NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Maienfeld

Maienfeld (rätoromanska Maiavilla) är en ort och kommun i regionen Landquart i kantonen Graubünden, Schweiz. Kommunen har 3 266 invånare (2024). Kommunen gränsar mot Liechtenstein och Österrike. Maienfeld betecknas av historiska skäl som stad, med de första dokumenterade stadsprivilegierna från 1434. Den ligger i landskapet Bündner Herrschaft i kantonens nordligaste del, på floden Rhens högra sida. Språk Det rätoromanska språket trängdes undan av tyska från 1300- till 1500-talet, främst genom inflyttning från lägre belägna delar av Rhendalen och området runt Bodensjön. Religion Maienfeld är protestantiskt efter att ha reformerats 1529. Näringar Vinodling och gästgiveriverksamhet har sedan länge utgjort en väsentlig del av det lokala näringslivet, historiskt även kreaturshandel och hästavel. En stor del av de förvärvsarbetande pendlar ut, främst till Landquart och Chur. Kuriosa Johanna Spyris skrev ungdomsböcker på 1800-talet och hennes böcker om Heidi utspelar sig till stor del i Maienfeld. Källor Maienfeld på tyska, franska och italienska i webbaserade Schweiz historielexikon. Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Maienfeld.
Маєнфельд

Маєнфельд (нім. Maienfeld) — місто в Швейцарії в кантоні Граубюнден, регіон Ландкварт. Географія Місто розташоване на відстані близько 160 км на схід від Берна, 18 км на північ від Кура. Маєнфельд має площу 32,3 км², з яких на 5,8% дозволяється будівництво (житлове та будівництво доріг), 43,1% використовуються в сільськогосподарських цілях, 31,9% зайнято лісами, 19,2% не є продуктивними (річки, льодовики або гори). Демографія 2019 року в місті мешкало 3006 осіб (+17,7% порівняно з 2010 роком), іноземців було 10,4%. Густота населення становила 93 осіб/км². За віковим діапазоном населення розподілялося таким чином: 18,4% — особи молодші 20 років, 62,3% — особи у віці 20—64 років, 19,2% — особи у віці 65 років та старші. Було 1343 помешкань (у середньому 2,2 особи в помешканні). Із загальної кількості 2010 працюючих 162 було зайнятих в первинному секторі, 514 — в обробній промисловості, 1334 — в галузі послуг. Примітки
Arenenberg

Arenenberg is an estate with a small chateau, Schloss Arenenberg, in the municipality of Salenstein at the shore of Lake Constance in Thurgau, Switzerland that is famous as the final domicile of Hortense de Beauharnais. Today it houses the Napoleonmuseum. It is a Swiss heritage site of national significance. History Arenenberg was built in the early 16th century by the mayor of Constance (1546–48) Sebastian Geissberg. The name of the farm that had been located there before was Narrenberg ("fools' mountain"), perhaps not a suitable name to hold on to, but also the hill towards the lake was named "Arnhalde". By the 19th century the current name was used. The estate saw a number of owners. In 1817, Johann Baptist von Streng sold it to the exiled Hortense de Beauharnais, the daughter of ex-Empress Joséphine, for 30,000 guilders. As arranged by Napoleon, Hortense had to marry his brother Louis Bonaparte, and the couple were named King and Queen of Holland (1806–10). The royal couple not only suffered with the demise of the rule of Napoleon, but also had an unhappy marriage leading to a separation. Hortense initiated reconstructions and renovations in an attempt to recreate the atmosphere of Malmaison. The surrounding park was possibly designed by Louis-Martin Berthault. In 1818 she moved in. Her brother, Eugène de Beauharnais, bought the nearby Schloss Sandegg and built a villa close by. While Hortense initially spent time at her house in Augsburg, Arenenberg soon became her main domicile. At her Parisian-styled salon she entertained many luminaries. Her son Louis Napoléon, the future emperor Napoléon III, who had attended school in Augsburg, visited Arenenberg as a teenager; there he was further educated and then attended the Swiss military academy at Thun, receiving Swiss citizenship. In 1837, while he was exiled and living in New York City, Louis Napoleon received notice of his mother's deteriorating health and returned to Arenenberg. Hortense died on 5 October 1837. After mourning, Louis Napoleon had to leave Switzerland, due to French pressure, and moved to London. In 1843, in need of money to finance his aspirations, he sold the property to Heinrich Keller. Once he was emperor, his empress Eugénie bought it back in 1855. Further renovations were made between 1855 and 1874. After Napoleon III's death, Eugénie visited Arenenberg several times before she donated it in 1906 to the Canton Thurgau. Today the château is home to the Napoleon Museum. The Napoleon Park is being restored. See also List of castles and fortresses in Switzerland List of museums in Switzerland References Bierman, John (1988). Napoleon III and his Carnival Empire. New York: St. Martin's Pres. ISBN 0-312-01827-4. Literature Johannes Meyer, Die früheren Besitzer von Arenenberg. Frauenfeld 1920 Jakob Hugentobler, Die Familie Bonaparte auf Arenenberg. Salenstein 1989 Dominik Gügel and Christina Egli: Arkadien am Bodensee. Europäische Gartenkultur des beginnenden 19. Jahrhunderts. Frauenfeld 2005. External links Official website Views inside Napoleonpark Arenenberg
Arenenberg

