NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Wat Chomphuwek

Wat Chomphuwek (Thai: วัดชมภูเวก, pronounced [wát t͡ɕʰōm.pʰūː wêːk]; also spelled: Wat Chumpoo Wek) is a civil Thai Buddhist temple in Mahā Nikāya sect, located on Soi Nonthaburi 33, Sanam Bin Nam Road, Tambon Tha Sai, Amphoe Mueang Nonthaburi, Nonthaburi Province, central Thailand. It is considered one of the oldest and most prominent temples in Nonthaburi, that it is over 350 years old as well as the murals and architectures are considered very beautiful. History Wat Chomphuwek is a monastery that was believed to have been built by a Mon monk named "Poh Phu Si Chomphu" (พ่อปู่ศรีชมภู) in the late Ayutthaya period corresponding to the reign of King Narai the Great around the year 1682. Originally, it was called "Wat Chomphuwiwek" (วัดชมภูวิเวก) but later people popularly called "Wat Chomphuwek" until now. Its name means "Lonely Temple of Chomphu", or may translate as "High Temple of Chomphu" because it is located on upland. Highlights The wall in the old ordination hall is decorated with mural painting describing the Ten Great Birth Stories of the Buddha. The highlight is mural painting of Phra Mae Thorani (goddess of the earth according to Buddhist beliefs) twisting her hair above the entrance, which is praised to be the most beautiful Phra Mae Thorani mural in the world with Nonthaburi school. Another highlight is chedi (Buddhist pagoda) built with Mon-style called "Phra Mu Tao" (พระมุเตา), it is assumed to be constructed in year 1917. Buddha relics are believed to be found inside. The Fine Arts Department registered the temple as a national ancient monument in 1974 and is considered a learning center for the historic sites of Nonthaburi Province as well. References External links "Wat Chumpoo Wek". Thailand Tourism Directory. Retrieved 2019-05-11.
Don Wai Market

Don Wai Market (Thai: ตลาดน้ำวัดดอนหวาย, ตลาดน้ำดอนหวาย, lit. "(Wat) Don Wai Water Market", but sometimes translated as "floating market") Is a riverside market in Nakhon Pathom Province, Thailand. It is located along the Tha Chin River, behind Wat Don Wai in Bang Krathuek Subdistrict, Sam Phran District. This market is a community of locals that is a long walk into the inner. The two sides of the way are old wooden shophouses lined along the riverbank. It is a very busy market especially on weekends. It has many products for sale to visitors many are local produce or fruit obtained from planting in the area. However, the most famous thing at the market is the variety of food. such as tom yum noodles soup, fried fishcake or fish balls, beef and pork barbecue, pork satay, nam prik, stewed Java barb in salty soup, Chinese sausage, Thai sweets, coconut milk ice cream and notable Chinese stewed duck, which has two shops that are both old and famous. Don Wai Market is located near Wat Rai Khing, another famous tourist destination of Nakhon Pathom with a cruise for about 20 minutes. Visitors can cruise between these two locations with a fare of 60 baht per person (round trip). Moreover, from here, visitors can also take a cruise to see the way of life of locals on both sides of Tha Chin River (fare is 100 baht each, approx. one hours). References "ตลาดน้ำดอนหวาย นครปฐม กิน เที่ยว ช้อปเพลินเกินห้ามใจ" [Don Wai Floating Market, Nakhon Pathom, Eat, Travel, Shop enjoy is irresistible]. Kapook (in Thai). 2016-11-29. arnontheyou (2011-05-22). "เป็ดพะโล้นายโอ vs เป็ดพะโล้นายหนับ" [Chinese stewed duck Nai O vs Chinese stewed duck Nai Nab]. Pantip.com (in Thai). "ลัดเลาะท่าจีนแวะเวียนตลาดดอนหวาย" [Straddles Tha Chin, Visiting Don Wai Market]. Sanook (in Thai). 2012-06-18. External links "WAT DON WAI FLOATING MARKET". TAT.
Maha Nakhon

