Narodni park Doi Suthep-Pui

Narodni park Doi Suthep-Pui (tajsko อุทยานแห่งชาติดอยสุเทพ-ปุย) je narodni park v provinci Chiang Mai na Tajskem. Vključuje budistični tempelj Wat Phra That Doi Suthep in palačo Bhubing, zimsko rezidenco tajske kraljeve družine. Park je zavarovano območje za rastlinstvo, živalstvo in habitat. Zgodovina Prejšnje ime območja je bilo Doi Aoi Chang. Ime Doi Suthep je navdihnil puščavnik Prarusiwa Suthep, ki je nekoč živel v lokalnem gozdu. Leta 1973 je Kraljevi gozdarski oddelek predlagal, da se ta in 13 drugih gozdov razglasi za narodne parke. Postal je 24. narodni park Tajske, ko je bil uradno ustanovljen 14. aprila 1981. Danes obsega 160.812 rai ~ 257 kvadratnih kilometrov ozemlja. Geografija in podnebje Gorska pokrajina je del gorovja Thanon Thong Chai. Trije glavni vrhovi so Doi Suthep, Doi Buak Ha in Doi Pui, slednji je najvišji s 1685 metri. Podnebje je hladno, s povprečno temperaturo okoli 20 do 23 °C. Nizke zimske temperature lahko dosežejo 6 °C. Pozno poletje je deževno obdobje z dnevnimi padavinami. Rastlinstvo V narodnem parku je dokumentiranih več kot 2000 vrst žilnih rastlin. Park je gozdnat, z zimzelenim gozdom nad 1000 metri in listnatim gozdom pod njim. Mešani listopadni in zimzeleni gozd se pojavlja v grapah in ob potokih. Med pogosta drevesa spadajo hrasti, dipterocarpus in drevesa iz družine magnolij. Veliko je slapov. Gozdovi v parku so razdeljeni na dve glavni vrsti gozdov. Listopadni gozdovi so do približno 900–1000 metrov nadmorske višine, medtem ko so nižjegorski zimzeleni gozdovi od približno 900 do 1000 metrov nadmorske višine. Dipterokarpuso listopadni gozd sestavljajo predvsem Dipterocarpus tuberculatus, Dipterocarpus obtusifolius, Shorea siamensis in Shorea obtusa. V listopadnem gozdu najdemo tudi hrast Quercus kerrii. Druge pomembne nedipterokarpne drevesne vrste v listopadnem gozdu so Pterocarpus macrocarpus, Xylia xylocarpa, Terminalia mucronata, Terminalia alata in Vitex peduncularis. Na višjih nadmorskih višinah najdemo bor Pinus kesiya. Gorski zimzeleni gozd sestavljajo predvsem Schima wallichii, Castanopsis acuminatissima, Castanopsis tribuloides, Magnolia baillonii, Magnolia garrettii in druge drevesne vrste. Tectona grandis in Cassia fistula sta bili nekoč pogosti, vendar ju zaradi stoletij sečnje ne najdemo več. Gobe V parku živijo različne vrste gliv, od katerih jih je veliko morda neopisanih ali pa so bile opisane šele pred kratkim. Glive v parku spadajo predvsem v družine Boletaceae, Agaricaceae in Russulaceae. Raziskava iz leta 2007 je v gozdovih, ki obkrožajo mesto Chiang Mai, odkrila 30 vrst askomicetov in 228 vrst bazidiomicetov. Različne vrste in rodovi običajno zasedajo različne ekološke niše: suhi dipterokarpni gozdovi: Russula, Boletus in Amanita vlažni dipterokarpni gozdovi: Amanita, Lactarius in Russula borovi gozdovi: Lactarius in Amanita hrastovi gozdovi: Russula, Lactarius, Amanita in Boletus V parku najdemo tudi gobe iz rodov Astraeus, Heimiella, Pterygellus in Mycoamaranthus. Za prehrano ljudi se lokalno nabira na desetine vrst divjih gliv. Gobe ​​se pogosto nabirajo z dipterokarpnih gozdnih tal v deževnem obdobju od junija do oktobra. Vendar je treba paziti, da ločimo užitne vrste od lokalnih strupenih vrst, kot so Amanita exitialis, Amanita fuliginea, Amanita fuligineoides, Amanita cf. virgineoides, Cantharocybe cf. gruberi, Chlorophyllum globosum, Chlorophyllum molybdites, Clitocybe sp., Coprinopsis lagopus, Entoloma cf. caespitosum, Entoloma cf. subklitociboidi, Inocybe sp., Megacollybia cf. fallax, Panaeolus cyanescens, Russula emetica, Amanita gleocystidiosa, Cantharocybe virosa in druge strupene