NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
San Vittore

San Vittore je obec ve švýcarském kantonu Graubünden, okresu Moesa. Nachází se v údolí řeky Moesa, asi 75 kilometrů jihozápadně od kantonálního hlavního města Churu, v nadmořské výšce 278 metrů. Žije zde 834 obyvatel. Geografie Obec sousedí na západě s kantonem Ticino a leží na obou březích řeky Moesa na konci údolí Val Mesolcina, jen několik kilometrů od Bellinzony, hlavního města Ticina. Katastr obce na levém břehu řeky řeky je neobydlený a zalesněný. Na pravém břehu řeky se obec rozprostírá daleko na severu až do nadmořské výšky 2278 m n. m. u vrcholu Mot Ciarin. Obec se skládá z hlavního centra a místní části Monticello (337 m n. m.), ležící asi tři kilometry západně, přímo na hranici kantonu. Z celkové rozlohy obce necelých 22 km² zaujímají lesy a lesní porosty 1469 ha. Zemědělská půda zaujímá 341 ha a 331 ha tvoří neproduktivní půda (většinou hory). Zbývajících 62 ha tvoří plochy osídlení. K obci patří dlouhá exkláva Alpe di Rescignaga, která na jihu hraničí s Itálií a je zcela obklopena územím obce Roveredo. Sousedními obcemi jsou také Buseno a Calanca v kantonu Graubünden, Arbedo-Castione v kantonu Ticino a Gravedona ed Uniti (dříve Germasino) v Itálii. Historie První zmínka o obci pochází z roku 1168 a nese název sancto Victore. Nejstarším kostelem je Santa Croce v části Campagna, starý je také kostel San Lucio v části Palla a kostel Panny Marie v Monticellu. Hlavní kostel je zasvěcen svatému Viktoru a Janu Křtiteli. Kanonii se šesti kanovníky v San Vittore založil v roce 1219 Heinrich von Sax. Byli zodpovědní za pastoraci údolí Misox a Calanca. Po jmenování duchovního na počátku 17. století se jednotlivé kostely začaly oddělovat a vedly ke zrušení kláštera. San Vittore bylo spojeno s Roveredem až do roku 1646, kdy došlo k rozdělení lesů a alp. Od té doby tvoří samostatnou obec, jejíž historie je totožná s historií údolí Misox. Obyvatelstvo Údolí Moesa je jednou z italsky mluvících oblastí kantonu Graubünden. Převážná většina obyvatel obce tak hovoří italsky. Doprava San Vittore leží na kantonální hlavní silnici č. 13. Západně od obce vede také dálnice A13 v trase St. Margrethen – Chur – Bellinzona (nejbližší exit 39). Železniční spojení do obce zajišťovala železniční trať z Bellinzony do Mesocca, otevřená roku 1907. Pro malý zájem cestujcích byla na trati v květnu 1972 ukončena osobní doprava a zcela zrušen úsek mezi Bellinzonou a stanicí Castione-Arbedo. V roce 1978 horní úsek trati poničila silná bouře a i nákladní doprava byla následně zcela zastavena. Na zbylém úseku Castione-Arbedo – Cama probíhal až do roku 2013 muzejní turistický provoz; od roku 2013 je trať zcela bez provozu a čeká na další osud. Odkazy Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku San Vittore GR na německé Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu San Vittore na Wikimedia Commons (italsky) [1] – oficiální stránky
San Vittore, Switzerland