Maha Nakhon (thailändisch มหานคร, „große Stadt“ oder „Metropole“, Aussprache: [máhǎː nákʰɔːn]) ist mit 313 Metern und 77 Etagen das zweithöchste Gebäude in Bangkok. Baubeginn an der Skytrain-Station Chong Nonsi im Bezirk Bang Rak war 2011, die offizielle Eröffnung fand am 29. August 2016 statt. Architekt ist der deutsche Ole Scheeren, der zu Beginn des Projekts noch Partner des Office for Metropolitan Architecture (OMA) war. Das Projekt besteht aus dem Turm sowie einem siebengeschossigen, würfelförmigen Nebengebäude namens Cube. Dieses wurde bereits Ende 2013 fertiggestellt und Anfang 2014 eröffnet; es beherbergt Einzelhandelsgeschäfte und Restaurants (darunter ein Restaurant des französischen Sternekochs Joël Robuchon). Die Fassade des Hauptgebäudes ist durch ein spiralförmiges Band versetzter, kastenförmiger Elemente geprägt, die Terrassen und Balkone ermöglichen und von fern den Eindruck einer in die Oberfläche gemeißelten, „verpixelten“ Helix erzeugen. Der Großteil der Fläche wird für 200 Apartments mit hotelähnlichem Service der Kette Ritz-Carlton genutzt werden, es soll aber auch ein Fünf-Sterne-„Boutiquehotel“ mit 150 Zimmern (in Zusammenarbeit mit Marriott International und dem amerikanischen Hotelunternehmer Ian Schrager) sowie eine Dachbar untergebracht werden. Bei seiner Fertigstellung war Maha Nakhon das höchste Gebäude Thailands, zwei Jahre später wurde es vom einen Meter höheren Magnolias Waterfront Residences Tower 1 überholt. 2018 gehörte das Gebäude zusammen mit dem schließlichen Sieger Torre Reforma sowie Beirut Terraces, Chaoyang Park Plaza und Oasia Hotel Downtown zu den fünf Finalisten beim Frankfurter Internationalen Hochhauspreis. Siehe auch Liste der höchsten Hochhäuser der Welt Liste der höchsten Gebäude in Asien Liste der Hochhäuser in Bangkok Weblinks Website der Projektentwickler Informationen zum Projekt auf der Website des Büros Ole Scheeren weiterführende Informationen beim CTBUH (15. November 2012 noch ohne Bilder) Einzelnachweise
MahaNakhon

King Power MahaNakhon o simplemente MahaNakhon (en Tailandés: คิง เพาเวอร์ มหานคร) es un rascacielos de uso mixto ubicado en el distrito financiero de Sathon, en Bangkok, Tailandia.​ Diseñado por el arquitecto alemán Ole Scheeren, tiene la singular apariencia de una torre cuadrada con una espiral de superficies cuboidales en las caras del prisma. Es el segundo rascacielos más alto de Tailandia con 314 m de altura y 75 plantas, superando los 304 m de la Baiyoke Tower II.​​​ Historia Los detalles del proyecto fueron anunciados públicamente el 23 de julio de 2009, con diseños del arquitecto alemán Ole Scheeren, socio de la firma arquitectónica Office for Metropolitan Architecture.​ El promotor del edificio es un acuerdo entre la compañía tailandesa Pace Development Co., Ltd. y la israelí Industrial Buildings Corporation PLC. La construcción comenzó en 2011, y la llegó a su tope estructural en el año 2015. El coste total del proyecto está estimado en 18 000 millones de baht. Diseño y ubicación El diseño de la torre asume la forma de un prisma cuadrado con la aparición de una espiral con superficies cuboidales en el lado del edificio. Los muros de cristal están divididos horizontal y verticalmente, añadiendo al edificio una apariencia "pixelada".​​​Según las palabras de Scheeren, el diseño busca "reavivar el grano de su habitabilidad".​ Entre las características planeadas del edificio están: 10 000 m² de espacio para comercios lujosos (MahaNakhon Terraces); 200 apartamentos de Ritz-Carlton Residences,​ las cuales, con precios desde 250 000 baht por metro cuadrado, se encontrarán entre las habitaciones más caras de Bangkok; Bangkok Edition Boutique Hotel, con 150 habitaciones, que será operado por Marriott International con colaboración de Ian Schrager; así como un bar y restaurante en la azotea. El proyecto también contempla un edificio de siete plantas ("the Cube") y una plaza exterior ("MahaNakhon Square"), que conectará la torre con las estaciones Chong Nonsi del BTS Skytrain y Bangkok BRT en Narathiwat Ratchanakharin Road. Véase también Anexo:Rascacielos más altos del mundo Anexo:Rascacielos en Tailandia Anexo:Rascacielos en Bangkok Iconsiam Baiyoke Tower II Referencias Enlaces externos Página web oficial Página web oficial de Ritz-Carlton Residence Bangkok
MahaNakhon

