NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Ärlengletscher

Der Ärlengletscher liegt oberhalb von Guttannen im Schweizer Kanton Bern und umfasst einen Höhenbereich von 2600 bis 3050 m ü. M. Er befindet sich auf der Ostseite des Verbindungsgrates zwischen dem Steinlouwihorn (3161 m) und dem Ritzlihorn (3277 m). Nördlich wird er durch das Ärlengrätli begrenzt. Der Ärlengletscher ist ein kleiner Kargletscher. Er zerfiel um das Jahr 2020 in einen südlichen und einen nördlichen Teil. Siehe auch Liste Schweizer Gletscher Weblinks www.gletschervergleiche.ch: Vorher/Nachher Fotovergleiche vom Ärlengletscher (Berner Alpen) www.swissnature.org: Fotos Einzelnachweise
Во

Во (на френски: Vaud; на немски: Waadt, Ваат, на италиански: Vaud, Вауд) е кантон в Западна Швейцария. Столица е град Лозана. Населението е предимно френскоезично, а преобладаваща религия е калвинизмът. Име Името Во идва от германското wald (гора). Най-старото споменаване на този топоним под формата Пaгуc Baлдензиc (Pagus Valdensis), което означава „Държава на Во“, се появява в акт за дарение на абатството Сен Морис от 8 октомври 765 година. География Во заема територията от Ньошателското езеро на север, където граничи с кантона Ньошател, до Женевското езеро на юг, където граничи с кантона Женева, Франция и кантона Вале. На запад граничи с Франция, а на изток - с кантоните Фрибур и Берн. Во има един ексклав, ограден от Фрибург и езерото Ньошател, а от своя страна огражда два анклава на кантон Женева. История В началото на XIII век територията на днешния кантон Во е включена във владенията на графовете на Савоя. В началото на XV век е завладяна от Берн, като през 1536 година областта е окончателно анексирана. Управлението на Берн не е популярно и през 1798 година френските войски са посрещнати с ентусиазъм. Образувана е Леманската република, която през 1803 година се включва в Швейцарската конфедерация като кантон Леман. Кантонът Во е третият по големина производител на вино в Швейцария. Произвеждат се предимно бели вина, като повечето лозя са разположени около Женевското езеро. Бележки Външни прератки Официален сайт ((fr)) Статистически данни
Vaud

Vaud (alemany: Waadt, italià: Vaud, romanx: Vad, arpità: Vôd) és un cantó de Suïssa en el qual hi destaca Lausana, capital del cantó, situada a la vora del llac Léman sobre un abrupte turó. Amb 823.881 habitants (2021), dels quals 273.363 (un 33%) estrangers, és el tercer cantó més poblat de Suïssa. A més, alberga la seu del Comitè Olímpic Internacional i el Museu Olímpic de Lausana. També existeixen altres localitats importants, sempre a la vora del llac, com Nyon (una de les seus de la UEFA), Montreux, l'estació d'esquí de Villars-sur-Ollon, la glacera dels Diablerets o Vevey, bastió de la important empresa Nestlé. Fills il·lustres Marius Lacombe (1862-1938), matemàtic Michel Mayor (1942 -) astrònom, Premi Nobel de Física de l'any 2019. Vegeu també Municipis del Cantó de Vaud Districtes del Cantó de Vaud Referències Enllaços externs Pàgina del Cantó de Vaud
Vaud

Vaud er en kanton i Schweiz. Hovedstaden er Lausanne. Kantonen grænser mod vest til Frankrig, mod nord til Neuchâtel, mod øst til Fribourg og Bern, mod sydvest til Valais og mod syd til Genevesøen (Lac Léman). Længst mod nordøst ligger en eksklave, der er omgivet af Fribourg og Bern. Modsat ligger der tre fribourgske og to bernske enklaver i Vaud. Ekstern henvisning
Vaud

