NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Templo de Bel

O Templo de Bel (em árabe: معبد بل‎), por vezes chamado Templo de Baal, era um edifício religioso situado no sítio arqueológico de Palmira, Síria, consagrado em 32 d.C. ao deus semita Bel, adorado em Palmira em trindade com o deus lunar Aglibol e o deus solar Yarhibol. O templo era o centro da vida religiosa da cidade e alguns estudiosos consideravam-no a estrutura melhor preservada de Palmira. Foi destruído quase completamente com explosivos nos últimos dias de agosto de 2015 pelo Estado Islâmico do Iraque e do Levante. História O templo foi construído sobre um tel onde a estratigrafia que a ocupação humana remonta ao terceiro milénio a.C. A área foi ocupada em épocas prérromanas por um templo anterior, que é usualmente designado como "primeiro templo de Bel" ou "templo helenístico". As paredes do témeno e do propileu foram erigidas no final do século I d.C. e primeira metade do século II d.C. A maior parte das colunas das colunatas interiores ainda tinham pedestais onde se erguiam as estátuas dos benfeitores. Arquitetura Apresentava uma síntese notável dos estilos arquitetónicos do antigo Médio Oriente e greco-romanos. O templo estava alinhado ao longo do fim da parte oriental da Grande Colunata e ocupava um amplo recinto delineado por pórticos. Era de forma retangular, com o eixo longitudinal orientado no sentido norte-sul. Estava assente num pátio pavimentado rodeado de um muro maciço com 205 metros de perímetro com um propileu. O templo propriamente dito estava sobre um pódio no meio do pátio. A cela era inteiramente rodeada por um prostilo de colunas coríntias, que só era interrompido no lado mais comprido por um portão de entrada com grandes degraus desde o pátio. A cela era única por ter dois santuários interiores — dois áditos, um a norte e outro a sul, dedicados a Bel e a outras divindades locais. A cela era iluminada por dois pares de janelas abertas na parte superior das paredes longitudinais. A câmara norte era conhecida pelo baixo-relevo onde estavam esculpidos os sete planetas conhecidos na Antiguidade, rodeados pelos doze signos do Zodíaco, e uma procissão de camelos e mulheres com véu. Em três das esquinas do edifício havia escadarias que conduzem a terraços no telhado. No pátio há restos de um tanque, um altar, um refeitório e um edifício com nichos. No canto noroeste há uma rampa por onde os animais que iam ser sacrificados eram levados para o templo. Havia três portas monumentais, por onde se acedia pelo portão ocidental. Essas portas foram modificadas pelos árabes em 1132, quando erigiram um bastião e o templo foi convertido numa mesquita. Notas e referências Ligações externas
Храм Баала в Пальмире

Храм Баала в Пальмире — храм, посвящённый местному верховному богу Баалу, входил в состав комплекса руин древнего сирийского города Пальмиры, являлся главной святыней города. Храм представлял собой своеобразный гибрид восточной и античной архитектур: планировка была выполнена в стиле храмов Ближнего Востока, а фасады — по образцу греческих и римских храмов. Построен в 32 году нашей эры (одно из самых древних сооружений города). 30 августа 2015 боевики радикальной террористической группировки Исламское государство произвели взрыв на территории Храма, разрушив его центральное строение практически полностью. Экстерьер Храм Баала был расположен в центре обширного открытого двора святилища. Святилище располагалось на высокой террасе площадью 64 050 м², окружённой стенами из каменных блоков. Стены украшали небольшие колонны. Двор со всех сторон окружали крытые портики, опиравшиеся на два ряда колонн. С западной стороны находились главные ворота, украшенные скульптурами и пропилеями. Главный храм святилища Баала Располагался на ступенчатом основании, центральное помещение прямоугольной формы было окружено со всех сторон колоннадой, при этом на торцах здания — в два ряда. Центральный вход в храм находился не с торцовой, как это было принято в античных храмах, а с продольной стороны. Вход выделен мощными пилонами, покрытыми каменными рельефами. Интерьер Внутреннее пространство главного храма представляло собой большой зал, не разделённый никакими колоннадами или стенами. Свет в него проникал через расположенные почти под самой кровлей прямоугольные окна. В центре торцовых стен сохранялись огромные ниши, в которых когда-то находились статуи богов. Раньше храм был покрыт плоской кровлей, но к моменту окончательного разрушения от неё ничего не осталось, сохранялись лишь остатки ведущих на крышу угловых лестниц. Галерея Примечания
Ma‘bad Bal

