Berni székesegyház

A berni székesegyház svájci református székesegyház (vagy dóm, vagy katedrális) Bern óvárosában, Svájcban. Gótikus stílusban épült, 1421-től kezdődően. 100,6 méter magas harangtornya csak 1893-ban készült el. Ez Svájc legmagasabb katedrálisa, és nemzeti jelentőségű kulturális öröksége. Az épület A berni dóm az Aare-félsziget déli oldalán található. Az óváros többi részéhez hasonlóan keletre és nyugatra néz. Északon a Münstergasse fut az épület oldalán. Nyugati homlokzata uralja a Münsterplatz nevű teret. Déli oldalán épült a Münsterplattform. Háromhajós bazilika kereszthajó nélkül. A teljes katedrális 84,2 méter (276 ft) hosszú és 33,68 méter (110,5 ft) széles. A központi hajó 39,37 méter (129,2 ft) hosszú 11,10 méter (36,4 ft) széles és 20,70 méter (67,9 ft) magas. A két oldalsó hajó méretei nagyon hasonlóak, az északi hajó 52,50 méter (172,2 ft) hosszú, míg a déli valamivel hosszabb, 52,72 méter (173,0 ft). Mindkettő 6,45 méter (21,2 ft) széles és 10,40 méter (34,1 ft) magas. Az oltárház és a kórus együttes magassága 25,20 méter (82,7 ft) hosszú, 10,92 méter (35,8 ft) széles és 19,40 méter (63,6 ft) magas. A székesegyháznak egyetlen tornya van nyugaton, amely 100,60 méter (330,1 ft) magas. A torony alatt egy 10,15 méter (33,3 ft) D 10,46 méter (34,3 ft) toronycsarnok van. Az épületben összesen tíz oltáröböl található, a központi hajóban öt, az oldalsó hajók mindegyikében kettő, a külső falakhoz oldalkápolnák épültek. Az utolsó öböl a kóruson található. A központi hajó falait tizennégy támpillér tartja. Mindegyikük egy díszes oszloppal kezdődik, amely az oldalhajók és az oldalkápolnák teteje fölé emelkedik. A támpillérek 43° 30'-es szögben emelkednek. Alsó oldalukat tojásdad alakú kivágások díszítik, vesemedence és parapet mintákkal. Az épület nagy része helyi homokkőből, a boltozatok téglából épültek. A 18. században mészkőburkolatot kaptak az oszlopok. A homokkő nagy része az ostermundigeni kőbányából származik. További anyagok pedig három másik kőbányából, mindegyik eltérő színű és minőségű. A különböző kőfajtákat többé-kevésbé véletlenszerűen használták fel az egész épületben. Az oszlopalapok, oszlopfők, ablakok és szobrok mind a legmagasabb minőségű, kék homokkőből a Berntől délre fekvő Gurten kőbányából származnak. A 19. és 20. századi rekonstrukciós projektek során számos más homokkőtípust is felhasználtak. Nyugati homlokzat és harangtorony A dóm három nyugati bejárata három nagy portál mögött található. Mindegyik más magasságú, formájú és díszítésű. A központi portált egy sor szobor díszíti, amelyek a keresztény teológiában az Utolsó Ítéletet jelképezik. A harangtorony több szakaszban épült. Az alsó, téglalap alakú torony volt az eredeti torony. A nyolcszögletű felső tornyot a 19. században építették hozzá. Az alsó tornyot két kerek torony és nyolc pillér szegélyezi. Északról és délről támpillérek támasztják alá, amelyek az északi és déli főkapuk fölé emelkednek. A torony nyugati oldala a központi, nyugati kapu feletti galéria fölé emelkedik. A keleti oldalt a központi hajó támasztja alá. A torony nyugati oldalának díszítése az évszázadok során többször változott. Az alsó, nyugati ablak meglehetősen rövid, de széles. A téglalap alakú torony felső része egy második galéria fölé emelkedik. 