NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Kaohsiungs hamn

Kaohsiungs hamn (kinesiska: 高雄港?, pinyin: Gāoxióng gǎng; taiwanesiska: Ko-hiông ~) är den största hamnen i Taiwan (Republiken Kina). Hamnen tog 2007 emot omkring 10 miljoner TEU-last. Hamnen ligger i södra Taiwan, intill staden Kaohsiung, omgiven av stadsdistrikten Gushan, Yancheng, Lingya, Cianjhen, Siaogang och Cijin. Den administreras av Kaohsiungs hamnbyrå, en avdelning inom Taiwans transport- och kommunikationsministerium av Executive Yuan, Taiwans centralregering. Historia Hamnen var en naturlig lagun innan den utvecklades till en modern hamn. Under 1500-talet hade några byar bildats runt nuvarande Kaohsiungs havsstrand, som kallades "Takau" av lokalbefolkningen. Kolonisatörer från Holländska Ostindiska Kompaniet anlände till Takau under 1620-talet och började utveckla lagunen. Hamnen, som kallades "Takaus hamn" (打狗港), växte sakta under den nederländska tiden, Koxinga-epoken och den tidiga Qingdynastin. 1858 hade Qingdynastin förlorat andra opiumkriget mot Frankrike och Storbritannien och skrev på Tianjinfördragen. Enligt avtalen bads Qingregeringen att öppna fem av Taiwans hamnar för utländsk handel. Som en av de fem hamnarna öppnades Takao hamn officiellt för västerländsk handel 1864. Senare förlorade Qingregeringen Taiwan till Japan 1895, efter nederlag i första sino-japanska kriget. Under de tidiga åren med japanskt styre beslutade den koloniala regeringen att genomföra stora projekt med avsikt att utveckla hamnen till en modern hamn. Japanerna byggde upp hamnen i tre etapper, den första stod klar 1908, den andra 1912 och bygget av den tredje stannade halvvägs när andra världskriget började. Under andra världskriget bombades hamnen av de allierade. Efter kriget återupptog Republiken Kinas regering utvecklingen av hamnen. Den "andra hamnen" byggdes 1975 genom att ta bort landbryggan mellan Siaogang och Cijin. Karta Källor Galleri Se även Hamaseng Linhais industripark China Steel CSBC Corporation Externa länkar Officiell webbplats för Kaohsiungs hamn Wikimedia Commons har media som rör Port of Kaohsiung. Den här artikeln är helt eller delvis baserad på material från engelskspråkiga Wikipedia.
Порт Гаосюн

Порт Гаосюн (кит.: 高雄港) — найбільша гавань Тайваню, яка у 2015 році перевантажила приблизно 10,26 мільйона двадцятифутових еквівалентних одиниць (TEU). Порт розташований на півдні Тайваню, поруч із містом Гаосюн і оточений міськими районами Гушань, Яньчен, Лінья, Ціаньхень, Сяоган, а також Сіцзінь. Управляється корпорацією Taiwan International Ports Corporation, державною компанією з управління портами Тайваню. Історія Порт був природною лагуною, перш ніж протягом кількох сотень років перетворився на сучасну гавань. У 16 столітті на узбережжі сучасного Гаосюна, який у той час місцеві жителі називали «Такау», вже було засновано кілька сіл. Колоністи Голландської Ост-Індської компанії (VOC) прибули до Такау в 1620-х роках і тоді почали розробляти лагуну. Порт, історично відомий як «Порт Такау» (кит.: 打狗港), розвивався поступово протягом голландської ери, ери Косінга та ранньої династії Цін. Імперія Цин У 1858 році династія Цин програла Другу опіумну війну франко-британцям і підписала Тяньцзіньські договори. Згідно з договорами, уряду Цин було запропоновано відкрити п'ять портів Тайваню для зовнішньої торгівлі. Будучи одним із п'яти портів, порт Такао був офіційно відкритий для західних торговців з 1864 року. Пізніше уряд Цін поступився Тайванем японцям у 1895 році після поразки в першій японо-китайській війні. Японська імперія На початку японської ери колоніальний уряд вирішив розпочати великі проєкти з наміром перетворити порт на сучасну гавань. Японці будували порт у три етапи, перший був завершений у 1908 році, другий у 1912 році, а третій був зупинений на півдорозі на початку Другої світової війни. Під час Другої світової війни порт сильно бомбили західні союзники. Після війни II Після війни розвиток порту відновився. «Другий порт» був побудований у 1975 році шляхом руйнування сухопутного мосту між Сяогангом і Сіцзінь. Порт є частиною морського шовкового шляху, який пролягає від узбережжя Китаю до південного краю Індії до Момбаси, звідти через Суецький канал до Середземного моря, а звідти до Верхньої Адріатичного регіону Трієста з його залізничним сполученням із центральною та східною частинами Європи. У 2017 році корпорація Taiwan International Ports Corporation завершила дороге розширення порту Гаосюн і додала нові об'єкти для підвищення пропускної здатності як контейнерів, так і пасажирів. Примітки Галерея Посилання Офіційний сайт
Zhudong

