NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Morbio Inferiore

Morbio Inferiore je obec na jihu Švýcarska v kantonu Ticino, blízko hranic s Itálií. Žije zde přibližně 4 600 obyvatel. Nachází se v nejjižnější části Švýcarska, nedaleko italského města Como. Geografie Obec leží v nadmořské výšce 342 metrů v pohoří zvaném Mendrisiotto. Sousedními obcemi jsou Castel San Pietro a Breggia na severu, Vacallo na východě, Chiasso na jihu a Balerna na západě. Historie Obec je poprvé zmiňována v roce 1148 jako Morbio Subteriori. O půlstoletí později se pak objevuje jako Morbio inferiori. Jak potvrzují četné nálezy, včetně pohřebišť, pozůstatků vily a několika termálních lázní z římské doby, byla obec osídlena již od starověku. Hrad, zmiňovaný v roce 1198, pravděpodobně nahradil starší tvrz. V letech 1467–1468 vedla vévodská komora boj s obcí Mendrisio o vlastnictví obce Morbio, které bylo původně uděleno Mendrisiu a poté přeprodáno. V roce 1473 jej milánský vévoda daroval Pietrovi da Oli a v roce 1482 Robertu Sanseverinovi. Na počátku 16. století přešel do rukou rodu Trivulziů a nakonec jej získali konfederáti, kteří hrad v roce 1517 s výjimkou kaple zbořili. Na jeho základech byl po roce 1595 postaven kostel S. Maria dei Miracoli, který byl v roce 1613 vysvěcen a v roce 1776 povýšen na farní kostel v souvislosti s církevním oddělením od Balerny. Od druhé poloviny 20. století počet obyvatel obce velmi výrazně roste, a to zejména díky přistěhovalectví. Obyvatelstvo Obec se nachází v jižní části kantonu Ticino, která je jednou z italsky mluvících oblastí Švýcarska. Převážná většina obyvatel obce tak hovoří italsky. Hospodářství a doprava Obec leží v blízkosti hranicí s Itálií, tranzitní a celní doprava má proto velký význam. V minulosti se místní obyvatelé živili zejména pěstováním vinné révy, moruše, kukuřice a mlynářstvím. Během 20. století obec prošla výrazným demografickým, stavebním a průmyslovým rozvojem, kdy zde vznikla velká pekárna, pivovar, cementárna a později textilní a hodinářský průmysl. Odkazy Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Morbio Inferiore na německé Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Morbio Inferiore na Wikimedia Commons (italsky) Oficiální stránky
Morbio Inferiore