12 méter (39 ft) magas, de keskeny ablak közvetlenül a galéria felett. Ennek a résznek a díszítései két kőművesmester, (en) munkái. és (en) Ez a szakasz sokkal kevesebb változatosságot mutat a tervben, mivel teljes egészében e két férfi irányítása alatt épült. Az eredeti tornyot gúla alakú tető fedte, amelynek egyes részei a mai napig fennmaradtak. A két kis lépcsőtorony a torony részeként épült, de a 17. és 18. században teljesen újjáépítették őket. Az alsó nyolcszögletű torony a 16. században épült. Nyolc, kerek íves ablakkal rendelkezik. Kívül, az északkeleti és délkeleti ablakok közelében két hatszögletű lépcsőtorony található. A kis tornyok teljesen öntartóak. A felső nyolcszögletű torony a 19. században épült gótikus stílusban. A díszítés egy része azonban a 15. század eleji terveken alapul, és kiemelkedik a 16. századi alsó nyolcszög letűnt toronnyal szemben. Története Az első templom ezen a helyen valószínűleg egy kis kápolna (Leutkirche) volt, amelyet Bern alapításakor (1191) építettek román stílusban, amelyet valószínűleg 1155 és 1160 között építettek, de először 1224-ben említik. Ez a templom a városfalakon kívül állt, a mai Kreuzgasse közelében. Hajója körülbelül 16,5 méter (54 ft) volt. hosszú és 6 méter (20 ft) széles. 1276-ban Bern elszakadt a Köniz plébániájától, és önálló plébániává vált. Ehhez az új szerephez egy nagyobb templomra lett volna szükség. Valószínűnek tűnik, hogy a második templom építése azonnal megkezdődött. Benvenutus von Eugubio püspök írásai azonban csak 1289-ben említik. Ez az új templom háromhajós volt, 29,5 méter (97 ft) hosszú., szélessége 24,5 méter (80 ft) amelyből a középső hajó 11,1 méter (36 ft) széles. A harangtorony az északi mellékhajó közepén helyezkedett el, és a központi hajó egy részét kitöltötte. Az 1356-os bázeli földrengés jelentős károkat okozott a templom falaiban, boltíveiben és tornyában. A javítások lassan haladtak. A kórust 1359-ben, a tetőt pedig 1378–80-ban építették újjá. A székesegyház építésének korai szakaszában a templomot még használták. A hajót végül 1449–51 között bontották le, a torony pedig 1493-ig maradt. A 15. századra Bern kibővült, és az Alpoktól északra fekvő jelentős városállammá vált. Növekvő hatalma és vagyona megünneplésére vezetői terveket készíttettek egy új és nagyobb templom építésére. 1421. március 11-én megkezdődött a székesegyház építése a strasbourgi építőmester (en) irányításával, aki már három másik székesegyházat épített. Az építkezés során az istentiszteleteket a régi kápolnában tartották, miközben az új székesegyházat köré épült. Az 1440-es években a boltozat nélküli kórust használták szentmksék megtartására, miután egy egyszerű tetőt építettek és ólomüveg ablakokat szereltek fel. Az ó-zürichi háború (1440–1446) után a régi kápolna hajóját elbontották, és megkezdődött a hajó meg a nyugati vége építése Stefan Hurder, majd Niklaus Birenvogt főkőművesek vezetésével. 1483-ban (en) (aki az Utolsó ítélet szobrait faragta) lett a kőművesmester. Az ő irányítása alatt magasították a hajó falait, és felépítették a tornyot az alsó nyolcszögig. Az alsó téglalap alakú torony építése 1481-ben vagy 1483-ban kezdődött, és 1489-ig folytatódott. A felső téglalap alakú rész 1489 és 1518 között épült. Küng 1506-ban bekövetkezett halálát követően (en) vezette az építkezést és fejezte be a kórus boltozatát. Az alsó nyolcszögletű torony és a tető 1518 és 1521 között készült el. 1571-ben (Daniel Heintz der Ältere) mestert kőművesmesterként hívták be a hajó boltozatának és a munkálatok befejezésére. A központi hajó 1575-re készült el, és ekkor az építkezés majdnem három évszázadra leállt. Az orgonát három szakaszban, 1727 és 1783 között telepítették. A harangtorony, amelyben Svájc legnagyobb harangja függ, csak 1893-ban készült el. A reformáció Bernben 1515-ben Thomas Wyttenbach, Ulrich Zwingli tanára, pap lett a berni székesegyházban. Wyttenbach berni tartózkodásának vége felé egy helyi pap, Berchtold Haller élt vele. Körülbelül akkor, amikor Wyttenbach 1520-ban elhagyta Bernt, hogy reformátorként csatlakozzon szülővárosához, Bielhez, Hallert a székesegyház kanonokjává választották. 