Kanton Vaud (kratica VD, fr. Le Canton du Vaud, njem. Kanton Waadt) je kanton na jugozapadu Švicarske. Glavni grad je Lausanne. Prirodne odlike Kanton Vaud se prostire između Ženeve i francuske granice na zapadu, do kantona Bern i Fribourg na istoku. Na jugu je Ženevsko jezero s relativno uskim primorjem, a na sjeveru Neuchâtelsko jezero. Između ova dva jezera nalazi dio Švicarske visoravni, koji je "žila-kucavica" kantona. To je gusto naseljen i razvijen dio županije, a tu je i glavni grad, Lausanne. Krajnje istočni dio okrug je izrazito planinski - Bernske alpe. Najviši vrh, koji se nalazi ovdje, je na 3.210 metara. Na krajnjem zapadu pružaju se planine Jure. Površina kantona je 3.212 km2. Stanovništvo i naselja Kanton Vaud je imao 688.245 stanovnika 2008. g. U kantonu se govori francuski jezik. Stanovništvo kantona je stoljećima bilo tradicionalno protestantsko (Kalvinističko), ali brojno doseljavanje je promijenilo sliku, pa danas protestanti čine 40%, a rimokatolici 34% stanovništva. Stranci čine 29 % stanovništva. Natalitet je jako nizak . Najveći gradovi su: Lausanne,122.000 st. - Glavni grad kantona Yverdon-les-Bains,26.000 st. Montreux,24.000 st. Nyon,18.000 st. Gospodarstvo Glavne gospodarske grane su: financije, telekomunikacije i turizam. Poljoprivreda prima visoke subvencije (proizvodnja vina, duhana, šećera). Poznati švicarski i svjetski prehrambeni brand "Nestle" ima sjedište u gradu Vevej u kantonu Vaud. Vanjske poveznice službene stranice kantona (fr.)
Vaud

O Cantão de Vaud (em alemão Waadt) é um cantão da Suíça, situado na parte ocidental do país, sua capital é Lausana. Com o Cantão de Genebra e o Cantão do Valais é um dos cantões da Região Lemánica O gentílico de Vaud é um(a) Vaudois(e), em francês, e um vaudense em português. História O Pays de Vaud fazia parte das terras da Saboia, ganhou a independência de Berna em 24 de janeiro de 1798 e entrou para a Confederação Helvética em 1803. O termo Pays é corrente na Idade Média para designar uma subdivisão territorial, derivado do latim pagus. O termo ainda é empregado e fala-se do País de Gex, do Pays de la Loire etc. Redistribuição Desde a sua criação em 1803 e até 2007, o cantão estava dividido em 19 distritos, mas devido ao aumento populacional e industrialização foi necessário rever a situação. Desde 1 de janeiro de 2008, o Cantão de Vaud foi dividido em dez distritos: Aigle, Broye-Vully, Gros-de-Vaud, Jura-Nord vaudois (Jura-Norte de Lausana), Lausana, Lavaux-Oron, Morges, Nyon, Ouest lausannois (Oeste de Lausana), Riviera-Pays-d'Enhaut (imagem da nova distribuição em "Mapa do cantão" na caixa). Geografia O cantão de Vaud ocupa quase a totalidade do Oeste da Suíça, já que o que falta é ocupado pela Cantão e República de Genebra. Tem fronteiras com três lagos: Lago de Neuchâtel, o Lago de Murat a Norte e o Lago Lemano a Sul, nas margens do qual se situa a capital do cantão, Lausana. Com as sucessivas divisões e sub-divisões é curioso notar que: O Cantão de Vaud possui um enclave no Cantão de Friburgo, Avenches O Cantão de Friburgo possui três enclaves no Cantão de Vaud, Estavayer-le-Lac, Vuissens e Surpierre. O Cantão de Genebra possui um enclave no Cantão de Vaud, Céligny Cidades Lista de cidades importantes no cantão de Vaud e número de habitantes segundo o censo de 2010 Lausanne, 127 821 Yverdon-les-Bains, 27 511 Montreux, 24 579 Renens, 19 609 Nyon, 18 728 Vevey, 18 394 Pully, 17 121 Morges, 14 744 Gland, 11 633 Prilly, 11 430 Écublens, 11 102 La Tour-de-Peilz, 10 786 Referências
Кантон Во