Zhudong Township is an urban township in Asia, central Hsinchu County, Taiwan. Part of Hsinchu Science Park is in Zhudong. Also located in Zhudong is the main campus of the Industrial Technology Research Institute (ITRI). Zhudong is approximately 20 minutes drive from Hsinchu town center on one of two freeways, route 3 North, which passes nearby and route 68 East which proceeds directly through Zhudong. History Zhudong was settled in the mid-18th century by Qing colonists, and was known as Chhiū-kí-nâ or Shuqilin (樹杞林). In the early years of the township's development, it was under the jurisdiction of Tamsui Ting (淡水廳). In 1875 (Guangxu 1), Chhiū-kí-nâ came under the jurisdiction of Hsinchu County. Under Japanese colonial rule, the town was renamed Chikutō (竹東), which was retained as Zhudong after the Republic of China took over in 1945. In 1946, Zhudong became part of Hsinchu City as Zhudong District (竹東區), but in 1950, it split off and became the current Zhudong Township. Name Literally, Zhudong means "bamboo east" but in this context, zhu is short for "Hsinchu". Thus, Zhudong lies east of Hsinchu (cf. Zhubei which lies north [bei] of Hsinchu.) The former name of the area was Chhiū-kí-nâ (樹杞林), literally "Ardisia sieboldii forest" with the present name adopted under Japanese rule in 1920. Geography Area: 53.51 km2 (20.66 sq mi) Population: 96,518 (February 2023) Administrative divisions Shangping, Ruifeng, Ruanqiao, Yuandong, Shangguan, Dongning, Zhongzheng, Nansheng, Daxiang, Zhongshan, Nanhua, Donghua, Shanghua, Jilin, Renai, Zhudong, Zhongxiao, Rongle, Ronghua, Wufeng, Liufeng, Sanchong, Erchong, Touchong, Yuanshan, Tuken, and Kehu Village. Tourist attractions Nearby is the mountain of Feifong Shan and Buddhist temples. A well-prepared path with steps and tiled and wooden walkways enables walking to the peak and the ridge overlooking Zhudong in all weather. Zhudong Animation and Comic Creative Park Zhudong Timber Industry Exhibition Hall Transportation Rail Four Taiwan Railway rail stations serve Zhudong: Ronghua, Shangyuan, Zhudong and Zhuzhong. Taiwan High Speed Rail passes through the western part of the township, but there is no planned station. Bus Bus stations in the townships are: Xiagongguan Bus Station of Hsinchu Bus Zhudong Bus Station of Hsinchu Bus Notable natives Cheng Yung-chin, Magistrate of Hsinchu County (2001–2009) Danny Wen, writer Lai Pi-hsia, musician Lu Shao-chia, conductor References
Fort Provintia

Fort Provintia or Providentia, also known as Chihkan Tower (Chinese: 赤嵌樓; pinyin: Chìkǎnlóu; Pe̍h-ōe-jī: Chhiah-khám-lâu), was a Dutch outpost on Formosa at a site now located in West Central District, Tainan, Taiwan. It was built in 1653 during the Dutch colonization of Taiwan. The Dutch, intending to strengthen their standing, sited the fort at Sakam, about 2 miles (3.2 km) due east from modern-day Anping. During the Siege of Fort Zeelandia (1662), the fort was surrendered to Koxinga, but was later destroyed by a rebellion and earthquakes in the 18th century. It was rebuilt afterwards in the 19th century under Qing rule. The fort's name derives from the Taiwanese aboriginal village recorded by the Dutch as Sakam, which has developed into the modern-day Tainan. After growth in size and trade, the Chinese called it Chhiah-kham, and surrounded it with high brick walls. It eventually became the capital of the whole island under the name of Taiwan-fu. In addition to the site's architectural and artistic significance, its library of dictionaries and business transactions documents the Siraya language spoken by the native inhabitants of the region during Dutch rule. The fort is up for redevelopment which will see it turned into a museum. The project is led by Taiwanese architecture studio HOU x LIN, the two partners of which both have a connection to The Netherlands. The project should be finished by 2024 in time for the celebration of the 400 year old relationship of the two countries. See also Fort Santo Domingo Ft. Zeelandia Cape of San Diego Eternal Golden Castle History of Taiwan Taiwan under Dutch rule Koxinga Siraya Footnotes References Bibliography Geographic data related to Fort Provintia at OpenStreetMap
Fort Provintia