Ma‘bad Bal (arabiska: معبد بل) var en tempelruin i Palmyra i Syrien. Den låg i provinsen Homs, 210 kilometer nordost om huvudstaden Damaskus. Templet var tillägnat guden Bel. Ma‘bad Bal förstördes 2015 av Islamiska staten. Källor Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Ma‘bad Bal.
Храм Бела

Храм Бела (араб. معبد بعل) чи храм Ваала був стародавнім храмом, розташованим у Пальмірі, Сирія. Храм, присвячений месопотамському богу Белу, якому поклонялися в Пальмірі в тріаді з місячним богом Агліболом та богом сонця Ярхіболом, був центром релігійного життя в Пальмірі. Його будівництво почалося в 19 році н. е., а освячення відбулося у 32 році. Потім діяв як церква та мечеть до 1930 року. Його руїни вважалися одними з найкраще збережених у Пальмірі. У серпні 2015 року їх зруйнувала Ісламська держава. Збереглися головний вхід і частина стін. Архітектура Храм був виконаний у греко-римському стилі, але містив архітектурні елементи, типові для місцевих традицій, і присвячувався богові Белу. Прямокутний храм оточували колони в коринфському стилі заввишки 15 м. Головний вхід був на довгій стороні, на відміну від більшості античних храмів. Дах прикрашали трикутні мерлони. Храм стояв на квадратному подвір'ї, оточеному стінами завдовжки 200 м з кожної сторони. Зовні вздовж стін стояли коринфські колони та портики, а всередині — подвійний ряд колон, за винятком західної сторони, де вони стояли в один ряд. Усередині целли містилися вівтар, де здійснювалися жертвопринесення, і священний басейн. У храмі було дві кімнати. Північна містила зображення планет і 12 знаків Зодіаку, процесії верблюдів і жінок у вуалях, а також бога родючості Маккабела. Вівтар містив нішу в стіні, де стояв барельєф із зображеннями Бела, Аглібола та Ярхібола. Історія Місцевого верховного бога Бола ще принаймні з III ст. до н.е. називали Белом. Започаткований у 19 році н. е. храм профінансували з пожертв заможних пальмірців і освятили 6 квітня 32 року. Місто Пальміра перейшло під контроль Римської імперії в середині I ст. як частина римської провінції Сирія. Роботи над внутрішнім двориком з портиком тривали до правління Адріана (118—136). Монументальний вхід (пропілеї) відкрили 175 року. Це була велика вулиця з колонадою завдовжки 1,1 км. Вона утворювала монументальну вісь міста, яка з'єднує храм Бела, табір Діоклетіана, Агору, театр, інші храми та міські квартали. Греки ототожнювали Бела із Зевсом, а римляни — із Юпітером, він вважався творцем і володарем світу, верховним богом. Спочатку він був вавилонським богом і часто згадувався в тріаді з нижчим богом Сонця Ярхіболом і богом місяця Агліболом. Храм закрили в часи пізньої Римської імперії під час кампанії з боротьби проти язичництва між 25 травня 385 року та 19 березня 388 року, і потім він став діяти вже як церква. У 1132 році араби перетворили цей храм на мечеть, яка діяла до 1930 року. На початку XV ст. Пальміру зруйнували тимуриди і місто вже не відновлювало свого колишнього значення. До XX ст. деякі старі будівлі використовували як притулки скотарі й кочівники, комплекс храму Бела став невеликим селом. У 1932 французька влада Сирії відселила мешканців Пальміри для проведення археологічних розкопок. У травні 2015 року Ісламська держава захопила Пальміру, а 30 серпня 2015 частково зруйнувала храм за допомогою вибухівки. Галерея Примітки
Universität Homs