Le King Power Mahanakhon (en thaï : คิง เพาเวอร์ มหานคร), appelé MahaNakhon avant 2018, est un gratte-ciel de 314,2 mètres de haut construit en 2016 à Bangkok (Thaïlande). Il se trouve dans le khet de Bang Rak, à proximité de la station Chong Nonsi du SkyTrain de Bangkok sur la ligne Silom. Sa construction, signée Bouygues Thai Ltd, a coûté 620 millions de dollars et a débuté en 2011. C'est à son achèvement en août 2016, la plus haute construction de la ville et du pays. En avril 2018, il est racheté par le groupe King Power et prend son nom actuel. Actuellement, en 2024, c'est la deuxième plus haute construction de la ville et du pays, derrière le gratte-ciel Magnolia Waterfront Residences de l'Icon Siam (318 m). Le King Power Mahanakhon comprend 75 étages, où se trouvent des logements, des magasins, des bars, des restaurants, un hôtel avec 154 chambres et un point d’observation. Son architecture, signée par l'Allemand Ole Scheeren pour OMA (Office for Metropolitan Architecture), évoque une image pixélisée, qui semble en cours de téléchargement. Ce gratte-ciel est ainsi surnommé Pixel Tower. Le dernier étage occupé se situe à 299 m (981 pieds) du sol. C'est un lieu idéal pour observer Bangkok d'en haut avec la possibilité de se promener sur la passerelle "dans le vide" à 300 m de hauteur sur un sol entièrement vitré. Annexes Articles connexes Liste des plus hautes constructions de Thaïlande Liste des plus hauts gratte-ciel du monde Liens externes (en) Site officiel Notes et références Le gratte-ciel MahaNakhon est haut de 314 m, soit deux mètres de plus que la tour Eiffel (sans ses antennes). Portail des gratte-ciel Portail de Bangkok
MahaNakhon

Il MahaNakhon (in thailandese: คิง เพาเวอร์ มหานคร) è un grattacielo situato nel distretto Bang Rak di Bangkok, capitale della Thailandia, nelle vicinanze della stazione Chong Nonsi della linea Silom del Bangkok Skytrain. Inaugurato nel dicembre 2016, la finitura esterna è costituita da una facciata continua con vetro a vista che presenta delle rientranze. Nel febbraio 2013, i prezzi di vendita per ogni suo appartamento andavano da 1.100.000 a 17.000.000 di dollari, che lo resero il più costoso condominio di Bangkok. Dopo la vendita dei primi appartamenti nell'aprile del 2016, l'azienda Council on Tall Buildings and Urban Habitat (CTBUH) certificò nel maggio successivo che con la sua altezza di 314 metri era l'edificio più alto della Thailandia. Nel 2018 la sua altezza fu superata dal Magnolias Waterfront Residences, anch'esso a Bangkok, che con i suoi 317 metri divenne l'edificio più alto del Paese. Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su MahaNakhon Collegamenti esterni (EN, TH, ZH) Sito ufficiale, su kingpowermahanakhon.co.th.
King Power Mahanakhon

King Power Mahanakhon (dawniej znany jako MahaNakhon) – wielofunkcyjny wieżowiec w centralnej dzielnicy biznesowej Silom/Sathon w Bangkoku w Tajlandii. Został otwarty w grudniu 2016 roku. Budynek wyróżnia się nietypowym wyglądem: ma on formę kwadratowej wieży ze szklanymi ścianami osłonowymi, w której z boku wycięty jest spiralny pas poprzesuwanych sześciennych elementów, gdzie umiejscowione są tarasy i balkony – z daleka sprawia to wrażenie „rozpikselowanej” lub „niedokończonej” bruzdy wyrzeźbionej w wieżowcu. Po oddaniu do użytku pierwszych mieszkań, budynek ten, mający 314 metrów i 78 pięter, 4 maja 2016 roku został uznany przez Council on Tall Buildings and Urban Habitat za najwyższy w Tajlandii. W budynku znajduje się hotel, sklepy i 200 apartamentów (jest to jeden z najdroższych apartamentowców w Bangkoku), a na szczycie mieści się taras widokowy. Wieżowiec ten był uznawany za najwyższy budynek w Bangkoku i Tajlandii do 2018 roku, kiedy to nowy budynek Magnolias Waterfront Residences ICONSIAM pobił rekord, osiągając wysokość całkowitą 315 metrów (mimo to, MahaNakhon nadal pozostaje najwyższy do dachu). Przypisy
MahaNakhon