Morbio Inferiore ist eine politische Gemeinde und ein Dorf im Schweizer Kanton Tessin. Es gehört zum Kreis Balerna und zum Bezirk Mendrisio. Geographie Die Gemeinde liegt auf 342 m ü. M. im Mendrisiotto. Die Nachbargemeinden sind im Norden Castel San Pietro, Breggia, im Osten Vacallo, im Süden Chiasso und im Westen Balerna. Geschichte Eine erste Erwähnung findet das Dorf im Jahre 1148 unter dem damaligen Namen Morbio Subteriori. In den Jahren 1851, 1913 und 1920 entdeckte man in Morbio Inferiore römische und prähistorische Gräber, 1920 bei Boffalora die Überreste einer römischen Villa und römischer Thermen. Gemeindefusion Am 25. November 2007 scheiterte eine Fusionsvorlage in den Gemeinden Chiasso, Morbio Inferiore und Vacallo. Bevölkerung Einwohnerzahlen: Volkszählungsdaten Sehenswürdigkeiten Sakrale Bauten Hauptsehenswürdigkeit ist die Basilika Santa Maria dei Miracoli Kirche San Giorgio Zivilbauten: Mittelschule (1972/1977), Architekt: Mario Botta und Gigante des Bildhauers Pierino Selmoni Villa Valsangiacomo (archäologische Fundstelle) Sonstiges: zwei romanische Sarkophage Paläontologischer Park: Naturpark Gole della Breggia Kultur Museum der katholischen Pfarrei Corale Santa Maria dei Miracoli Civica Filarmonica Morbio Inferiore Amici parco della Breggia Associazione culturale ArtinScena Associazione Settembre Organistico Sport Società federale di ginnastica (Schweizerischer Turnverband), Sezione Morbio Inferiore Società di pallavolo Morbio Inferiore Società di scopa Mulinello della Breggia Persönlichkeiten Literatur Bernhard Anderes: Morbio Inferiore. In: Guida d'Arte della Svizzera Italiana. Edizioni Trelingue, Porza-Lugano 1980, S. 376–379. Stefania Bianchi: Morbio Inferiore. In: Historisches Lexikon der Schweiz. 30. Juni 2022. Giuseppe Martinola (Hrsg.): Morbio Inferiore. In: Invito al Mendrisiotto. Lions Club del Mendrisiotto, Bellinzona 1965, S. 47–50; ders.: Inventario d’arte del Mendrisiotto. Band I. Edizioni dello Stato, Bellinzona 1975, S. 350–381, 490–497. Simona Martinoli u. a.: Morbio Inferiore. In: Guida d’arte della Svizzera italiana. Hrsg. von der Gesellschaft für Schweizerische Kunstgeschichte. Edizioni Casagrande, Bellinzona 2007, S. 470–472. Siro Ortelli: Consoli e municipi nell’antica Morbio Sotto. 1975. Celestino Trezzini: Morbio Inferiore. In: Historisch-Biographisches Lexikon der Schweiz. Band 5: Maillard – Saint Didier. Attinger, Neuenburg 1929, S. 158, 159 (Digitalisat). Weblinks Offizielle Website der Gemeinde Morbio Inferiore Amt für Statistik des Kantons Tessin: Morbio Inferiore (italienisch) Morbio Inferiore: Kulturgüterinventar des Kantons Tessin Einzelnachweise
Morbio Inferiore

Morbio Inferiore es una comuna suiza del cantón del Tesino, situada en el distrito de Mendrisio, círculo de Balerna. Limita al norte con la comuna de Breggia, al este con Vacallo, al sur con Chiasso, al suroeste con Balerna y al noroeste con Castel San Pietro. Referencias Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Morbio Inferiore. Sitio oficial de la comuna de Morbio Inferiore (en italiano) «Morbio Inferiore». Diccionario histórico de Suiza (en alemán, francés o italiano).
Morbio Inferiore

Morbio Inferiore est une commune suisse du canton du Tessin, située dans le district de Mendrisio. Culture et patrimoine Monuments et curiosités Eglise paroissiale Santa Maria dei Miracoli de style baroque construite en 1595-1613. Edifice de plan cruciforme avec coupole à tambour surmontant la croisée du transept. A l'intérieur, très belle décoration en stuc du XVIIIe siècle œuvre des Silva. Dans le chœur, maître-autel de 1770 et statues de F. Silva, quatre médaillons en terre cuite de A. Silva. Dans la chapelle nord du transept, autel du XVIIe siècle avec fresque de la Vierge du XVe siècle et médaillons en cuivre peints par Isidoro Bianchi (1620-30). Dans la chapelle sud, autel du XVIIe siècle et tableaux du peintre suisse Giuseppe Antonio Petrini. Près du cimetière, ancienne église paroissiale San Giorgio, mentionnée en 1309. Edifice à trois nefs avec abside semi-circulaire, clocher de la fin du Moyen Age. A l'intérieur, intéressantes fresques du XVe siècle et du XVIe siècle. Voir également Gorges de la Breggia Notes et références Liens externes Site officiel Ressource relative au spectacle : Archives suisses des arts de la scène Ressource relative à la musique : MusicBrainz Portail du canton du Tessin
Morbio Inferiore