Arenenberg è un castello di Salenstein, nel cantone svizzero Turgovia, oggi pubblico. La sua fama principale è dovuta al fatto che esso fu la residenza in cui il futuro Napoleone III di Francia trascorse parte dell'esilio a cui fu costretto in seguito alla fine del Primo Impero francese. Storia Questo castello, costruito agli inizi del XVI secolo, fu venduto nel 1817 all'ex-regina olandese esiliata Hortense de Beauharnais, figlia di Giuseppina di Beauharnais, prima moglie di Napoleone. Qui crebbe anche il figlio più giovane, Luigi Napoleone, che regnò quale Napoleone III come imperatore della Francia dal 1852 al 1870. Museo napoleonico Il Museo di Napoleone nel Castello Arenenberg con le stanze riccamente arredate, permette di comprendere la vita della famiglia e in particolare dei primi anni di Luigi Napoleone, "l'Imperatore del Lago di Costanza". Voci correlate Napoleone III di Francia Salenstein Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Arenenberg Collegamenti esterni (IT, DE, FR) Arenenberg, su hls-dhs-dss.ch, Dizionario storico della Svizzera.
Arenenberg

Arenenberg is een landgoed en kasteel in de gemeente Salenstein in Zwitserland en het is gelegen aan de oevers van het Bodenmeer. Het kasteel is voornamelijk bekend als de woonplaats van de voormalige koningin van Holland, Hortense de Beauharnais. Geschiedenis Arenenberg werd in het begin van de zestiende eeuw gebouwd door de burgemeester van Konstanz, Sebastian Geissberg. De boerderij die aanvankelijk op deze heuvel was gelegen heette Narrenberg en was waarschijnlijk geen goede naam voor een landgoed. Het laatmiddeleeuwse kasteel stond bekend als Aharenberg en had de vorm van een rechthoekig huis met een trapgevel en twee ronde torens. In deze vorm is het kasteel te zien op een afbeelding in de Petrus en Pauluskerk in Reichenau. In 1817 werd het kasteel verkocht aan Hortense de Beauharnais. Kort na de aanschaf van het kasteel werd het uitgebreid gerenoveerd en kreeg het laatmiddeleeuwse kasteel het huidige neoklassieke uiterlijk. Onder haar leiding groeide het kasteel uit tot een ontmoetingsplaats voor schrijvers, filosofen en edellieden van bonapartistische gezindte. Na de dood van Hortense verkocht haar zoon Napoleon III het kasteel in 1843 aan Heinrich Keller. Toen hij eenmaal keizer was kocht keizerin Eugénie de Montijo het kasteel weer terug in 1855 en tussen dat jaar en 1874 werden verdere renovaties uitgevoerd. In 1906 doneerde voormalig keizerin Eugénie het kasteel aan het kanton Thurgau. Externe link Officiële website
Zamek Arenenberg