San Vittore is a municipality in the Moesa Region in the Swiss canton of Grisons (Graubünden). Geography San Vittore is situated in the lower part of the valley of the river Moesa, just over 2 km (1.2 mi) upstream of the border with the canton of Ticino, and 6 km (3.7 mi) upstream of Arbedo-Castione, where the Moesa joins the Ticino. At 278 meters (912 ft) above sea level, it is the lowest-lying community in the Grisons. San Vittore has an area, as of 2006, of 22 km2 (8.5 sq mi). Of this area, 15.5% is used for agricultural purposes, while 66.7% is forested. Of the rest of the land, 2.8% is settled (buildings or roads) and the remainder (15%) is non-productive (rivers, glaciers or mountains). Demographics San Vittore has a population (as of 31 December 2020) of 864. As of 2008, 14.2% of the population was made up of foreign nationals. Over the last 10 years the population has grown at a rate of 16.2%. Most of the population (as of 2000) speaks Italian (88.7%), with German being second most common (7.6%) and French being third (1.1%). As of 2000, the gender distribution of the population was 50.6% male and 49.4% female. The age distribution, as of 2000, in San Vittore is; 82 children or 12.5% of the population are between 0 and 9 years old. 32 teenagers or 4.9% are 10 to 14, and 24 teenagers or 3.7% are 15 to 19. Of the adult population, 54 people or 8.2% of the population are between 20 and 29 years old. 126 people or 19.2% are 30 to 39, 117 people or 17.8% are 40 to 49, and 72 people or 11.0% are 50 to 59. The senior population distribution is 81 people or 12.3% of the population are between 60 and 69 years old, 40 people or 6.1% are 70 to 79, there are 25 people or 3.8% who are 80 to 89, and there are 4 people or 0.6% who are 90 to 99. In the 2007 federal election the most popular party was the SP which received 36.9% of the vote. The next three most popular parties were the SVP (29.3%), the CVP (16.7%) and the FDP (15.6%). In San Vittore about 73.5% of the population (between age 25-64) have completed either non-mandatory upper secondary education or additional higher education (either university or a Fachhochschule). San Vittore has an unemployment rate of 2.06%. As of 2005, there were 23 people employed in the primary economic sector and about 10 businesses involved in this sector. 129 people are employed in the secondary sector and there are 13 businesses in this sector. 68 people are employed in the tertiary sector, with 23 businesses in this sector. The historical population is given in the following table: Heritage sites of national significance The Chapel of S. Lucio e dintorni and the Torre di Pala are listed as Swiss heritage sites of national significance. References External links Official website (in Italian) "San Vittore" in German, French and Italian in the online Historical Dictionary of Switzerland.
San Vittore

San Vittore (literalmente San Víctor) es una comuna suiza del cantón de los Grisones, situada en la región de Moesa. Limita al este con las comunas de Arvigo y Buseno, al sureste y sur con Roveredo, y al oeste con Lumino (TI), Claro (TI) y Cresciano (TI). La localidad de Monticello, la cual se encuentra enclavada en la comuna de Roveredo, también limita con la comuna de Germasino (ITA-CO). Referencias Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre San Vittore. «San Vittore». Diccionario histórico de Suiza (en alemán, francés o italiano).
San Vittore (Svizzera)