1521-ben Zürichben összebarátkozott Zwinglivel, és több protestáns prédikációt tartott. 1522 februárjában két Fastnacht- darabot adtak elő Bernben, amelyek a katolikus egyházat támadták. A növekvő protestáns hangulat miatt 1523 júniusában a városi tanács elrendelte a Biblia szavainak prédikálását. Az év november 20-áig az apácák elhagyták a berni kolostort. 1524-ben Meier pap, aki szimpatizált Hallerrel, kénytelen volt szintén elhagyni Bernt. Így Haller maradt az egyetlen protestáns a papok között. 1525. április 7-én a tanács új rendeletet adott ki a katolikus istentisztelet visszaállításáról, bár néhány változtatással. A következő évben a pestis elérte Bernt. A járvány okozta halálesetek miatt a polgárok közül sokan áttértek a reformációra. 1527-ben a protestáns párt megszerezte a nagytanács irányítását, és elrendelte az új vallás hirdetését. A mise körül továbbra is vita alakult ki, mivel egyes gyülekezetek továbbra is megtartották azt. Úgy döntöttek, hogy 1528. január 6-án vallási vitát tartanak Bernben a kérdések rendezése érdekében. 1528. január 27-én a tanács elrendelte, hogy a városban minden misét le kell állítani, és minden ikont ki kell dobni. Február 7-én ugyanezt rendelte el az egész kantonra vonatkozóan. Áprilisban először tartottak protestáns istentiszteletet a székesegyházban. A mai gyülekezet a Bern-Jura-Solothurn kanton reformált templomainak része. Az utolsó ítélet A főbejárat felett található Európa egyik legteljesebb késő gótikus szoborgyűjteménye. Ez a gyűjtemény a keresztény hitet képviseli az utolsó ítéletben, ahol a gonoszokat elválasztják az igazaktól. A szobor a gonoszokat meztelenül ábrázolja jobb oldalon, míg az igazak fehér ruhában állnak a bal oldalon. Középen az Igazságosság áll, körülötte szentekkel, valamint bölcs és balga szüzekkel. Középen Mihály arkangyal áll felemelt karddal. Az Utolsó ítélet szobrai voltak a székesegyházban található egyetlenek, amelyek túlélték a protestáns reformáció ikonoklazmáját. A 47 nagyméretű, szabadon álló szobor másolata (az eredetiek a Berni Történeti Múzeumban vannak), és a 170 kisebb figura is mind eredeti. Az Utolsó ítélet egyetlen szobrászművész, a vesztfáliai Stadtlohnból származó Erhard Küng alkotása, ami egységes formatervezést kölcsönöz a gyűjteménynek. Az Igazság-szobor az egyetlen, amelyet egy másik művész készített. Daniel Heintz írta alá, aki 1571 után a főépítő volt. A többi szobrot valamikor 1460 és 1501 között, valószínűleg 1460 és 1480 között faragták. Az ajtók két oldalán és közöttük található trumeau tizenhárom életnagyságú alakot ábrázol. A középső alak és az ajtó két oldalán lévő két alak körülbelül félmagassággal emelkedik a többi alak fölé. Az ajtó bal oldalán lévő alakok az öt Bolond Szüzet, míg a jobb oldalán lévők a Bölcs Szüzeket jelképezik. A külső két Bölcs Szűz és a két Bolond Szűz alatt mindkét oldalon két arc kandikál ki a falból. A bölcs oldalon Sába királynőjét és Salamon királyt jelképezik. A bolond oldalon Sofóniást és talán Ézsaiást is. A két ajtó között középen látható az Igazságosság, akit két angyal fog közre. Az Igazságosság és az angyalok alatt egy tekercs található, amely az 1421-es