Кантон Во (скраћеница VD, фр. Le Canton du Vaud, нем. Kanton Waadt) је кантон на југозападу Швајцарске. Главни град је Лозана. Природне одлике Кантон Во се простире између Женеве и француске границе на западу, до кантона Берн и Фрибур на истоку. На југу је Женевско језеро са релативно уским приморјем, а на северу Нешателско. Између ова два језера налази се део Швајцарске висоравни, који је „жила-куцавица“ кантона. То је густо насељен и развијен део кантона, а ту је и главни град, Лозана. Крајње источни део округа је изразито планински - Бернски Алпи. Највиши врх, који се налази овде, је на 3.210 метара. На крајњем западу пружају се планине Јуре. Површина кантона је 3.212 km². Окрузи Број-Вули - седиште Пајерн, Гро д'Во - седиште Ешал, Егл - седиште Егл, Уест Лозаноа - седиште Рен, Јура-Нор Водуа - седиште Ивердон ле Бен, Лозана - седиште Лозана, Лаво-Оро - седиште Кули, Морж - седиште Морж, Нион - седиште Нион, Ривијер-Пеји-д'Ено - седиште Вевеј. Становништво и насеља Кантон Во је имао 688.245 становника 2008. г. У кантону се говори француски језик. Становништво је традиционално протестантско, али бројно досељавање је променило слику, па данас протестанти чине 40%, а римокатолици 34% кантоналног становништва. Странци чине 29% становништва. Наталитет је веома низак и поред високог стандарда. Највећи градови су: Лозана, 122.000 ст. - главни град кантона Ивердон ле Бен, 26.000 ст. Монтре, 24.000 становника. Нион, 18.000 становника. Привреда Главне привредне гране су: финансије, телекомуникације и туризам. Пољопривреда прима високе субвенције (производња вина, дувана, шећера). Познати швајцарски и светски прехрамбени бренд "Нестле" има седиште у граду Вевеј у кантону Во. Галерија слика Спољашње везе www.VD.ch званична страница кантона Во
Vaud

Vaud (franska: [vo], tyska: Waadt ) är en kanton i sydvästra Schweiz. Vaud gränsar i sydväst till kantonerna Genève och Valais, i nordväst och söder till Frankrike, i öster till kantonerna Bern och Fribourg samt till Neuchâtel i norr. Vaud utgör i väster en del av Jurabergen, medan de mellersta delarna består av ett kuperat landskap som präglas av jordbruk. Områdena i öster är bergiga och utgör en del av Alperna. Huvudorten Lausanne ligger vid Genèvesjöns kust i den södra delen av kantonen. Historia Dagens Vaud var under antiken befolkad av de keltiska helvetierna. År 58 f.Kr. besegrades dessa av Julius Caesar och området blev en del av det romerska riket. Området koloniserades under 400-talet e.Kr. av burgunderna, tillföll frankerriket år 534 och blev en del av Burgund år 888. I och med att Burgund anslöts till det tysk-romerska riket år 1032 blev även Vaud en del av riket. Husen Savojen och Zähringen tvistade om Vaud under medeltiden, men området erövrades under 1400- och 1500-talen av Bern. Vaud förklarade sig självständigt under namnet Lemanska republiken år 1798. Redan samma år införlivades Vaud dock i Helvetiska republiken och 1803 erkändes Vaud som en schweizisk kanton. Administrativ indelning Från 1803 till 2007 var kantonen Vaud indelad i 19 distrikt (districts). Dessa var i sin tur indelade i 61 kretsar (cercles). Varje krets bestod av en eller flera kommuner. Sedan 2008 är kantonen endast indelad i tio distrikt och för närvarande (2022) 300 kommuner. Distrikt Demografi Kantonen Vaud hade 814 762 invånare (2020). Majoriteten av befolkningen är fransktalande. Referenser Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Vaud.
Во

