NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Glacier du Cervin

Le glacier du Cervin (en allemand : Matterhorngletscher) est un glacier situé dans les Alpes pennines, à la base de la face Nord du Cervin, au sud de la ville de Zermatt, en Valais (Suisse). Il a une longueur maximale d'environ 2,5 km. Le glacier se trouve dans le bassin du glacier de Zmutt. En 1865, à la suite de première ascension du Cervin, quatre grimpeurs meurent dans une chute lors de la descente depuis le sommet. Trois corps sont retrouvés quelques jours plus tard sur le glacier, la dépouille mortelle de Lord Francis Douglas n'a jamais été retrouvée. Références Liens externes Portail de la montagne Portail des Alpes Portail des lacs et cours d'eau Portail de la géographie suisse Portail du canton du Valais Portail du Rhône
Oficina Federal d'Estadística Suïssa

Els arxius federals suïssos (en alemany: Schweizerisches Bundesarchiv, en francès: Archives fédérales suisses) són els arxius nacionals de Suïssa. A més, els cantons tenen arxius oficials propis. L'edifici i les seves col·leccions són un patrimoni suís d'importància nacional. El 2018, els arxius contenien més de 66.000 metres lineals de documents impresos i 20,7 terabytes de documents digitalitzats. Els arxius tenen una plantilla permanent de 57,8 equivalents a temps complet i un pressupost de 19,2 milions de CHF. Els arxius es regeixen per la Llei federal d'arxiu. Els Arxius Federals es van crear el 1798 arran de la creació de la República Helvètica. Sota la república, els arxius es traslladaven sempre que es movia la seu del govern. Amb la creació de l'Estat Federal el 1848, els arxius van passar a formar part de la Cancelleria Federal i van fixar la seu a l'Ajuntament de Berna. El primer arxiver federal va ser Johann Jakob Meyer, que va ser nomenat el 1849. A la segona meitat del segle xix, els arxius es van traslladar a l'ala oest de l'edifici del Parlament. El 1868 va ser nomenat el segon arxiver en cap, Jakob Kaiser. Durant els anys següents va convèncer el Parlament perquè comprés un terreny a l'altra banda del riu Aare al districte de Kirchenfeld i construís l'actual edifici de l'arxiu. L'edifici va ser construït el 1896-99 per Theodor Gohl en l'estil renaixentista. El 1914 els arxius es designen oficialment com a Bundesarchiv o Arxius Federals. El mateix any es va instal·lar la primera màquina d'escriure. El 9 de maig de 1944 el Consell Federal aprova el primer reglament que posa a disposició del públic tots els documents de l'arxiu que tinguin almenys 50 anys d'antiguitat sense restriccions. El 1963 es va instal·lar el primer lector de microfilms, seguit d'una copiadora el 1965. El 15 de juliol de 1966, la nova normativa relativa als arxius va mantenir el límit de 50 anys, però va fer excepcions per a la recerca acadèmica. L'any 1973 el límit de 50 anys es va reduir a 35 anys i el 1998 es va tornar a reduir a 30 anys. Referències Enllaços externs Oficina Federal d'Estadística Suïssa - Lloc web oficial (múltiples llengües)
Swiss Federal Archives

