem Schicht- oder Stratovulkan. Auf der Insel gibt es eine 1993 und 1994 angesiedelte Population des Tonga-Großfußhuhnes (Megapodius pritchardii). Insgesamt etwa 70 Eier des Malaus, wie das Großfußhuhn von den Tongaern genannt wird, wurden damals vom deutschen Vogelkundler Dieter Rinke auf der Insel vergraben. 10 Jahre später hat eine Zählung eine geschätzte Population von 300 bis 500 Individuen ergeben. Literatur D. Gerstle; Gentle people, into the heart of Vavaʻu 1781–1973; Tofua press 1973 Dirk HR Spennemann, The June 1846 Eruption of Fonualei Volcano, Tonga. An Historical Analysis (PDF; 6,9 MB). The Johnstone Centre. Report Nº 196. Weblinks Fonualei im Global Volcanism Program der Smithsonian Institution (englisch). Gegenstand deutscher Forschungsbemühungen 1999 bis 2001 Einzelnachweise
Fonualei

Fonualei is an uninhabited volcanic island in the kingdom of Tonga. It 70 km northwest of Vavaʻu and is part of the highly active Kermadec-Tonga subduction zone and its associated volcanic arc, which extends from New Zealand north-northeast to Fiji, and is formed by the subduction of the Pacific Plate under the Indo-Australian Plate. The closest island to Fonualei is Tokū 19.7 km to the southeast. Geography The island is the peak of an active volcano which rises 1000m from the seafloor. It has a diameter of 2 km and a maximum height of 188m. The coast is surrounded by cliffs, with only two beaches suitable for a landing. The western, southern, and north-eastern sides have narrow fringing reefs. History In the 1830s the inhabitants of Tokū used Fonualei for their gardens. The first European to sight the island was Don Francisco Mourelle de la Rua on the La Princesa on 26 February 1781. He reported the island to be barren from eruptions, and called it for that reason Amargura (Bitterness in Spanish). It was subsequently seen by La Pérouse on 27 December 1787, and by HMS Pandora during its hunt for the Bounty mutineers, who named it "Gardner’s Island". A major eruption in 1846, starting 11 June, destroyed much of the vegetation of Vavaʻu and spread ash around for at least a year. Some sources claim that three other neighbouring volcanoes, Late, Tokū and another, erupted at the same time. This is probably a mistake by passing ships who misidentified the erupting island. Another eruption was reported in July 1938. In the 1980s the island was leased for 30 years to the Chen family as part of a scheme to sell Tongan passports to wealthy foreigners. In September 2022 scientists mapping marine life noted discolouration in the water near the island and emissions of sulphuric gases. Ecology The island has been designated an Important Bird Area by BirdLife International. It is home to a large colony of Sooty terns. Other birds found on the island include the Tongan ground dove, Pacific imperial pigeon, Spotless crake, Australasian swamphen, Polynesian wattled honeyeater, and Polynesian starling. Sea- and shorebirds include the brown and red-footed Booby, the great and Lesser frigatebird, White tern, Red-tailed tropicbird, the black and brown Noddy, Pacific golden plover, and Bristle-thighed curlew. The only land-based mammal is the Insular flying fox. The island is rat-free. In 1993 Fonualei was assessed as a potential habitat for the critically endangered Tongan megapode. 70 eggs and 10 chicks were translocated. The introduction was successful, and in 2003 the population was estimated at 300 to 500 birds. In 2013 it was estimated at 600 to 1,000 adults. See also List of volcanoes in Tonga References D. Gerstle; Gentle people, into the heart of Vavaʻu 1781–1973; Tofua press 1973
Fonualei

Fonualei est une île volcanique proche de Vava'u au royaume des Tonga. D'une superficie de 5 km2, elle est inhabitée. L'île voisine la plus proche est Tokū, à 19,7km au sud-est. Histoire Premiers contacts avec les européens Le premier navigateur européen à apercevoir l'île fut l'espagnol Francisco Mourelle de la Rua à bord de La Princesa le 26 février 1781. Il nomma l'île Amagura (amèreté) en raison des nombreuses éruptions volcaniques. Activité volcanique Depuis 1791, au moins six éruptions ont été répertoriées : 1791 11 juin 1846 Mars 1906 Juin 1939 21 août 1951 Juin 1957 16 février 1974 (incertaine) Notes et références Voir aussi Bibliographie D. Gerstle; Gentle people, into the heart of Vavaʻu 1781-1973; Tofua press 1973 Dirk HR Spennemann, The June 1846 Eruption of Fonualei Volcano, Tonga. An Historical Analysis. The Johnstone Centre. Report Nº 196. Articles connexes Liste des volcans de Tonga Portail des Tonga Portail des îles
Fonualei

Fonualei è un'isola vulcanica disabitata situata nella divisione di Vava'u dell'arcipelago delle Tonga, nell'Oceano Pacifico. Si trova a 70 km a nord-ovest di Vava'u e fa parte della zona di subduzione delle Kermadec-Tonga altamente attiva e del suo arco vulcanico associato, che si estende dalla Nuova Zelanda alle Figi. L'isola più vicina a Fonualei è Tokū a 19,7 km sud-est. Storia Il primo europeo ad avvistare l'isola fu Don Francisco Mourelle de la Rua sulla Princesa il 26 febbraio 1781. Riferì che l'isola era sterile per via delle eruzioni e la chiamò, per questo motivo, Amargura (amarezza in spagnolo). Successivamente fu vista da Jean-François de La Pérouse il 27 dicembre 1787 e dalla HMS Pandora durante la caccia agli ammutinati del Bounty, che la chiamarono Isola di Gardner. Geografia L'isola è la vetta di uno stratovulcano attivo che si erge a 1000 m dal fondale marino. Ha un diametro di 2 km e un'altezza massima di 188 m. La costa è circondata da scogliere, con solo due spiagge adatte all'approdo. Eruzioni La prima eruzione registrata del Fonualei risale al 1791. Una grande eruzione iniziata l'11 giugno 1846 distrusse gran parte della vegetazione di Vava'u e sparse cenere per almeno un anno. Un'altra eruzione fu segnalata nel luglio 1938. Ambiente L'isola è stata designata come Important Bird Area da BirdLife International. Ospita una grande colonia di sterne fuligginose. Altri uccelli trovati sull'isola includono la tortorina amichevole delle Samoa, il piccione imperiale del Pacifico, la schiribilla fuligginosa, il pollo sultano australasiano, il succiamiele caruncolato e lo storno polinesiano. Gli uccelli marini e costieri includono la sula piedirossi e la sula fosca, la fregata minore e maggiore, la sterna bianca, il fetonte codarossa, la sterna stolida bruna e nera, il piviere dorato del Pacifico ed il chiurlo di Tahiti. L'unico mammifero terrestre è la volpe volante del Pacifico. Nel 1993 l'isola Fonualei è stata valutata come un potenziale habitat per il megapodio delle Tonga, in pericolo di estinzione. Sono state traslocate 70 uova e 10 pulcini. L'introduzione ha avuto successo e nel 2003 la popolazione è stata stimata tra 300 e 500 uccelli. Nel 2013 è stata stimata tra 600 e 1.000 adulti. Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Fonualei