O King Power MahaNakhon (em tailandês: คิง เพาเวอร์ มหานคร), anteriormente conhecido como MahaNakhon (มหานคร), é um arranha-céu de uso misto no distrito comercial central de Silom/Sathon, em Bangcoc, Tailândia. Foi inaugurado em dezembro de 2016. Ele apresenta a aparência não convencional de uma torre quadrada de um muro cortina feito de vidro com uma espiral de superfície cuboide cortada na lateral do edifício. Após a transferência das primeiras unidades residenciais em abril de 2016, com 314,2 metros e 77 andares, foi reconhecido como o edifício mais alto do país em 4 de maio de 2016 pelo Council on Tall Buildings and Urban Habitat (CTBUH). Com hotéis, comércio e residências, 200 unidades do The Ritz-Carlton Residences, custam entre 1,1 milhão e 17 milhões de dólares, tornando-se um dos condomínios mais caros da cidade. Ver também Economia da Tailândia Referências Ligações externas «Página oficial»
Маха Накхон

МахаНакхон (тай. มหานคร, укр. Великий Метрополіс) — багатофункціональний хмарочос, розташований за адресою: 114 Naradhiwas Road (район Банграк, Бангкок, Таїланд). Будівля заввишки 314 метрів є другою за висотою в Таїланді і 63-ю за висотою в Азії. Опис Будинок має дуже незвичайний зовнішній вигляд, ніби з нього по спіралі вирізали безліч пікселів (точніше, вокселів). При найближчому розгляді з'ясовується, що у цих «відсутніх вокселях» розташовані балкони та тераси. Архітектурне бюро Шеєрена говорить про це так: «…ретельно вирізані, щоб уявити тривимірну стрічку архітектурних пікселів, що звиваються вгору до повної висоти вежі, щоб показати внутрішнє життя будівлі». У конструкції використаний світлопрозорий фасад. У хмарочосі є готель The Edition Boutique Hotel на 159 номерів, 209 житлових квартир Ritz-Carlton, торгові точки (в тому числі Dean & DeLuca) загальною площею 10 000 м², ресторан L'Atelier de Joël Robuchon. Вартість квартир у цьому будинку коливається від 1,1 до 17 мільйонів доларів — це один із найдорожчих кондомініумів Бангкока; найдорожча квартира хмарочоса (і всього Таїланду) має два поверхи, площа 1500 м², і в лютому 2013 продавалася за 480 мільйонів батів. На даху хмарочоса знаходяться бар та оглядовий майданчик. Поряд з хмарочосом збудований супутник — 7-поверховий «Куб». Незважаючи на дуже юний вік, хмарочос вже має кілька престижних архітектурних нагород. Вартість будівництва склала, за різними даними, 515—640 мільйонів доларів, у тому числі 235 мільйонів у проєкт інвестувала американська фірма Apollo Global Management, а 70 мільйонів — американська Goldman Sachs. Основні характеристики Будівництво: 20 червня 2011 — серпень 2016 (за іншими даними — травень 2016) Висота: 314 м (за іншими даними — 313 м) Довжина × Ширина: 39 × 39 м Поверхів: 77 + 1 Ліфтів: 22 (макс. швидкість 8 м/с)) Площа приміщень: 131 017 — 150 000 м² Паркувальних місць: 899 Архітектор: Оле Шеерен (Німеччина) Забудовник та власник: Pace Development Вартість будівництва: 18 млрд батів (515 млн доларів); за іншими даними — 21 млрд батів (620 млн доларів) ; за іншими даними — 22 млрд батів Історія Рішення про будівництво найвищого хмарочоса країни оприлюднено 23 липня 2009 року. Власне будівництво почалося 20 червня 2011 року. До жовтня 2013 року збудували 4 поверхи, до вересня 2014 — 45, до грудня 2014 — 60. У квітні 2015 року будівля досягла своєї максимальної розрахункової висоти, і в серпні (або в травні) 2016 року будівництво завершили. У вересні 2016 року в хмарочос в'їхали перші мешканці. Примітки Посилання Офіційний сайт хмарочоса [Архівовано 22 травня 2018 у Wayback Machine.](англ.) Хмарочос [Архівовано 30 серпня 2016 у Wayback Machine.] на Facebook
Chiang Mai National Museum