San Vittore (toponimo italiano; in tedesco Sankt Victor, desueto, in lombardo San Vitor) è un comune svizzero di 912 abitanti del Canton Grigioni, nella regione Moesa. Geografia fisica San Vittore è situato in Val Mesolcina, sulla sponda destra della Moesa; dista 9,5 km da Bellinzona e 107 km da Coira. Il punto più elevato del comune è la cima del Pizzo di Claro (2 727 m s.l.m.), sul confine con Cresciano. Il comune sorge nel più vasto agglomerato della città di Bellinzona, capitale del vicino Canton Ticino, lungo l’asse stradale che collega Milano con Monaco di Baviera. Storia Monumenti e luoghi d'interesse Architetture religiose Chiesa dei Santi Giovanni Battista e Vittore, attestata dal 1219, ricostruita nel 1491-1498 e ampliata nel 1711-1713; Cappella di San Lucio, eretta nell'VIII-IX secolo; Cappella di Santa Croce in località Monticello, di epoca tardomedievale; Cappella di Santa Maria della Neve in località Monticello, eretta nel 1513 e ampliata nel XVII secolo. Architetture civili Torre di Pala, attestata dal 1265; Palazzo Viscardi, costruito da Bartolomeo Viscardi nel 1548 e ampliato negli anni 1680-1690 da Giovanni Antonio Viscardi, dal 1949 sede del Museo Moesano; Casa parrocchiale, costruita nella seconda metà del XVII secolo. Società Evoluzione demografica L'evoluzione demografica è riportata nella seguente tabella: Abitanti censiti Economia Con quasi 25 000 m² la zona industriale di San Vittore è la terza più importante del Canton Grigioni, dopo quella di Domat/Ems e il Tardisland. Infrastrutture e trasporti L'uscita autostradale più vicina è Roveredo, sulla A13/E43 (2,5 km). La stazione ferroviaria omonima della Ferrovia Mesolcinese (linea Castione-Cama) è in disuso. È presente un piccolo aeroporto. Note Bibliografia Bernhard Anderes, Guida d'Arte della Svizzera Italiana, Edizioni Trelingue, Porza-Lugano 1980 Niklaus Flüeler, Guida culturale della Svizzera, Zurigo, Ex Libris Verlag AG, 1982. Emilio Motta, Effemeridi ticinesi, ristampa Edizioni Metà Luna, Giubiasco 1991 AA. VV., Storia dei Grigioni, 3 volumi, Collana «Storia dei Grigioni», Edizioni Casagrande, Bellinzona 2000 AA. VV., Guida d'arte della Svizzera italiana, Edizioni Casagrande, Bellinzona 2007, pp. 511–514 Voci correlate Comuni di confine della Svizzera Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su San Vittore Collegamenti esterni Cesare Santi, San Vittore, in Dizionario storico della Svizzera, 3 febbraio 2011. Inventario ISOS:San Vittore, su gisos.bak.admin.ch.
San Vittore (Szwajcaria)

San Vittore – miejscowość i gmina w południowo-wschodniej Szwajcarii, w kantonie Gryzonia, w regionie Moesa. Demografia W San Vittore mieszkają 864 osoby. W 2020 roku 25,7% populacji gminy stanowiły osoby urodzone poza Szwajcarią. Transport Przez teren gminy przebiegają autostrada A13 oraz droga główna nr 13. Do 1978 znajdowało się tutaj lotnisko wojskowe San Vittore. Przypisy
San Vittore (Suíça)

San Vittore é uma comuna da Suíça, no Cantão Grisões, com cerca de 713 habitantes. Estende-se por uma área de 22,03 km², de densidade populacional de 32 hab/km². Confina com as seguintes comunas: Arvigo, Buseno, Castaneda, Claro (TI), Cresciano (TI), Germasino (IT-CO), Lumino (TI), Roveredo. A língua oficial nesta comuna é o Italiano. Referências
Сан-Витторе

Сан-Витторе (нем. San Vittore GR) — коммуна в Швейцарии, окружной центр, находится в кантоне Граубюнден. Входит в состав округа Моэза. Расположена на реке Моеза. Население коммуны составляет 754 человека (на 31 декабря 2013 года). Официальный код — 3835. Примечания
San Vittore, Schweiz

San Vittore är en ort och kommun i regionen Moesa i kantonen Graubünden, Schweiz. Den ligger i nedersta delen av dalen Val Mesolcina, två kilometer väster om regionhuvudorten Roveredo och invid gränsen till kantonen Ticino. Kommunen har 961 invånare (2024). I kommunen finns även ortsdelen Monticello. Referenser Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör San Vittore, Schweiz.
Сан-Вітторе (Граубюнден)