Morbio Inferiore (lmo. Mòrbi da Sòtt) − miejscowość i gmina w południowej Szwajcarii, w kantonie Ticino, w okręgu (distretto) Mendrisio, w powiecie (circolo) Balerna. Demografia W Morbio Inferiore mieszkają 4 383 osoby. W 2021 roku 25,7% populacji gminy stanowiły osoby urodzone poza Szwajcarią. Zobacz też Inferiore Morbio Przypisy
Morbio Inferiore

Morbio Inferiore é uma comuna da Suíça, no Cantão Tessino, com cerca de 4.394 habitantes. Estende-se por uma área de 2,32 km², de densidade populacional de 1.894 hab/km². Confina com as seguintes comunas: Balerna, Castel San Pietro, Chiasso, Morbio Superiore, Sagno, Vacallo. A língua oficial nesta comuna é o Italiano. Referências
Морбио-Инферьоре

Морбио-Инферьоре (итал. Morbio Inferiore) — коммуна округа Мендризио кантона Тичино в Швейцарии. Рака Сан-Мария-деи-Мираколи, средняя школа и вилла Валсанджакомо, расположенные на территории общины, включены в список объектов швейцарского культурного наследия национального и регионального значения. География Коммуна Морбио-Инферьоре расположена в округе Мендризио. Одноимённое поселение представляет собой деревню типа хауфендорф (деревня с разбросанными дворами очень разных масштабов, концентрирующихся вокруг центральной площади). По состоянию на 1997 год площадь общины Морбио-Инферьоре составляла 2,29 км². 55,5% этой территории использовалось в сельскохозяйственных целях, а её 23,6% составляли леса. История Морбио-Инферьоре было впервые упомянуто в 1148 году как Morbio Subteriori, а в 1198 году оно было отмечено как Morbio inferiori. Окрестности Морбио-Инферьоре были заселены в римскую эпоху, о чём свидетельствуют найденные гробницы, руины виллы и нескольких римских бань. В Средние века селение относилось к пьеве Балерна. В 1198 году над деревней был возведён замок, вероятно, на месте старого укрепления. Между 1467 и 1668 годами город Мендризио боролся с герцогами Милана за владение Морбио. Оно досталось Мендризио, а затем продано. В 1473 году оно было заложено герцогом миланским Пьетро да Оли, а в 1482 году — Роберто Сансеверино. В начале XVI века селение перешло к семье Тривульцио, которая продала его Швейцарскому союзу. Швейцарцы разрушили весь замок, кроме часовни, в 1517 году. Некоторое время спустя на фундаменте замка была построена церковь Санта-Мария-деи-Мираколи (после 1595 года). Она была освящена в 1613 году и стала в 1776 году приходской церковью, когда Морбио стало независимым от прихода Балерна. Приходская церковь была отремонтирована в 1974 году и снова в 1999—2001 годах. Церковь Сан-Джорджо была воздвигнута в 1309 году и восстановлена в 1975—1978 годах. Часовня Сан-Рокко впервые упоминается в 1578 году. Она была полностью перестроена в 1760 году и отремонтирована в 1985 году. Традиционно основу хозяйства коммуны составляло виноградарство, выращивание тутовых деревьев и кукурузы. В XX веке её население и экономика изменились, когда в коммуну переехали крупные хлебопекарные, пивоваренные, цементные заводы, а затем текстильная и часовая промышленность. В 2000 году три четверти работающего населения трудились за пределами общины. В 2001 году вдоль реки Бреджа был открыт природный парк. В литературе Герман Гессе упоминает Морбио в двух своих величайших романах. В «Паломничестве в страну Востока» именно при пересечении ущелья Морбио-Инфериоре «слуга» Лео внезапно исчезает, аллегорически забирая с собой предыдущую веру Гессе во всё путешествие (то есть в духовное развитие). В «Игре в бисер» Гессе упоминает о предполагаемом концертном зале с идеальным органом Баха, расположенном между Морбио и Бремгартенем. Примечания
Морбіо-Інферйоре

