NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Prem Tinsulanonda International School

Prem Tinsulanonda International School (Thai: โรงเรียนนานาชาติเปรม ติณสูลานนท์, RTGS: Rong Rian Nana Chat Prem Tinnasulanon) is a Grade 1 - 12 international day and boarding school for boys and girls aged 3 – 19. The school opened in August 2001 near Chiang Mai, Thailand and is a key part of the Traidhos Three-Generation Community for Learning, designed and created by Thai architect and artist, ML Tridhosyuth Devakul. The school is on a 100-acre campus, and has approximately 500 students from 29 countries. The school is authorised by the International Baccalaureate Organisation (IB) to offer the Diploma Program (IB DP) for grades 11 and 12, the Middle Years Program (IB MYP) for grades 6 to 10, and the Primary Years Program (IB PYP) for grades 1 to 5. PTIS is the first school in Southeast Asia and the only one in Thailand to offer all four IB programs, as it also offers the IBCP – International Baccalaureate Career-related Program. The school is accredited by the Council of International Schools (CIS), the New England Association of Schools and Colleges (NEASC), and the Thai Ministry of Education. The school is a member of the International Schools Association of Thailand (ISAT), East Asian Regional Council of Schools (EARCOS) and the Boarding Schools Association (BSA). Location and facilities The school is situated approximately 25 km north of Chiang Mai in Mae Rim District. It caters to day students from Chiang Mai and surrounds and boarders from all over the world. Its boarding program offers students academic support, as well as outdoor, leadership, creativity and sporting opportunities. Weekly boarding and full boarding options are available. The accommodation in boarding comprises dormitories, apartments (up to 4 bunks), and even a hotel for short-term stays. Separate staff apartments are located within the student buildings for supervision. The Traidhos community and the school campus includes the Artist Residency Thailand programme, a developmental residency programme that supports 'education for creativity' across the school. There is an extensive array of art and music facilities, an amphitheatre, an auditorium and a 'black box' drama studio facilities also include six science laboratories, sports fields, a gymnasium, an Olympic-sized swimming pool complex, a cooking school, farm, and library. Specialised sports training in golf, football, cricket, and tennis are also available. Namesake The school was named in honour of General Prem Tinsulanonda, the Thai military officer, statesman and Prime Minister of Thailand from 1980 to 1988. He served as President of the Privy Council and was an advisor to the King Bhumibol Adulyadej. Gallery References
Уат Арун

Уат Арун (на тайски: வாட் அருண்) е будистки храм в Банкок, столицата на Тайланд. Разположен е в квартала Банкок Яй, на западния бряг на река Чаупхрая. Съществува поне от средата на XVII век, като характерните му съвременни кули са построени в началото на XIX век при управлението на крал Рама II. Храмът носи името на индуисткото божество Аруна, персонификация на изгряващото слънце.
Wat Arun

