NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Oberaargletscher

The Oberaargletscher (German: [ˈoːbəraːrˌglɛtʃər]), literally "Upper Aare-Glacier", is a 4 km (2.5 mi) long glacier (2005) situated in the Bernese Alps in the canton of Bern in Switzerland. In 1973 it had an area of 5.82 km2 (2.25 sq mi). The lower end of this glacier lies almost 400 m higher than the (original) lower end of neighbouring Unteraargletscher. Gallery See also List of glaciers in Switzerland List of glaciers Retreat of glaciers since 1850 Swiss Alps Rhône Glacier External links Swiss glacier monitoring network Ober- and Unteraargletscher in the Topografic Atlas of Switzerland from 1870–1922 "Before/after comparison of Oberaar glacier (Bernese Alps)", SwissGlaciers.org, Simon Oberli
Glacier de l'Oberaar

Le glacier de l'Oberaar (Oberaargletscher en allemand) se trouve dans le canton de Berne en Suisse. Situé au fond de la vallée abritant le lac artificiel de l'Oberaar, le glacier mesure presque cinq kilomètres de long pour une largeur de 800 mètres. Il couvre une superficie de 5 km2. Géographie Caractéristiques physiques Le glacier a pour origine un col recouvert de glace, l’Oberaarjoch (3 216 m) entre l'Oberaarhorn (3 631 m) et l’Oberaarrothorn (3 463 m). Il descend ensuite vers l'est entre le Scheuchzerhorn (3 456 m) situé au nord et l'Aargrat (3 132 m) au sud. La langue glaciaire débouche à l'extrémité du lac de l'Oberaar, à une altitude de 2 310 mètres. Un torrent, l’Oberaarbach s'écoule ensuite depuis le barrage jusqu'au lac du Grimsel. Le glacier de l'Oberaar communique avec le glacier de Fiesch via l’Oberaarjoch et le glacier de Galmi. Le passage entre le glacier de l'Oberaar et celui de Galmi marque la frontière entre le territoire valaisan et bernois. La cabane de l'Oberaarjoch (Oberaarjochhütte) se trouve près du col à une altitude de 3 256 mètres. Elle constitue une étape importante pour les expéditions de haute montagne sur l'axe Lötschental-Jungfraujoch-col du Grimsel. Évolution Le glacier de l'Oberaar était auparavant connecté avec celui de l'Unteraar. Durant les périodes glaciaires, les deux glaciers descendaient jusqu'à Berne. Ils sont maintenant séparés de plusieurs kilomètres. Notes et références Liens externes Ressource relative à la géographie : GLAMOS Les glaciers de l'Aar dans l'atlas topographique de la Suisse de 1870–1922 Portail de la géographie suisse Portail des Alpes Portail de la montagne Portail des lacs et cours d'eau Portail de l’Espace Mittelland
Oberaargletsjer

De Oberaargletsjer (Duits: Oberaargletscher) is een vier kilometer lange gletsjer, gelegen in de Berner Alpen in het kanton Bern, Zwitserland. In 1973 had de gletsjer een oppervlakte van 5,82 vierkante kilometer. De gletsjer ontspringt op 3216 meter hoogte in de gletsjerpas van het Oberaarjoch en eindigt op 2310 meter hoogte in het stuwmeer Oberaarsee, dat de bron van de Oberaarbach is. Externe link Swiss glacier monitoring network
Glaciar superior do Aar

O glaciar Oberaar (em alemão: Oberaargletscher, literalmente "glaciar superior do Aar") encontra-se nos Alpes berneses no cantão de Berna, na Suíça. Presentemente termina no lago Oberaar. Evolução O glaciar tem por origem Oberaarjoch entre o Oberaarhorn e o Oberaarrothorn, o qual faz fronteira entre o cantão de Berna e o cantão do Valais. Comunica com o glaciar de Fiesch, e estava antigamente ligado com o glaciar inferior do Aar (glaciar inferior du Aar), e descia quase até junto à cidade de Berna. Referências Ligações externas (em inglês) Swiss glacier monitoring network http://glaciology.ethz.ch/messnetz/glaciers/oberaar.html Swiss glacier monitoring network Os glaciares do Aar no Atlas topografico da Suiça de 1870–1922
Оберарглетчер