Морбіо-Інферйоре (італ. Morbio Inferiore) — громада в Швейцарії в кантоні Тічино, округ Мендрізіо. Географія Громада розташована на відстані близько 175 км на південний схід від Берна, 38 км на південь від Беллінцони. Морбіо-Інферіоре має площу 2,3 км², з яких на 57,9% дозволяється будівництво (житлове та будівництво доріг), 20,2% використовуються в сільськогосподарських цілях, 19,3% зайнято лісами, 2,6% не є продуктивними (річки, льодовики або гори). Демографія 2019 року в громаді мешкало 4517 осіб (+0,2% порівняно з 2010 роком), іноземців було 24,6%. Густота населення становила 1999 осіб/км². За віковим діапазоном населення розподілялося таким чином: 18,9% — особи молодші 20 років, 57,5% — особи у віці 20—64 років, 23,6% — особи у віці 65 років та старші. Було 2011 помешкань (у середньому 2,2 особи в помешканні). Із загальної кількості 1777 працюючих 6 було зайнятих в первинному секторі, 299 — в обробній промисловості, 1472 — в галузі послуг. Примітки
Baltschieder

Baltschieder je obec v německy mluvící části švýcarského kantonu Valais, v okrese Visp. Žije zde přibližně 1 300 obyvatel. Geografie Obec Baltschieder leží na pravém břehu řeky Rhôny v centru horního Valais. Sousedí s městem Visp. Baltschieder je obcí ve Valais, která na konci 20. století zaznamenala největší nárůst počtu obyvatel. Počet obyvatel Baltschiederu se zdvojnásobil z 500 v roce 1981 na 1000 v roce 1997. Tento nárůst počtu obyvatel byl doprovázen prudkou stavební aktivitou, zejména na dně údolí směrem na západ. K 31. prosinci 2021 měla obec 1318 obyvatel. Vnitřní část obce leží při vyústění údolí Baltschiedertal se stejnojmenným potokem, který v roce 2000 přinesl obci problémy v podobě záplav. Části území obce, zejména Baltschiedertal, leží v oblasti horského regionu Jungfrau-Aletsch-Bietschhorn, který je od roku 2002 zapsán na seznamu světového přírodního dědictví UNESCO (oblast Švýcarské Alpy Jungfrau-Aletsch). Na horním konci Baltschiedertalu se nacházejí ledovce Baltschiedergletscher, z nichž většina leží na území obce. Historie Obec je poprvé zmiňována v roce 1224 jako Ponczirrum; roku 1286 se pak objevuje název Balschyedro. Obec, kterou spravovali dva vladykové, si sama udělila v roce 1470 statut samostatné obce. Kaštel Baltschieder-Gründen patřily až do roku 1798 občanům Vispu. Kaple postavená v roce 1588 byla přestavěna v letech 1636–1643 a 1740–1766 a je zasvěcena svatému Šebestiánovi. V 19. a 20. století se v údolí Baltschiedertal těžil molybden, od roku 1986 je těžba zastavena. Od r. 1825 a znovu od r. 1860 se ve velkém rozsahu upravoval tok Rhôny. Po povodni v roce 2000 musela být obec na několik týdnů evakuována. Obyvatelstvo Doprava Obec leží mimo hlavní silnice, nedaleko od kantonální hlavní silnice č. 9, která plynule navazuje na dálnici A9. Nejbližší železniční stanice se nachází ve Vispu (Matterhorn Gotthard Bahn, bývalá BVZ Zermatt-Bahn, a SBB), další zastávka pak v Eggerbergu na Lötschberské dráze. Odkazy Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Baltschieder na německé Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Baltschieder na Wikimedia Commons (německy) Oficiální stránky
Baltschieder