The Swiss Federal Archives (German: Schweizerisches Bundesarchiv, French: Archives fédérales suisses, Italian: Archivio federale svizzero, Romansh: Archiv federal svizzer) are the national archives of Switzerland. Additionally, the cantons have official archives of their own. The building and its collections are a Swiss heritage site of national significance. In 2018 the archives held over 66,000 linear meters of printed documents and 20.7 terabytes of digital documents. The archives have a permanent staff of 57.8 full-time equivalent and a budget of 19.2 million CHF. The archives are governed by the Federal Act on Archiving. The Federal Archives were created in 1798 following the creation of the Helvetic Republic. Under the republic, the archives moved whenever the seat of government moved. With the creation of the Federal State in 1848 the archives became part of the Federal Chancellery and found a home in Bern in the town hall. The first federal archivist was Johann Jakob Meyer, who was appointed in 1849. In the second half of the 19th century, the archives moved to the western wing of the Parliament building. In 1868 the second chief archivist, Jakob Kaiser, was appointed. Over the following years he persuaded Parliament to purchase land across the Aare river in the Kirchenfeld district and build the current archive building. The building was built in 1896–99 by Theodor Gohl in the Renaissance Revival style. In 1914 the archives are officially designated as the Bundesarchiv or Federal Archives. In the same year its first typewriter was installed. On 9 May 1944 the Federal Council approved the first regulations making all records in the archive which are at least 50 years old available to the public without restriction. In 1963 the first microfilm reader was installed, followed by a copier in 1965. On 15 July 1966, new regulations regarding the archives retained the 50 year limit, but made exceptions for academic research. In 1973 the 50 year limit was shortened to 35 years and in 1998 it was again reduced to 30 years. See also List of national archives Staatsarchiv Zürich Swiss Film Archive Archiving Act (Switzerland) Full-time positions since 2001 full-time positionsyear0102030405060702001200520092013201720212025full-time positionsfull-time positions SFA.mw-chart-4d3247457be9bc387108bf3beb463ee8da02f6b0462f2dce4984fa0384510f57fd373947d01b74647c4d9dd351ad9f19534c66cdd1fe66583730651dc03ac008__zr6765735-cls-35482960:hover{pointer-events:none}.mw-chart-4d3247457be9bc387108bf3beb463ee8da02f6b0462f2dce4984fa0384510f57fd373947d01b74647c4d9dd351ad9f19534c66cdd1fe66583730651dc03ac008__zr6765735-cls-35482961:hover{cursor:pointer;fill:rgba(82,130,235,1)}.mw-chart-4d3247457be9bc387108bf3beb463ee8da02f6b0462f2dce4984fa0384510f57fd373947d01b74647c4d9dd351ad9f19534c66cdd1fe66583730651dc03ac008__zr6765735-cls-35482962:hover{cursor:pointer;fill:rgba(0,0,0,0)} Sources:"Federal Finance Administration FFA: State financial statements". Retrieved 27 March 2026."Federal Finance Administration FFA: Data portal". Retrieved 27 March 2026. References External links Official website
Archivos Federales Suizos

Los Archivos Federales Suizos ( alemán : Schweizerisches Bundesarchiv, francés: Archives fédérales suisses ) son los archivos nacionales de Suiza. Además, los cantones cuentan con archivos oficiales propios. El edificio y sus colecciones son patrimonio suizo de importancia nacional.​ En 2018 los archivos albergaban más de 66.000 metros lineales de documentos impresos y 20,7 terabytes de documentos digitales. Los archivos tienen una plantilla permanente de 57,8 equivalentes a tiempo completo y un presupuesto de 19,2 millones de francos suizos.​ Los archivos se rigen por la Ley Federal de Archivos.​ Los Archivos Federales se crearon en 1798 tras la creación de la República Helvética. Bajo la república, los archivos se trasladaban cada vez que se trasladaba la sede del gobierno. Con la creación del Estado Federal en 1848, los archivos pasaron a formar parte de la Cancillería Federal y encontraron su sede en el Ayuntamiento de Berna. El primer archivero federal fue Johann Jakob Meyer, nombrado en 1849. En la segunda mitad del siglo XIX, los archivos se trasladaron al ala occidental del edificio del Parlamento. En 1868 se nombró al segundo archivero jefe, Jakob Kaiser. En los años siguientes convenció al Parlamento para que comprara un terreno al otro lado del río Aar, en el barrio de Kirchenfeld, y construyera el actual edificio del archivo.​ El edificio fue construido en 1896-99 por Theodor Gohl en estilo renacentista.​ En 1914 los archivos son designados oficialmente como Bundesarchiv o Archivo Federal. Ese mismo año se instala la primera máquina de escribir. El 9 de mayo de 1944, el Consejo Federal aprueba la primera normativa que pone a disposición del público todos los registros del archivo que tengan al menos 50 años de antigüedad. En 1963 se instala el primer lector de microfilmes, seguido de una copiadora en 1965. El 15 de julio de 1966, la nueva normativa relativa a los archivos mantuvo el límite de 50 años, pero estableció excepciones para la investigación académica. En 1973 el límite de 50 años se redujo a 35 años y en 1998 se volvió a reducir a 30 años​ Véase también Filmoteca suiza Referencias Enlaces externos Página web oficial
Archivio federale svizzero