Сан-Вітторе (італ. San Vittore) — громада в Швейцарії в кантоні Граубюнден, регіон Моеза. Географія Громада розташована на відстані близько 150 км на південний схід від Берна, 80 км на південний захід від Кура. Сан-Вітторе має площу 22,1 км², з яких на 3,8% дозволяється будівництво (житлове та будівництво доріг), 15,9% використовуються в сільськогосподарських цілях, 67,3% зайнято лісами, 13% не є продуктивними (річки, льодовики або гори). Демографія 2019 року в громаді мешкало 841 особа (+17,8% порівняно з 2010 роком), іноземців було 23,9%. Густота населення становила 38 осіб/км². За віковим діапазоном населення розподілялося таким чином: 13,4% — особи молодші 20 років, 67,4% — особи у віці 20—64 років, 19,1% — особи у віці 65 років та старші. Було 390 помешкань (у середньому 2,1 особи в помешканні). Із загальної кількості 523 працюючих 24 було зайнятих в первинному секторі, 360 — в обробній промисловості, 139 — в галузі послуг. Примітки
Schnaus

Schnaus is a former municipality in the district of Surselva in the Swiss canton of Graubünden. On 1 January 2014 the former municipalities of Schnaus, Castrisch, Ilanz, Ladir, Luven, Pitasch, Riein, Ruschein, Sevgein, Duvin, Pigniu, Rueun and Siat merged into the new municipality of Ilanz/Glion. History Schnaus is first mentioned about 840 as Scanaues. Geography Before the merger, Schnaus had a total area of 3.0 km2 (1.2 mi2). Of this area, 58.4% is used for agricultural purposes, while 30.9% is forested. Of the rest of the land, 2.3% is settled (buildings or roads) and the remainder (8.4%) is non-productive (rivers, glaciers or mountains). The former municipality is located in the Ilanz sub-district of the Surselva district. It consists of the village of Schnaus above the Vorderrhein and the exclave of Alp da Schnaus eastward above the Val da Siat. Demographics Schnaus had a population (as of 2011) of 123. As of 2008, 17.6% of the population was made up of foreign nationals. Over the last 10 years the population has grown at a rate of 43%. Most of the population (as of 2000) speaks Romansh (45.5%), with German being second most common (40.4%) and Serbo-Croatian being third (11.1%). As of 2000, the gender distribution of the population was 57.9% male and 42.1% female. The age distribution, as of 2000, in Schnaus is; 17 children or 17.2% of the population are between 0 and 9 years old and 14 teenagers or 14.1% are between 10 and 19. Of the adult population, 4 people or 4.0% of the population are between 20 and 29 years old. 21 people or 21.2% are between 30 and 39, 14 people or 14.1% are between 40 and 49, and 11 people or 11.1% are between 50 and 59. The senior population distribution is 9 people or 9.1% of the population are between 60 and 69 years old, 8 people or 8.1% are between 70 and 79, there is 1 person who is between 80 and 89. In the 2007 federal election the most popular party was the SVP which received 46.7% of the vote. The next three most popular parties were the CVP (21.3%), the FDP (16.7%) and the SP (15.3%). In Schnaus about 57.7% of the population (between age 25-64) have completed either non-mandatory upper secondary education or additional higher education (either university or a Fachhochschule). Schnaus has an unemployment rate of 4.89%. As of 2005, there were 12 people employed in the primary economic sector and about 5 businesses involved in this sector. 2 people are employed in the secondary sector and there is 1 business in this sector. 10 people are employed in the tertiary sector, with 3 businesses in this sector. The historical population is given in the following table: References External links "Schnaus" in German, French and Italian in the online Historical Dictionary of Switzerland.
Schnaus

Schnaus era una comuna suiza del cantón de los Grisones, situada en el distrito de Surselva, círculo de Ilanz/da la Foppa. El 1 de enero de 2014 se fusionó con las antiguas comunas de Castrisch, Ilanz, Ladir, Luven, Pitasch, Riein, Ruschein, Sevgein, Duvin, Pigniu, Rueun y Siat para convertirse en la nueva comuna de Ilanz/Glion.​ Referencias Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Schnaus. «Schnaus». Diccionario histórico de Suiza (en alemán, francés o italiano).
Schnaus