Die Universität Homs (arabisch جامعة حمص Dschamiat Hims, DMG Ǧāmiʿat Ḥimṣ), gegründet 1979, ist eine öffentliche Universität in der Stadt Homs, Syrien (180 km nördlich der Hauptstadt Damaskus). Es ist Syriens viertgrößte Universität. Die Universität Homs hat 22 Fakultäten, fünf Zwischenfakultäten, 40.000 reguläre Studenten, 20.000 Studenten im offenen Lernen, 1310 Studenten höherer Studien und 622 Fakultätsmitglieder in Hama und Homs. Die Bücherei enthält knapp 63.000 Bände (Stand 2011). Die Universität Homs wurde am 14. September 1979 unter dem Namen al-Bath Universität gegründet und trug diesen Namen bis zum 25. Dezember 2024. Nach dem Sturz des Regimes von Baschar al-Assad erhielt sie ihren heutigen Namen. Weblinks Offizielle Website (englisch) Offene Bildung in der Universität Homs (arabisch) Einzelnachweise
Homs University

Homs University (Arabic: جَامِعَة حِمْص, ALA-LC: Jāmiʻat Ḥimṣ) is a public university located in the city of Homs, Syria, 180 km north of Damascus. It is Syria's fourth largest university. During the Ba'athist era, the institution was known as Al-Baath University (Arabic: جَامِعَة الْبَعْث, ALA-LC: Jāmiʻat al-Baʻth) from its establishment in 1979 until it adopted its current name in 2024. History The university was established in 1979 as Al-Baath University under Hafez al-Assad's Presidential Decree No. 44 during the Ba'athist era. As of 2005 the University had 22 faculties, 5 intermediate institutes, 40,000 regular students, 20,000 students in open learning, 1310 high studies students and 622 faculty members. As of 2025 Homs University has 10 faculties, 9 colleges, 1 school, 1 preparatory course, 4 intermediate institutes, 2 higher institutes, around 100,000 students and 1400 faculty members. The library contains some 63,000 volumes (as of 2011). Following the fall of the Assad regime, the university was renamed to "Homs University" by interim prime minister Mohammed al-Bashir of the Syrian caretaker government on 25 December 2024. Gallery See also Faculty of Medicine of Homs University References External links Official website Syrian Physical Therapy community (syriaPT.com) (Arabic) Open education in Homs university (Arabic)
Université de Homs

L'université de Homs (en arabe : جامعة حمص Jāmiʻat Ḥimṣ) est une université publique syrienne située a Homs et membre de l'Union des universités de la Méditerranée. Noms L'université est fondée le 14 septembre 1979 sous le nom d'université Al-Baath (en arabe : جَامِعَة الْبَعْث, Jāmiʿat al-Baʿth), durant la période baasiste, par le décret législatif no 44. Le 25 décembre 2024, soit deux semaines et demie après la chute du régime baasiste, le président du gouvernement de transition syrien, Mohammed al-Bachir, renomme l'université Al-Baath « université de Homs » et l'université Tichrine « université de Lattaquié ». Départements Facultés Sciences médicales Faculté de médecine Faculté de chirurgie dentaire Faculté de pharmacie Faculté des sciences de la santé Sciences de l'ingénieur Faculté de génie informatique Faculté de génie civil Faculté d'architecture Faculté de génie chimique et pétrolier Faculté de génie mécanique et électrique Faculté d'agriculture Faculté des sciences appliquées Sciences humaines Faculté des lettres et sciences humaines Faculté de droit Faculté de tourisme Faculté de pédagogie Faculté de pédagogie (campus de Palmyre) Faculté d'éducation musicale Sciences économiques Faculté d'économie Sciences fondamentales Faculté des sciences Deuxième faculté des sciences Instituts supérieurs Institut supérieur des langues Institut supérieur de gestion de l'eau Instituts intermédiaires Institut technique d'informatique Institut technique d'ingénierie Institut technique d'agriculture Institut technique pour les études des zones arides et des terres sèches Références Liens externes (ar + en + fr) Site officiel Portail de la Syrie Portail des universités
Università di Homs

L'Università di Homs (in arabo جامعة حمص‎?, Jāmiʿat Ḥimṣ) è una università pubblica siriana. Fondata nel 1979 durante la presidenza di Ḥāfiẓ al-ʾAsad, è situata a Homs. Già Università al-Baʿth, assunse il nome attuale in seguito alla caduta del regime ba'athista nel dicembre 2024. Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file sull'Università di Homs Collegamenti esterni Sito ufficiale, su homs-univ.edu.sy.
Universidade de Homs

Universidade de Homs (em árabe: جامعة حمص), fundada em 1978, é a 4ª maior universidade da Síria e é uma universidade pública localizada na cidade de Homs, Síria, 180 km ao norte de Damasco (). Ela possui mais de 18 faculdades. Ligações externas Website oficial (em árabe) Educação aberta na Universidade de Homs (em árabe)
Университет Хомса