L'Archivio federale svizzero (tedesco: Schweizerisches Bundesarchiv, francese: Archives fédérales suisses) è l'archivio nazionale della Svizzera. Inoltre, i Cantoni dispongono di archivi ufficiali propri. L'Archivio Federale viene istituito nel 1798 in seguito alla creazione della Repubblica Elvetica. Si trova a Berna ed è regolato dalla legge federale sull'archiviazione in vigore dal 1999. Nel 2013 gli archivi contenevano 60.000 metri lineari di documenti stampati e 15 terabyte di documenti digitali. Il catalogo dell'archivio federale svizzero è online. Organico dal 2001 posti di lavoro a tempo pienoanno0102030405060702001200520092013201720212025posti di lavoro a tempo pienoposti di lavoro a tempo pieno AFS.mw-chart-55b6e5c023ab95ad4b7605e50fc41c20f3c46ec6c533949117b26019f89b7f6ca7fce638a41ed6ec2c0ee091ab405eb795af2ad12354889b914dd77d0445c4ea__zr34202-cls-178389:hover{pointer-events:none}.mw-chart-55b6e5c023ab95ad4b7605e50fc41c20f3c46ec6c533949117b26019f89b7f6ca7fce638a41ed6ec2c0ee091ab405eb795af2ad12354889b914dd77d0445c4ea__zr34202-cls-178390:hover{cursor:pointer;fill:rgba(82,130,235,1)}.mw-chart-55b6e5c023ab95ad4b7605e50fc41c20f3c46ec6c533949117b26019f89b7f6ca7fce638a41ed6ec2c0ee091ab405eb795af2ad12354889b914dd77d0445c4ea__zr34202-cls-178391:hover{cursor:pointer;fill:rgba(0,0,0,0)} Fonti:Consuntivi della Confederazione, su Amministrazione federale delle finanze AFF. URL consultato il 27 marzo 2026.Portale dati: Bilancio della Confederazione - Dipartimenti, su Amministrazione federale delle finanze AFF. URL consultato il 27 marzo 2026. Note Voci correlate Archivio Ufficio federale della cultura Catalogo collettivo dei manifesti svizzeri Swissbib Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Archivio Federale Svizzero Collegamenti esterni Sito ufficiale. Banca dati dell'Archivio federale svizzero (archiviato dall'url originale il 16 ottobre 2019).
Bondsarchieven van Zwitserland

De Bondsarchieven van Zwitserland (Duits: Schweizerisches Bundesarchiv, Frans: Archives fédérales suisses, Italiaans: Archivio federale svizzero) zijn de nationale archieven van Zwitserse Confederatie. De kantons hebben eigen kantonnale archieven. Beschrijving In 2018 telden de Bondsarchieven 66.386 meter fysieke documenten en 20,7 terabyte aan digitale documenten. In datzelfde jaar hadden de archieven een werkingsbudget van 19,2 miljoen Zwitserse frank. De Bondsarchieven werden in mei 1849 opgericht door de wet op de organisatie van de federale administratie. De Bondsarchieven omvatten de archieven van Zwitserland ten tijde van de Helvetische Republiek, de Confederatie van de XIX kantons, de Confederatie van de XXII kantons en de Zwitserse Confederatie, het moderne Zwitserland. In de 19e eeuw hadden de Bondsarchieven vooral een geschiedkundige functie, waarbij de archieven zelf geschiedkundige werken uitbrachten. Het gebouw van de Bondsrachieven werd gebouwd tussen 1896 en 1899 onder leiding van architect Theodor Gohl. Tussen 1980 en 1985 werd het gebouw gerenoveerd en uitbreid met ondergrondse ruimten. De federale archiefwet van 26 juni 1998, die in werking trad op 1 oktober 1999, voorziet in de vrije en gratis toegang tot de archieven van de Confederatie na een termijn van 30 jaar (voordien 35 jaar). Voor persoonsdossiers is dit 50 jaar. Alle federale instellingen zijn verplicht hun archieven over te dragen aan de Bondsarchieven voor zover zij deze zelf niet hoeven bij te houden en hen alle documenten met een archivarische waarde over te maken. Directeurs
Швейцарский федеральный архив