Обера́ргле́тчер (нем. Oberaargletscher; устар. Аарский ледник) — ледник в Бернских Альпах в кантоне Берн, Швейцария. Стекает в водохранилище Оберарзе, относясь таким образом к бассейну реки Аре. Факты Оберарглетчер имеет длину 4 км (по состоянию на 2005 год) и площадь 5,82 км² (по состоянию на 1973 год). Первые исследования этого и соседних ледников проводились Францем Хуги в 1827 году и Луи Агассисом в 1840 году В тот момент Оберарглетчер переходил в Унтерарглетчер, питая его. По состоянию на середину 2010-х годов разрыв между ними составляет несколько километров, в ущелье между ледниками построена плотина водохранилища Оберарзе. В декабре 2001 года Оберарглетчер, наряду с Большим Алечским ледником, был включён ЮНЕСКО в список Всемирного наследия в составе региона Юнгфрау-Алеч-Бичхорн. Примечания Ссылки Швейцарская сеть мониторинга ледников (нем.). glaciology.ethz.ch. Дата обращения: 16 сентября 2020. Сайт Всемирного наследия ЮНЕСКО — региона Юнгфрау-Алеч (нем.). www.jungfraualetsch.ch. Дата обращения: 16 сентября 2020.
Oberaargletscher

Oberaargletscher är en glaciär i Schweiz. Den ligger i den centrala delen av landet. Oberaargletschers högsta punkt ligger 3 216 meter över havet. Arean är 5,0 kvadratkilometer. Den högsta punkten i närheten är Roossehörner, 3 131 meter över havet, 1,1 km söder om Oberaargletscher. Trakten runt Oberaargletscher består i huvudsak av kala bergstoppar och av andra glaciärer. Källor Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Oberaargletscher.
Обераар (льодовик)

Льодовик Обераар (нім. Oberaargletscher) розташований в східній частині Бернських Альп в кантоні Берн, Швейцарія. Він є меншим з двох льодовиків — витоків річки Ааре на Бернському високогір'ї. Опис В 1973 році його площа складала 5,82 км² при довжині 4,95 км (з притоками). До 2013 року його довжина скоротилась майже на 400 м.. Льодовик бере свій початок на покритій кригою сідловині Обераарйох (3 216 м.н.м.) між горою Обераархорн та її дочірньою вершиною Обераарротхорн (3463 м.н.м.), після чого тече на схід, затиснений між горою Шойцерхорн (3 456 м.н.м.) з півночі та Аарським гребенем (до 3 132 м.н.м.) з півдня. Сама сідловина Обераарйох є перемичкою між льодовиками Обеераар та Штудер, рукавом льодовика Фішер. Язик льодовика закінчується на висоті 2 310 м.н.м. на дальньому кінці льодовикового озера-водосховища Обераар, але при подальшому таненні льодовик скоро відступить і від нього. З озера витікає струмок Обераар, який невдовзі впадає в льодовикове озеро Грімзельзее, приєднуючись там до річки Ааре. Язик льодовика закінчується на 400 метрів вище, ніж язик льодовика Унтераар (в 19-му сторіччі Унтераар закінчувався на 560 метрів нижче) Туризм Аарські льодовики вже з часів бароко були популярними об'єктами Швейцарії. А з 1827 року стали першим об'єктом дослідження нової галузі науки — гляціології. Тут працювали Франц Йозеф Хугі та, з 1840 р., Луї Агассіс. На сідловині Обераарйох на висоті 3 256 м.н.м. стоїть прихисток нім. Oberaarjochhütte Schweizer Alpen-Club, який є важливим етапом на високогірному альпіністському маршруті від Льоченталь або Юнгфрауйох в регіон перевалу Грімзель. Галерея Див. також Юнгфрау-Алеч (Світова спадщина ЮНЕСКО) Ронський льодовик Примітки Посилання Швейцарська мережа моніторингу льодовиків Офіційний вебсайт Юнгфрау-Алеч(нім.)(англ.) Льодовик Обераар на Glaciers online Interaktive Vorher-Nachher Vergleichsbilder vom Oberaargletscher Atlas der Schweiz 1870–1922 als Online-Portal
Catedral de Lugano