Zamek Arenenberg – zamek znajdujący się w miejscowości Salenstein, w kantonie Turgowia w Szwajcarii. W zamku znajduje się Muzeum Napoleońskie . Historia zamku W 1818 roku zamek został kupiony przez Hortensję de Beauharnais, królową holenderską. Tutaj wychowywała ona swego syna, przyszłego cesarza Francji Napoleona III. Zamek został odziedziczony przez cesarzową Eugenię, żonę Napoleona III, która podarowała zamek kantonowi Turgowia w 1906 roku . Przypisy Linki zewnętrzne Arenenberg. gutenberg. [dostęp 2020-07-19]. (pol.). Napoleonmuseum. Napoleonmuseum. [dostęp 2020-07-22]. (ang.).
Arenenberg

Castelul Arenenberg este situat lângă lacul Untersee, (Bodensee), comuna Salenstein, cantonul Thurgau, Elveția. Arenberg datează de la începutul secolului XVI în timpul primarului din Constanța Sebastian Geissberg (1546 -1548). Pe locul unde a fost clădit castelul exista proprietatea particulară Narrenberg nume care a determinat pe localnici de a porecli castelul Arenenberg. In anul 1585 devine Arenberg proprietatea lui Hans Konrad von Schwarach, după ce are în decusul timpului diferiți proprietari, castelul va fi în secolul XVIII proprietatea familiei von Streng, de la care va fi cumpărat de regina în exil „Hortense de Beauharnais” care era fiica Joséphinei prima soție a lui Napoleon. După moartea lui Napoleon III castelul va fi neglijat și va fi donat în anul 1906 cantonului Turgau, fiind în prezent un muzeu al familiei Napoleon.
Arenenberg

Arenenberg (Arenaberg) är ett slott i kommunen Salenstein i schweiziska kantonen Thurgau vid Bodensjön, nära orten Ermatingen. Arenenberg ägdes av drottning Hortense (hertiginnan av Saint Leu), som dog där 1837, därefter av hennes son Louis Napoléon, som sålde det 1839. År 1855 inköptes det åter av kejsarinnan Eugénie, som 1906 överlät det till kantonen Thurgau. Det är numera museum. Källor Den här artikeln är helt eller delvis baserad på material från Nordisk familjebok, Arenenberg (Arenaberg), 1904–1926.
Würenlos

Würenlos es una comuna suiza del cantón de Argovia, situada en el distrito de Baden.​ Limita al oeste y al norte con la comuna de Wettingen, al noreste con Otelfingen (ZH), al este con Hüttikon (ZH), al sureste con Oetwil an der Limmat (ZH), al sur con Spreitenbach y Killwangen, y al suroeste con Neuenhof. Transportes Ferrocarril En la comuna existe una estación ferroviaria en la que efectúan parada trenes de cercanías de una línea perteneciente a la red S-Bahn Zúrich. Referencias Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Würenlos. Sitio oficial de la comuna de Würenlos
Würenlos