Швейца́рский федера́льный архи́в (нем. Schweizerisches Bundesarchiv, фр. Archives fédérales suisses, итал. Archivio federale svizzero, романш. Archiv federal svizzer) осуществляет хранение документов Федерального собрания, Федерального совета, Федерального правительства и швейцарских представительств за рубежом. Архив административно подчиняется Федеральному департаменту внутренних дел. С 2018 года временно исполняющим обязанности директора Федерального архива является Филиппе Кюнцлер. История и фонды Государственное архивное дело в Швейцарии берёт своё начало с Центрального архива Гельветической республики, основанного 18 декабря 1798 года. Впоследствии его сменили архив периода акта посредничества (1803—1813), архив периода дневного собрания (1814—1848) и архив федерации (с 1848 года). В Федеральном архиве помимо государственных документов хранятся частные архивы значимых персон. Большинство из этих документов доступны свободно. Для документов с более поздними датами в большинстве случаев действует срок защиты 30 лет. Для того, чтобы получить информацию о ещё охраняемых документах, необходимо подать запрос в Федеральный архив. Разрешение на ознакомление с документами, как правило, предоставляет тот орган, который передал их на хранение. В Федеральном архиве хранится около 60 000 погонного метра аналоговых документов и более 15 терабайт цифровых документов. При переходе Федерального правительства на цифровое управление делами в будущем все документы будут архивироваться только в цифровом виде. Аналоговые документы, которые особенно востребованы, частично оцифрованы и доступны в Интернете. Здание архива построено в 1896—1899 годах под руководством архитектора Теодора Голя. Архив располагается по адресу: улица Архивштрассе дом 24 в районе Кирхенфельд в Берне. До 1931 года архив делил помещения со Швейцарской национальной библиотекой. С 1980 по 1985 год здание было полностью отреставрировано и расширено подземным хранилищем, в котором хранится большая часть фондов. Примечания Литература Martin Fröhlich: Das Schweizerische Bundesarchiv in Bern. (Schweizerische Kunstführer, Band 665). Hrsg. Gesellschaft für Schweizerische Kunstgeschichte GSK. Bern 1999, ISBN 3-85782-665-7.
Швейцарський федеральний архів

Швейцарський федеральний архів (нім. Schweizerisches Bundesarchiv, фр. Archives fédérales suisses, італ. Archivio federale svizzero, ромш. Archiv federal svizzer) — установа, яка здійснює зберігання архівних документів Федеральних зборів, Федеральної ради, Федерального уряду та швейцарських представництв за кордоном. Тут зберігаються архівні документи лише федерального уряду, кожен кантон має власний архів. Сам архів і будівля, в якій він розташований, є визначними пам'ятками національного значення. Архів адміністративно підпорядковується Федеральному департаменту внутрішніх справ. З 2018 року директором Федерального архіву є Філіппе Кюнцлер. Історія та фонди Державна архівна справа у Швейцарії бере свій початок із Центрального архіву Гельветійської республіки, заснованої 18 грудня 1798 року. Згодом його змінили архів періоду акта посередництва (1803—1813), архів періоду денних зборів (1814—1848) та Федеральний архів (з 1848 року). У перші пів сторіччя свого існування, Федеральний архів розташовувався там же, де розташовувався уряд конфедерації, а саме у кантоні, який головував в уряді. Щороку головуючий кантон змінювався і уряд переїжджав на нове місце, а разом із ним переїжджав і архів. Коли було вирішено розмістити федеральний уряд в Берні на постійній основі, Федеральний архів розмістили у Бернській ратуші. Пізніше архів переїхав до Федерального палацу. Наприкінці 19-го сторіччя парламент викупив землю на березі річки Ааре в районі Кірхенфельд, щоб там протягом 1896—1899 років була збудована нова будівля Федерального архіву Швейцарії, в якій він розташовується і донині. Будівля була споруджена за керівництва архітектора Теодора Гьоля в стилі неоренесанс. У Федеральному архіві, крім національних документів, зберігаються приватні архіви визначних особистостей. Більшість із цих документів є вільнодоступними. Для документів з пізнішими датами, найчастіше, діє термін захисту 30 років. Для того, щоб отримати інформацію про документи, які ще охороняються, необхідно подати запит до Федерального архіву. Дозвіл на ознайомлення з документами зазвичай надає той орган, який передав їх на зберігання. У Федеральному архіві зберігається близько 66 000 погонних метрів аналогових документів і понад 20,7 терабайтів цифрових документів. При переході Федерального уряду на цифрове управління справами, у майбутньому, всі документи архівуватимуться лише у цифровому вигляді. Найважливіші аналогові документи частково оцифровані і доступні в Інтернеті. Будівля архіву побудована в 1896—1899 роках під керівництвом архітектора Теодора Голя. Архів розташовується за адресою: вулиця Архівштрассе, будинок 24, в районі Кірхенфельд у Берні. До 1931 року архів ділив приміщення зі Швейцарською національною бібліотекою. З 1980 по 1985 рік будинок було повністю відреставровано і розширено підземним сховищем, у якому зберігається більша частина фонду. Див. також Швейцарський літературний архів Швейцарська національна бібліотека Федеральний архів Німеччини Австрійський державний архів Примітки
Israelitische Cultusgemeinde Zürich