Schnaus (, toponimo romancio e tedesco) è una frazione di 123 abitanti del comune svizzero di Ilanz/Glion, nella regione Surselva (Canton Grigioni). Geografia fisica Storia Già comune autonomo istituito nel 1851, si estendeva per 2,97 km² e comprendeva anche l'exclave dell'Alp da Schnaus; il 1º gennaio 2014 è stato aggregato agli altri comuni soppressi di Castrisch, Duvin, Ilanz, Ladir, Luven, Pigniu, Pitasch, Riein, Rueun, Ruschein, Sevgein e Siat per formare il nuovo comune di Ilanz/Glion. Monumenti e luoghi d'interesse Chiesa riformata dei Santi Sebastiano, Maria Maddalena e Giorgio, attestata dal 1480. Società Evoluzione demografica L'evoluzione demografica è riportata nella seguente tabella: Abitanti censiti Lingue e dialetti La maggioranza della popolazione parla la lingua romancia. Infrastrutture e trasporti Schnaus è servito dalla stazione di Schnaus-Strada della Ferrovia Retica (linea Reichenau-Disentis). Note Bibliografia AA. VV., Storia dei Grigioni, 3 volumi, Collana «Storia dei Grigioni», Edizioni Casagrande, Bellinzona 2000 Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Schnaus Collegamenti esterni (DE, RM) Schnaus, su ilanz-glion.ch, sito istituzionale del comune di Ilanz/Glion. URL consultato il 30 aprile 2023. Martin Bundi, Schnaus, in Dizionario storico della Svizzera, 7 dicembre 2016. URL consultato il 30 aprile 2023.
Schnaus

Schnaus foi uma comuna da Suíça, no Cantão Grisões, com cerca de 123 habitantes. Estendia-se por uma área de 2,99 km², de densidade populacional de 41 hab/km². Confinava com as seguintes comunas: Falera, Ilanz, Ladir, Rueun, Ruschein, Siat. A língua oficial nesta comuna era o Alemão e Romanche. História Em 1 de janeiro de 2009, passou a formar parte da nova comuna de Ilanz/Glion. Referências
Шнаус (Швейцария)

Шнаус (нем. Schnaus) — деревня и бывшая коммуна в Швейцарии, в кантоне Граубюнден. Население составляло 123 человека на 2011 год. 1 января 2014 года вместе с коммунами Иланц, Ладир, Лувен, Питаш, Рушайн, Риайн, Кастриш, Севгайн, Дувин, Пиньиу, Руэун и Сиат вошла в состав новой коммуны Иланц-Глион. Входит в состав региона Сурсельва (до 2015 года входила в округ Сурсельва). Шнаус впервые упоминается в 840 году как Scanaues. На выборах в 2007 году наибольшее количество голосов получила Швейцарская народная партия (46,7 %), за Христианско-демократическую народную партию Швейцарии проголосовали 16,7 %, за Социал-демократическую партию Швейцарии — 15,3 %, за Свободную демократическую партию — 16,7 %. Официальный код — 3583. Географическое положение До слияния площадь Шнауса составляла 3,0 км². 58,4 % площади составляли сельскохозяйственные угодья, 30,9 % — леса, 2,3 % территории заселено. Население На 2011 год население Шнауса составляло 123 человека (57,9 % мужчин, 42,1 % женщин). На 2000 год 45,5 % жителей говорило на романшском языке, 40,4 % — на немецком, 11,1 % — на сербо-хорватском. 17,2 % населения были в возрасте до 9 лет, 14,1 % — от 10 до 19 лет, 4,0 % — от 20 до 29 лет, 21,2 % — от 30 до 39 лет, 14,1 % — от 40 до 49 лет, 11,1 % — от 50 до 59 лет, старше 60 лет было 17,2 % населения. На 2005 год в Шнаусе уровень безработицы составлял 4,89 %. Примечания
Rifugio Saoseo

