NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Cimetière de Bab al-Saghir

Le cimetière de Bab al-Saghir (en arabe: cimetière de la Petite Porte; باب صغير ), est un cimetière musulman de Damas qui se trouve près de la porte du même nom. C'est un lieu de pèlerinage important pour les musulmans, en particulier pour l'islam chiite. Il se trouve au sud-ouest de la mosquée des Omeyyades. Personnalités enterrées Rouqayya, fille de l'imam Hussain Oumm Koulthoum, sœur de l'imam Hussain Deux des femmes de Mahomet: Oumm Salma et Oumm Habiba Fidha, servante de Sayyida Fatima (fille de Mahomet) Houjr Ibn Adi, disciple de l'imam Ali Kamaid bin Aswad al-Kindi, disciple de l'imam Ali Abdoullah ben Ja'far al-Tayyar, mari et cousin de Zaynab Obay ibn Ka'b: mari d'Halima, nourrice de Mahomet Bilal al-Habachi, muezzin de Mahomet Abdoullah ben Oumm Maktoum, muezzin Abdoullah ben Imam Zaynoul Abidin Abdoullah ben Imam Ja'far al-Sadiq Fatima Soughra bint Imam Hussain Maqam Ra's Chouhada. Sépulture des martyrs de Kerbala Ahmed ibn Muhieddine, frère de l'Émir Abdelkader Liens externes al-islam.org (ziyarat en Syrie) Notes et références Portail de la Syrie Portail de la mort
Баб ас-Сагир

Баб ас-Саги́р (араб. باب الصغير‎ — Малые ворота) — кладбище в Дамаске, непосредственно за одноимёнными воротами, южнее мечети Омейядов. На кладбище захоронены сподвижники пророка Мухаммеда: Асма бинт Умайс, Абу ад-Дарда. На нём похоронены 2 жены пророка Мухаммада. Кладбище имеет большое значение для шиитов, потому что там похоронены головы павших в битве при Кербеле. Ссылки Pilgrimage sites Архивная копия от 30 мая 2013 на Wayback Machine (англ.)
Bab al-Saghirs begravningsplats

Bab al-Saghirs begravningsplats (arabiska: مقبرة الباب الصغير) är den äldsta begravningsplatsen i Syriens huvudstad Damaskus och hedras av alla muslimer. Den innehåller många viktiga gravar, inklusive de som tillhör den islamiske profeten Muhammeds familj och följeslagare, och många av stadens elit genom århundradena. Begravningsplatsen innehåller många avsevärda helgedomar tillhörande shiamuslimska helgon. Den mest besökta helgedomen tillhör Bilal al-Habashi. Maqam ra's shuhada är begravningsplatsen för huvudena tillhörande 16 av Husayn ibn Alis kompanjoner, som dog samtidigt som honom i slaget vid Karbala. Galleri Se även Zaynab bint Alis helgedom Referenser Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Bab al-Saghirs begravningsplats.﻿
Баб-ель-Сагір

Баб-ель-Сагір («Малі ворота») — давній цвинтар у Дамаску, розташований за однойменними воротами, південніше мечеті Омеядів. Поховання На цвинтарі поховано 2 дружини пророка Мухаммеда. Цвинтар має велике значення для шиїтів, адже саме тут поховані полеглі в битві при Кербелі. Умм Култум, дочка Алі та Фатіми. Білал ібн Рабах, сподвижник Мухамеда. Сукайна, дочка імама, Хусейна ібн Алі. Фідха, покоївка Фатіми (дочки Мухамеда). Абдула, син четвертого імама Алі ібн Хусейна. Маймууна, дочка другого імама, Хасана ібн Алі. Асма бінт умайс, дружина Джафара ібн Абу Таліба, двоюрідного брата Мухамеда. Хамееда, дочка Муслім ібн Аквел. Камайд бін Асвад аль-Кінді, сподвижник Алі. Абдулла бін Умм Мактум, муедзин. Посилання Pilgrimage sites [Архівовано 30 травня 2013 у Wayback Machine.] (англ.)
Maktab Anbar