Wat Arun (en tailandès:วัดอรุณ, el temple de l'alba) és un temple budista (wat) a Bangkok, Tailàndia. El temple és al districte de Bangkok Yai, a l'oest del riu Chao Phraya. El nom complet del temple és Wat Arunratchawararam Ratchaworamahavihara (วัดอรุณราชวรารามราชวรมหาวิหาร). Arquitectura La figura que ressalta del Wat Arun és la seva torre central (prang) d'estil khmer. Els graons condueixen a les dues terrasses. L'altura total, segons diferents fonts està entre 66,80 m i 86 m. Les cantonades estan envoltades per quatre torres més petites. Els prangs estan decorats amb closques de mol·luscs i trossos de porcellana, usats com a balast en vaixells que navegaven de Bangkok a la Xina. Al voltant dels prangs es troben diferents figures d'antics soldats xinesos i animals. Al voltant de la segona terrassa hi ha quatre estàtues del déu hindú Indra cavalcant Erawan. A la riba hi ha 6 pavellons d'estil xinès. Els pavellons es fan de granit verd i contenen ponts d'aterratge. Prop dels prangs està la Sala de l'Ordenació, on hi havia la imatge del Buda Niramitr, suposadament dissenyada pel rei Rama II. L'entrada principal té un sostre amb una figura coronant-la, decorada amb ceràmica i estuc. En la part principal, hi ha dues figures de dimonis, que caracteritzen els guardians del temple. Història El temple va ser construït durant els dies en què Ayutthaya era l'antiga capital de Tailàndia i es coneixia originalment com Wat Makok (Temple de l'Oliva). En l'època següent, sent Thonburi la capital, el rei Taksin va canviar el seu nom a Wat Chaeng. Al temple va estar situat el Buda d'Esmeralda durant un breu espai de temps, abans de traslladar-se a Wat Phra Kaew (literalment el Temple del Buda d'Esmeralda) el 1784. Posteriorment, el rei Rama II va tornar a canviar el seu nom, anomenant-lo aquesta vegada Wat Arunratchatharam, el va restaurar i va ampliar el prang central. La feina va ser acabada pel rei Rama III. El rei Rama IV va ser qui li va donar al temple el seu nom actual, Wat Arunratchawararam. Com a signe del canvi dels temps, a Wat Arun va ser ordenat oficialment el primer occidental, Sean Patrick, dels Estats Units, el 2005. Mitologia El prang central simbolitza la muntanya Meru de la cosmologia hindú. Els prang satèl·lits estan dedicats al déu del vent, Phra Phai. Els dimonis del camí d'entrada, són del Ramayana. La figura blanca es diu Sahassateja i la gran i verda és coneguda com a Tasakanth. Enllaços externs Wat Arunrajawararam Rajaworamahavihara (Dhammathai) (anglès)
Wat Arun

Wat Arun (thailandsk: วัดอรุณ, Daggryets tempel) er et buddhistisk tempel (wat) i Bangkok, Thailand. Templet ligger i Bangkok Yai distriktet på floden Chao Phrayas vestlige bred. Templets fulde navn er Wat Arunratchawararam Ratchaworamahavihara (วัดอรุณราชวรารามราชวรมหาวิหาร). Arkitektur Det mest bemærkelsesværdige ved Wat Arun er den centrale prang (et tårn efter khmer-traditionen). Stejle trin fører op til de to terrasser. Højden er angivet af forskellige kilder til mellem 66,80 m og 86 m. Hjørnerne er markeret med 4 mindre satellit-pranger. Prangerne er dekoreret med konkylier og stykker af porcelæn, som tidligere blev anvendt som ballast af både, der ankom til Bangkok fra Kina. Rundt om fundamentet af prangerne er der forskellige figurer af antikke kinesiske soldater og dyr. Over den anden terrasse er der fire statuer af hinduguden Indra ridende på Erawan. Ved flodbredden er der seks pavilloner (sala) i kinesisk stil. Pavillonerne er opført af grøn granit og har tilknyttet landgangsbroer. Ved siden af prangerne er ordinationssalen med et billede af Niramitr Buddha, der siges at være designet af kong Rama 2. Den forreste indgang til ordinationssalen har et loft med et spir i midten, og det er dekoreret med farvet keramik og stukarbejde med indlagt farvet porcelæn. Der er to figurer af dæmoner eller tempelvogtere foran. Templets historie Templet blev bygget på den tid, da Thailands hovedstad var Ayutthaya, og det blev tidligere kaldet Wat Makok (Oliventemplet). I den efterfølgende periode, da Thonburi var hovedstad, ændrede kong Taksin navnet til Wat Chaeng. Templet var i en kort periode hjemsted for Emerald Buddha, som dog blev flyttet til Wat Phra Kaew i 1784. Den senere kong Rama 2. ændrede navnet til Wat Arunratchatharam. Han restaurerede templet og udvidede den centrale prang. Arbejdet blev afsluttet af kong Rama 3. Det var kong Rama 4., der gav templet sit nuværende navn Wat Arunratchawararam. Som et tegn på nye tider blev den første vestlige person, Sean Patrick fra USA, i 2005 officielt præsteviet. Mytologi Den centrale Prang symboliserer bjerget Meru fra den indiske religiøse verden. Satelitprangerne er indviet til vindenes gud Phra Phai. Dæmonerne ved indgangen er fra Ramayana. Den hvide figur hedder Sahassateja og den grønne Tasakanth. Eksterne henvisninger Wat Arun
Wat Arun