Würenlos (toponimo tedesco) è un comune svizzero di 6 388 abitanti del Canton Argovia, nel distretto di Baden. Geografia fisica Dal 2008 il territorio di Würenlos comprende anche il priorato di Fahr, exclave nel Canton Zurigo. Storia Nel 1900 ha inglobato i comuni soppressi di Kempfhof e Oetlikon. Monumenti e luoghi d'interesse Chiesa cattolica, eretta nel 1937; Chiesa riformata, eretta nel 1937; Chiesa paritaria dei Santi Maria e Antonio, ricostruita nel XVI secolo; Priorato di Fahr, fondato nel 1130. Società Evoluzione demografica L'evoluzione demografica è riportata nella seguente tabella: Abitanti censiti Infrastrutture e trasporti Würenlos è servito dall'omonima stazione sulla ferrovia Wettingen-Effretikon (linea S6 della rete celere di Zurigo). Amministrazione Ogni famiglia originaria del luogo fa parte del cosiddetto comune patriziale e ha la responsabilità della manutenzione di ogni bene ricadente all'interno dei confini del comune. Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Würenlos Collegamenti esterni Peter Witschi, Würenlos, in Dizionario storico della Svizzera, 17 gennaio 2015. URL consultato il 12 agosto 2018.
Würenlos

Würenlos é uma comuna da Suíça, no Cantão Argóvia, com cerca de 5.125 habitantes. Estende-se por uma área de 9,03 km², de densidade populacional de 568 hab/km². Confina com as seguintes comunas: Hüttikon (ZH), Killwangen, Neuenhof, Oetwil an der Limmat (ZH), Otelfingen (ZH), Spreitenbach, Wettingen. A língua oficial nesta comuna é o Alemão. Referências
Вюренлос

Вюренлос (нем. Würenlos) — коммуна в Швейцарии, в кантоне Аргау. Входит в состав округа Баден-Аргау. Население составляет 5255 человек (на 31 декабря 2007 года). Официальный код — 4048. Примечания Ссылки Официальная страница
Würenlos

Würenlos (schweizertyska: Würelos) är en ort och kommun i distriktet Baden i kantonen Aargau, Schweiz. Würenlos ligger norr om Limmat i Furttal, vid gränsen till kantonen Zürich. Kommunen har 6 931 invånare (2024). Referenser Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Würenlos.
Вюренлос

Вюренлос (нім. Würenlos) — громада в Швейцарії в кантоні Ааргау, округ Баден. Географія Громада розташована на відстані близько 90 км на північний схід від Берна, 25 км на схід від Аарау. Вюренлос має площу 9 км², з яких на 22,6% дозволяється будівництво (житлове та будівництво доріг), 41,9% використовуються в сільськогосподарських цілях, 33,9% зайнято лісами, 1,7% не є продуктивними (річки, льодовики або гори). Демографія 2019 року в громаді мешкало 6494 особи (+14,4% порівняно з 2010 роком), іноземців було 18,2%. Густота населення становила 720 осіб/км². За віковим діапазоном населення розподілялося таким чином: 22,3% — особи молодші 20 років, 59,6% — особи у віці 20—64 років, 18,2% — особи у віці 65 років та старші. Було 2661 помешкань (у середньому 2,4 особи в помешканні). Із загальної кількості 2254 працюючих 77 було зайнятих в первинному секторі, 823 — в обробній промисловості, 1354 — в галузі послуг. Примітки
Schlatt-Haslen