Maktab Anbar (Arabic: مكتب عنبر, lit. 'Anbar Office') is a house in the center of Old Damascus, Syria. The house was built as a private residence by a local Jewish notable Mr. Anbar in the mid 19th century and was later confiscated by the Ottoman government after Mr. Anbar's bankruptcy. The house is built around three courtyards, first the formal reception courtyard, behind this the attractive female courtyard, and finally the spartan servants' courtyard. Due to the cost of building, the owner turned the building into the Damascus Civil Preparatory School, which was a prestigious, expensive, tuition-based school for the children of the land-owning families of Damascus. According to Philip Khoury, many Syrian nationalist leaders who worked and were co-opted by the French from 1928 and independence in 1946, were graduates of Maktab Anbar. The house was restored by the Ministry of Culture in 1976. It now holds a library exhibition hall, museum and craft workshops. Gallery See also Bayt Farhi History of the Jews in Syria References
Maktab Anbar

Maktab Anbar (arabe : مكتب عنبر) est une vieille maison située dans le centre de Damas près de la mosquée des Omeyyades. À l'origine conçue pour être une résidence privée, la construction de la maison débute au milieu du XIXe siècle. Elle est construite autour de trois cours, l'une pour les réceptions officielles, une autre réservée aux femmes, et la dernière pour les domestiques. À cause du coût de construction trop élevé, le propriétaire abandonne le projet. Les Ottomans reprennent le chantier, et transforment la maison en école pour garçons. La maison a été restaurée par le ministère de la Culture en 1976. Elle accueille maintenant un musée, une salle d'exposition, une bibliothèque et un centre d'artisanat. Lien externe L'école secondaire Maktab'Anbar à Damas. Portail des musées Portail de la Syrie Portail de l’architecture et de l’urbanisme
Мактаб Анбар

Мактаб Анбар (араб. مكتب عنبر, латиніз. 'Anbar Office') — це є будинок у центрі Старого Дамаска, Сирія.Будинок був побудований як приватна резиденція місцевим Єврейським знатним паном Анбаром у середині 19 століття та пізніше був конфіскований урядом Османської імперії після банкрутства Анбара. Будинок побудований навколо трьох внутрішніх дворів, спочатку офіційного двору для прийому гостей, позаду цього привабливого жіночого двору і, нарешті, спартанського двору для слуг. Через витрати на будівництво власник перетворив будівлю на Дамаську цивільну підготовчу школу, яка була престижною, дорогою школою з платним навчанням для дітей із сімей землевласників Дамаска. За словами Філіпа Хурі, багато сирійських націоналістичних лідерів, які працювали та були кооптовані французами з 1928 року до здобуття незалежності в 1946 році, були випускниками Мактаба Анбара. Будинок відреставровано Міністерством культури у 1976 році. Нині тут розташовані виставкова зала бібліотеки, музей та ремісничі майстерні. Галерея Джерела
Тел Брак

36.667222, 41.058333 Тел Брак или древен Нагар е археологически резерват – могила в сирийската провинция на Ал Хасака (Al-Hasaka) по горното течение на Хабур. Височината на могилата (тел – тепе) е с височина около 40 м, дължина около 1 км, и заема площ около 130 декара. Източници
Tell Brak