The Chiang Mai National Museum is a national museum located in Chiang Mai, northern Thailand. It highlights the history of the Kingdom of Lanna with descriptions in both Thai and English. The museum is located in the vicinity of Wat Chet Yot, in the north-western part of Chiang Mai. It is run by the Fine Arts Department of Thailand. Literature Lenzi, Iola (2004). Museums of Southeast Asia. Singapore: Archipelago Press. pp. 200 pages. ISBN 981-4068-96-9. External links Chiang Mai National Museum Lonely Planet Attractions
Musée national de Chiang Mai

Le musée national de Chiang Mai (thaï : พิพิธภัณฑสถานแห่งชาติ เชียงใหม่) est un musée situé à Chiang Mai, dans le nord de la Thaïlande. Histoire Inauguré en 1973, le musée joue un rôle important dans la préservation et la diffusion du patrimoine culturel de la région de Chiang Mai. Collection Le musée présente une collection d'objets historiques, notamment des sculptures bouddhistes, des artefacts archéologiques, des textiles traditionnels et des objets liés aux traditions locales. Galerie de photographies Article connexe Musée national des sciences (Thaïlande) Notes et références Portail des musées Portail de la Thaïlande
River City Bangkok

River City Bangkok (RCB) is the premier hub of art, antiques and cultured lifestyles center in Bangkok, Thailand. It is on the Chao Phraya River on the Si Phraya Pier near many large hotels. It is accessible by car or boat. History River City Bangkok, The Anchor of Arts & Antiques was Designed by Krisda Arunvongse na Ayudhya and developed by the Italthai Group and The Mandarin Oriental Hotel Group, it opened on 1 December 1984 with total floor area of 47,567 m². Composition Tenants of River City Bangkok are 60 percent art and antique shops, 20 percent lifestyle shops specialized in leather work, silks, tailored suits, furniture and home décor, and 20 percent restaurants and cafes, totalling to 160 shops. The four floors are arranged by categories of goods and services. The RCB Artery Zone is designed to host events. RCB Galleria on the second floor is well-suited to gallery-style art exhibitions. River City Auction (RCB Auctions) Established in July 1985, Riverside Auction House is an arts and antiques auction house. Every first Saturday of the month for the past 30 years, it has held 400 auctions consisting of 80,000 transactions and over 700 million baht in total sales. See also List of shopping malls in Thailand List of largest shopping malls in Thailand References External links River City Bangkok, The Anchor of Arts & Antiques
Devavesm Palace

Devavesm Palace (Thai: วังเทวะเวสม์ RTGS: Wang Thewawet [tʰeː.wá.wêːt]) is a former royal residence in Thailand located on the eastern bank of the Chao Phraya river near the counterpart Bang Khun Phrom Palace. History The palace was built by King Vajiravudh (Rama VI) for his uncle, Prince Devawongse Varoprakar who is recognized as the father of foreign affairs in Thailand, as his residence in old age. After four years of construction, it was completed in 1918. Standing stylishly in its neoclassical splendour incorporating Greek and Roman architecture to ornament its appearance, Tamnak Yai, the main mansion's design and construction was under the supervision of Edward Healey, a British architect. Meanwhile, E.G. Gollo, the Italian architect who also supervised the construction of the Ananta Samakhom Throne Hall, saw to the completion of the other seven buildings in the palace complex. Now belonging to the Bank of Thailand, the palace's main mansion had been renovated and as a well-preserved building, it had been turned into the exhibition halls of the Bank of Thailand Museum. Devavesm Palace had been bought by the Ministry of Public Health in 1950 at the price of ฿4.5 million to be used as an office of the ministry. The elephant statue was built as an imitation of the ones at the Grand Palace. The palace has been owned by the Bank of Thailand since 1987. In the former days, Devavesm Palace and Bang Khun Phrom Palace were separated by a wall. At the present time, the wall has been removed and the two palaces are owned by the Bank of Thailand. Additionally, Tamnak Yai was recognized with an Honourable Mention in the 2005 UNESCO Asia-Pacific Awards for Cultural Heritage Conservation. References External links Guardians of heritage. Bangkok Post
Wat Phra Sri Rattana Mahathat (Lop Buri)