Baltschieder (walliserdeutsch: Baltschieder) ist eine Munizipalgemeinde und eine Burgergemeinde mit einem Burgerrat im Bezirk Visp im deutschsprachigen Teil des Schweizer Kantons Wallis. Geographie Die Gemeinde Baltschieder liegt auf der rechten Seite des Rotten (Rhône) im Zentrum des Oberwallis. Sie ist eine Nachbargemeinde von Visp. Das «innere Dorf» liegt am Ausgang des Baltschiedertals mit dem gleichnamigen Bach, der im Jahr 2000 viel Unglück über das Dorf gebracht hatte. Teile des Gemeindegebiets, insbesondere das Baltschiedertal, liegen im Bereich der seit 2002 zum UNESCO-Weltnaturerbe erklärten Bergregion Jungfrau-Aletsch-Bietschhorn. Am oberen Ende des Baltschiedertals liegen die sich zum grössten Teil auf Gemeindegebiet befindenden Baltschiedergletscher. Geschichte Baltschieder wird im Jahr 1224 als Ponczirrum erwähnt, im Jahr 1286 als Balschyedro. Im Mittelalter besassen verschiedene Adelsfamilien (u. a. Raron, Asperlin) Rechte in Baltschieder. Der Ort gab sich 1470 Statuten. Den bischöflichen Zehnten löste die nach Visp pfarrgenössige Gemeinde 1589/93 ab. Die Kastalanei Baltschieder-Gründen gehörte bis 1798 den Bürgern von Visp. Zur herkömmlichen Landwirtschaft trat im 19. und 20. Jahrhundert der Molybdän-Abbau im Baltschiedertal. Ab 1825 und wieder ab 1860 erfolgte in grossem Stil die Korrektion des Rotten. Im Jahr 2000 brachte der Baltschiederbach viel Unglück über das Dorf. Nach Überschwemmungen musste Baltschieder für mehrere Wochen evakuiert werden. Bevölkerung Baltschieder ist die Wallisergemeinde, die Ende des 20. Jahrhunderts das grösste Wachstum der Wohnbevölkerung verzeichnet hat. Die Baltschiedner Bevölkerung verdoppelte sich von 500 Einwohnern im Jahr 1981 auf 1000 im Jahr 1997. Diese Zunahme der Bevölkerung ging einher mit einer regen Bautätigkeit, vor allem in der Talebene gegen Westen. Per 31. Dezember 2024 zählte das Dorf 1386 Einwohner. Sehenswürdigkeiten Bilder Literatur Philipp Kalbermatter: Baltschieder. In: Historisches Lexikon der Schweiz. 24. Juni 2014. Weblinks Baltschieder auf der Plattform ETHorama Offizielle Website der Gemeinde Baltschieder Einzelnachweise
Baltschieder

Baltschieder es una comuna suiza del cantón del Valais, localizada en el distrito de Visp. La comuna se encuentra dividida en dos partes, la primera, pegada al resto del distrito corresponde al núcleo urbano, gracias al cual Baltschieder limita al con las comunas de Ausserberg, Eggerberg, Visp y Raroña. La segunda parte, enclavada entre los distritos de Raroña occidental y Brig, constituye la parte más montañosa, gracias a la cual Baltschieder limita también con las comunas de Blatten, Naters y Mund. Referencias Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Baltschieder. Sitio oficial de la comuna de Baltschieder «Baltschieder». Diccionario histórico de Suiza (en alemán, francés o italiano).
Baltschieder

