Еяси

Еяси (Няраса ) (Eyasi) е безотточно солено езеро в Северна Танзания, разположено в основата на южната част на платото на Националния парк Серенгети, в непосредствена близост до кратера на вулкана Нгоронгоро. Това е едно от няколкото езера, намиращи се на дъното на силно сеизмичната Източноафриканска рифтова долина. Езерото е много плитко, като средната му дълбочина е не повече от 1 м. Открито е през 1892 г. от австрийския топограф и етнограф Оскар Бауман. Езерото има форма на леко извит правоъгълник с дължина около 50 км, а през дъждовните периоди дължината достига до 80 км. Ориентирано е от североизток на югозапад, разположено е на около 1040 м. надморска височина и заема площ от около 1050 км2. Югозападният му бряг е сравнително по-силно разчленен и по-плитък заради наслоени утаечни пластове. Североизточният е сравнително скалист и опира в склоновете на Нгоронгоро. Води Характерни са значителни сезонни колебания на водното ниво, като в отделни години през сухия сезон езерото може изцяло да пресъхне. В годините когато влиянието на Ел Ниньо е по-силно, езерото може да излезе от бреговете си и тогава привлича хипопотамите от Серенгети. Главен приток на езерото е река Сибити (Sibiti), която се влива в него в югоизточния му край, а втори по големина приток е река Барай (Baray), вливаща се в североизточната му част. В началото на ХХІ век водите на тази река са по-пълноводни заради обезлесяването на районите, през които протича. Югозападната част на калдерата на вулкана се отводнява в северния край на езерото. Само малка част от водите на платото Серенгети се оттичат в Еяси, като най-големият приток от тях е река Саю (Sayu). Водите на езерото съдържат висока концентрация на йони (алкалността му е по-висока от 60 meq/L), проводимостта му е 6000 – 160,000 µS и съдържа сериозно количество твърди минерални отлагания. Химическият анализ на езерните води показва, че те са със сходен състав с тези на изворите, захранващи по-големите водни площи в Източноафриканската рифтова долина. Водите му не съдържат никакъв въглероден диоксид, с който са наситени водите на някои от останалите езера в долината. Флора и фауна Поляните и горите край бреговете на езерото са местообитание за много диви животни и водоплаващи птици – леопарди, хипопотами, жирафи, носорози, слонове, различни видови маймуни, щъркели, пеликани, Най-разпространеният вид маймуни са бабуините. Тук са регистрирани 35% от популацията в Танзания на застрашеното от изчезване малко фламинго (Phoeniconaias minor). През дъждовния сезон в езерото може да се лови риба, но тя е в съвсем ограничено количество. Повече са сладководните видове, обитаващи притоците на Еяси. Население Териториите около езерото са населени с няколко африкански племена. Племето датога обитава югоизточната част на долината Яеда и се занимава със земеделие, скотовъдство и занаятчийство. Ираку живеят в югозападна Яеда в район, изпъстрен с големи скални образувания. Хадзапите живеят на малки групи и се препитават основно от лов и събиране на ядливи корени и плодове. Масаите са полуномадско племе, най-многолюдното в района и най-добре изученото. Племето исанзу обитава южния район около езерото, а племето сукума – долното течение на река Сибити. Фосили Край езерото Еяси през 1935 г. са открити останки от човешки череп, за предполагаемата възраст на които все още се водят спорове. Вижте също Източноафриканска рифтова система (езера) Михаел Гжимек Сателитна карта на езерото Еяси Източници