Университет Хомса (араб. جامعة حمص‎ Jāmiʻat Ḥimṣ) — высшее учебное заведение в городе Хомс в Сирии, четвертый старейший университет страны, с 20 факультетами и 6 институтами. Университет основан 14 сентября 1979 года. Ректор Университета Хомс, Абдель-Басет Аль-Хатиб, является выпускником математического факультета СПбГУ 1992 года. Университет Хомс является членом Ассоциации средиземноморских университетов (UNIMED). Хомский университет был основан под именем Университет Аль-Баас и носил это название до 25 декабря 2024 года. После падения режима Башара Асада университет был переименован в свое текущее название. Факультеты/Институты Факультеты: Подготовительный год на медицинские факультеты Медицинский факультет Стоматологический факультет Фармацевтический факультет Факультет медицинских наук Факультет вычислительной техники Факультет гражданского строительства Факультет Архитектуры Факультет химической и нефтяной инженерии Факультет механики и электротехники Факультет сельскохозяйственной инженерии Факультет применения факультет литературы и гуманитарных наук Юридическая школа Факультет туризма факультет образования Педагогический факультет (Пальмира) Факультет музыкального образования Экономический факультет Факультет наук Факультет наук (Пальмира) Институты: Технический институт вычислительной техники Инженерно-технический институт Сельскохозяйственный технический институт Технический институт исследований засушливых зон и засушливых земель Высший институт языков Высший институт водного хозяйства Примечания Ссылки Сайт университета
Університет Хомс

Університет Хомс (араб. ‏جامعة حمص) — вищий навчальний заклад у Сирії, що розташовується в місті Хомс, за 180 км на північ від Дамаска. Це четвертий за величиною університет Сирії. Університет має державну форму власності та готує спеціалістів різних напрямків. Університет заснований у 1979 році за указом Президента Сирії Хафіза аль-Ассада. Університет Хомс налічує 22 факультети, 5 інститутів, 40000 постійних слухачів, 20 000 студентів і 622 викладачів. Бібліотека містить близько 63000 томів (станом на 2011 рік). До 25 грудня 2024 року мав назву Університет Аль-Баат. Галерея Примітки Посилання Сайт університету (араб.) (англ.) (фр.)
Yalbugha Mosque

The Yalbugha Mosque (Arabic: جَامِع يَلْبُغَا, romanized: Jāmi‘ Yalbuḡā) was a 13th-century mosque on the Barada river in Damascus, Syria. It was built by the Mamluks in 1264 CE or by Yalbughā al-Yahyāwī in 1346–47 CE. During the reign of Ibrahim Pasha (1832–1840) it was converted to use as a biscuit factory. The former mosque was demolished in 1974 to make way for a redevelopment and a modern mosque completed on the site, that was opened on 27 October 2014. See also Islam in Syria List of mosques in Syria References External links Media related to Yalbogha Mosque at Wikimedia Commons
Yusuf al-Azma Square

Yusuf al-Azma Square (Arabic: ساحة يوسف العظمة / ALA-LC: sāḥat Yūsuf al-‘Aẓmah), also called al-Muhafaza Square, is a city square in central Damascus, Syria. Named after Yusuf al-Azma, the square serves as the headquarters of the Damascus municipality government, alongside other official and commercial buildings, including Cham Palace Hotel. In 2007, the square was rehabilitated by paving it with black basalt stone, planting medians with flowers, bitter orange trees on all roads leading to it, paving the square with lime stone, and changing the system of water fountains. See also Damascus Yusuf Al-Azmah Battle of Maysalun References
Halabiyeh

De vesting van Halabiyeh is een acheologische site in Syrië, gelegen tussen de steden Ar-Raqqah en Deir ez-Zor. Ze werd gebouwd aan de rechteroever van de Eufraat toen het koninkrijk Palmyra in 266 de controle over de regio overnam. De Romeinen veroverden de vesting op Zenobia, herbouwden en versterkten ze. Keizer Justinianus (517 –565) liet de vesting een tweede maal versterken in zijn strijd tegen de Sassaniden. In 610 werd Syria door de Sassaniden bezet en Halabiyeh werd veroverd. 15 jaar later namen de Arabieren de regio over en was de Eufraat niet langer grensgebied. Halabiyeh werd verlaten. Wat rest zijn delen van de stadswallen, enkele torengraven en de resten van de thermen. Indrukwekkend is de hooggelegen citadel en het praetorium (kazerne) uit de Byzantijnse tijd. Op de linkeroever van de Eufraat bevindt zich, op loopafstand van Halabiyeh, een tweede vesting Zalabiye.
Zenobia (stanowisko archeologiczne)