Baltschieder est une commune suisse du canton du Valais, située dans le district de Viège. Géographie La commune s'étend sur 31,22 km2 dans le centre du Haut-Valais. Son territoire comprend une partie urbanisée située au bord du Rhône, au confluent avec la Baltschieder Bach, et voisine de Viège, ainsi qu'une seconde partie séparée de la première par la commune d'Ausserberg, qui s'étend au nord sur le site naturel Jungfrau-Aletsch-Bietschhorn. Population Surnom Les habitants de la commune sont surnommés d' Sandchruggi, soit les ensablés (par le ruisseau Baltschieder) en suisse allemand. Démographie La commune compte 98 habitants en 1816, 190 en 1900, 357 (dont 133 étrangers, du fit du chantier du Lötschberg) en 1910, 358 en 1950 et 1050 en 2000. Histoire Crue de 2000 Le 15 octobre 2000, une crue très importante de la rivière Baltschieder Bach touche le village de Baltschieder. C'est tout particulièrement la quantité de matériaux charriés qui cause beaucoup de dégâts. À peu près 95 % des zones habitées sont inondées et de nombreux bâtiments sont endommagés. Les 1 100 habitants ont dû être évacués provisoirement. Fusion Le 26 novembre 2023, par votation populaire, les habitants de la commune acceptent à 54,2 % d'intégrer la commune de Viège à l'instar de Eggerberg. La fusion sera effective le 1er janvier 2027. Monuments et curiosités La chapelle de la Vierge (Muttergotteskapelle) a été érigée aux XVIIe – XVIIIe siècles ; elle renferme un autel de style baroque. Politique et administration La commune est dirigée par le Conseil communal (Gemeinderat) formé de cinq membres, élus pour un mandat de quatre ans. Le président est élu parmi eux. Les dernières élections ont eu lieu les 13 octobre et 10 novembre 2024. Références Liens externes Site officiel Ressource relative au spectacle : Archives suisses des arts de la scène Portail du canton du Valais
Baltschieder

Baltschieder (toponimo tedesco) è un comune svizzero di 1 308 abitanti del Canton Vallese, nel distretto di Visp. Geografia fisica Storia Monumenti e luoghi d'interesse Cappella cattolica di San Sebastiano, eretta nel 1558 e ricostruita nel 1636-1643 e nel 1740-1766. Società Evoluzione demografica L'evoluzione demografica è riportata nella seguente tabella: Abitanti censiti Amministrazione Ogni famiglia originaria del luogo fa parte del cosiddetto comune patriziale e ha la responsabilità della manutenzione di ogni bene ricadente all'interno dei confini del comune. Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Baltschieder Collegamenti esterni Philipp Kalbermatter, Baltschieder, in Dizionario storico della Svizzera, 15 settembre 2009. URL consultato il 28 marzo 2018.
Baltschieder

Baltschieder – miejscowość i gmina (Politische Gemeinde) w południowej Szwajcarii, w kantonie Valais, w okręgu (Bezirk) Visp. Leży nad Rodanem. Demografia W Baltschieder mieszka 1318 osób. W 2021 roku 8,3% populacji gminy stanowiły osoby urodzone poza Szwajcarią. Transport Przez teren gminy przebiega autostrada A9. Przypisy
Baltschieder

Baltschieder é uma comuna da Suíça, no Cantão Valais, com cerca de 1.128 habitantes. Estende-se por uma área de 31,4 km², de densidade populacional de 36 hab/km². Confina com as seguintes comunas: Ausserberg, Blatten, Eggerberg, Lalden, Mund, Naters, Raron, Visp. A língua oficial nesta comuna é o Alemão. Referências
Бальчидер

Бальчидер (нім. Baltschieder) — громада в Швейцарії в кантоні Вале, округ Фісп. Географія Громада розташована на відстані близько 80 км на південний схід від Берна, 40 км на схід від Сьйона. Бальчидер має площу 31,3 км², з яких на 1,1% дозволяється будівництво (житлове та будівництво доріг), 8,7% використовуються в сільськогосподарських цілях, 3,4% зайнято лісами, 86,8% не є продуктивними (річки, льодовики або гори). Демографія 2019 року в громаді мешкало 1331 особа (+10,1% порівняно з 2010 роком), іноземців було 8,4%. Густота населення становила 42 осіб/км². За віковим діапазоном населення розподілялося таким чином: 23,3% — особи молодші 20 років, 62,9% — особи у віці 20—64 років, 13,8% — особи у віці 65 років та старші. Було 512 помешкань (у середньому 2,6 особи в помешканні). Із загальної кількості 208 працюючих 36 було зайнятих в первинному секторі, 35 — в обробній промисловості, 137 — в галузі послуг. Примітки
Bedigliora