La Torre di Chihkan (cinese tradizionale: 赤崁樓/赤嵌樓; pinyin: Chìkǎnlóu; pe̍h-ōe-jī: Chhiah-khám-lâu), già Fort Provintia, nel Distretto Ovest Centrale della città di Tainan (Taiwan), fu costruita nel 1653 dagli Olandesi durante la loro colonizzazione di Taiwan. Durante il periodo del dominio della Repubblica di Cina iniziato nel 1945, fu ribattezzata "Torre dalla cima rossa" (赤崁樓). Il nome deriva dalla parola aborigena taiwanese Chakam. Galleria d'immagini Voci correlate Forte Santo Domingo Fort Zeelandia Capo San Diego Castello dorato eterno Storia di Taiwan Formosa olandese Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Fort Provintia
Форт Провінція

Форт Провінція або Провідентія, також відомий як вежа Чіхкан (кит: 赤嵌樓; піньїнь: Chìkǎnlóu; Pe̍h-ōe-jī: Chhiah-khám-lâu) — голландський форпост на Формозі на місці, яке зараз розташоване в Західному центральному окрузі, Тайнань, Тайвань. Він був побудований в 1653 році під час голландської колонізації Тайваню. Голландці, маючи намір зміцнити свою позицію, розмістили форт у Сакамі, приблизно в 2 милях (3,2 км) на схід від сучасного Аньпіна. Під час облоги форту Зеландія (1662) форт був зданий Коксінґу, але пізніше був зруйнований повстанням і землетрусами у XVIII столітті. Згодом він був перебудований у ХІХ столітті під правлінням Цін. Назва форту походить від тайванського села гаошанів, записаного голландцями як Сакам, яке перетворилося на сучасний Тайнань. Після збільшення розмірів і торгівлі китайці назвали його Чхіах-кхам і оточили високими цегляними стінами. Згодом він став столицею всього острова під назвою Тайвань-фу. На додаток до архітектурного та художнього значення сайту, його бібліотека словників і ділових операцій документує мову сірая, якою розмовляли корінні жителі регіону під час правління Нідерландів. Форт планують реконструювати, у результаті чого його перетворять на музей. Проект очолює тайванська архітектурна студія HOU x LIN, обидва партнери якої мають зв'язок із Нідерландами. Проект має бути завершено до 2024 року до святкування 400-річчя відносин між двома країнами. Див. також Форт Сан-Домінго Форт Зеландія Мис Сан-Дієго Вічний золотий замок Історія Тайваню Тайвань під владою Нідерландів Коксінґа Сірая Виноски Список літератури
Universidad Nacional Central

La Universidad Nacional Central (en chino simplificado: 国立中央大学; en chino tradicional: 國立中央大學) es una universidad taiwanesa destinada sobre todo a estudios de postgrado. Historia Fue fundada en Nankín en 258​ y refundada en 1915. Se trasladó a Chongqing en 1937 con la segunda guerra sino-japonesa para luego regresar a esa ciudad en 1946. Tras en nombramiento definitivo de la Universidad de Nankín, se afincó definitivamente en Taiwán en 1963. Referencias Enlaces externos Página web oficial de la Universidad Nacional Central.
Université nationale centrale