Die Saoseohütte (italienisch Rifugio Saoseo) ist eine Schutzhütte der Sektion Bernina des Schweizer Alpen-Clubs. Sie liegt 1985 m ü. M. hoch in den Schweizer Alpen, im sieben Kilometer langen Val di Campo, einem Seitental des Puschlav auf der Südseite des Berninapasses, das auf drei Seiten von Italien umgeben ist. Die Hütte eignet sich für Tagesausflügler, Familienferien, Wanderer, Naturfreunde, Alpinisten und Skitouristen und besitzt einen Klettergarten. Geschichte Die Hütte wurde 1935 als «Casa Lungacqua» (= entlang des Wassers) für eine Bergbauernfamilie mit 18 Kühen erbaut. Vom Ende der 1930er-Jahre bis 1974 wurde ein Teil des Hauses von der Sektion Bernina des SAC gemietet. Ein weiterer Hausteil wurde von 1940 bis 1957 von der Grenzwacht gemietet, die auch als Hüttenwart verantwortlich war und ein Telefon besass. 1974 kaufte der SAC das Erd- und Dachgeschoss im Stockwerkeigentum und der Bergführer und Leiter der Bergschule Pontresina, Paul Nigg, der auch als Hüttenwart amtete, die mittleren beiden Geschosse. Im Jahr 1976 bekam das Haus eine Wasserleitung. 1980 übernahm ein einheimischer Bergführer den SAC-Teil und erneuerte in Fronarbeit das Erdgeschoss mit einer neuen Küche und einem Restaurant. Die Hütte entwickelte sich zu einem beliebten Ausflugsziel für Fussgänger und Touristen mit bis zu 5000 Übernachtungen (Stand 1996). Zugang Die Hütte kann vom Restaurant Sfazù an der Südseite des Berninapasses zu Fuss auf der Naturfahrstrasse in 1¼ Stunden erreicht werden (Schwierigkeitsgrad T1). Vom Restaurant Sfazù auf dem Wanderweg in 2 Stunden. Von La Rösa (an der Bernina-Passstrasse) auf dem Wanderweg in 2 Stunden. Das Val di Campo wird im Sommerhalbjahr von einer Postautolinie ab Sfazù erschlossen. Wanderungen Im Val di Campo und zu den Bergseen Lagh da Saoseo und Lagh da Val Viola. Alpine Gipfel Corn da Mürasciola (2818 m ü. M.), Berg- und Alpinwandern, Alpinklettern Piz Cunfin (2903 m ü. M.), Skitouren Corn da Camp (Corno di Campo, 3232 m ü. M.) Piz Paradisin (Piz Paradisino, 3302 m ü. M.) Scima da Saoseo (Cima da Saoseo, 3264 m ü. M.) Piz Ursera (3032 m ü. M.) Piz Val Nera (3160 m ü. M.) Pizzo Zembrasca (Pizzo Zembrasca, 3089 m ü. M.) Literatur Sabine Joss, Fredy Joss: Engadin. Gipfelziel zwischen Samnaun und Bergell. Alpin-Wanderführer, SAC-Verlag Schweizer Alpen-Club, Bern 2010, ISBN 978-3-85902-327-7 Peter Gujan, Gian Andrea Hartmann: Silvretta – Unterengadin – Münstertal. Alpinführer, SAC-Verlag Schweizer Alpen-Club, Bern 2010, ISBN 978-3-85902-309-3 David Coulin: Bergwandern von Hütte zu Hütte. Genussvolle Mehrtageswanderungen. SAC-Verlag Schweizer Alpen-Club, Bern 2018, ISBN 978-3-85902-434-2 Weblinks Homepage der Saoseohütte Rifugio Saoseo auf der Seite der SAC Bernina Eine neue Saison auf drei Hütten – SRF bi de Lüt vom 14. November 2014 Gastgeber in Eis und Schnee – SRF bi de Lüt vom 21. November 2014 Hüttengeschichten: Happy End? – SRF bi de Lüt Hüttengeschichten vom 05. Dezember 2014 Einzelnachweise
Matten bei Interlaken