Tell Brak – stanowisko archeologiczne w północno-wschodniej Syrii w dorzeczu rzeki Chabur. Jest to jedno z największych stanowisk archeologicznych (tellów) w północnej Mezopotamii (wys. 40 m, powierzchnia 800x600 m). W okresie eneolitu Tell Brak był jednym z centrów wytwarzania malowanej ceramiki charakterystycznej dla kultury Halaf. W okresie sumeryjskim i akadyjskim miasto nosiło nazwę Nagar. Badania archeologiczne 1937-1938 – jako pierwszy stanowisko badał sir Max Mallowan, 1976-2004 – badania zostały wznowione pod kierownictwem prof. Davida Oatesa i dr. Joan Oates, 2004-2006 – po śmierci prof. Davida Oatesa, dr. Joan Oates zostaje dyrektorem polowym badań, Od 2006 – z ramienia University of Cambridge dyrektorem polowym zostaje Augusta McMahon. Najważniejsze znaleziska „Świątynia oczu” IV tys. p.n.e. – św. w stylu podobna do świątyń z południa Mezopotamii. Jej nazwa wzięła się od licznie zdeponowanych w niej małych alabastrowych i terakotowych figurek wotywnych tzw. idoli ocznych. Znaleziono 300 kompletnych figurek oraz tysiące fragmentów. W sumie depozyt mógł składać się z 20 tys. obiektów. Ściany świątynie bogato zdobione kamiennymi rozetkami, kolorową terakotą oraz pasami z miedzi i czerwonego wapienia. „Pałac Naram-Sina” okres akadyjski – budowla wzniesiona z cegieł noszących imię władcy o rozmiarach 95x80m i grubości murów ponad 10m. Mógł to być magazyn, placówka handlowa bądź ośrodek administracyjny, przez odkrywcę sir Maxa Mallowana ochrzczona jako „pałac Naram-Sina”. Przypisy Bibliografia M.E.L. Mallowan, Excavations at Brak and Chagar Bazar, Iraq 9, s. 1-259, 1947. D. and J. Oates, „Excavations at Tell Brak, 1990–91” in Iraq 53, pp 127–45. D. and J. Oates and Helen McDonald, 1998. Excavations at Tell Brak – Vol. 1: The Mitanni and Old Babylonian periods (London: British School of Archaeology in Iraq/Cambridge: McDonald), ISBN 0-9519420-5-0. D. and J. Oates and Helen McDonald, 2002 Excavations at Tell Brak – Vol. 2: Nagar in the Third Millennium BC (London: British School of Archaeology in Iraq/Cambridge: McDonald) Institute for Archaeological Research, ISBN 0-9519420-9-3. Linki zewnętrzne Strona Projektu University of Cambridge. [dostęp 2009-10-10]. [zarchiwizowane z tego adresu (4 października 2009)]. (ang.). Oficjalna Strona Projektu Tell Brak. [dostęp 2009-10-10]. (ang.).
Tell Brak

Tell Brak (Nagar, Nawar) foi uma cidade antiga na Síria; seus restos constituem um conto localizado na região de Alto Khabur, perto da moderna aldeia homônima, a 50 quilômetros a nordeste da cidade de Al-Hasaka, a província de Al-Hasakah. O nome original da cidade é desconhecido. Durante a segunda metade do terceiro milênio a.C., a cidade era conhecida como Nagar e, mais tarde, Nawar. Começando como um pequeno assentamento no sétimo milênio a.C., Tell Brak evoluiu durante o quarto milênio a.C. em uma das maiores cidades da Alta Mesopotâmia e interagiu com as culturas da Baixa Mesopotâmia. A cidade encolheu em tamanho no início do terceiro milênio a.C. com o fim do período de Uruque, antes de se expandir novamente em torno de c. 2600 a.C., quando ficou conhecida como Nagar, e era a capital de um reino regional que controlava o vale do rio Khabur. Nagar foi destruída em torno de c. 2300 a.C. e ficou sob o domínio do Império Acadiano, seguido por um período de independência como cidade-Estado hurrita, antes de se contrair no início do segundo milênio a.C.. Nagar prosperou novamente no século XIX a.C. e ficou sob o domínio de diferentes potências regionais. Em c. 1500 aC, Tell Brak era um centro de Mitani antes de ser destruída novamente pela Assíria por volta de 1300 a.C.. A cidade nunca recuperou sua importância desde então, permanecendo como um pequeno povoado e abandonada em alguns pontos de sua história, até desaparecer dos registros durante a era dos primeiros abássidas. Diferentes povos habitaram a cidade, incluindo os halafeanos, semitas e os hurritas. Tell Brak era um centro religioso desde seus primeiros tempos; seu famoso Templo dos Olhos é único no Crescente Fértil, e sua principal divindade, Belet-Nagar, foi reverenciada em toda a região do rio Khabur, tornando a cidade um local de peregrinação. A cultura de Tell Brak foi definida pelas diferentes civilizações que a habitaram e era famosa por suas gemas esculpidas. Quando independente, a cidade era governada por uma assembleia local ou por um monarca. Tell Brak foi um centro comercial devido à sua localização entre a Anatólia, o Levante e o sul da Mesopotâmia. Foi escavado por Max Mallowan em 1937, depois regularmente por diferentes equipes entre 1979 e 2011, quando o trabalho parou devido à Guerra Civil Síria. Referências
Tall Birāk