L'Université nationale centrale (chinois : 國立中央大學 ; pinyin : Guólì zhōngyāng dàxué; anglais : National Central University) fait partie des prestigieuses universités centrales situées à Taïwan. Son campus se trouve à JhongLi, dans la ville de Taoyuan, en périphérie de la capitale Taipei. Le nom de l'université est souvent simplifié aux initiales NCU. Présentation Renommée notamment pour ses recherches scientifiques et son réseau académique, l'université nationale centrale remonte historiquement en 1915 et à sa devancière « École normale nationale de Nankin » établie sous le régime de la République de Chine présidé par Sun Yat-Sen. En 1922, elle est intitulée « Université nationale centrale ». Après la Seconde Guerre mondiale, elle devient la plus grande université parmi toutes les autres à l’époque en Chine et se hisse au même rang que l'université de Pékin. À la suite des guerres civiles entre le parti nationaliste et le parti communiste, elle revoit le jour en 1962 sur l’île sous le régime de la République de Chine à Taïwan. De nos jours, après une dizaine d’années de développement, l'UNC est l’une des meilleures universités publiques taïwanaises et sélectionnée parmi les autres pour la subvention nationale du « Plan national du Développement des meilleures universités du monde et des excellents centres de recherches » Implantée à Taoyuan sur un terrain vaste de 63 hectare, l'UNC se trouve près de l'aéroport international de Taoyuan et de la gare TGV de Taoyuan qui raccourcit le trajet avec Taipei à 20 minutes. Actuellement[Quand ?], au sein de son campus, il y a environ 10 000 étudiants dont la moitié est en enseignement supérieur du 1er cycle et l’autre est en enseignement supérieur du 2e ou 3e cycle. Composée de 7 départements, elle forme ses étudiants aux sciences de l'ingénieur, sciences de l'information, langues (dont le hakka aborigène), sciences de gestion, sciences de la Terre, etc. Elle propose des programmes undergraduate, graduate, et Ph.D. ; et accueille chaque année des étudiants internationaux en semestre d'échange universitaire. Il est également possible d'y obtenir une bourse d'études pour y effectuer un doctorat. Elle est l'une des seules universités taïwanaises disposant d'un département d'enseignement du français. Personnalités liées à l'université Professeurs Étudiants Astronomie L'observatoire de Lulin dépend de l'université. Honneur L'astéroïde (145534) Jhongda, découvert à l'observatoire de Lulin, est nommé en l'honneur de l'université. Notes et références Voir aussi Articles connexes Université de Nankin, en Chine continentale Liens externes (en) Site de l'université nationale centrale Département de français (zh-Hant) Site officiel Ressources relatives à la recherche : Classement académique des universités mondiales CrossRef U-Multirank Portail des universités Portail de Taïwan
Nationale Universiteit Centrale

De Nationale Universiteit Centrale (Chinees: 國立中央大學) is een publieke onderzoeksuniversiteit, gevestigd in Taoyuan, Taiwan. De universiteit werd in 1915 opgericht in Nanjing en werd na de Chinese Burgeroorlog in 1962 heropgericht op het eiland. De universiteit werd initieel gebouwd in Miaoli, maar werd in 1968 verplaatst naar het Zhongli district in Taoyuan. In de QS World University Rankings van 2020 staat de Nationale Universiteit Centrale wereldwijd op een 427ste plaats, waarmee het de 9e Taiwanese universiteit op de ranglijst is.
Universidade Nacional Central

A Universidade Nacional Central (NCU, chinês tradicional: 國立中央大學, Kuo-Li Chung-yang Ta-hsüeh, ou 中大, Chung-ta) é uma universidade de Taiwan destinada principalmente para estudos de pós-graduação. História Esta universidade foi fundada em 1915, com raízes na China continental. Foi transferida para Chongqing em 1937 devido a Segunda Guerra Sino-Japonesa, retornando posteriormente para esta cidade em 1946. Na sequência, em nomeação definitiva da Universidade de Nanquim,se afincou definitivamente em Taiwan no ano de 1963. Referências
National Central University

National Central University (NCU, kinesiska: 國立中央大學, Kuo-Li Chung-yang Ta-hsüeh, eller 中大, Chung-ta), är ett statligt universitet i Zhongli, Taiwan. I Taiwan är det ett ledande universitet inom drama, film, kultur, genusvetenskap, Hakkastudier, samt geofysik, astronomi, rymdstudier, fjärranalys, optoelektronik, nanoteknik, samt industriell ekonomi och företagsekonomi. Universitetets campus är beläget i ett grönområde utanför Zhonglis centrum. Referenser Den här artikeln är helt eller delvis baserad på material från engelskspråkiga Wikipedia, National Central University, 1 mars 2021. Noter
Juguang

