Stolnica sv. Petra, Ženeva

Ženevska stolnica sv. Petra (francosko Cathédrale Saint-Pierre de Genève, izgovorjava [sɛ̃ pjɛʁ də ʒənɛv] ) je zgodovinska cerkev v Ženevi v Švici. Od leta 1535 je glavna cerkev Ženevske protestantske cerkve in osrednje mesto protestantske reformacije. Tesno je povezana z Jeanom Calvinom, ki je tam pridigal med svojim vodenjem reformiranega gibanja. Zgodovina Pod stolnico je dostopno arheološko najdišče, ki vključuje grobnico starodavnega alobrogijskega poglavarja iz 1. stoletja pred našim štetjem. Oppidum, postavljen na hribu Saint-Pierre, jim je omogočil nadzor nad notranjo plovbo po Roni. V 4. stoletju našega štetja je Ženeva postala sedež škofije. Prva krščanska stavba je bila zgrajena na hribu (med letoma 350 in 375), na ruševinah rimskega svetišča. To »severno stolnico« in prvo krstilnico so kmalu dopolnili južna stolnica, druga krstilnica in atrij. Potem ko je leta 500 severno stolnico prizadel požar, jo je kralj Sigismund Burgundski obnovil in prosil papeža Simaha, naj mu prinese relikvije svetega Petra. Gradnja sedanje stavbe se je začela pod Arduciusom de Faucignyjem, knezoškofom Ženevske škofije, okoli leta 1160, v gotskem slogu. Notranjost stolnice je obložena z mozaiki iz 4. stoletja. Nemški slikar Konrad Witz je leta 1444 za stolnico naslikal oltarno sliko, tako imenovano Oltarno sliko sv. Petra, ki je zdaj v Muzeju umetnosti in zgodovine v Ženevi in ​​vsebuje njegovo kompozicijo Čudežni ulov rib. Delo velja za ključni trenutek v evropskem slikarstvu, ker je Witz prizor zasnoval na resničnem pogledu na Ženevsko jezero, zaradi česar je to najstarejša znana topografsko natančna pokrajina v zahodni umetnosti. V času reformacije je bila notranjost velike, križne, poznogotske cerkve oropana pregrade, stranskih kapel in vseh dekorativnih umetniških del, razen vitraža, tako da je ostala prostrana, preprosta notranjost, ki je v ostrem nasprotju z notranjostjo ohranjenih srednjeveških cerkva, ki so ostale rimskokatoliške. V 18. stoletju je bila dodana glavna fasada v neoklasicističnem slogu. V 1890-ih so Ženevčani preuredili veliko stransko kapelo ob glavnih vratih stolnice v polikromiranem neogotskem slogu. Theodore Beza, francoski kalvinistični protestantski teolog, reformator in učenjak ter naslednik Jeana Calvina, je bil pokopan v sv. Petru leta 1605. Danes Na binkoštno soboto, 30. maja 2020, naj bi skoraj 485 letih v stolnici praznovali katoliško mašo kot simbol ekumenske gostoljubnosti. Zaradi COVID-19 je bila katoliška maša prestavljena in je bila praznovana v soboto, 5. marca 2022. V določenih nočeh polne lune stolnica organizira Nokturne St-Pierre, priložnost za dostop do stolpov za panoramski pogled na okoliško podeželje v mesečini. Orgle V Ženevski stolnici sv. Petra so troje orgle: velike Metzlerjeve orgle v zahodni galeriji, orgle v prezbiterju, ki jih je izdelal Xavier Silbermann, in kapelske orgle, ki jih je izdelal E.F. Walcker. Glasbila segajo v različna obdobja in imajo različne glasbene vloge v stolnici. V stolnici so orgle vsaj od 16. stoletja. Sedanje velike Metzlerjeve orgle so četrto večje glasbilo, ki služi v stolnici, po prejšnjih galerijskih orglah Scherrerja (1757), Merklina (1866) in ženevskega graditelja Tschanun (1907). Metzlerjeve orgle je leta 1965 zgradilo podjetje Metzler & Söhne in nadomestilo dotrajane Tschanunove (katerih pnevmatski mehanizem se je slabo staral). Veliko ohišje orgel je zasnoval Poul-Gerhard Andersen iz Københavna. Metzlerjeve orgle imajo štiri manuale (klaviature) in pedal, s skupno 67 registrov. Ima tradicionalno mehansko mehaniko tipk in električno mehaniko registrov. Njihova