Wat Arun (en tailandés: วัดอรุณ, Templo del amanecer) es un templo budista (wat) en Bangkok, Tailandia. El templo está localizado en el distrito de Bangkok Yai en la ribera occidental del río Chao Phraya. El nombre completo del templo es Wat Arunratchawararam Ratchaworamahavihara (วัดอรุณราชวรารามราชวรมหาวิหาร) y se lo conoce localmente como Wat Chaeng (วัดแจ้ง).​​​ Arquitectura La característica más llamativa de Wat Arun es su prang central (su torre estilo jemer). Unos escalones bastante pronunciados llevan a las dos terrazas, siendo la altura de 77 metros.​ Las esquinas del templo están coronadas por otros cuatro prangs satélites más pequeños.​ En la decoración del templo se usaron conchas marinas y de trozos de porcelana que habían servido anteriormente como lastre para los barcos que viajaban a Bangkok desde China. Alrededor de la base de las torres se localizan varias figuras chinas de soldados y animales. Por encima de la segunda terraza hay cuatro estatuas del dios Hindú Indra cabalgando sobre Erawan.​​​ En la costa hay 6 pabellones de estilo chino, hechos con granito verde y que contienen puentes para desembarcar. Fueron construidos durante el reinado del rey Rama III.​​ Junto a las torres está la Sala de la Ordenación, dónde está ubicada la imagen del Buda Niramitr, supuestamente diseñada por el rey Rama II. La entrada principal tiene un techo con una figura coronándola, decorada con cerámica y estuco. Hay dos figuras de demonios, que representan a los guardianes del templo, en la parte principal.​​​ Historia del templo El templo fue construido durante los días en que Ayutthaya era la antigua capital de Tailandia y se conocía originalmente como Wat Makok (Templo de la Oliva). En la época siguiente, siendo Thonburi la capital, el rey Taksin cambió su nombre a Wat Chaeng (Templo del Amanecer).​​​​ El rey Rama I llevó desde Laos a Wat Arun las esculturas Phra Bang y el Buda de Esmeralda, que en 1784 fue trasladado a Wat Phra Kaew (Templo del Buda de Esmeralda).​​ Posteriormente, el rey Rama II volvió a cambiar su nombre, llamándolo esta vez Wat Arunratchatharam, lo restauró y amplió el prang central. El trabajo fue terminado por el rey Rama III. El rey Rama IV fue quien le dio al templo su nombre actual, Wat Arunratchawararam.​ En Wat Arun fue ordenado en 2005 el primer monje budista occidental que hubo en Tailandia, un estadounidense llamado Sean Patrick.​ Mitología El prang central simboliza el monte Meru de la cosmología hindú. Los prang satélites están dedicados al dios del viento, Phra Phai. Los demonios del camino de entrada, son del Ramayana. La figura blanca se llama Sahassateja y la grande y verde es conocida como Tasakanth.​​ Galería de imágenes Referencias Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Wat Arun. Página oficial del templo (en inglés y tailandés) Panorámica 360º del templo
Vat Arun