alapkőletételre emlékeztet. Az archívumon három sorban alakok láthatók. A belső két sor a falhoz van rögzítve, és a portál ívét követő szögben helyezkednek el. A külső, harmadik sorban különálló emelvényeken álló szobrok láthatók. A belső sorban öt angyal található a passió eszközeivel. A második sorban nyolc ószövetségi próféta látható. A külső sorban Jézus, Mária és az apostolok láthatók, köztük Keresztelő János és Pál, de Iskarióti Júdás nem. A timpanon 4,75 m széles az aljánál. Tizenhárom különálló részből áll. Az alsó sor három lemezből áll, amelyek körülbelül 10 centiméter (3,9 in) távolságra helyezkednek el egymástól. a szemöldökfa felett. Ez 38 centiméter (15 in) mély és körülbelül 50–60 centiméter (20–24 in) magas. A timpanon bal oldalán két, jobb oldalán pedig három sor alak található. Az alsó alakok szinte teljesen háromdimenziósak, míg a felső alakok többnyire domborművesek, csak a fej és a vállak állnak ki a kőből. E három lemez felett a fennmaradó tíz lemez három sorban helyezkedik el. Az alsó sort négy lemez alkotja, amelyek egy 30–40 centiméter (12–16 in) magas talppal. A tányérok nagy domborműves faragványok, mindegyik körülbelül 38 centiméter (15 in) mély és átlagosan körülbelül 1 méter (3,3 ft) magas. Az alakokat kőcsákánnyal faragták. A timpanon közepén Mihály arkangyal látható. Egy emelvényen áll, amely előrenyúlik a többi alaktól. Az egész timpanon a mennyet és a poklot jelképezi az utolsó ítéletben. Templombelső A székesegyházat Bern városa építtette a városállam növekvő hatalmának szimbólumaként. A belső teret ezért úgy tervezték, hogy lenyűgözze a polgárokat és a külföldi látogatókat egyaránt. A központi hajót csipkés gótikus stílusban építették, hatalmas ólomüveg ablakokkal és számos oltárral az oldalkápolnákban. A gótikus stílus magasabb központi hajót és nagyobb ablakokat tett lehetővé, mint korábban lehetséges volt, ami egy lenyűgöző és (akkoriban) világos és szellős építményt hozott létre. Oltárok Sok oltárt helyi családok finanszíroztak, ami gazdag művészeti és szobrászati alkotást hozott létre a székesegyházban. 1528-ban azonban mind a 43 mellékoltárt eltávolították a protestáns reformáció ikonoklazma során. Szinte az összes belső festményt és díszítést eltávolították és a szomszédos Münsterplattformra dobták. Az üres kápolnákat további padokkal töltötték meg, így három hajó jött létre. Azóta a székesegyház belseje viszonylag üres és szigorú maradt. Ólomüvegablakok A székesegyház ólomüveg ablakait Svájc legértékesebb ablakainak tartják. Néhány ablak 1441 és 1450 között készült. A jobb oldali ablakok 1520-ban jégesőben megsérültek, és 1868-ban pótolták őket. Sok ablak heraldikai szimbólumokat és vallási képeket is tartalmaz egymás mellett. Az ablakok 2,92 méter (9 ft 7 in) hüvelykesek. széles középen és 13,15 méter (43 ft 2 in) magas. A legtöbb ablaknak húsz alsó panelje van, mindegyik 61 centiméter (24 in)92 centiméter (36 in) - , és húsz felső panel, mindegyik 61 centiméter (24 in)105 centiméter (41 in). A Münster kórusán hét ablak található. Néhány ablaktáblát áthelyeztek vagy kicseréltek az eredetiekből. A kórussal szemben, balról jobbra haladva, a jelenlegi ablakok a következők: Hostienmühle, Három királyok, Bibliai jelenetek, Passió/ Tízezer mártír, Krisztus, Stephanus vértanú és címerablakok. A Passió- és a Tízezer mártír-ablakoknak csak egyes részei maradtak fenn, ezért egyetlen ablakká egyesítették őket. A Krisztus-ablakot a sérült Tízezer mártír-ablak helyett építették hozzá. A Stephanus és a címerablakok a korábbi, ismeretlen ablakokat váltották fel. A Hostienmühle-ablakot 1448 és 1453 között építették, Bern városának finanszírozásával. A Háromkirályok-ablakot pedig 1447 és 1455 között Rudolf von Ringoltingen számára, valószínűleg Konstanzban vagy a Felső-Rajna régióban. A bibliai jeleneteket ábrázoló ablak eredetileg csak a fiatal Krisztust ábrázolta volna, de 1447 után megváltoztatták. 