Tall Birāk (arabiska: تل براك) är en fornlämning i Syrien. Den ligger i provinsen al-Hasakah, i den nordöstra delen av landet, 600 kilometer nordost om huvudstaden Damaskus. Tall Birāk ligger 337 meter över havet. Terrängen runt Tall Birāk är mycket platt. Runt Tall Birāk är det ganska tätbefolkat, med 179 invånare per kvadratkilometer.. Trakten runt Tall Birāk består till största delen av jordbruksmark. Kommentarer Källor
Qalb Loze

Qalb Loze (àrab: قلب لوزة, Qalb Lawza, també escrit Qalb Lawzah o Qalb Lozeh) és un llogaret drus al nord-oest de Síria, administrativament dins del districte d'Idlib i situat a uns 35 km a l'oest d'Alep. És a prop de la frontera amb Turquia i forma part d'una àrea coneguda com les Ciutats Mortes; d'acord amb el Siria Central Bureau of Statistics (CBS), Qalb Loze tenia una població de 1.290 habitants en el cens del 2004. La ciutat és prou coneguda per la seua església del segle V i altres ruïnes romanes d'Orient de l'època. El nom Qalb Loze significa ‘Cor de l'ametla’. La majoria dels habitants treballa en l'agricultura i cultiven sobretot tabac i olives. Hi ha indústria local de cigarrets. Geografia Qalb Loze queda a una altitud de 670 m en el districte d'Idlib, una regió muntanyenca en un massís calcari al nord de Síria, a pocs quilòmetres de la frontera amb Turquia. És a prop de Barisha i és accessible per la principal carretera Alep-Antaquia, per una carretera secundària que condueix al nord-est. Alguns llogarets propers en són Qurqania al sud, Kafr Dariyan a l'est i Kafr Takharim a l'oest. L'àrea és ecològicament vulnerable a causa de la desertificació i l'alta altitud. Les oliveres creixen a la vall a sota del llogaret, on també n'hi ha altres conreus. Demografia A mitjan dècada de 1960, hi havia prop de 150 habitants a Qalb Loze. Encara és un petit llogaret amb una població de 1.290 persones en el cens del 2004. Els habitants són membres de la comunitat drusa, així com altres 13 llogarets de la rodalia. Els habitants del llogaret són coneguts per la pell clara i el cabell ros. Església L'església de Qalb Loze es remunta a l'any 460 i és una de les esglésies més ben preservades d'aquest període a la zona. És la primera gran basílica coneguda de Síria. Les columnes, que en l'arquitectura tradicional romana d'Orient separen els corredors de la nau, van ser substituïdes per pilars i arcs creixents que creen la sensació d'un espai major. És molt semblant, en estil arquitectònic i artístic, a les grans esglésies preislàmiques síries d'El Anderin, Ruweha i Kerratin, a Turmanin, que poden haver estat construïdes pels mateixos grups d'artesans. L'arqueòloga Gertrude Bell va descriure aquesta església com «el començament d'un nou capítol en l'arquitectura del món. La bellesa fina i simple del romànic va nàixer al nord de Síria.» Des de la visita de Gertrude Bell a la primeria dels anys 1900, la ciutat ha crescut, i l'església està ara envoltada de cases modernes. Patrimoni Mundial El lloc ha estat inscrit per la UNESCO com a Patrimoni Mundial el 2011 formant part de la llista de «Llogarets antics del Nord de Síria». Referències Enllaços externs Dead Cities.org. "Qalb Loze / Innenraum" Christian-Albrechts-Universität zu Kiel "Qalb Loze Strabon.
Qalb Lozeh

