Nan (reka)

Reka Nan (tajsko แม่น้ำน่าน, Maenam Nan, izgovorjava [mɛ̂ː.náːm nâːn]; severnotajsko น้ำแม่น่าน, izgovorjava [náːm mɛ̂ː nâːn]) je reka na Tajskem. Je eden najpomembnejših pritokov reke Chao Phraya. Geografija Reka Nan izvira v gorovju Luang Prabang v provinci Nan. Province vzdolž reke za provinci Nan so Uttaradit, Phitsanulok in Phichit. Reka Yom se izliva v Nan v okrožju Chum Saeng v provinci Nakhon Sawan. Ko se reka Nan združi z reko Ping pri Pak Nam Pho v mestu Nakhon Sawan, postane reka Chao Phraya. Reka Nan teče približno 630 kilometrov južno. Pritoki Glavni pritok Nana je reka Yom, ki se izliva v Nan v okrožju Chum Saeng v provinci Nakhon Sawan. Drugi neposredni pritoki vključujejo Khlong Butsabong in Khlong San Thao v spodnjem porečju Nan, reki Wat Ta Yom in Wang Thong, ki se izliva v Nan v provinci Phichit, reko Khwae Noi, ki se izliva v Nan v provinci Phitsanulok, Khlong Tron in Nam Pat, ki se izliva v Nan v provinci Uttaradit, ter Lam Wa, Nam Haet, Nam Pua, Nam Yao in Nam Hao, ki se izlivajo v Nan v provinci Nan. Slapovi Kaeng Luang je slap na reki Nan v provinci Nan. Porečje Prostranstvo pritokov reke Nan, tj. rečni sistem Nan, skupaj s kopnim, s katerega padajoča deževnica odteka v ta vodna telesa, tvorijo porečje Velikega Nana, ki je del porečja Chao Phraya. Skupna površina, ki jo odmakata reka Nan in njeni pritoki, je 57.947 kvadratnih kilometrov. Velik del spodnjega porečja ima idealna tla za kmetijstvo. Večina analiz drenaže pa deli veliko porečje Nan na porečje Nan in porečje reke Yom. Če uporabimo to konvencijo in odštejemo 23.616 kvadratnih kilometrov zemlje, ki jo odmakata reka Yom in njeni pritoki, porečje Nan odmaka skupno 34.331 kvadratnih kilometrov zemlje v provincah Phitsanulok, Phichit, Nan in Uttaradit. Zgodovina Zgodnje civilizacije Starodavne civilizacije so živele na rodovitni zemlji ob reki Nan in njenih pritokih, kar dokazujejo orodja iz kamene dobe, odkrita v bližini Phitsanuloka. Vendar pa ti zgodnji lovci in nabiralci verjetno niso predniki Taijev, ki danes naseljujejo porečje Nan. Človeško prebivalstvo okoli reke Chao Phraya in njenih pritokov, kot je Nan, je ostalo redko do pozne zgodovine regije. Naselitev avtohtonega prebivalstva regije se je začela okoli pojava riževega kmetijstva v bronasti dobi in se nadaljevala skozi železno dobo. Arheologi domnevajo, da so se po regiji razširila plemena, ki so govorila mon-kmersko in s seboj prinesla riževsko kmetijstvo, obdelavo kovin in domače živali. Glavna pot migracij v kovinski dobi je verjetno potekala vzdolž obale Tajske, vendar so migranti potovali tudi v notranjost vzdolž Chao Phraye do porečja Nan in drugih območij, kjer je bilo relativno lažje ustanoviti naselja. Naslednji večji val migracij v porečje Nan ni prišel z obale vzdolž Chao Phraya, temveč iz gorskih območij severne Tajske. Ti migranti so bili Tajci. Njihova priselitvena pot se je verjetno začela južno od reke Jangce. Ko so se Kitajci Han širili južno od Jangceja okoli 6. stoletja pred našim štetjem, so se predniki Tajcev umaknili v visoke doline in se skozi več stoletij selili proti zahodu vzdolž loka od Guangšija do doline Brahmaputre. Tajci so prinesli znanje o gojenju riža v gorata območja severne Tajske in sčasoma v porečje Nan in druga nižinska območja Tajske. Nekateri mon-kmerski prebivalci reke Nan so se umaknili v hribe, ko se je tajska širitev nadaljevala, drugi pa so na splošno sprejeli narečja tajskega jezika in se zlili s kulturo novih naseljencev. Tudi na tajski jezik, ki so ga govorili na tem območju, je močno vplivala kmerska kultura in se razvil v jezik, ki mu danes pravimo tajščina in se precej razlikuje od drugih tajskih narečij. Tudi po tej tajski selitvi je bilo prebivalstvo v porečju Nan, razen ob bregovih reke Nan in njenih glavnih pritokov, redko. Plenilske živalske vrste, pa tudi malarija, tropske temperature in druge stiske so kljub izjemno rodovitni zemlji v regiji preprečevale širjenje prebivalstva daleč od reke. Ko je prebivalstvo v teh starodavnih časih raslo, so naselja ob Nanu sčasoma postala bolj urbana, saj so večje populacije lažje preživele stiske gosto gozdnate regije. Najzgodnejši urbani razvoj ob Nanu je bil zasnovan po vzoru monsko-kmerske prestolnice Angkor v Kambodži, ki je bila v času, ko je imela porečje Nana znatno prebivalstvo, ki je podpiralo urbano naseljevanje, že precej razvita. Poleg pozitivnih učinkov urbanizacije (npr. razvoj umetnosti in specializacija dela) pa so v prihajajočem obdobju mestnih držav prišli suženjstvo, vojna in drugi družbeni problemi, povezani z urbano kulturo. Kljub urbanizaciji ob rečnih bregovih je bila večina porečja Nana (razen naselij ob reki) do preloma 20. stoletja sestavljena iz deviških gozdov. Eno prvih mestnih območij ob reki Nan, ki je nastalo v času Kmerskega imperija, je bil Song Khwae, ki se je skozi leta razvil v sodobno mesto Phitsanulok. Plavajoče hiše Phitsanulok je edini kraj na Tajskem, kjer so plavajoče hiše legalne, saj so že dolgo pred oblikovanjem sodobne občinske zakonodaje pomemben vidik regionalne kulture. Prebivalci Phitsanuloka se še vedno zbirajo na plavajočih hišah in splavih na obeh straneh reke Nan v mestu in se držijo tradicionalnega načina življenja. Ob reki Nan v Phitsanuloku je celo muzej plavajočih hiš, ki turistom omogoča, da iz prve roke izkusijo to kulturo Nan. Jez Naresuan Jez Naresuan, poimenovan po kralju Naresuanu, je bil zgrajen med letoma 1976 in 1985 na reki Nan v provinci Phitsanulok, severno od mesta Phitsanulok, kot del namakalnega projekta Phitsanulok. Onesnaženje Kakovost vode v reki Nan se slabša zaradi močnega bakterijskega onesnaženja, kar je predvsem posledica hitrega porasta urbanega razvoja v provincah Phitsanulok, Phichit, Nan in Uttaradit. Sklici Zunanje povezave Barr, Sandra M.; Alan. S. Macdonald (oktober 1987). »Nan River suture zone, northern Thailand«. Geology. 15 (10): 907–910. Bibcode:1987Geo....15..907B. doi:10.1130/0091-7613(1987)15<907:NRSZNT>2.0.CO;2.