A Vat Arun (thai nyelven วัดอรุณ, A hajnal temploma) buddhista templom (vat) Bangkokban. A templom Bangkok Jai negyedében található, a Csaophraja folyó nyugati partján. A templom teljes neve Vat Arunratcsavararam Ratcsavoramahavihan (วัดอรุณราชวรารามราชวรมหาวิหาร). Építészet Vat Arun kiemelkedő jellegzetessége a középső prang (khmer stílusú torony). Meredek lépcsők vezetnek a két teraszhoz. A magasságát különböző források 66,80 m és 86 m közöttinek becsülik. A sarkokat négy kisebb külső prang veszi körül. A prangok díszítése tengeri kagylókból és porcelándarabokból áll, melyeket korábban Bangkokból Kínába tartó csónakok ballasztjaként használtak. A prangok lábainál ősi kínai katona- és állatfigurák állnak. A második terasz fölött négy szobor látható, melyek a hindu Indra istenséget ábrázolják, amint éppen Eravanon lovagol. A folyó felé hat pavilon (szala) épült kínai stílusban. A pavilonokat zöld gránit alkotja, és híd alakú lépcsőfordulók tagolják. A prangok mellett van a Felszentelés terme a Niramitr Buddha-képmással, amit valószínűleg II. Ráma király tervezett. A Felszentelés termének teteje csiga alakú, és színes kerámiakockákkal és stukkókkal van díszítve. Két démon, azaz templomőr áll a bejáratnál. A templom története A templom a 18. században épült, amikor Thaiföldnek még Ajutthaja volt a fővárosa. Eredeti neve Vat Makok („olívzöld templom”) volt. A következő időszakban, amikor Thonburi volt a főváros, Takszin király megváltoztatta a templom nevét Vat Cseng-re. Egy rövid ideig ez a vat volt a Smaragd Buddha otthona, melyet 1784-ben Vat Phra Keu-ba helyeztek át. A későbbi II. Ráma király adta a templomnak a Vat Arunratcsatharam nevet. Felújította a templomot, és megnagyobbította a középső prangot. A munkát III. Ráma király fejezte be. IV. Ráma király óta a templom neve Vat Arunratcsavararam. A változó idők jeleként 2005-ben felszentelték a templom első nyugati szerzetesét, az amerikai Sean Patrick személyében. Mitológia A középső prang egy hegyet, az indiai kozmológiából ismert Merut jelképezi. A külső prangokat a szélistennek, Phra Phai-nak szentelték. A bejáratnál álló démonok a Rámájanában szerepelnek. A fehér figura neve Szahasszateja, a zöldé pedig Taszakanth. Kapcsolódó szócikkek Buddhizmus Burmában Buddhizmus Thaiföldön Galéria A Vat Arun a YouTube-on: https://youtu.be/s26_azuYtGU. Források az angol nyelvű Wikipedia azonos című cikke További információk A Vat Arunról az Irány Thaiföldön (magyarul)
Wat Arun

Wat Arun is een boeddhistisch tempelcomplex in Bangkok in Thailand, vernoemd naar de god Aruna (god van de dageraad). Volgens een legende zou koning Taksin in 1767 deze plek bereikt hebben vanuit de oude, geplunderde hoofdstad Ayutthaya waarna hij hier een tempel liet bouwen voor de Smaragdgroene Boeddha. Dit beeld zou later geplaatst worden in de Wat Phra Kaew. Het huidige complex werd gebouwd onder Rama I en Rama II. Indeling De Wat Arun heeft een centrale grote pagode (prang) van 78 meter hoog en is gebouwd volgens de Khmerarchitectuur. Daaromheen staan nog vier kleinere prangs en vier mondops. Hij is rijkelijk versierd onder andere met stukjes porselein. Externe links Wat Arunrajawararam Rajaworamahavihara (Dhammathai) Detailfoto
Świątynia Świtu

Świątynia Świtu (taj. วัดอรุณ, Wat Arun) – świątynia buddyjska w dzielnicy Bangkok Yai w Bangkoku (Tajlandia). Znajduje się na zachodnim brzegu rzeki Menam. Pełna nazwa świątyni to Wat Arunratchawararam Ratchaworamahavihara (วัดอรุณราชวรารามราชวรมหาวิหาร). Świątynia położona jest w Thonburi. Nazwa świątyni wywodzi się od imienia hinduskiego boga Aruny, często przedstawianego jako personifikację wschodzącego słońca. Wat Arun jest jednym z najbardziej znanych zabytków w Tajlandii. Pomimo faktu, że świątynia istniała od przynajmniej XVII wieku, charakterystyczna centralna iglica (prang) została zbudowana dopiero na początku XIX wieku podczas rządów królów Ramy II i Ramy III. Architektura Głównym punktem świątyni Wat Arun jest centralny prang, który ozdobiony jest kawałkami kolorowej porcelany. Wysokość świątyni wynosi według różnych źródeł pomiędzy 66,8 m a 86 m. W narożnikach znajdują się cztery mniejsze prangi, ozdobione skorupami Mauritia mauritiania oraz kawałkami porcelany, które były wcześniej używane jako balast przez łodzie przypływające do Bangkoku z Chin. Na szczycie centralnego prangu znajduje się siedmiozębny harpun, często określany jako Triśula. Wokół podstawy prangu znajdują się różne figury starożytnych chińskich żołnierzy i zwierząt. Ponad drugim tarasem są cztery posągi hinduskiego boga Indry ujeżdżającego Ajarwatę. Przypisy Linki zewnętrzne Oficjalna strona świątyni. watarun.org. [zarchiwizowane z tego adresu (2014-12-16)].
Wat Arun