Во (фр. Vaud), рідше Ваадт (з нім. Waadt) — франкомовний кантон на заході Швейцарії. Адміністративний центр — місто Лозанна. Примітки Посилання Во // Універсальний словник-енциклопедія. — 4-те вид. — К. : Теза, 2006. Офіційний сайт кантону Во [Архівовано 24 лютого 2011 у Wayback Machine.](фр.) Сайт туристичної організації Женевського озера [Архівовано 27 серпня 2018 у Wayback Machine.]
Gerechtigkeitsgasse 32

Das Wohnhaus Gerechtigkeitsgasse 32 in der Schweizer Stadt Bern ist denkmalgeschützt. Es gehört zu den typischen Gebäuden der Berner Altstadt, die Teil des UNESCO-Weltkulturerbes sind. Bekanntester Bewohner war Albert Einstein. Lage und Geschichte Das Gebäude liegt im Ostteil und an der Nordseite der Gerechtigkeitsgasse. Nummer 40 ist das Wattenwyl-Haus bzw. Marcuard-Haus, das zu den Kulturgütern von nationaler Bedeutung gehört. Der untere Teil der «Vorderen Gasse» erhielt im 18. Jahrhundert nach dem Stadtgericht und dem Gerechtigkeitsbrunnen den aktuellen Namen. Im selben Jahrhundert wurden die Fassaden der Häuser im Stil des Barock gestaltet. Der untere Teil der Gerechtigkeitsgasse wurde in den 1760er Jahren tiefergelegt, um das Gefälle an ihrem Ende zu verringern. Der offene Stadtbach in der Gassenmitte wurde 1897/98 zugedeckt und 2005 unter Metallgittern wieder freigelegt. Albert Einstein wohnte 1902 im ersten Stock dieses Hauses und gab am 5. Februar unter «Vermischtes» eine Anzeige im Anzeiger für die Stadt Bern auf. Er bot als «Inhaber des eidgen. polyt. Fachlehrerdiploms» «Privatstunden in Mathematik u. Physik für Studierende und Schüler» an und gab an, Probestunden seien gratis. Durch diese Anzeige lernte er Maurice Solovine kennen. Von Ende 1903 bis Mai 1905 wohnte die Familie Einstein im heutigen «Einsteinhaus» in der anschliessenden Kramgasse. Beschreibung Das Haus hat vier Geschosse und zwei Achsen. Die barocke Fassade ist sorgfältig gegliedert. Die hohen Fenster sind kleinformatig geteilt. Sie haben im unteren Teil kunstvolle Metallgitter für Blumenkästen sowie Läden. Im ersten Geschoss durchziehen die Lauben die gesamte Gasse. Der hohe Kellersockel ist durch die Tieferlegung der Gasse entstanden. Im «Bauinventar» der Denkmalpflege der Stadt Bern wurde das Bauwerk als «schützenswert» eingestuft (Stand 2017). Kulturgüter-Objekte der «Kategorie C» wurden (mit Stand Juli 2024) noch nicht veröffentlicht. Literatur Berchtold Weber: Gerechtigkeitsgasse. In: Strassen und ihre Namen am Beispiel der Stadt Bern. Stämpfli, Bern 1990, ISBN 3-7272-9850-2. S. 140–141. Siehe auch Liste der Kulturgüter in Bern/Innere Stadt (Ost) Weblinks Belege
École d'humanité