Die Israelitische Cultusgemeinde Zürich (ICZ) ist eine jüdische Gemeinde in Form einer Einheitsgemeinde in Zürich und mit knapp 2500 Mitgliedern (Mai 2010) die grösste jüdische Gemeinde der Schweiz. Sie verfügt über eine Synagoge (Quartier City), ein Gemeindezentrum im Quartier Enge, in dem auch die Bibliothek der ICZ untergebracht ist, und zwei Friedhöfe, den Unteren Friesenberg und den Oberen Friesenberg. Die Gemeinde steht seit Januar 2017 unter der Leitung von Rabbiner Noam Hertig. Die ICZ wurde 1862 von 12 Männern gegründet, nachdem die rechtlichen Beschränkungen für Juden im Kanton Zürich aufgehoben worden waren. Zuvor durften Juden nur in den Surbtaler Gemeinden Endingen und Lengnau wohnen. Auch in der Bundesverfassung von 1848 war die Niederlassungsfreiheit nur christlichen Schweizern zugestanden worden; erst 1866 wurde diese auch auf die jüdische Bevölkerung ausgedehnt. Im Gesetz über die anerkannten jüdischen Gemeinden, das vom Zürcher Stimmvolk im Frühjahr 2005 basierend auf der neuen Verfassung des Kantons Zürich angenommen wurde, wurde der ICZ sowie der Jüdischen Liberalen Gemeinde (JLG) ein öffentlich-rechtlicher Status zuerkannt, womit diese den Landeskirchen gleichgestellt wurden. Die Israelitische Cultusgemeinde Zürich ist Mitglied des Schweizerischen Israelitischen Gemeindebundes (SIG). Die ICZ erhält keine Steuergelder von juristischen Personen. Von den rund 2500 Mitgliedern der ICZ besuchen rund 70 Prozent den Gottesdienst selten. Einzelne Minjanim in anderen Stadtteilen sind der ICZ angeschlossen. Siehe auch Judentum in Zürich Judentum in der Schweiz Literatur Alfred Bodenheimer (Hrsg.): «Nicht irgendein anonymer Verein ...» Eine Geschichte der Israelitischen Cultusgemeinde Zürich. NZZ Libro, Zürich 2012, ISBN 978-3-03823-759-4. Weblinks Offizielle Webpräsenz Gesetz über die anerkannten jüdischen Gemeinden vom 9. Juli 2007 (GjG) (PDF; 77 kB) auf der Website des Kantons Zürich Institutioneller Bestand beim Archiv für Zeitgeschichte (PDF) Einzelnachweise
Schweizerisches Institut für Rechtsvergleichung

Das Schweizerische Institut für Rechtsvergleichung SIR (französisch Institut suisse de droit comparé ISDC; italienisch Istituto svizzero di diritto comparato ISDC; rätoromanisch Institut svizzer da dretg cumparativ ISDC; englisch Swiss Institute of Comparative Law SICL) ist eine selbständige Anstalt des Bundes mit Sitz in Ecublens, die unter anderem die Aufgabe hat, Rechtsgutachten über ausländisches Recht für die Bundesbehörden, Gerichte und Private zu erstellen. Das Institut wurde 1978 durch ein Bundesgesetz gegründet. Es ist auf dem Campus Dorigny der Universität Lausanne stationiert und ist administrativ dem Eidgenössischen Justiz- und Polizeidepartement unterstellt. Etwa 30 Forscher, Bibliothekare und Büropersonal sind dort beschäftigt. Tätigkeit Das Institut erteilt Auskünfte zum ausländischen und internationalen Recht, sowie zum vergleichenden Recht, indem es Anfragen von Privatpersonen, Anwälten, Notaren, Gerichten und Verwaltungen in Form von Rechtsgutachten oder rechtsvergleichenden Studien beantwortet. Die Bibliothek besteht aus etwa 250'000 Werken in 60 Sprachen (Gesetzestexte, Rechtsprechung, Kommentare und Abhandlungen, Monographien, juristische Zeitschriften); der Gesamtkatalog ist online abrufbar. Sie hat einen Auskunftsdienst für die Bibliotheksbenutzer und ein Europäisches Dokumentationszentrum, das den Besuchern zur Verfügung steht. Personalbestand ab 2007 Weblinks Offizielle Website Einzelnachweise
Swiss Institute of Comparative Law