Wat Arun (thai: วัดอรุณ), Gryningstemplet, är ett buddhistiskt tempel (wat) i Bangkok, Thailand. Historia Templet byggdes någon gång under Ayutthayas tid som Thailands huvudstad och hette ursprungligen Wat Makok (Olivtemplet). Templet var stängt för västerlänningar fram till år 2005. Arkitektur Templets främsta kännetecken är dess prang (khmeriska torn). Branta trappsteg leder upp till två terrasser. Höjden rapporteras av olika källor till att ligga i intervallet 66,80 –86 m. Hörnen omges av fyra mindre pranger, dekorerade med snäckskal och porslin som tidigare avänts som ballast i fartyg som färdats till Bangkok från Kina. Runt prangernas baser finns flera figuriner som avbildar djur och gamla kinesiska soldater. Ovanför den andra terrassen finns fyra statyer som avbildar den hinduiske guden Indra ridandes Erawan. Närmast floden ligger sex paviljonger (sala) i kinesisk stil, utförda i grön granit och innehållandes landningsplatser. Intill prangerna ligger Invigningssalen med Niratmir-buddhan som kung Rama II sägs ha utformat. Huvudentrén har ett tak med en central spira, dekorerad med färgad keramik och stuckaturer, höljda i färgat porslin. Det finns även två demoner som agerar tempelvakter på framsidan. Referenser
Ват Арун

Ват Арун (тай. วัด อรุณ, храм світанку) — буддійський храм в Бангкоці, столиці Таїланду. Розташований на західному березі річки Чаопхрая. Інша назва Вата Арун — Храм Ранкової Зорі, саме в цей час він виглядає найефектніше. Відомий своєю 79-метровою пагодою, прикрашеною керамічною плиткою і різнобарвною порцеляною, яка колись служила баластом на джонках, що прийшли з Китаю. Назва Назва Храму Ват Аруна походить від імені індійського божества ранкової зорі — Аруна. Історія Раніше на цьому місці існував храмовий комплекс під назвою Ват Макок (тайська назва фрукта Spondias pinnata). Від слова "макок" походить сучасна назва міста Бангкок. У 1768 р. король Таскин, який бажав перемістити столицю в Тхонбурі, вирушив зі своїм військом вниз по річці. На світанку правитель побачив величний храм і обрав його королівською резиденцією. Згодом Правителі Рама II і Рама III реконструювали і підняли спорудження головну пагоду — пранг до висоти 74 м. З моменту спорудження в кінці 19 століття і донині всередині нього проходять чернечі служби й різні церемонії. Після перенесення столиці з Аюттаї на місце нинішнього Бангкоку храм набув статусу головного королівського храму, і до 1785 року тут зберігалася статуя смарагдового Будди, нині зберігається у великому Королівському Палаці. Будова Храм має центральну вежу (пранг у кхмерській архітектурі) з чотирма малими по кутах. У ніші головної вежі розміщено рельєфне зображення бога Хінді Індра, що сидить на Ераване — триголовом слоні. Зали Ват Аруна прикрашені фресками. На вершину пагоди ведуть круті сходи, які були відкриті для відвідувачів. Проте наразі доступ нагору закритий. Храм ранкової зорі — один з найзначущіших буддійських храмів і один з найкращих архітектурних ансамблів Таїланду. Свята Ват Аруна відомий також дуже важливою для всіх буддистів церемонією «Катхін», яка проходить в ньому щорічно в листопаді. У рамках цього заходу найпочесніші ченці країни нагороджуються особливими традиційними одежами «Катхін», які вони отримують у храмі Арун з рук самого Короля або іншого члена Королівської Сім'ї. Ресурси Інтернету WatArun.Org: Website des Tempels 3D-Plan des Wat Arun [Архівовано 9 лютого 2007 у Wayback Machine.] Примітки
Asian Institute of Technology