Schlatt-Haslen ist ein Bezirk im Kanton Appenzell Innerrhoden in der Ostschweiz. Gliederung des Bezirks Schlatt-Haslen umfasst die Gegend östlich der Hundwiler Höhi und reicht bis zum Rotbach mit den Dörfern Haslen, Schlatt und Enggenhütten. Zu Schlatt-Haslen gehört gemäss einem Entscheid aus dem Jahre 1870 als Exklave im Kanton Appenzell Ausserrhoden (Gemeinde Teufen AR) auch das Kloster Wonnenstein. Geschichte Der Bezirk entstand 1873 aus der Rhode Schlatt rechts und einem Teil der Halbrhode Rinkenbach links der Sitter. Seither wird in Haslen die Gemeindeversammlung des Bezirks abgehalten, seit 1992 ist es Verwaltungssitz. → siehe auch Abschnitt Geschichte im Artikel Schlatt AI → siehe auch Abschnitt Geschichte im Artikel Haslen AI → siehe auch Abschnitt Geschichte im Artikel Enggenhütten Bevölkerung Wirtschaft Noch immer ist das Erwerbsleben in Schlatt-Haslen auf die Land- und Forstwirtschaft ausgerichtet. Lebensgrundlage bildeten lange hauptsächlich Milch- und Viehwirtschaft, daneben in klimatisch günstigen Lagen auch Obstbau. Bis weit ins 20. Jahrhundert blühte die Handstickerei als Nebenerwerb der Bäuerinnen. Ab der zweiten Hälfte des 20. Jahrhunderts siedelten sich Handwerks- und Gewerbebetriebe an. Einige davon richteten sich 1990 in den Räumen der ehemaligen Bleicherei ein, die 1906 in Betrieb genommen worden war. Verkehr Der Bezirk ist durch die Strasse Teufen–Appenzell erschlossen, die mit der Rotbachbrücke das Rotbachtobel überquert und dann über Haslen nach Süden in Richtung Appenzell führt. Im südwestlichen Teil des Bezirks verläuft die Enggenhüttenstrasse, welche Hundwil mit Appenzell verbindet. Sehenswürdigkeiten Kirche St. Josef in Schlatt Kirche Maria Hilf in Haslen AI Persönlichkeiten Franz Anton Heim (1830–1890), in Haslen geborener Maler Franz Stark (1916–1991), in Enggenhütten geborener römisch-katholischer Geistlicher und promovierter Historiker Literatur Rainald Fischer: Die Kunstdenkmäler des Kantons Appenzell Innerrhoden – Das Innere Land: Schlatt-Haslen. S. 495. Weblinks Offizielle Website des Bezirks Schlatt-Haslen Einzelnachweise
Schlatt-Haslen

Schlatt-Haslen (oficialmente conocida como distrito) es una comuna suiza del cantón de Appenzell Rodas Interiores, situada en el extremo norte del cantón. Limita al norte con la comuna de Teufen (AR), al este con Bühler (AR) y Gais (AR), al sur con Appenzell y Gonten, y al oeste con Hundwil (AR) y Stein (AR). Referencias Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Schlatt-Haslen. Sitio oficial de la comuna de Schlatt-Haslen
District de Schlatt-Haslen

Schlatt-Haslen est un district du canton d'Appenzell Rhodes-Intérieures en Suisse. Géographie La district de Schlatt-Haslen s'étend sur 17,92 km2. Lors du relevé de 2013-2018, les surfaces d'habitations et d'infrastructures représentaient 5,2 % de sa superficie, les surfaces agricoles 62,6 %, les surfaces boisées 30,8 % et les surfaces improductives 1,4 %. Démographie La commune compte 1 119 habitants au 31 décembre 2024 pour une densité de population de 62 hab/km2. Sur la période 2010-2019, sa population est restée stable (canton : 2,8 % ; Suisse : 9,4 %). Monuments et curiosités L'église filiale Saint-Joseph a été construite en 1911 par August Hardegger en style néo-baroque. La chaire est décorée avec des figures des évangélistes du 18e s. A Unterschlatt se trouve une Zythus (Zeithaus : maison avec une horloge sur la façade). A Lank au sud de Schlatt se tient la maison Burg, jadis métairie de l'abbé de Saint-Gall. Elle passe pour être la plus ancienne maison dans la partie rurale des Rhodes Intérieures. Sur la Sitter, deux ponts de bois couverts ont été construits en 1844. Notes et références Notes Références Annexes Articles connexes Canton d'Appenzell Rhodes-Intérieures Districts du canton d'Appenzell Rhodes-Intérieures Liens externes (de) Site officiel Ressource relative au spectacle : Archives suisses des arts de la scène Ressource relative à la musique : MusicBrainz Portail de la Suisse orientale
Schlatt-Haslen