1448 és 1451 között épült, és a Gesellschaft zum Mittellöwen (Középoroszlán Társaság) három tagja finanszírozta. A passióablakot 1438 és 1441 között építették. Az eredeti ablaknak csak 21 paneljük maradt meg. Hans Acker építette a város számára a Schultheißen keresztül Ulmban. A Tízezer mártír-ablak eredetileg Jézus feltámadását ábrázolta volna, de ezt 1447 után megváltoztatták. 1447 és 1449 között épült, és Bern polgárainak adományaiból finanszírozták. Bernhart festőmester és Niklaus Magerfritz üveges építtette Bernben. A Tízezer vértanú-ablakot 1868-ban a Krisztus-ablak váltotta fel. A Stephanus ablak egy korábbi ablakot váltott fel 1868-ban. Az eredeti ablak témája ismeretlen, de 1449–1451 között Kaspar von Scharnachtal számára építették, valószínűleg Niklaus Magerfritz Bernben. A Címeres ablakot 1820–1830-ban építették egy korábbi, ismeretlen ablak helyett. Egy nagyon érdekes ablak a „Haláltánc”-ablak, amely a déli oldalsó hajóban, a kórus közelében látható. Az első Haláltánc-darabok a 14. századi fekete halál idején keletkeztek, és a 14. és 15. században is népszerűek maradtak. 1425-re a darabok alakjai megjelentek a párizsi Szent Ártatlanok templomának temetőjében. A dóm ablakának alakjait Niklaus Manuel készítette 1516 és 1519 között. A székesegyház ólomüveg ablaka kiváló példa erre a témára. Az ablak a halált ábrázolja csontváz formájában, amely az élet minden területéről magával ragad embereket. A Haláltánc arra emlékezteti a nézőt, hogy a halál mindenkiért eljön, társadalmi helyzettől és vagyontól függetlenül. Kóruspadok A székesegyház keleti oldalán, a hajó és a szentély között található kórusban találhatók Svájc első reneszánsz kóruspadjai. Az Evangélisták oldalán 21, a Levelek oldalon pedig 27 ülőhely található. A kórusállásokat gazdagon faragták állatokkal és a mindennapi élet képeivel. 1517-ben a városi tanács felkérte a solothurni Bernhard Burenfindet az istállók építésére. Ő kezdte el a tölgyfákat kiválasztani és kivágatni az istállókhoz. Ismeretlen okból azonban nem fejezte be a munkát, és nem is kérték fel semmilyen más berni projekt elvégzésére. 1522. szeptember 26-án Bern megpróbált megbízni egy schaffhauseni ácsmestert 30 guldenért. Ugyanebben az évben Niklaus Manuelt és három másik embert küldtek Genfbe, hogy megvizsgálják az ottani kórusállásokat. 1522. december 5-én Jacob Ruesst és Heini Seewagent Schaffhausenből bérelték fel az istállók munkálatainak befejezésére. Sokkal többet fizettek nekik, mint amennyit Bern fizetni akart. 1522-ben 300 fontot fizettek nekik, majd a következő évben 150-et, és 1524-ben további 300-at. A munkát 1525-ben fejezték be. Az eredeti bódékat 1863–64-ben javították és újították fel, a faragásokat pedig 1897-ben javították ki. Orgona A székesegyház első orgonáját közel 200 évvel az építkezés befejezése után építették. Az első nagy orgonát 1726–30-ban építették. A városi tanács 1726. június 5-én szavazta meg az orgona építését. 1726 szeptemberében felvették Gottlieb Leuw-t Bremgartenből. 