Zenobia – ruiny fortu zbudowanego przez królową Palmyry Zenobię III na prawym brzegu Eufratu w celu zabezpieczenia szlaków handlowych. Rozbudowana przez cesarza Dioklecjana. Około roku 550 cesarz Justynian umocnił fort w celu powstrzymania ekspansji króla Sasanidów Chosrowa I, jednakże w 610 roku warownia została zdobyta i zburzona przez Chosrowa II. Obecnie stanowisko archeologiczne Zalabijja w Syrii. Przypisy Bibliografia Henri Stierlin Zabytki architektury obronnej, Wydawnictwo G+J RBA Sp. z o.o. & Co. Spółka Komandytowa, 2005, ss. , ISBN 83-60006-16-4
Halabiye

Halabiye (în arabă حلبيّة, în latină/greacă: Zenobia, Birtha) este un sit arheologic situat pe malul drept al râului Eufrat în Guvernoratul Deir ez-Zor, Siria. A fost un oraș antic și fost episcopat cunoscut sub numele de Zenobia. Halabiye a fost fortificată în secolul al -III-lea d.Hr. de Zenobia, regină a Palmyrei, după care situl a fost numit în Antichitate. După revolta ei împotriva Imperiului Roman din 273, Halabiye a fost capturată de romani și ulterior refortificată ca parte a Limes Arabicus, o frontieră defensivă a Siriei romane pentru a proteja regiunea în principal de Persia. Situl ocupă o suprafață de 12 hectarei (30 acri), fiind protejat de ziduri masive ale orașului și de o cetate pe vârful unui deal. Au fost excavate rămășițele a două biserici, un complex de băi publice și două străzi. Toate acestea datează din timpul domniei Împăratului bizantin Iustinian I, care a refortificat orașul în secolul al VI-lea d.Hr. Note Vezi și Listă de orașe din Orientul Apropiat antic Dura-Europos Resafa
Bab-as-Saghir-Friedhof

Der Bab-as-Saghir-Friedhof (arabisch باب الصغير, DMG Bāb aṣ-Ṣaġīr) ist ein muslimischer Friedhof in der syrischen Hauptstadt Damaskus. Er liegt außerhalb der Altstadt südwestlich der Umayyaden-Moschee südlich des Bab al-Saghir (Kleines Tor). Auf ihm sind zahlreiche Persönlichkeiten der islamischen Geschichte begraben. Es ist eine wichtige islamische Pilgerstätte, insbesondere für Schiiten. Folgende Personen sind auf ihm begraben: Grab von Ruqayya, Tochter von Imam Husayn Grab von Umm Kulthum, Schwester von Imam Husayn Grab von Prophetenfrauen (ummahat al-mu'minin): Umm Salma und Umm Habiba Grab von Fidha, Magd von Sayyida Fatima (Prophetentochter), Grab von Hujr Ibn Adi, Gefährte von Imam Ali Grab von Kamaid bin Aswad al-Kindi, Gefährte von Imam Ali Grab von Abdullah bin Dscha'far at-Tayyar, Ehemann und Cousin von Zaynab Grab von Obay ibn Ka'b: Ehemann von Halima, Amme des Propheten Grab von Bilal al-Habashi, Muezzin des Propheten Mohammed Grab von Abdullah bin Umm Maktum - Muezzin Grab von Abdullah bin Imam Zain al-ʿĀbidīn Grab von Abdullah bin Imam Dscha'far as-Sadiq Grab von Fatima Sughra bint Imam Husayn Maqam Ra's Schuhada. Der Begräbnisort der Köpfe der Märtyrer von Kerbela. Persisch auch uch gandsch-e sarha-ye schuhada-ye Karbala genannt. Weblink al-islam.org (Ziyāra in Syrien) Einzelnachweise und Fußnoten
Bab al-Saghir Cemetery