Schlatt-Haslen (toponimo tedesco) è un distretto svizzero di 1 102 abitanti del Canton Appenzello Interno. Geografia fisica Storia È stato istituito nel 1873 con la fusione delle rhode soppresse di Schlatt e Rinkenbach (in parte); capoluogo comunale è Haslen. Nel 1877 è stata assegnata a Schlatt-Haslen l'abbazia di Wonnenstein, exclave nel comune di Teufen (Canton Appenzello Esterno). Monumenti e luoghi d'interesse Abbazia di Wonnenstein, fondata nel 1381. Società Evoluzione demografica L'evoluzione demografica è riportata nella seguente tabella: Abitanti censiti Amministrazione Ogni famiglia originaria del luogo fa parte del cosiddetto comune patriziale e ha la responsabilità della manutenzione di ogni bene ricadente all'interno dei confini del comune. Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Schlatt-Haslen Collegamenti esterni Achilles Weishaupt, Schlatt-Haslen, in Dizionario storico della Svizzera, 18 agosto 2011. URL consultato il 5 agosto 2018.
Schlatt-Haslen

Schlatt-Haslen (gsw. Schlatt-Hasle) – gmina (niem. Bezirk) w północno-wschodniej Szwajcarii, w kantonie Appenzell Innerrhoden, w niemieckojęzycznej części kraju. 31 grudnia 2014 liczyła 1116 mieszkańców. Zobacz też Haslen Schlatt Przypisy
Schlatt-Haslen

Schlatt-Haslen é uma comuna da Suíça, no Cantão Appenzell Interior. Em 2017 possuía 1.126 habitantes. Estende-se por uma área de 17,93 km², de densidade populacional de 62,8 hab/km². Confina com as seguintes comunas: Appenzello (Appenzell), Bühler (AR), Gais (AR), Gonten, Hundwil (AR), Stein (AR), Teufen (AR). A língua oficial nesta comuna é o Alemão. Referências
Шлат-Хаслен

Шлат-Хаслен (нем. Schlatt-Haslen) — коммуна в Швейцарии, в кантоне Аппенцелль-Иннерроден. Имеет статус самостоятельного округа. Население составляет 1122 человека (на 31 декабря 2006 года). Официальный код — 3104. Ссылки Официальная страница
Schlatt-Haslen

Schlatt-Haslen (schweizertyska: Schlatt-Hasle) är ett distrikt i kantonen Appenzell Innerrhoden i Schweiz. Distriktet har 1 119 invånare (2024). I Appenzell Innerrhoden har distrikten samma funktion som kommunerna har i övriga kantoner, därför är inte Schlatt-Haslen indelat i kommuner. Till distriktet hör även exklaven Kloster Wonnenstein som ligger i kantonen Appenzell Ausserrhoden. Kommunens huvudort är Haslen. Referenser Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Schlatt-Haslen.
Шлатт-Гаслен

Шлатт-Гаслен (нім. Schlatt-Haslen) — округ (громада) в Швейцарії в кантоні Аппенцелль-Іннерроден. Географія Громада розташована на відстані близько 155 км на схід від Берна, 5 км на північний захід від Аппенцелля. Шлатт-Гаслен має площу 17,9 км², з яких на 5,1 % дозволяється будівництво (житлове та будівництво доріг), 62,9 % використовуються в сільськогосподарських цілях, 30,9 % зайнято лісами, 1,1 % не є продуктивними (річки, льодовики або гори). Демографія 2019 року в громаді мешкало 1140 осіб (+0,4 % порівняно з 2010 роком), іноземців було 3,2 %. Густота населення становила 64 осіб/км². За віковим діапазоном населення розподілялося таким чином: 22,5 % — особи молодші 20 років, 61,2 % — особи у віці 20—64 років, 16,2 % — особи у віці 65 років та старші. Було 434 помешкань (у середньому 2,6 особи в помешканні). Із загальної кількості 383 працюючих 195 було зайнятих в первинному секторі, 64 — в обробній промисловості, 124 — в галузі послуг. Примітки
Kornhausplatz (Bern)