L' École d'humanité est un internat international progressif situé à Hasliberg, en Suisse, dans l'Oberland Bernois. Il a été fondé en 1934 par l'éducateur progressiste Paul Geheeb et son épouse Edith Geheeb Cassirer. Histoire En 1910, P. Geheeb avait établi une école similaire, l'Odenwaldschule, dans son Allemagne natale. Après l'arrivée au pouvoir du parti national socialiste, il s'enfuit en Suisse pour fonder la nouvelle école. Il reprend d'abord la direction de l'Institut Monnier, sis à Versoix (canton de Genève), avec W. Gunning avant de créer L'École d'Humanité. En 1946, l'École déménage à Goldern, Hasliberg, où elle est toujours en activité. Grâce à l'énergie d'Edith Geheeb, l'école se stabilisa progressivement au courant des années 1950. L'organisation de l'école est fondée sur le principe de communauté des cultures. Les éléments clés sont l'absence de notes ou de cours obligatoires et les dortoirs collégiaux pour étudiants de tous âges. L'école met fortement l'accent sur les arts et le sport, en consacrant uniquement la matinée aux cours et l'après-midi à tous types d'activités sportives et artistiques en mettant à profit son emplacement pour la pratique des sports de montagne tels que la randonnée, l'alpinisme et le ski. En 1956, Natalie Lüthi-Peterson, diplômée de Wellesley et protégée des Geheeb, a pris en charge le programme américain de l'École, permettant aux étudiants de se préparer aux examens nécessaires à l'entrée dans les collèges américains grâce à leurs études en Suisse. À la mort de Paul Geheeb en 1961, la direction de l'école a été prise en charge par Natalie Lüthi-Peterson et son mari suisse Armin Lüthi. Ils sont restés en poste jusqu'en 1993. De nos jours, environ un tiers des étudiants de l'école est inscrit au programme américain, les deux tiers restants étant inscrits au système éducatif suisse. Anciens élèves Milein Cosman, artiste germano-britannique (1921-2017) Ladislaus Löb, universitaire hungaro-roumano-britanno-suisse (1933-2021) Rajiv Gandhi, premier ministre indien (1944-1991) Sanjay Gandhi, député indien (1946-1980) Sarah Gorham, poétesse américaine (née en 1954) Hans Zimmer, compositeur germano-américain (né en 1957) Stephan Eicher, auteur-compositeur-interprète suisse (né en 1960) Eve Blau, universitaire austro-américaine Limi Feu, styliste japonaise (née en 1974) Notes et références Liens externes Portail de la Suisse Portail des écoles
Ecole d’Humanité

