Wat Phra Singh

Wat Phra Singh (polno ime: Wat Phra Singh Woramahaviharn; tajsko วัดพระสิงห์วรมหาวิหาร; Wat Phra Sing Wora Maha Wihan) je budistični tempelj (v tajskem jeziku: Wat) v mestu Chiang Mai, severna Tajska in ki mu je kralj Ananda Mahidol (Rama VIII.) leta 1935 podelil status kraljevega templja prve stopnje. Lokacija Wat Phra Singh stoji v zahodnem delu starega mestnega jedra Chiang Maija, znotraj mestnega obzidja in jarka. Pomen Nadregionalni pomen templja je posledica kipa Phra Phuttha Sihing, kipa Bude, katerega natančen izvor ni znan. Legenda pravi, da spominja na Leva Šakjev, izgubljeni kip iz templja Mahabodhi v Bodhgaji v Indiji. Pravijo, da je potoval prek Šrilanke v Ligor (današnji Nakhon Si Thammarat), od tam v Ajuthajo, preden so ga prinesli v Chiang Mai. Danes so na Tajskem skupno trije kipi, za katere se trdi, da so kipi Phra Sihing. Poleg kipa Phra Phuttha Sihing iz templja Wat Phra Singh v Chiang Maiju je še en kip v templju Wat Phra Mahathat v Nakhon Si Thammaratu in še en v kapeli Buddhai Sawan v Narodnem muzeju v Bangkoku. Leta 1920 naj bi bila glava kipa ukradena, zato je morda danes mogoče videti le repliko glave. Vsako leto med festivalom Songkran Phra Sihinga kip vzamejo iz hrama in ga v veličastni procesiji nosijo po mestnih ulicah, kjer ga častilci v čast obsipajo z vodo. V tajskem ljudskem izročilu je Wat Phra Singh povezan s kitajskim zodiakalnim znamenjem zmaja. Rojeni v letu zmaja zato radi romajo sem. Zgodovina Kralj Pha Yu je leta 1345 ustanovil Wat Phra Singh z gradnjo chedija za pokop pepela svojega očeta, kralja Kham Fuja. Nekaj ​​let pozneje so dodali vihan in druge stavbe. Samostan so nato preimenovali v Wat Lichiang. Med restavratorskimi deli leta 1925 so v majhnem chediju odkrili tri žare, ki so morda vsebovale kraljev pepel. Vendar so žare od takrat izgubljene. Tempelj je leta 1367 dobil ime Wat Phra Singh, ko so tja postavili slavni kip Bude Phra Sihinga. V 18. stoletju je bil tempelj zaradi burmanske okupacije mesta zapuščen in je propadal, dokler leta 1782 ni na oblast prišel kralj Kavila. Kralj je dal obnoviti ubosot in razširiti chedije. Njegova dva naslednika sta zgradila vihan Lai Kham in elegantno knjižnico (Hor Trai). Slavni menih Khru Ba Sri Vichai je v 1920-ih organiziral prenovo celotnega templja. Večina stavb je bila leta 2002 deležna nadaljnje prenove, naneseni so bili novi zlati lističi in obnovljeni štukaturni okraski. Znamenitosti Vihan Luang – arhitekturno precej nezanimiva stavba; prvotni vihan je bil leta 1925 nadomeščen s sedanjo strukturo. Vihan Lai Kham – ta stavba je glavna znamenitost templja, primer klasične arhitekture Lanna. Zgrajena je bila okoli leta 1345 za hrambo kipa Phra Sihing, ki ga je še danes mogoče videti tukaj. Ime se nanaša na fine zlate risbe na dvokapnih deskah (timpanon). Nizka streha ima tri nivoje, portik pa ima štukaturne okraske nad vhodnimi vrati. Ubosot – zgrajen leta 1806, ima portike spredaj in zadaj ter tristopenjsko streho. Dvokapnice so prav tako bogato okrašene. V notranjosti stoji fino teksturiran, pozlačen Ku – vrsta oltarja v obliki stolpa. Hor Trai – tako kot vihan Lai Kham je tudi Hor Trai (knjižnica) primer klasične arhitekture Lanna. Zgrajena naj bi bila leta 1477 v času vladavine kralja Tilokarata, prenove pa so potekale v letih 1867, 1920 in 2002. Majhna lesena stavba s tristopenjsko streho stoji na visokem opečnem podstavku, bogato okrašenem s štukaturami. Strmo stopnišče z ograjo, ki jo tvorijo nage in makare, vodi na vzhodno stran. Zatrepne deske portika so prekrite z drobnimi lesenimi rezbarijami. Čedi, ki ga podpirajo sloni – od izgradnje leta 1345 pogosto povečan. Zlati chedi v obliki zvona stoji na visokem kvadratnem podstavku, s strani katerega štrlijo sprednji deli slonov, okrašenih s štukaturami. Galerija Sklici Viri Michael Freeman, Donald Stadtner, Claude Jacques: Lanna – Thailand's Northern Kingdom. River Books, Bangkok 2001, ISBN 0-500-97602-3 Clarence Aasen: Architecture of Siam. Oxford University Press 1998, ISBN 983-56-0027-9 Carol Stratton: Buddhist Sculpture of Northern Thailand. Silkworm Books, Chiang Mai 2004, ISBN 1-932476-09-1 'Wat Phra Singh Woramahaviharn', in: Forbes, Andrew, and Henley, David, Ancient Chiang Mai Volume 4. Chiang Mai, Cognoscenti Books, 2012. Oliver Hargreave: Exploring Chiang Mai, City, Valley & Mountains. Within Books, 3rd print, 2002. ISBN 974-86437-7-8 Zunanje povezave