Bab al-Saghir Cemetery (Arabic: مقبرة الباب الصغير, romanized: Maqbarat al-Bāb al-Ṣaghīr) is an Islamic cemetery in Damascus, Syria. It is about 200 meters to the southwest of the Bab al-Saghir gate. History Stephanie Mulder in a book documenting and analyzing medieval Alid shrines in Syria points out that the "tomb [dedicated to Sukayna bint al-Husayn] in the Bab al-Saghir cemetery is consistently mentioned in medieval Arabic sources from the late twelfth century onwards, and the text-based findings relating to its location, original structure, phases of development and various patrons, afford well with the rich architectural evidence documented." The place has notable Islamic interments. The 20th century poet Nizar Qabbani is also buried here. Interments Companions of Muhammad Abd Allah ibn Umm Maktum (d. 636), early Medinian Muslim Asma bint Umays (died 7th century), wife of Abu Bakr, Ali, and Ja'far ibn Abi Talib Bilal ibn Rabah (580–640), the first muezzin and secretary of treasure of Medina's Islamic state Ubayy ibn Ka'b (d. 649), early Medinian Muslim and scribe of Muhammad Muawiyah ibn Abi Sufyan (d. 680), converted to Islam in 630; first Umayyad caliph. Alid community Umm Kulthum (627–685/705), Ali and Fatimah's daughter, alleged wife of caliph Umar (r. 634–644) Fatimah al-Sughra (died after 680), daughter of Husayn ibn Ali Fidda, the maid of Fatimah Kamaid ibn Aswad al-Kindi, a companion of Ali Maymunah, daughter of Hasan ibn Ali Hameedah, daughter of Muslim ibn Aqil Abdullah, son of Zayn al-Abidin Umayyad kings Al-Walid I (674–715), sixth Umayyad caliph Shrines and Mosques Maqam Ru'us Al-Shuhada Maqam Ru'us ash-Shuhada’ (Arabic: مَـقَـام رُؤُوس الـشُّـهَـدَاء, lit. 'burial place of head of the martyrs'), also known as Ganj-e-sarha-e-shuhada’-e-Karbala, or Raous al-Shuhada, the former burial place of the heads of the casualties in Husayn's army at Karbala. Among them: Abbas ibn Ali Ali Al-Akbar ibn Husain Al-Qasim ibn Hasan Al-Hurr ibn Yazid Habib ibn Mazahir Cenotaphs The following tombs are also found within this cemetery, however these are empty graves (cenotaphs) created for the purpose of ziyārah Wives of Muhammad: Umm Salama Hind bint Abi Umayyah Ramlah bint Abi-Sufyan Hafsa bint Umar Abdullah, son of Ja‘far aṭ-Ṭayyâr, and husband and cousin of Zaynab bint Ali Abdullah, son of the Sixth Ja`farī Shī`ite Imām, Ja'far as-Sadiq Other religious significance In addition, the area has the well from which the Fourth Shi'ite Imam, Ali Zayn al-Abidin used to perform wuḍú’ (Arabic: وُضُـوء). References External links Tomb of Muawiya I Mosque and tomb of Umm Kulthum Tomb of Bilal in the Damascus Cemetery at the Madain Project
Cementerio de Bab al-Saghir

El Cementerio de Bab al-Saghir​ (en árabe: باب الصغير) también llamado "Goristan-e-Ghariban", es un antiguo cementerio y una calle en la ciudad de Damasco, capital del país asiático de Siria, con tumbas a ambos lados de la carretera. Se encuentra en el barrio Dimashq, en el suroeste de la mezquita de los Omeyas. Entre los personajes enterrados allí se encuentran: Umm Kulthum, hija de Ali y Fátima Bilal al-Habashi, el almuecín de Mahoma Sukaynah, hija del Imán Husáyn ibn Ali (diferente a la hija enterrada en la mezquita Sayyidah Ruqayya) Fidha, la dama de compañía de Fátima (hija de Mahoma) Abdullah, hijo del cuarto Imán Ali Zaynul 'Aabidin Maymuunah, hija del segundo Imán, Hasan al-Mujtaba Asma, esposa de Yáfar al-Tayyaar Hamídah, hija del musulmán Ibn Aquil Kamaid bin Aswad al-Kindi, compañero de Ali Obay ibn Ka'b, el marido de Halima, nodriza de Mahoma Abdullah bin Umm Maktum, almuecín Véase también Monumento funerario Panteón Necrópolis Referencias