École d'Humanité — школа-интернат в городе Хаслиберг в кантоне Берн, Швейцария. История создания École d'Humanité была основана в 1934 году немецким педагогом-реформатором Паулем Гехебом и его женой Эдит Гехеб-Кассирер (нем. Edith Geheeb-Cassirer). Гехеб основал школу-интернат Оденвальд еще в 1910 в немецком Гессене, но после прихода к власти национал-социалистической партии в 1934 году семья Гехебов с некоторыми сотрудниками и педагогами школы эмигрировала в Швейцарию, где они основали новую школу — École d'Humanité. Сначала школа располагалась в кантоне Женева, местечке Версуа, а в 1946 году переехала в своё нынешнее место — Гольдерн (нем. Goldern) в Хаслиберге. Школьный кампус состоит из 20 домиков и шале. Студенты и преподаватели живут большой и дружной семьей. Некоторые сотрудники школы и ученики живут за пределами школы, в соседних городках. Месторасположение Школа расположена в горной деревушке Hasliberg-Goldern в сердце швейцарских Альп, между Люцерном и Интерлакеном в немецкоязычной части Швейцарии. Окружают школу вершины альпийских гор. Учебная программа В школе в настоящее время обучается и проживает около 150 учеников в возрасте от 10 до 20 лет. Примерно половина учеников из Швейцарии, остальные — из более чем 25 стран, для многих из них родной язык английский. Примерно 20% учеников приезжают из США. Преподавание идет соответственно на английском или немецком языках сразу по трем национальным системам образования — английской, американской и швейцарской. Занятия организованы в небольших группах по 8 учеников, что позволяет уделять каждому ребенку необходимое внимание и заботу. Уроки длятся 60-75 минут, что позволяет глубоко погружаться в тему занятия. Школьники активно участвуют в решении всех школьных вопросов, выдвигая своих представителей в профильные комитеты. Во второй половине дня ученикам предлагается большой выбор курсов по искусству (живопись, керамика), музыке (инструменты, вокал), танцам. В школе уделяется большое внимание театру, спорту: работают секции волейбола, баскетбола, тай-цзи, хоккея на траве, зимой в обязательном порядке горные лыжи или сноуборд, регулярно организуются походы в горы, ребят учат основам альпинизма. Примечания Ссылки Официальный сайт École d'Humanité www.ecole.ch Список школ Швейцарии Список литературы Barbara Hanusa: École d'Humanité. In: Brückel, Frank und Schönberger, Ute (Hrsg.): Querblick. Alternative Schulen in privater Trägerschaft in der Schweiz. Zürich 2009 Frank Brückel, Saskia Kobler: Schule einmal anders erleben: die École d'Humanité (Schülerinnen und Schüler beschreiben ihr Leben im Internat), Freiburg im Breisgau 2002, ISBN 3-925416-25-0 Hans Näf: Eine menschliche Schule. Die École d'Humanité von innen gesehen. Zytglogge 2009. ISBN 978-3-7296-0784-2
Reformierte Kirche Ilanz

Die reformierte Kirche (auch geläufig St. Margarethenkirche) in Ilanz in der Surselva im Kanton Graubünden ist ein denkmalgeschütztes evangelisch-reformiertes Gotteshaus mitten im Städtli und Predigtkirche der reformierten Kirchgemeinde. Daneben besteht die historisch bedeutsame St. Martinskirche. Geschichte Ursprünglich stand am heutigen Ort der Kirche im Städtli eine Marienkapelle, die 765 im Testament von Bischof Tello erwähnt wird. Ein zweiter Kirchenbau von 1288 stand unter dem Patrozinium der heiligen Margaretha, fiel aber dem Stadtbrand von 1483 zum Opfer. In vorreformatorische Zeit fällt der spätgotische Neubau von 1494, während die Fertigung des Kirchenschiffs mit Wandmalereien mit zahlreichen Motiven besonders zur Gestalt des Todes in die unmittelbare Anfangszeit der Reformation reicht. Am Wandtabernakel findet sich das Steinmetzzeichen von Sebold Westtolf. Die Kirche wurde 1934 einer Renovierung und 1986 bis 1990 letztmalig einer Restaurierung unterzogen. Der Kirchturm mit Walmdach steht getrennt von der Kirche. Er dient seit 1438 als Glockenturm und wurde zeitweise auch als burgartiger Wehrturm genutzt. Es wird vermutet, dass der Turm mit der verschwundenen Burg Brinegg identisch ist. Das Geläut besteht aus fünf Glocken und stammt aus dem Jahr 1932. Ausstattung Der Chor zeichnet sich aus durch ein ausdifferenziertes und verästeltes Netzgewölbe. Zudem findet sich in ihm eine Sakramentsnische aus der Gründungszeit und zentral ein achteckiger Taufstein aus der Zeit vor dem 14. Jahrhundert. Die Kanzel stammt aus der Zeit nach den Bündner Wirren 1669, die Orgel aus dem Jahr 1760; sie wurde mit ihrem opulenten Prospekt 1990 eingebaut. Im Chor steht ein Chorgestühl aus dem 17. oder 18. Jahrhundert. Die Bilder im Deckengewölbe wurden anlässlich der Renovation von 1934 freigelegt. Im Mittelfeld sind die Symbole der vier Evangelisten gemalt, auffallend sind die Darstellungen des Todes in den Zwickeln, in denen der Tod nicht als Gerippe dargestellt ist. Datiert sind sie mit 1518. Kirchliche Organisation Ilanz gehört als eigenständige Kirchgemeinde zur evangelisch-reformierten Landeskirche Graubünden. Literatur Erwin Poeschel: Kunstdenkmäler des Kantons Graubünden, Band IV, Birkhäuser Verlag, Basel 1943 Dieter Matti: Alte Bilder – neu gedeutet, Kirchliche Kunst im Passland, Band 3; Desertina, Chur 2012, ISBN 978-3-85637-370-2, S. 31–34 Weblinks Die reformierte Kirche in Ilanz mit Fotografie der Aussenansicht auf graubündenkultur Homepage der reformierten Kirchgemeinde
Musée d'histoire naturelle de Berne