1730 januárjára munkája majdnem befejeződött, és a város orgonistát kezdett keresni. Míg a főorgona 1730-ban elkészült, a díszítési és befejező munkálatok 1736-ig folytatódtak. Ez az első orgona 38 orgonaregiszterrel, mellső- és hátsóművel, valamint pedálos visszhanghanggal rendelkezett. 1746-ban a tanács úgy döntött, hogy az orgonát újjá kell építeni. 1748. szeptember 16-án megállapodtak Victor Ferdinard Bossarttal erről. 1752. június 1-jén szerződést írtak alá Johann August Nahllal az új orgona külső díszítésére. Az újjáépített orgona 43 regiszterrel rendelkezett, és késő barokk stílusban épült. 1827-ben újították fel. Amikor 1845–48-ban Beat Rudolf von Sinner megépítette az új orgonaerkélyt és -ernyőt a nyugati bejárat fölé, az orgonát teljesen újjáépítették, és második orgonaként ismerték. A winterthuri Friedrich Haas orgonaépítő 55-re növelte a regiszterek számát. A konzolok számát háromra változtatták. A harmadik orgonát 1903–04-ben építette a luzerni Friedrich Groll. Míg a külső része gyakorlatilag érintetlen maradt, a belsejét újjáépítették. Pneumatikus csöveket, tolóládákat és egy mechanikus szerkezetet építettek be az orgonába. Az új orgona által kibocsátott hang azonban kellemetlen volt. Az orgona belsejét 1930-ban teljesen újjáépítették. Az 1930-as orgona a jelenlegi a székesegyházban. 1998–1999-ben restaurálták. Az orgonát jelenleg egész évben koncertek sorozatának megtartására használják. Harangtorony A torony kis díj ellenében látogatható a nagyközönség számára. Az alsó kilátóplatformhoz 254 lépcsőfok megmászása szükséges, ahonnan kilátás nyílik Bernre, sőt talán egészen az Alpokig. A felső torony az alsó platformról további 90 lépcsőfok megmászásával érhető el. Harangok A toronyban 7 harang található, amelyek két szinten helyezkednek el, melyek közül 2 bourdon harang. Ezek Svájc második legalacsonyabb harangjai a St. Gallen-i székesegyház után. A toronyban található legnagyobb harang vagy bourdon harang 10,5 tonnás, 1611-ben öntött, és ez Svájc legnagyobb harangja. A toronyban lévő harangokat naponta délben és este 6 órakor kongatják. A harangok közelében lehet állni, amikor kongatják őket, de a halláskárosodás elkerülése érdekében be kell takarni a fület. A 7 harangból csak 6 szólalhat meg egyszerre, mivel a 4. és az 5. harang ugyanazt a hangot adja. Svájcban a harangokat mindig a legnagyobbtól a legkisebbig számozzák, az 1. harang mindig a tenor vagy a bourdon. Münsterplattform (Katedrálisterasz) A Münsterteraszt (németül: Münsterplattform) 1334-ben és a 15. század közepén építették nagy temetőként. A reformáció idején a székesegyház oltárainak festményeit és szobrait a temetőbe dobták. Néhány műalkotást a teraszon végzett régészeti ásatások során találtak meg. A 20. században a teraszt temetőből nyílt térré alakították át. Hárs- és gesztenyefákat ültettek, és ösvényeket alakítottak ki, kellemes parkot teremtve az óvárosban. A terasz a régi város Matte része és az Aare fölé magasodik. Jegyzetek Fordítás Ez a szócikk részben vagy egészben a Bern Minster című angol Wikipédia-szócikk ezen változatának fordításán alapul. Az eredeti cikk szerkesztőit annak laptörténete sorolja fel. Ez a jelzés csupán a megfogalmazás eredetét és a szerzői jogokat jelzi, nem szolgál a cikkben szereplő információk forrásmegjelöléseként. További információk Régi székesegyház fényképe Archiválva 2016. március 4-i dátummal a Wayback Machine-ben Teljes kilátás a katedrálisra Székesegyházi orgona Berni turizmus: Berni székesegyház — rövid leírás bernermuenster.ch (németül) Berni katedrális útinaplója – YouTube-on Bern Munster története. Archiválva 2013. szeptember 20-i dátummal a Wayback Machine-ben.