Qalb Lozeh (anche Qalb Lawzah, Kalb Loze, arabo: قلب لوزة) è una delle città morte della Siria nord-occidentale a circa 50 km da Aleppo, vicino al confine turco. Il villaggio è caratterizzato dalla antica basilica e dal 2011 è stato inserito nella lista dei patrimoni dell'umanità gestita dall'UNESCO. La chiesa di origine paleocristiana, risalente alla metà del V secolo, era circondata da un alto muro e non apparteneva ad una grande comunità. Si pensa quindi che il villaggio di Qalb Lozeh fosse un luogo di tappa per i pellegrini diretti a Qal'at Sim'an, forse legato ad una reliquia di San Simeone stilita. La chiesa, forse di qualche decennio più antica della Basilica di San Simeone Stilita, riprende la tradizione dei templi greci e romani, anche se vi sono già alcuni simboli che si ritroveranno nella successiva architettura romanica dell'Europa occidentale. La facciata è delimitata da due torri a tre piani, collegate da un ampio arco, che dava accesso al portale interno ed inoltre vi era una terrazza che connetteva i piani superiori delle due torri. L'interno ha tre navate e prendeva luce da numerose finestre; nella navata centrale vi sono ampi archi su pilastri che conducono al presbitero e all'abside rialzato (bema). Come la Basilica di San Simeone, l'abside sporge verso ovest; l'aspetto maestoso è messo in rilievo dal poderoso basamento, da un doppio ordine di colonne e dal cornicione. Qirq Biza Si tratta di un villaggio abbandonato a circa 1 km di distanza da Qalb Lozeh. Vi sono resti di case a più piani, con bassorilievi con motivi geometrici o vegetali; vi è anche una chiesetta paleocristiana risalente all'inizio del IV secolo, una delle più antiche di tutta la Siria. Behio Nella vicina località di Behio, anch'essa una delle città morte, la maggiore attrattiva è costituita dai resti di un frantoio per olio e vino, oltre alle vestigia di altri edifici sia civili che religiosi. Il villaggio è una ottima testimonianza delle attività agricole che si svolgevano nell'area nei secoli tra l'VIII ed il X. Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Qalb Lozeh Collegamenti esterni https://syria2011.wordpress.com/2011/02/18/qalb-lozeh/
Kalb Lose

De kerk van Kalb Lose is de ruïne van een vijfde-eeuwse Byzantijnse, vroegchristelijke kerk gelegen 60 km ten westen van Aleppo (in Syrië), 10 km van de grens met Turkije. Deze kerk is de eerste basilica, gebouwd in Syrië (460), die beschouwd wordt als voorloper van de middeleeuwse romaanse kerkenbouw. De kerk heeft drie beuken; elke beuk is gescheiden door een rij van drie bogen. De halfronde apsis springt uit de rechthoekige basisvorm en heeft een halfkoepelvormig dak. Het houten dak boven de drie beuken is lang geleden ingestort. Bilateraal naast de westelijke ingang staan nog de resten van twee torens, drie verdiepingen hoog. Zij omgeven een soort roosvenster. De kerk had waarschijnlijk een functie als tussenstop op de bedevaartsweg naar St Simeon (Qalat Semaan). In Qirq Bise, een gehucht nabij Kalb Lose, bevindt zich de ruïne van de huiskerk van Qirqbize, een van de oudste kerken van Syrië, destijds ingericht in een privéwoning. De aanwezigheid van een bema (een halfcirkelvormig verhoog gebruikt als zitplaats voor de priesters) duidt op de eredienstfunctie van de ruimte. Zie ook Mushabbak Qalat Semaan Oude dorpen van Noord-Syrië
Kalb Lauza

Kalb Lauza (arab. ‏قلب لوزة‎) – miejscowość w Syrii, w muhafazie Idlib. W spisie 2004 roku liczyła 1290 mieszkańców. Historia W miejscowości zachowały się ruiny kościoła z V wieku. W czasie syryjskiej wojny domowej miejscowość została zajęta przez Dżabhat an-Nusra. 11 czerwca 2015 terroryści zabili około 20 mieszkańców wsi. Przypisy
Qalb Loze