Bedigliora bývalá samostatná je obec ve švýcarském kantonu Ticino, okresu Lugano. Žije zde 619 obyvatel. Ke dni 6. dubna 2025 se obec sloučila s okolními obcemi Astano, Curio, Miglieglia a Novaggio a vytvořily novou obec Lema. Geografie Obec se nachází v regionu Malcantone na jižním svahu kopce Bedeia (Bedeglia) (698 m n. m.). K obci náleží také osady Banco, Nerocco a Beride di Bedigliora. Sousedními obcemi byly Novaggio na severu, Tresa na jihu, Pura na jihovýchodě a Astano na západě. Historie První zmínka o obci pochází z roku 1335 pod názvem Bedaliola. Důkazem raného osídlení Bedigliory je kopulovitá hrobka na hoře Monte Bedeglia. V letech 1852 a 1886 byly v Bancu objeveny prehistorické hroby se severoetruským nápisem a v roce 1913 sekera z doby kamenné. Banco bylo do roku 1599 hlavním sídlem farnosti Bedigliora. Bedigliora, Curio a Novaggio patřily do stejnojmenné kastelánie (castlanei) neboli obecního vikariátu. V roce 1628 Bediglioru těžce postihl mor. Dne 26. listopadu 2023 byl v konzultativním referendu schválen návrh na sloučení se sousedními obcemi Astano, Curio, Miglieglia a Novaggio do nové obce Lema, čímž byla obnovena myšlenka, která byla před 20 lety zamítnuta. Podíl hlasů „ano“ se pohyboval mezi 62 a 91 procenty. Obyvatelstvo Turismus a doprava Obec má dobré spojení s obcemi Novaggio a Ponte Tresa, kam jezdí linky postbusu. Nejbližší železniční stanice se nachází v Caslanu na železniční trati Lugano – Ponte Tresa. Osobnosti Lauro Amadò (1912–1971), fotbalista, jeho rodina pocházela z obce Bedigliora Odkazy Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Bedigliora na německé Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Bedigliora na Wikimedia Commons (italsky) Oficiální stránky
Bedigliora

Bedigliora es una comuna suiza del cantón del Tesino, situada en el distrito de Lugano, círculo de Sessa. Limita al noreste con la comuna de Novaggio, al este con Curio, al sureste con Pura, al sur con Croglio, y al oeste con Sessa y un exclave de la comuna de Curio. Referencias Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Bedigliora. «Bedigliora». Diccionario histórico de Suiza (en alemán, francés o italiano).
Bedigliora

Bedigliora est une ancienne commune et une actuelle localité de la commune de Lema, dans le disctrit de Lugano, dans le canton du Tessin, en Suisse. Le 26 novembre 2023, les habitants de la commune approuvent la fusion avec celles d'Astano, Curio, Miglieglia et Novaggio pour former la nouvelle commune de Lema. Celle-ci voit officiellement le jour le 6 avril 2025. Notes et références Liens externes (it) Site officiel Ressource relative au spectacle : Archives suisses des arts de la scène Bernardino Croci Maspoli, « Bedigliora » dans le Dictionnaire historique de la Suisse en ligne, version du 23 février 2011 Portail du canton du Tessin
Bedigliora

Bedigliora (lmo. Bobiova) – miejscowość i gmina w południowej Szwajcarii, w kantonie Ticino, w okręgu (distretto) Lugano, w powiecie (circolo) Sessa. Demografia W Bedigliorze mieszka 609 osób. W 2021 roku 12,2% populacji gminy stanowiły osoby urodzone poza Szwajcarią. Przypisy
Bedigliora

Bedigliora é uma comuna da Suíça, no Cantão Tessino, com cerca de 566 habitantes. Estende-se por uma área de 2,5 km², de densidade populacional de 226 hab/km². Confina com as seguintes comunas: Croglio, Curio, Novaggio, Pura, Sessa. A língua oficial nesta comuna é o Italiano. Referências