Matten bei Interlaken je obec v kantonu Bern, v okrese Interlaken-Oberhasli. Žije zde přibližně 4 200 obyvatel. Geografie Matten bei Interlaken se nachází v pohoří Berner Oberland v Bernských Alpách, na náplavové rovině tvořené Thunským a Brienzským jezerem, která je známá jako „Bödeli“. Sousedními obcemi ve směru hodinových ručiček od severu jsou Interlaken, Bönigen, Gsteigwiler, Wilderswil a Därligen. Na západě Matten sousedí s úpatím hřebene Abendberg, velkým a malým Rugenem. Na jihu tvoří část Aenderbergu enklávu v rámci obce Matten. Obce Matten, Unterseen a Interlaken tvoří dohromady ucelenou zastavěnou oblast. Církevně Matten patří do farnosti Gsteig bei Interlaken. Historie V sedmém století našeho letopočtu se na území dnešní obce poprvé usadili Alamani, kteří vytlačili Kelty, kteří již byli přítomni v okolních údolích. První písemná zmínka o obci jako inter lacus Madon pochází z 8. listopadu 1133 z listu německého císaře Lothara III. Je známo, že mnoho lidí z Madonu se hlásilo jako žoldnéři do cizích služeb. Za mezník v historii této obce lze považovat slavnost Unspunnen, která se poprvé konala v roce 1805. Matten těžil také z rozmachu turistiky v oblasti Berner Oberland v 19. století, jehož výsledkem byla stavba dvou velkých hotelů „Jungfraublick“ (1863) a „Mattenhof“ (1870). Druhý jmenovaný sloužil během druhé světové války jako vojenská nemocnice. Během druhé světové války bylo na území obce vybudováno vojenské letiště Interlaken. Za tímto účelem byl odvodněn velký kus půdy na jihovýchodě obce. Od roku 2003 již toto území nemá žádný vojenský význam. Rozsáhlé plochy jsou využívány především k chovu hospodářských zvířat. Na této rovinaté ploše se také stále častěji pořádají velké akce. Na místě letiště byl také vybudován Mystery Park (od roku 2010 JungfrauPark). Obyvatelstvo Hospodářství Vzhledem k tomu, že obce Unterseen, Interlaken a Matten se rozrostly společně, jsou úzce propojeny i hospodářsky. Důležitou roli pro obce hraje cestovní ruch. V Mattenu se nachází Balmers Herberge, který je známý mezi pěšími turisty. Tellovo divadlo pod širým nebem , které se nachází na katastru Mattenu, přitahuje v létě mnoho turistů. Další turistickou atrakcí v Mattenu je Mystery Park. Uzavřením vojenského letiště přišla obec Matten a celé Bödeli o pracovní místa. Přestože je obec dosud charakteristická zemědělstvím, v zemědělství jsou zaměstnána již jen 4 % práceschopného obyvatelstva. V Matten bei Interlaken se nachází pivovar Rugenbräu. Doprava Obec nemá železniční spojení, nejbližší stanice se nachází v Interlakenu. Do Wilderswilu a Interlakenu jezdí každou hodinu autobusová linka, kterou provozuje společnost Postauto. Odkazy Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Matten bei Interlaken na německé Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Matten bei Interlaken na Wikimedia Commons (německy) Oficiální stránky
Matten bei Interlaken

Matten bei Interlaken es una comuna suiza del cantón de Berna, situada en el distrito administrativo de Interlaken-Oberhasli. Limita al oeste y norte con la comuna de Interlaken, al este con Bönigen, y al sur con Gsteigwiler, Wilderswil y Därligen. Hasta el 31 de diciembre de 2009 estuvo situada en el distrito de Interlaken. Referencias Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Matten bei Interlaken. Sitio oficial de la comuna de Matten bei Interlaken «Matten bei Interlaken». Diccionario histórico de Suiza (en alemán, francés o italiano).