La catedral de Sant Llorenç (en italià: Cattedrale di San Lorenzo és una catedral catòlica a Lugano, Tesino, al sud de Suïssa. Va ser fundada a l'alta edat mitjana, però reconstruïda al segle xv, amb la façana acabada el 1517. És la seu de la diòcesi de Lugano, i està dedicada a Sant Llorenç de Roma. L'església és coneguda en aquest lloc des del 875. En el 1146 es va construir com una Col·legiata, convertint-se en una catedral el 1888. L'edifici romànic original va ser orientat en sentit contrari a l'actual església, com ho demostren les restes de l'absis descoberts sota l'actual edifici. Al segle xv l'església va ser ampliada i l'entrada es va traslladar a l'actual posició, mentre que el sostre obert estava cobert per un sostre de volta. Hi va haver una àmplia renovació entre 1905 i 1910, quan es van enderrocar algunes capelles barroques i l'interior va rebre frescos d'Ernesto Rusca. Referències
Kathedrale San Lorenzo (Lugano)

Die Kathedrale San Lorenzo ist die Bischofskirche des römisch-katholischen Bistums Lugano in Lugano im Schweizer Kanton Tessin. Sie ist ein Schweizer Kulturgut von nationaler Bedeutung und steht daher unter Denkmalschutz. Geschichte Die Kirche mit dem Patrozinium des heiligen Laurentius wurde im Jahr 818 als Pfarrkirche errichtet. 1078 wurde sie Kollegiatstifts-Kirche. Seit 1884 war San Lorenzo Sitz der Apostolischen Administratur für das Tessin, aus der 1971 das Bistum Lugano entstand. Zwischen 2010 und 2017 wurde die Kathedrale renoviert. Architektur und Ausstattung Der ursprünglich romanische Bau war geostet. Reste der Apsis wurden bei Ausgrabungen unter dem Kirchplatz gefunden. Im 15. Jahrhundert wurde die Kirche im gotischen Stil erweitert und mit Kreuzgratgewölben versehen. Die Ausrichtung wurde gedreht; der neue Chor wurde im Westen in den Felshang gebaut. 1517 entstand die Renaissance-Fassade mit reichem Figurenschmuck: Reliefs, die dem Stil des Bildhauers Pace Gaggini aus Bissone, einem Schüler von Giovanni Antonio Amadeo, zugeschrieben werden können. Der Turm auf der Nordseite, im Unterbau romanisch, erhielt im 17. Jahrhundert zwei barocke Obergeschosse und eine achteckige Laterne. Das Innere ist von verschiedenen Stilepochen geprägt. Die Säulen und Bögen des Mittelschiffs sind noch romanisch, der Chor, die Seitenschiffe und Gewölbe gotisch. Barock ist der Hauptaltar und weitere Ausstattungsstücke. Die kuppelbekrönte Cappella della Madonna delle Grazie wurde im 18. Jahrhundert angebaut und enthält reichen spätbarocken Bild- und Figurenschmuck. Eine tiefgreifende Umgestaltung erfolgte in den Jahren 1905 bis 1910. Aus dieser Zeit stammen die neuromanischen Wand- und Gewölbemalereien. Absatz Orgel Die Orgel wurde 1910 von dem Orgelbauer Mascioni erbaut. Das Instrument hat 27 Register (ca. 2.300 Pfeifen) auf zwei Manualen und Pedal. Die Trakturen sind pneumatisch. Glocken Im Turm der Kathedrale hängt ein neunstimmiges Glockengeläut. Es besteht aus fünf historischen Glocken (16. bis 18. Jahrhundert) und vier als Erweiterung hinzu gegossenen Glocken aus dem Jahr 1909. Siehe auch Liste der Kulturgüter in Lugano Weblinks Kathedrale San Lorenzo (Lugano) auf luganoregion.com Einzelnachweise
Lugano Cathedral