tonska zasnova sledi severnonemški orgelski tradiciji poznega 17. stoletja, dopolnjena z nekaj francosko navdihnjenimi in romantičnimi deli. Metzler je v nove orgle vključil več stopenj prejšnjih orgel Merklin in Tschanun, s čimer je ohranil nekaj zgodovinskih cevi. Štirje deli orgel so razporejeni v samostoječem ohišju, ki je bilo skrbno zasnovano, da ne bi motilo arhitekture ladje. Namestitev je bila zaradi strukturnih izboljšav galerije odložena, vendar je bil instrument dokončan in odprt novembra 1965. Leta 2003 je bila izvedena celovita prenova, med katero so bile orgle razstavljene, očiščene in regulirane. Orgle v prezbiterju (korne orgle) je leta 1972 izdelal Xavier Silbermann iz Thonona. V veliki meri financira Fundacija za katedralne koncerte in zagotavlja manjši liturgični instrument za uporabo v križišču in transeptih. Imajo en sam manual z deljenimi zapornicami in obvezno pedalsko sklopko ter je nameščen na premični ploščadi. Orgle so bile prvič uporabljene oktobra 1972, uradno pa so bile odprte januarja 1973. Orgle v kapeli so v kapeli Makabejcev in so najstarejše od treh. Izdelalo jih je nemško podjetje Walcker in jih postavilo leta 1888. Orgle so bile darilo med obdobjem večje obnove notranjosti kapele. Razen kasneje dodanega električnega puhala (ki je nadomestilo originalni ročno črpalni meh) so orgle v bistvu ohranjene v prvotnem stanju iz 19. stoletja. Shranjene so v visokem neogotskem ohišju, zasnovanem tako, da se ujema z notranjostjo kapele in imajo dva manuala, mehanski mehanizem in stožčasto-ventilski okvir. Orgle veljajo za najstarejše ohranjene mehanske orgle v Ženevi. Popolna obnova je bila izvedena leta 2021. Zvonovi Zvonovi stolnice so razdeljeni med severni stolp, južni stolp in osrednji zvonik. Najbolj izstopa zvon La Clémence, ulit leta 1407 in poimenovan po protipapežu Klemenu VII., Robertu Ženevskemu, čigar vpliv se je v Ženevo razširil med zahodnim razkolom prek njegovega legata, kardinala Jeana de Brognyja. Zvon je ohranil svoj položaj v življenju mesta z zaporednimi prelivanji. Sedanji bourdon, izdelan leta 1902 v livarni Rüetschi in težak več kot šest ton, ima isto vlogo. Severni stolp vsebuje tudi zvon La Bellerive iz leta 1473. Južni stolp nosi skupino zvonov, katerih najzgodnejše oblike so bile izdelane v poznem srednjem veku in zgodnjem novem veku, kasneje pa so bile prelite, da bi ohranile svoje ustaljene funkcije v zvonjenju stolpa. To so L'Accord (1845), La Collavine (1609), L'Éveil (1845), Le Rappel (15. stoletje) in L'Espérance (2002). Skupaj tvorijo liturgični zvon, ki se uporablja ob sobotah zvečer in nedeljah zjutraj. Urni zvon iz leta 1460, ki se zdaj v zvoniku, je bil leta 1898 znižan, tako da se je ujemal z drugimi zvonovi v stolpu. Odbija ure in je povezan tudi s sistemom kariljona. V zvoniku je kariljon katedrale. Prvi mehanizem je bil nameščen leta 1749, sedanji instrument pa je bil zgrajen leta 1931 in povečan leta 2011. Po širitvi leta 2011 kariljon sestavlja sedemintrideset fiksnih zvonov, razporejenih v treh oktavah, vključno z urnim zvonom 1460. Kariljon deluje v dveh načinih. Avtomatski mehanizem, ki ga krmili katedralna ura, ob četrtinah predvaja kratke sekvence in vsako uro izvede eno od dvanajstih melodij, dodeljenih mesecem v letu. Galerija Sklici Zunanje povezave Official St Pierre Cathedral website—(francosko) Izi.travel: Cathedral visitor's guide—(angleško) Tibet.ca: "The Dalai Lama visits to the Cathedral" (1999)—(angleško) Slike Gotik-romanik.de: photos of Cathedral Rawle.org: Aerial view of entire Cathedral UCLA.edu: Cathedral's stained glass windows Musiqueorguequebec.ca: Cathedral organ