Juguang​​ (en chino: 莒光; pinyin: Jǔguāng; Wade–Giles: Chü-kuang) también escrito como Chukuang, es un archipiélago del Condado de Lienchiang, República de China (Taiwán​). El municipio Juguang incluye dos grandes islas del grupo Matsu: Isla Dongju (東莒 "Ju del Este") e Isla Xiju (西莒 "Ju del Oeste") además de algunos islotes menores. Administrativamente las islas son parte del Condado de Lienchiang. Ambas islas tienen villas que son divisiones de primer nivel: Isla Xiju (2,36 km²) Villa Qingfan (青帆村 Qīngfán) Villa Xiqiu (西坵村 Xīqīu) Villa Tianwo (田沃村 Tiánwò) Isla Dongju (2,63 km²) Villa Daping (大坪村 Dàpíng) Villa Fuzheng (福正村 Fúzhèng) Referencias Véase también Islas de la República de China Geografía de Asia
Congregatio Discipulorum Domini

Congregatio Discipulorum Domini (Kongregation der Jünger des Herrn, Ordenskürzel: CDD) ist eine in 1927 in China gegründete Ordensgemeinschaft in der Rechtsform einer Kongregation bischöflichen Rechts. Ihre Tätigkeitsschwerpunkte liegen in der Seelsorge in Ostasien. Geschichte Die Kongregation wurde am 4. Januar 1927 im Bezirk Xuanhua in Zhangjiakou von Celso Costantini gegründet, der von 1922 bis 1931 Apostolischer Delegat in China war. Als Delegat baute Costantini die Mission in China auf und gründete mehrere Schulen, Vereine, Pfarreien und eine katholische Universität. Sein Anliegen war es, die Enkulturation des christlichen Glaubens in China zu fördern; Ziel der Ordensgründung war es, dies durch die Förderung von Berufungen einheimischer Christen zu unterstützen. Am 31. März 1931 erhielt die Gemeinschaft die Diözesanzulassung von Bischof Peter Tcheng (Diözese Xuanhua). Nach der Machtergreifung durch Mao Zedong im Jahr 1949 übersiedelte der Hauptsitz der Gemeinschaft nach Taipeh. Die Spiritualität des Ordens ist bestimmt von der Verehrung der Eucharistie und Loyalität gegenüber dem Heiligen Stuhl. Die Leitung liegt bei einem Generaloberen, die Generalkurie befindet sich in der Stadt Taipeh. Seit dem 4. Januar 2024 ist John Chia, der das Amt bereits von 2011 bis 2017 innehatte, Generaloberer der Gemeinschaft. Die Kongregation weitete ihre Tätigkeit in Asien aus und ist heute neben Taiwan in Indonesien, Malaysia, Singapur und auch in Kanada tätig, und zwar auf dem Gebiet der religiösen Bildung und Erziehung, der Seelsorge für Brautleute und Familien, für Mandarin sprechende Migranten, im kirchlichen Gerichtswesen und in der Öffentlichkeitsarbeit. Die Priester sind vielfach in der Pfarrseelsorge im Einsatz. Im Catholic Theological Institute of Singapore sind Angehörige der Kongregation maßgeblich an der Mandarin-Abteilung beteiligt. Siehe auch Liste katholischer Männerorden Weblinks Homepage Congregatio Discipulorum Domini auf history.catholic.sg Congregation of the Disciples of the Lord (C.D.D.). Abgerufen am 4. Januar 2024 Einzelnachweise
Congregatio Discipulorum Domini

The Congregation of the Disciples of the Lord (also known as Congregatio Discipulorum Domini in Latin) is a Catholic religious institute founded by future Cardinal Celso Costantini, an Italian, in 1928 at Xuanhua (Süanhwafu) of Hebei Province in China, with the help of the Spanish Redemptorist missionaries. It is one of Catholic institutes to be established in Asia. The Congregation has been based in Taiwan since 1949 after Joseph Yang and other religious members fled; the congregation fell under the direction of Archbishop Joseph Guo Jincai. References External links 歡迎參觀 - Congregatio Discipulorum Domini Archived 2020-10-30 at the Wayback Machine official website in Chinese and English
Discípulos del Señor