Lugano Cathedral (Italian: Cattedrale di San Lorenzo) is a Roman Catholic cathedral dedicated to Saint Lawrence in Lugano, Ticino, Switzerland. It was founded in the High Middle Ages but rebuilt in the late 15th century, with the façade completed in 1517. It is the seat of the Bishop of Lugano. History The church is known on this site from 818. In 1078 it was made a collegiate church, becoming a cathedral in 1888. The original Romanesque building was oriented the opposite way to the present church, as is shown by remains of the apse discovered under the current parvise. In the 15th century the church was expanded and the entrance moved to the present position, while the open roof was covered by a groin vaulted ceiling. There were extensive renovations in 1905-1910, when some Baroque chapels were demolished and the interior received frescoes by Ernesto Rusca. Architectural details The church's main feature is its facade, which was inspired by Giovanni Antonio Amadeo's Certosa di Pavia. It is made of white stone from Saltrio and Viggiù and of Carrara marble, and is divided in three sectors by four false columns supporting the entablature. In the middle sector is the main portal and a large rose window with decoration of cherubs executed after 1578. The decorations of the portals' frames are of high quality, with figures of puttoes, birds and lion-protomes. The central portal, called the "Saints Portal", has five medallions with reliefs, depicting four saints and, in the middle, the Virgin with Child. Between the portal's frame and the entablature are two angels carrying torches, resembling the decoration of the Roman triumphal arches. Between the portals, inside square frames, are busts of the Four Evangelists and of the Kings Solomon and David. The entablature frieze has 17 figures, including biblical characters and the Sibyls. Also present are animal figures, while a restoration in 2002 showed traces of a fresco. The main portal of the Romanesque church is now moved to the sacristy. The bell tower dates, in its lower part, to the Romanesque church. The two upper storey are in the Baroque style with an octagonal lantern covered by a cupola, designed by Costante Tencalla. Gallery References External links Media related to Cattedrale di San Lorenzo (Lugano) at Wikimedia Commons
Catedral de San Lorenzo (Lugano)

La catedral de San Lorenzo​ (en italiano: Cattedrale di San Lorenzo) es una catedral católica en Lugano, Tesino, al sur de Suiza. Fue fundada en la Alta Edad Media, pero reconstruida en el siglo XV, con la fachada terminada en 1517. Es la sede de la diócesis de Lugano, y está dedicada a San Lorenzo de Roma . La iglesia es conocida en este sitio desde el 818. En el 1078 se construyó como una Colegiata, convirtiéndose en una catedral en 1888. El edificio románico original fue orientado en sentido contrario a la actual iglesia, como lo demuestran los restos del ábside descubiertos bajo el actual edificio. En el siglo XV la iglesia fue ampliada y la entrada se trasladó a la actual posición, mientras que el techo abierto estaba cubierto por un techo abovedado. Hubo una amplia renovación entre 1905 y 1910, cuando se derribaron algunas capillas barrocas y el interior recibió frescos de Ernesto Rusca. Galería de imágenes Véase también Religión en Suiza Cultura de Suiza Referencias
Katedra Świętego Wawrzyńca w Lugano

Katedra świętego Wawrzyńca w Lugano (wł. Cattedrale di San Lorenzo (Lugano)) jest kościołem biskupim diecezji Lugano w Szwajcarii. Świątynia została zbudowana w stylu renesansowym w latach 1447–1522 według projektu architekta Giovanniego Antonia Amadeo. We wnętrzu znajdują się freski Bernardina Luiniego.
Собор Сан-Лоренцо (Лугано)

Кафедральний собор Сан-Лоренцо — кафедральний собор римо-католицької єпархії Лугано в місті Лугано, у швейцарському кантоні Тічино. Собор є швейцарською культурною спадщиною національного значення і є пам'яткою архітектури. Історія Собор, патронату Святого Лаврентія, був збудований як парафіяльна церква у 818 році. Церква стала колегіальною у 1078 році. З 1884 року Сан-Лоренцо є місцем розташування Апостольської адміністратури для Тічино, яка у 1971 році стала єпархією Лугано. Собор був відремонтований між 2010 і 2017 роками. Архітектура та меблі Спочатку романська будівля була орієнтована на схід. Залишки апсиди були виявлені під час розкопок під церковною площею. У 15 столітті церкву розширили в готичному стилі та надали їй хрестові склепіння. Орієнтацію змінили; новий хор було вбудовано в скелястий схил на захід. У 1517 році було додано фасад у стилі ренесансу, багато прикрашений фігурами: рельєфами, які можна віднести до стилю скульптора Пейс Гаджіні з Біссоне, учня Джованні Антоніо Амадео. Вежа на північній стороні з романською основою отримала два барокові верхні поверхи та восьмикутний ліхтар у 17 столітті. Інтер'єр характеризується різними стилістичними періодами. Колони та арки нефа все ще романські, тоді як хор, бічні нефи та склепіння — готичні. Головний вівтар та інші меблі — барокові. Куполоподібна Капела Мадонна делле Граціє була додана у 18 столітті та містить багаті пізньобарокові живописні та фігурні прикраси. Ретельна реконструкція відбулася між 1905 і 1910 роками. Неороманський настінний розпис та розпис склепіння датуються цим періодом. Орган Орган був побудований у 1910 році Компанією Масьоні. Інструмент має 27 регістрів (приблизно 2300 труб) на двох мануалах та педалі. Механізм дії пневматичний. Дзвони На вежі собору висить дев'ятиголосний дзвін. Він складається з п'яти історичних дзвонів (XVI—XVIII століть) та чотирьох додаткових дзвонів, відлитих у 1909 році. Див. також Список культурних цінностей Лугано Вебпосилання Собор Сан-Лоренцо, Лугано (16 століття) на сайті dlf.uzh.ch/wikis/architekturkontext Собор Сан-Лоренцо (Лугано) на ticino.ch Примітки
Riffelsee