Der Wat Phra Sri Rattana Mahathat (Thai วัดพระศรีรัตนมหาธาตุ) ist eine verlassene buddhistische Tempelanlage (Wat) in Lop Buri, Zentralthailand. Lage Der Wat Phra Sri Rattana Mahathat liegt direkt gegenüber dem Hauptbahnhof von Lop Buri im Zentrum der Altstadt, die im Westen von einem ovalen Stadtgraben, im Osten vom Lop-Buri-Fluss begrenzt wird. Geschichte Das genaue Gründungsdatum des Wat Mahathat ist nicht bekannt. Der Haupt-Prang im Khmer-Stil legt die Vermutung nahe, dass er wahrscheinlich aus dem 11.–12. Jahrhundert stammt. Als König Narai den Narai Ratchaniwet direkt hinter dem Tempel als seine Residenz bezogen hatte, „manifestierte er sein Heiliges Mitgefühl indem er Predigthallen, Rezitationshallen, Große Reliquienschreine, Wohnbereiche und Versammlungshallen, die verfallen oder in Ruinen lagen in der gesamten Provinz von Lop Buri in ihren vorherigen Zustand wiederherstellen ließ“. Hier im Wat Mahathat ließ er einen „Wihan mit neun Räumen“ errichten, der die für seinen Baustil typischen Spitzbogenfenster zeigt. Außerdem stammen einige Chedis aus seiner Zeit, wie die „Chedi mit der Basis gestützt von Löwenfüßen“. Nach dem Tode von König Narai wurde Lop Buri vernachlässigt, der Tempel wurde dem Verfall preisgegeben. Die Anlage Der Tempel liegt in einem Rechteck von etwa drei Hektar (20 Rai). Das zentrale Heiligtum ist ein Prang im Lop-Buri-Stil, der Vorbau vor dem westlichen Eingang zur Cella verleiht dem Bauwerk eine charakteristische Silhouette. Nördlich und südlich standen auf der gleichen Plattform wahrscheinlich zwei kleinere Prangs, von denen nur noch die Grundmauern vorhanden sind. Der Prang war von einer Galerie (Phra Rabieng) umgeben, von der die Grundmauern kaum noch zu erkennen sind. In die Galerie war ein Wihan eingegliedert, der aufgrund seiner Spitzbogen-Fenster in die Zeit von König Narai datiert werden kann. Zwischen Galerie und der äußeren Mauer sind weitere Prangs und einige Chedis verstreut, die teilweise aus der Sukhothai-Zeit stammen könnten. Der Grundriss des Tempels wurde als Vorbild für den Wat Phutthai Sawan in Ayutthaya benutzt: hier wie dort gibt es einen ähnlich aufgebauten Prang, der von einer Galerie umgeben ist. Davor und dahinter befindet sich jeweils ein Wihan. Galerie Quellen Pisit Charoenwongsa, M. C. Subhadradis Diskul: Thailand. Wilhelm Heyne Verlag, München 1978, ISBN 3-453-35022-7, (Archaeologia Mundi 22). Broschüre der TAT (Tourism Authority of Thailand) über die Provinz Lop Buri, sowie Schrifttafeln der TAT auf dem Tempelgelände. Einzelnachweise Weblinks
Wat Phra Sing

Wat Phra Singh ou Wat Phra Singh Woramahaviharn (thaï : วัดพระสิงห์วรมหาวิหาร) est un temple bouddhiste de Chiang Mai, dans le nord de la Thaïlande. C'est un exemple d'architecture religieuse bouddhiste de style Lanna avec ses toits à plusieurs niveaux et ses dorures délicates. Il abrite la vénérée statue-image de Phra Phuttha Sihing. Notes et références Portail du bouddhisme Portail de la Thaïlande
Wat Phra Singh

Il Wat Phra Singh (nome completo Wat Phra Singh Woramahaviharn, in thailandese วัดพระสิงห์วรมหาวิหาร?, Wat Phra Sing Wora Maha WihanR; noto anche come "Monastero del Buddha Leone") è un tempio buddista thailandese situato a Chiang Mai, nella Thailandia del Nord. È il tempio più venerato della regione. Descrizione La costruzione del tempio iniziò nel 1345 sotto il regno di Phayu, monarca del Regno di Lanna e quinto re della dinastia di Mangrai. Egli fece costruire il chedi, a base ottagonale e in stile Lanna, con lo scopo di custodire le ceneri del padre. Negli anni di dominio birmano, il tempio fu lasciato decadere, finché non venne restaurato nel 1782, con la ricostruzione dell'ubosot e l'ampliamento del chedi. Il 23 novembre 1940, re Ananda Mahidol concesse la grazia al tempio, elevandolo allo status di prima classe. Al suo interno vi è la statua di Phra Phuttha Sihing, custodita in precedenza nello Sri Lanka e consacrata nel 1367, e sulle pareti sono presenti murales di scene di vita quotidiana risalenti al XIX secolo. Galleria d'immagini Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file del Wat Phra Singh