Qalb Loze (em árabe: قلب لوزة, também escrito Qalb Lawzah ou Qalb Lozeh) é uma aldeia drusa no noroeste da Síria, administrativamente parte do distrito de Idlib e localizada a cerca de 35 km a oeste de Alepo. Situa-se perto da fronteira com a Turquia e faz parte de uma área conhecida como as Cidades Mortas, de acordo com o Síria Central Bureau of Statistics (CBS), Qalb Loze tinha uma população de 1.290 no recenseamento 2004. A vila é bem conhecida pela sua igreja do século V e outras ruínas bizantinas da época. O nome Qalb Loze significa "Coração da amêndoa". A maioria dos moradores trabalha na agricultura e cultivam principalmente tabaco e azeitonas. O tabaco é usado para a indústria local de cigarros. Geografia Qalb Loze fica a uma altitude de 670 metros no distrito de Idlib, uma região montanhosa e remota em um maciço calcário no norte da Síria, a poucos quilômetros da fronteira com a Turquia. O local é próximo a Barisha e é acessível a partir da principal estrada Alepo-Antáquia, por uma estrada secundária que conduz a nordeste. Localidades próximas incluem Qurqania ao sul, Kafr Dariyan a leste e Kafr Takharim a oeste. A área é ecologicamente vulnerável devido à desertificação e sua alta altitude. As oliveiras crescem no vale abaixo da aldeia, onde também existem algumas outras culturas. Demografia Em meados da década de 1960, havia cerca de 150 habitantes em Qalb Loze. Ela ainda é uma pequena aldeia com uma população de 1.290 no censo de 2004. Seus habitantes são membros da comunidade drusa, assim como outras 13 aldeias nas proximidades. Os moradores da aldeia são conhecidos por sua pele clara e cabelo loiro. Igreja A igreja em Qalb Lozeh remonta ao ano de 460s AD e é uma das igrejas mais bem preservadas deste período na região. A igreja é a primeira grande basílica conhecida na Síria. As colunas, que na tradicional arquitetura igreja bizantina separam os corredores da nave, foram substituídos com baixos pilares e arcos crescentes que criam a sensação de um espaço maior. Ela é muito semelhante, em estilo arquitetônico e artesanal, as grandes igrejas pre-islâmicas sírias de El Anderin, Ruweha e Kerratin, em Turmanin, que podem ter sido construídas pelos mesmos grupos de artesãos. A exploradora e arqueóloga Gertrude Bell, descreveu esta igreja como "(...) o começo de um novo capítulo na arquitetura do mundo. A beleza fina e simples do Românico nasceu no norte da Síria (...)". Desde a visita de Gertrude Bell no início dos anos 1900, a cidade tem crescido, e a igreja está agora cercada por casas modernas. Patrimônio Mundial O local foi inscrito pela UNESCO como Patrimônio Mundial em 2011 sendo parte da listagem das "Aldeias antigas do Norte da Síria". Ver também Kafr Takharim Referências Bibliografia Ligações externas Dead Cities.org "Qalb Loze / Innenraum" Christian-Albrechts-Universität zu Kiel "Qalb Loze" Strabon
Кальб-Лузе

Кальб-Лузе (араб. قلب لوزة) — друзская деревня на северо-западе Сирии, находится в провинции Идлиб, расположенная примерно в 35 километрах (22 милях) к западу от Алеппо. Расположена недалеко от границы с Турцией, в горах Харим и является частью района, известного как Мёртвые города. По данным Центрального статистического бюро Сирии (CBS), по данным переписи 2004 года население Кальб-Лузе составляло 1290 человек. Его жители в основном друзы. Деревня известна своей церковью V века и другими руинами византийской эпохи. Большинство жителей работают в сельскохозяйственном секторе и в основном выращивают табак и оливки. Табак используется для местной сигаретной промышленности. География Кальб-Лузе расположена на высоте 670 метров над уровнем моря в провинции Идлиб на горе А’ла (Джабал Суммак), отдалённом холмистом регионе западной центральной части северного сирийского известнякового массива, в нескольких километрах от турецкой границы. Место находится недалеко от Бариша, и до него можно добраться с главной дороги Алеппо-Антакья по вторичной дороге, которая идет на северо-восток. Близлежащие населённые пункты включают Куркину на юге, Кафр-Дриян на востоке и Кафр-Тахарим на западе. Район экологически уязвим из-за опустынивания и большой высоты. Оливковые деревья растут в долине под деревней, выращиваются некоторые полевые культуры на засушливых землях, а также содержатся овцы. Демография В середине 1960-х годов в Кальб-Лузе проживало около 150 человек. К 2004 году в деревне проживало 1290 человек по данным переписи, проведенной Центральным статистическим бюро Сирии (CBS). Его жители являются членами друзской общины, которые населяют 13 других деревень в окрестностях. Примечания