Le musée d'histoire naturelle de Berne, appelé en allemand Naturhistorisches Museum der Burgergemeinde Bern, est un muséum d'histoire naturelle fondé en 1832 et situé dans la ville suisse de Berne. Il se trouve depuis 1936 dans ses bâtiments actuels. Collections Le muséum, qui appartient à la commune de Berne, est fameux pour ses deux cent-vingt dioramas avec des animaux empaillés originaires de Suisse, d'Afrique et d'Asie, pour sa collection minéralogique alpine, ses pépites d'or découvertes dans diverses régions de Suisse, ses météorites et sa grande collection d'invertébrés. Il possède également la collection zoologique la plus importante de Suisse de squelettes et d'os (plus de trois cents squelettes, dont celui d'un rorqual et d'un éléphant d'Asie) et une collection archéologique du Néolithique et de l'Âge du bronze de restes d'animaux. Le musée est inscrit comme bien culturel suisse d'importance nationale. Animaux naturalisés Les dioramas qui présentent de grands animaux sauvages africains ont été réalisés grâce à la collection de Bernhard von Wattenwyl et de sa fille Vivienne. Bernhard von Wattenwyl (de Watteville en français) était un grand chasseur en Afrique et les animaux naturalisés de cette collection sont issus de son expédition au Kenya effectuée en 1923-1924. En tout ce sont cent trente animaux que l'on peut admirer en trente-trois dioramas disposés le long de deux couloirs à lumière tamisée. Les dioramas rendent l'impression de l'atmosphère des biotopes des animaux. On peut observer dans un autre département des oiseaux et des mammifères de Suisse : ce sont six cents animaux présentés en cent soixante-quatre dioramas. Un autre étage présente, quant à lui, des animaux d'Asie : léopards des neiges, pandas, orang-outans, et un rhinocéros indien, etc. Le quatrième département des dioramas est consacré aux animaux du Grand Nord en neuf dioramas avec des ours blancs, des bœufs musqués, des pinnipèdes, des élans et divers oiseaux. Une grande attraction du muséum est le Saint-Bernard Barry qui sauva la vie de plus d'une quarantaine de personnes. Références Liens externes (de + fr + en) Site officiel Archives conservées par : Bibliothèque de la Bourgeoisie de Berne (VA NHB, z8632ctb2d7) Portail de la zoologie Portail des minéraux et des roches Portail des musées Portail de l’Espace Mittelland
Museo di storia naturale di Berna

Il museo di storia naturale di Berna (in tedesco: Naturhistorisches Museum der Burgergemeinde Bern) è un museo di Berna in Svizzera. Nel suo insegnamento e ricerca esso collabora strettamente con l'Università di Berna. È visitato da circa 100 000 persone ogni anno. Storia Collezione Note Voci correlate Progetto pilota di Berna Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file sul museo di storia naturale di Berna Wikispecies contiene informazioni sul museo di storia naturale di Berna Collegamenti esterni (DE) Pagina ufficiale del museo, su nmbe.ch.