La Congregación de los Discípulos del Señor (oficialmente en latín: Congregatio Discipulorum Domini; cooficialmente en chino tradicional, 天主教主徒會) es una congregación religiosa clerical, de vida apostólica y de derecho diocesano, fundada por el cardenal italiano Celso Costantini, en el vicariato apostólico de Süanhwafu de la provincia de Hebei (China septentrional), el 4 de enero de 1927. A los religiosos de este instituto se les conoce como discípulos del Señor y posponen a sus nombres las siglas C.D.D.​ Historia La congregación fue fundada por Celso Costantini, siendo delegado pontificio en China, en el distrito de Xuanhua (antiguamente, Süanhwa), en Zhangjiakou, el 4 de enero de 1927. Su fundación recibió la aportación de los redentoristas españoles, que fueron invitados por Pío XI.​ Costantini desarrolló su misión en China, donde fundó varias escuelas, asociaciones, parroquias y una universidad católica y el propósito de la nueva congregación era apoyar dicha misión, a través de la formación de vocaciones nativas. El 31 de marzo de 1931 la obra recibió la aprobación diocesana de parte del obispo Peter Tcheng del vicariato apostólico de Süanhwafu. Luego de la toma del poder por parte de Mao Zedong, en 1949, la sede de la congregación se trasladó a Taipéi.​ Organización La Congregación de los Discípulos del Señor es una organización religiosa internacional de gobierno centralizado y de derecho diocesano. El gobierno es ejercido por un superior general. La curia general se encuentra en la ciudad de Taipéi (Taiwán).​ Los discípulos del Señor se dedican a las misiones, especialmente entre las poblaciones autóctonas, atraiéndolos al cristianismo, a través de la inculturación, es decir tomando los elementos culturales de las diversos lugares donde se encuentran y que no sean contrarios a la fe cristiana. Están presentes en Canadá, Indonesia, Malasia, Singapur y Taiwán.​ Referencias Bibliografía Yun-Koen, Tchao (1976). Guerrino, Pelliccia; Rocca, Giancarlo, eds. Dizionario degli Istituti di Perfezzione (en italiano) III. Roma: Edizione Paoline. Véase también Misiones redentoristas españolas en Sichuan Enlaces externos Página web oficial Archivado el 30 de octubre de 2020 en Wayback Machine.
Congregatio Discipulorum Domini

La Congregatio Discipulorum Domini (Congregazione dei Discepoli del Signore) è un istituto religioso cattolico maschile, fondato dal futuro cardinale Celso Costantini, italiano, a Xuan Hua della provincia di Hebei in Cina e in seguito trasferito a Taiwan. Nel 1927 l'allora delegato apostolico in Cina Celso Costantini, fece comprare a Xuan Hua un lotto di terreno sulla riva del fiume dove costruire un edificio, a cui diede il nome Casa di Emmaus e che in seguito divenne la casa-madre della Congregazione, ufficialmente fondata solo nel 1931. Al tempo era l'unico istituto della Chiesa cattolica fondato in Asia. Dopo l'esodo dalla Cina del 1948 i religiosi cominciarono a spostarsi verso Indonesia, Filippine, Malaysia, Stati Uniti, Roma, Hong Kong e l'isola di Formosa, (Taiwan dal 1949). Qui ha oggi sede Congregazione dopo che la casa generalizia si trasferì ufficialmente nel 1949. Gli appartenenti a questa congregazione clericale pospongono al loro nome la sigla C.D.D. Note Collegamenti esterni 歡迎參觀 - Congregatio Discipulorum Domini, su cdd.org.tw (archiviato dall'url originale il 30 ottobre 2020).
Congregatie van de Discipelen van de Heer

De Congregatie van de Discipelen van de Heer (Latijn: Congregatio Discipulorum Domini, C.D.D.) is een rooms-katholieke missiecongregatie die in 1927 werd opgericht door Celso kardinaal Constantini, pauselijk delegaat in China. Constatini was bijzonder actief in China, waar hij verschillende scholen, verenigingen, parochies en een katholieke universiteit stichtte. Doel van de Congregatie was om de missie in China te ondersteunen door de inzet van Chinese religieuzen. Daarnaast werd het bestuur van de door Constantini gestichte instellingen onder de congregatie gebracht. Het eerste congregatiehuis bevond zich in Peking, later werd er ook een huis geopend in Shanghai. Na de machtsovername door Mao Zedong in 1949, werd het hoofdkwartier van de congregatie verplaatst naar Taipei. Inmiddels had de missiecongregatie ook stichtingen in Maleisië, de Filipijnen, Indonesië en de Verenigde Staten. De congregatie legt zich tegenwoordig toe op onderwijs, jeugd- en jongerenwerk en de armenzorg. Generaal-overste van de Congregatie van de Discipelen van de Heer is sinds 21 oktober 2016 Francis Chong.