vrste, ki pripadajo rodovom Entoloma, LactariusLežeče besedilo in Tricholoma. Živalstvo Med živalmi v parku je tudi krokodilski triton (Tylototriton verrucosus). Med sesalci sta navadni muntjak (Muntiacus muntjak) in divja svinja (Sus scrofa). Na tem območju je bilo zabeleženih več kot 300 vrst ptic, vključno s fazani, orli, papigami, bulbuli in malimi vevericami. Sesalci Med majhne sesalce, ki jih najdemo v spodnjem gorskem zimzelenem gozdu, spadajo dihur-jabec (Melogale personata), Berdmorov škržat (Menetes berdmorei), dolgorepa orjaška podgana (Leopoldamys sabanus), mali kratkonosni sadni netopir (Cynopterus brachyotis), burmanska progasta veverica (Tamiops mcclellandii), veverica Callosciurus flavimanus, Temminckova leteča veverica (Petinomys setosus), kostanjeva belokljunka (Niviventer fulvescens), rdeča bodičasta podgana (Maxomys surifer), črna podgana (Rattus rattus) in Bowerjeva belozoba podgana (Berylmys bowersi bowersi). Med sadnojede sesalce v parku spadajo Pallasova veverica (Callosciurus erythraeus), rdečelična veverica (Dremomys rufigenis), Indokitajska leteča veverica (Hylopetes phayrei), burmanska progasta veverica (Tamiops mcclellandii) in severna rovka (Tupaia belangeri), majaski musang (Paradoxurus hermaphroditus), črno-beli zvijavt (Paguma larvata) in prašičje repi makak (Macaca leonina). Drugi mali sesalci, najdeni v parku, so Rattus tanezumi, Rattus exulans, Rhizomys pruinosus, Hylomys suillus in Crocidura vorax. Ptice Med sadnojedimi pticami so Črnočesti bulbul (Pycnonotus flaviventris), gorski bulbul (Ixos mcclellandii), puhastogrli bulbul (Alophoixus pallidus) in pepelnati bulbul (Hemixos flavala). Na območju slapa Monthathan so med vrstami ptic naslednje: Zgornja krošnja: rdečekljuna modra sraka (Urocissa erythoryncha), šoja (Garrulus glandarius), bakreni barbet (Psilopogon haemacephalus), veliki barbet (Psilopogon virens), rožnati minivet (Pericrocotus roseus), indijska rajska muharica (Terpsiphone paradisi) Srednja krošnja: bronasti drongo (Dicrurus aeneus), zlatočelica (Chloropsis aurifrons), rdečebrkati bulbul (Pycnonotus jocosus), sajastoglavi bulbul (Pycnonotus aurigaster), črnočesti bulbul (Rubigula flaviventris), pepelnata gozdna lastovka (Artamus fuscus), smaragdni čebelar (Merops orientalis) Spodnja krošnja: beločopasti šojar (Garrulax leucolophus), mali ogrličasti drozd (Garrulax monileger), smaragdna golobica (Chalcophaps indica), modri drozgoveč (Myophonus caeruleus), zelenonoga jerebica (Tropicoperdix chloropus), siva pastirica (Motacilla cinerea), bela pastirica (Motacilla alba) Plazilci in dvoživke Med plazilci v parku so Platysternon megacephalum, Calotes emma alticristata, Pseudocalotes kakhienensis, Pseudocalotes microlepis, gekon, Ptychozoon kaengkrachanense, Tropidophorus thai in nedavno opisana vrsta gekona Cyrtodactylus doisuthep. Med drugimi plazilci, o katerih so poročali v parku, so Acanthosaura lepidogaster, Rhabdophis nigrocinctus, Scincella reevesii, Plagiopholis nuchalis, Tropidophorus berdmorei, Eutropis macularia, Hebius khasiense, Pseudocalotes microlepis, vrste Sphenomorphus in Scincella. Vrste plazilcev in dvoživk se razlikujejo glede na nadmorsko višino. Med vrstami žab, ki naseljujejo gorske potoke, so Amolops marmoratus, Limnonectes taylori, Sylvirana nigrovittata in Odorrana chloronota. Doi Suthepski cecilij (Ichthyophis youngorum) je poimenovan po Doi Suthepu. V parku so poročali tudi o pritlikavi grmičasti žabi (Philautus parvulus) in limborgski žabi (Limnonectes limborgi). Sklici Zunanje povezave Doi Suthep-Pui National Park od tajskega oddelka za narodne parke – opis v angleščini [zadnji dostop 15. oktobra 2013]