The Swiss Institute of Comparative Law (French: Institut suisse de droit comparé (ISDC), German: Schweizerisches Institut für Rechtsvergleichung) is an agency of the federal administration of Switzerland charged with research and consultancy in comparative law. Its principal mission is to furnish opinions about foreign law to the administration, the courts and the public. It also operates a publicly accessible research library, which holds 360,000 volumes and served 6,000 visitors in 2008. The institute was founded through federal statute in 1978. It is located on the campus of the University of Lausanne and is administratively attached to the Federal Department of Justice and Police. It employs a staff of about 30 researchers, librarians and clerical personnel. Full-time positions since 2007 full-time positionsyear0102030402007201020132016201920222025full-time positionsfull-time positions SICL.mw-chart-86da6b090c18bfc47deeb6808cd28a49eae0b47327f3bec9e4c18d8741b417ce6d2deb45f88a3d6064e612247a6916fbe2e3e14a4a412356a10ec99b31cdc48a__zr101246-cls-523299:hover{pointer-events:none}.mw-chart-86da6b090c18bfc47deeb6808cd28a49eae0b47327f3bec9e4c18d8741b417ce6d2deb45f88a3d6064e612247a6916fbe2e3e14a4a412356a10ec99b31cdc48a__zr101246-cls-523300:hover{cursor:pointer;fill:rgba(82,130,235,1)}.mw-chart-86da6b090c18bfc47deeb6808cd28a49eae0b47327f3bec9e4c18d8741b417ce6d2deb45f88a3d6064e612247a6916fbe2e3e14a4a412356a10ec99b31cdc48a__zr101246-cls-523301:hover{cursor:pointer;fill:rgba(0,0,0,0)} Source: "Federal Finance Administration FFA: Data portal". Retrieved 27 March 2026. See also Lausanne campus Law of Switzerland Notes and references Swiss Institute of Comparative Law. "Rapport annuel 2008" (PDF) (in French). Retrieved 8 January 2010. Federal Act on the Swiss Institute of Comparative Law , SR/RS 425.1 (E·D·F·I) External links Website Library catalogue
Institut suisse de droit comparé

L’Institut suisse de droit comparé (ISDC) est un établissement autonome de la Confédération suisse créé en 1978 par un acte de l'Assemblée fédérale. Il ouvre ses portes au public en 1982. Il est situé à Écublens, au bord du Léman et au cœur du campus de l'Université de Lausanne. Description L’ISDC est un doté d’une vaste bibliothèque de droit étranger et de droit international public et privé. 360 000 ouvrages juridiques dans une soixantaine de langues originales 2 000 périodiques sous forme papier 900 périodiques électroniques une trentaine de bases de données un centre de documentation européen (CDE) L'ISDC est un centre de consultation juridique : modèles de référence et d’inspiration nécessaires à l’élaboration des lois et à la ratification par la Suisse des traités internationaux analyses comparatives et avis de droit pour des clients publics et privés, suisses et étrangers domaines abordés: droit international ou droit interne, tant public que privé, des tats du monde entier L’ISDC organise tous les ans plusieurs colloques et conférences scientifiques : Colloques consacrés à des thèmes d'actualité abordés dans une perspective comparative Journées de droit international privé Rencontres informelles (conférences) L'ISDC accueille des chercheurs du monde entier, offrant à certains d'entre eux des bourses ou des stages. Notes et références Voir aussi Articles connexes Département fédéral de justice et police Liens externes Site officiel Portail du droit suisse Portail de l’éducation Portail du canton de Vaud