Die Kornhausstrasse mit dem Kornhausplatz ist eine Strasse in der Berner Altstadt in der Schweiz. Lage Die grob in Nord-Süd-Richtung verlaufende Kornhausstrasse entstand mit dem Bau der Kornhausbrücke. Zu ihrem Verlauf gehört innerhalb der Altstadt der Kornhausplatz. Nördlich der Brücke verläuft die Strasse nördlich der Rabbentalstrasse in einem Einschnitt – die beiden parallelen Fahrbahnen seitlich gehören zu ihr – und endet am Viktoriaplatz. Dabei quert sie die Schänzlistrasse und anschliessend Sonnenbergstrasse und Schänzlihalde sowie die Rabbentalstrasse. Südlich der Schüttestrasse erweitert sich die Kornhausstrasse zum Kornhausplatz. Dieser wurde volkstümlich mindestens seit dem 16. Jahrhundert nur als Platz bezeichnet. In südlicher Richtung geht der Kornhausplatz dann an der Kreuzung mit der Marktgasse in den Theaterplatz über. Geschichte Die Kornhausbrücke nördlich der Altstadt wurde erstmals 1739 durch den Festungsbauer Johann Anton Herport vorgeschlagen, doch erst 1892 entschied sich der Gemeinderat zugunsten eines Brückenprojektes und leitete eine Volksabstimmung ein, die am 13. Januar 1895 die Realisierung eines Entwurfs der Ingenieure Albert und Hermann von Bonstetten, Paul Simons und des Architekten Henry Berchtold von Fischer in Gang setzte. Die Eisenkonstruktion wurde im Juli 1897 begonnen. Binnen weniger Monate wurde der grosse Bogen fertiggestellt, und am 18. Juni 1898 wurde die Brücke eingeweiht. Sie hatte eine Nutzlast von 20 Tonnen. 1931 wurde sie den Anforderungen des modernen Verkehrs angepasst, indem man die Holzbepflasterung durch Asphalt ersetzte. 1953 verschwanden die alte Beleuchtung und die gusseisernen Geländer, und 1970/71 wurde die Fahrbahnplatte ausgetauscht. Dabei wurden auch die Strassenbahngleise in die Brückenmitte verlegt und die Leitplanken montiert. 1982 bis 1984 erhielt die Brücke unter anderem ihren blau-grünen Anstrich. Kulturgüter Kindlifresserbrunnen Kornhaus Stadttheater Quellen Berchtold Weber: Strassen und ihre Namen am Beispiel der Stadt Bern. Stämpfli, Bern 1990, ISBN 3-7272-9850-2, S. 182/183. Weblinks
Kornhausplatz

The Kornhausplatz is a plaza in the Old City of Bern, the medieval city center of Bern, Switzerland. It is on the edge of the Zähringerstadt which was built during the founding of the city in 1191, though the plaza wasn't built until later. It is located near the Kornhausbrücke (Kornhaus bridge) and the Zytglogge clock tower. It is part of the UNESCO Cultural World Heritage Site that encompasses the Old City. History Kornhausplatz was originally the ditch around the first city wall. Following the Great Fire of 1405 the ditch (known as the Steininbrügg-Graben) was filled in to form a plaza. For about three centuries, it was known as Platz (literally: plaza or place). In 1545 or 1546 the Kindlifresserbrunnen (Bernese German for Child Eater Fountain) was built by Hans Gieng in place of a wooden fountain on the Platz. Originally it was known as Platzbrunnen (Place Fountain), though the current name was used first in 1666. In 1711-1715 the Kornhaus (German for granary) was built on the western side of the Platz. Following the construction of the Kornhaus, the Platz was known as Kornhausplatz or Kornmarkt (Grain market). References