El Riffelsee és un llac de muntanya a una altitud de 2.770 metres, al peu de la muntanya Riffelhorn a Zermatt, al cantó de Valais, Suïssa. És a baix de l'estació de Rotenboden a Gornergratbahn. El Riffelsee és conegut pel reflex en les seves aigües de la part est de la paret de la referida muntanya, un dels motius de fotos més cobejada a Suïssa. Referències Enllaços externs Els miradors mes espectaculars de Zermatt-Matterhorn (castellà)
Riffelsee

Der Riffelsee ist ein kleiner, abflussloser Bergsee auf einer Höhe von 2770 m ü. M. oberhalb von Zermatt im Schweizer Kanton Wallis. Der See liegt etwas unterhalb der Station Rotenboden der Gornergratbahn am Fusse des Riffelhorns. Im Riffelsee spiegelt sich die Ostwand des Matterhorns. Bei Windstille und eisfreiem See, ist dies eines der begehrtesten Fotomotive der Schweiz. Weblinks Riffelsee auf der Plattform ETHorama Einzelnachweise
Riffelsee

Riffelsee is an alpine lake above the town of Zermatt in the canton of Valais, Switzerland. Geography It lies below the Riffelhorn at an elevation of 2757 m, and has a surface area of 0.45 ha. The lake can be reached from Rotenboden railway station (2815 m) on the Gornergratbahn mountain railway. External links Media related to Riffelsee at Wikimedia Commons
Lago Riffel

Il lago Riffel è un lago ubicato a Zermatt. Storia e descrizione Il lago si è formato in una conca scavata dall'erosione glaciale; in seguito al ritiro dei ghiacci, la conca si è riempita con l'acqua derivante dallo scioglimento delle nevi: il bacino, infatti, non possiede alcun emissario. Situato a un'altezza di 2 575 metri sul livello del mare, il lago si trova nei pressi della cima del Riffelhorn, da cui prende il nome. Ha una superficie di circa 4 500 metri quadrati e una profondità massima di 4 metri. Caratteristica è la possibilità di ammirare il riflesso della parete est del Cervino sulla sua superficie. Nelle immediate vicinanze si trova la stazione di Rotenboden, lungo la ferrovia del Gornergrat. Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Lago Riffel
Riffelsee

De Riffelsee is een klein bergmeer dat ligt op een hoogte van 2770 meter aan de voet van de Riffelhorn bij Zermatt in het kanton Wallis, Zwitserland. Het ligt iets onder het station Rotenboden van de Gornergratbahn. De Riffelsee is vooral bekend door de weerspiegeling van Matterhorn-oostwand, een van de meest begeerde fotomotieven in Zwitserland.
Lago Riffelsee

O Lago Riffelsee é um lago de montanha, que se situa a uma altitude de 2770 metros acima do nível do mar, no sopé da Montanha Riffelhorn em Zermatt, no cantão de Valais, na Suíça. Encontra-se logo abaixo da Estação de Rotenboden em Gornergratbahn. O Lago Riffelsee é conhecido pelo reflexo nas suas águas da parte leste de parede da referida montanha, um dos motivos de fotos mais cobiçada na Suíça. Ver também Lista de lagos da Suíça. Referências
Riffelsee

Riffelsee är en sjö i Schweiz. Den ligger i förbundslandet Valais, i den sydvästra delen av landet, 140 km söder om huvudstaden Bern. Riffelsee ligger 2 770 meter över havet. Den högsta punkten i närheten är Riffelhorn, 2 927 meter över havet, sydväst om Riffelsee. Trakten runt Riffelsee består i huvudsak av gräsmarker. Runt Riffelsee är det ganska glesbefolkat, med 35 invånare per kvadratkilometer. Källor
Lago del Sambuco