L'Asian Institute of Technology (AIT), fondé en 1959 par l'Organisation du traité de l'Asie du Sud-Est (OTASE - en anglais : SEATO) via un financement du Royaume-Uni sous le nom d'origine de « SEATO Graduate School of Engineering » est un établissement international d'enseignement supérieur en ingénierie, hautes technologies et management. Il est basé en Thaïlande, à Pathum Thani, à environ 40 km au nord de Bangkok, depuis 1973 et a aussi une branche au Viêt Nam depuis 1993. Jusqu'en 1973, il était hébergé par l'université Chulalongkorn. Notes et références Liens externes Site officiel Portail des universités Portail de la Thaïlande
Asian University

Die Asian University (kurz: Asian U; Thai มหาวิทยาลัยแห่งเอเชีย) ist eine private internationale Universität in der Provinz Chonburi im Osten Zentralthailands. Lage Die Asian Universität liegt etwa 25 Kilometer von Pattaya entfernt im Landkreis (Amphoe) Bang Lamung der Provinz Chonburi. Geschichte Die Asian University wurde 1993 in einem Memorandum zwischen dem Imperial College London und der Asian University gegründet. Sie hieß früher Asian University of Science and Technology (AUST). Allgemeines Der Präsident der Asian Universität ist Viphandh Roengpithya, die Hochschulräte sind Nattharee Chuaprasert und Ulrich Werner. Einrichtungen und Studienmöglichkeiten Die Asian University bietet Studiengänge die zum Bachelor- und zum Master-Abschluss führen, daneben werden auch Aufbaustudiengänge und ein Promotionsstudium angeboten. Alle Kurse werden in englischer Sprache gehalten. Fakultäten Fakultät für Wirtschaftswissenschaften Betriebswirtschaft Management Fakultät für Ingenieurwissenschaften Elektrotechnik Informationstechnik Maschinenbau Management Technologie Fakultät für Liberal Arts: Wirtschaftsenglisch Multimedia Arts Interaction Design Schnellkurse gibt es in Vertiefung der englischen Sprache, Sommerlager, internationale dreiwöchige Sommer- und Wintertreffen in Asien, Gründungsprogramme und so weiter. Siehe auch Liste der Universitäten in Thailand Weblinks http://www.asianust.ac.th/ Offizielle Webseiten der Asian University in englischer Sprache
Asian University

Asian University (Asian U), formerly the Asian University of Science and Technology, was founded in 1993, initially with the academic co-operation of Imperial College London. It was an international university using English as the language of instruction for all programs. Asian University was on the eastern seaboard, a 30 km drive from the seaside resort of Pattaya and two hours from Bangkok. In 2017, the university council submitted the request to cease its operation through Office of the Higher Education Commission, Ministry of Education due to financial reasons. Its degree accreditations remain valid and were ratified by Office of the Civil Service Commission (OCSC) and Office of the Higher Education Commission (OHEC). The permission to cease its operation was granted by H.E.Teerakiat Jaroensettasin, the minister of education at a time and university was officially closed in August 2017. History The privately owned university was founded when Lord Oxburgh, then rector of Imperial College London, signed the memorandum of understanding (MOU) in Bangkok to provide support for Asian University. Sir Edward Parkes, KBE, one of the UK's foremost academics, played an important role as chairman of the academic advisory board as Asian University took on its final form. The founding chairman was H.E. Anand Panyarachun, Hon. KBE and a former prime minister. The school first opened its doors to students in 1998 and closed in August 2017 due to financial reasons. Academic programmes The undergraduate programme for August 2015 was as follows: Bachelor of Arts in English for Business Communication Bachelor of Arts in Digital Content (B.A., Digital Content). This programme had three concentration areas: Digital communication Digital content and animation Digital content, game design Bachelor of Business Administration in Business Services (B.B.A., Business Services). Its five concentration areas: Culinary arts and restaurant management Finance Hospitality and hotel management International business Marketing Bachelor of Science in Technology and Engineering Management (B.Sc., Technology and Engineering Management). Four concentration areas: Facilities management Project management Technology management Telecommunications and network management In addition to the undergraduate programs, the university offered English training for Thai school teachers using the Common European Framework of Reference for Languages (CEFR). References See also List of universities in Thailand List of colleges and universities