Der Lago del Sambuco (deutsch See des Holunders) ist ein Stausee im Schweizer Kanton Tessin. Er liegt auf einer Höhe von 1461 m ü. M. oberhalb der Ortschaft Fusio im unteren Abschnitt des Val Sambuco am Übergang zum Val Lavizzara, einem Seitental des Valle Maggia. Der 1956 angelegte Speichersee wird durch eine 130 m hohe Bogenstaumauer gestaut, misst an seiner tiefsten Stelle 110 m, hat ein Fassungsvermögen von 63 Millionen Kubikmetern und bedeckt eine Wasserfläche von 1,11 Quadratkilometern. Besonderheiten Für den Zementtransport zum Bau der Staumauer wurde eine Seilbahn angelegt, die Zementkübel von Rodi-Fiesso (942 m ü. M.) an der Gotthardbahn über den Campolungopass (2317 m ü. M.) zur Staudammbaustelle (1462 m ü. M.) brachte. Mastfundamente der Seilbahn sind noch heute auf dem Pass zu finden. Als weitere Besonderheit zu nennen ist die Art und Weise, wie der fertige Beton verteilt wurde. Dafür wurde ein meterspuriges Gleis über der künftigen Dammkrone angelegt, auf dem zwei zu Zementtransportwagen umgebaute Zürcher Tramwagen pendelten. Quellen Speicherseen der Schweiz. Bundesamt für Energie Christian Ammann: Züritram im Hochgebrige. In: TMZ-Mitteilungsblatt. Nr. 15, Ernst B. Leutwiler Verlag, Zürich 1989, ISBN 3-906681-07-6. Weblinks Lago del Sambuco auf schweizersee.ch Lago del Sambuco auf hikr.org/dir
Lago del Sambuco

Lago del Sambuco is a reservoir above Fusio, in the municipality of Lavizzara, Ticino, Switzerland. Its surface area is 1.11 km². The dam of Sambuco on the Maggia River was completed in 1956. Its maximum height is 130 m and length 363 m. See also List of lakes of Switzerland List of mountain lakes of Switzerland Media related to Lago del Sambuco at Wikimedia Commons
Lago del Sambuco

Il lago del Sambuco (in tedesco See des Holunder) è un lago artificiale creato dalla diga del Sambuco che blocca il corso del fiume Maggia. Il lago si situa nel comune di Lavizzara, in cima alla val Lavizzara. Il lago fa parte dei cosiddetti laghi del Naret (di origine glaciale), che sono i laghi che danno origine alla Maggia. Galleria d'immagini Voci correlate Maggia (fiume) Laghi e dighe del Canton Ticino Diga del Sambuco Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su lago del Sambuco
Lago Sambuco

O Lago Sambuco é um lago artificial localizado em Fusio, no município de Lavizzara, Ticino, na Suíça. Tem uma superfície de 1,11 km². A barragem de Sambuco sobre o rio Maggia foi concluída em 1956. Sua altura máxima é de 130 m de comprimento e 363 m. Ver também Lista de lagos da Suíça. Referências
Lago Sambuco

Lago Sambuco är ett vattenmagasin i Schweiz. Det ligger i den sydöstra delen av landet. Lago Sambuco ligger 1 410 meter över havet. Arean är 0,87 kvadratkilometer. Det sträcker sig 1,9 kilometer i nord-sydlig riktning, och 1,8 kilometer i öst-västlig riktning. Trakten runt Lago Sambuco består i huvudsak av gräsmarker och öppen barrskog. Källor Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Lago Sambuco.
Berg (San Galo)

Berg es una comuna suiza ubicada en el cantón de San Galo. Tiene una población estimada, a fines de 2020, de 866 habitantes.​ Limita al norte con la comuna de Arbon, al noreste con Steinach, al noroeste con Roggwil, al oeste con Häggenschwil, al sur con Wittenbach y al sureste con Mörschwil. Referencias Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Berg. Sitio oficial de la comuna de Berg «Berg SG». Diccionario histórico de Suiza (en alemán, francés o italiano).
Berg (Saint-Gall)

Berg est une commune suisse du canton de Saint-Gall, située dans la circonscription électorale de Rorschach. Références Liens externes (de) Site officiel Ressource relative au spectacle : Archives suisses des arts de la scène Peter Müller, « Berg » dans le Dictionnaire historique de la Suisse en ligne, version du 11 mai 2004 Portail de la Suisse orientale