Saab 29 Tunnan

Saab 29 Tunnan (da.: Tønden) er et 1. generationsjetjagerfly konstrueret og produceret af den svenske flyproducent Saab. Flyet var det andet jetdrevne kampfly udviklet af Saab (efter Saab 21R) og det første vesteuropæiske jagerfly efter 2. verdenskrig med tilbagestrøgne vinger. Udviklingen af flyet blev påbegyndt i slutningen af 1945. Det oprindelige design med det interne navn R 1001 tog udgangspunkt i jetmotoren fra den netop udviklede de Haviland Ghost, som Saabs nye fly blev bygget rundt om, hvilket gav flyet et tøndelignende udseende. Flyet blev udstyret med forholdsvis tynde bagudstrøgne vinger inspireret af de erfaringer, som Tyskland havde gjort sig med udviklingen af Messerschmitt Me 262, der havde vist, at en sådan konfiguration gav fordele ved høje hastigheder. Det svenske flyvevåben bestilte i efteråret 1946 tre prototyper, der fik navnet J 29. Den første prototype fløj sin jomfruflyvning den 1. september. Testen viste, at flyet overgik forventningerne på flere punkter. Det svenske flyvevåben leveret de første operationelle fly i maj 1951. Flyet blev fremstillet i fem overordnede varianter; den første udgave, der blev sat i tjeneste var jagerflyet J 29A, der blev opgraderet til J 29B og J 29E og senere til J 29F, der var udstyret med afterburner. Herudover blev fremstillet en rekognosceringsudgave, S 29C. Adskillige J 29B'ere kom i kamp i 1960'erne, da de blev benyttet under Sveriges deltagelse i den fredbevarende styrke, der var udstationeret i Republikken Congo. Flyet blev også anvendt af Østrigs flyvevåben. Flyet viste sig at være forholdsvis hurtigt og agilt, og det svenske flyvevåben anvendte flyet som jager og jagerbomber indtil begyndelsen af 1970'erne. Udvikling 2. verdenskrig havde medført en hurtig udvikling af teknologien indenfor luftfart og kampfly, og for at følge med iværksatte Saab i slutningen af 1945 projekt "JxR" med det formål at udvikle et moderne jetdrevet kampfly. Kravene til det nye fly blev fastlagt i oktober 1945. Et par forslag blev præsenteret af Saabs designteam. Det første R 101, med kælenavnet cigarren efter flyets design, havde flere ligheder med USA's første jetjager Lockheed P-80 Shooting Star. Der andet design, der endte med at blive valgt, havde et tønde-lignende design og blev givet navnet R 1001. R 1001 viste sig at have højere hastighed og være mere manøvredygtig. R 1001-konceptet havde oprindeligt en lige vinge, men efter de svenske ingeniører modtog data om erfaringerne med tilbagestrøgne vinger, blev designet ændret til at give vingen en vinkel på 25 grader. Information om tilbagestrøgne vinger omfattede tegningerne for Messerschmitt P.1101, P.1110, P.1111 og P.1112. Saab fik oplysningerne fra Messerschmitts ingeniører, der havde flygtet til Schweiz ved krigens slutning. Blandt disse var flyingeniøren Hermann Behrbohm, der blev en del af Saabs team på J 29. De tyska data viste klart, at tilbagestrøgne vinger og deltavinger "væsentligt reducerede luftmodstanden, når flyet nærmer sig lydmuren." For at gøre vingen så tynd som muligt, blev landingsstellet trukket op i skroget i stedet for i vingerne. Resultaterne af omfattende vindtunneltests blev også indarbejdet i det endelige design, der bl.a havde slots ved vingens flaps, for at sikre stabilitet ved start og landing. For at teste flyets design med tilbagestrøgne vinger blev en Saab Safir ombygget med en fuldskala vinge som Saab 201. Det endelige design var færdigt i januar 1946. Det var oprindeligt planen, at flyet skulle drives af den turbojetmotor, der blev benyttet i de Havilland Goblin, men i december 1945 blev det muligt at få adgang til den kraftigere motor, der blev benyttet i de Havilland Ghost. Denne motor var ideel, da den ikke bare matchede det cirkulære luftindtag, men også kunne indpasses i det planlagte skrog. Efter forhandlinger mellem Saab og de Havilland blev Ghost-motoren valgt til Saabs nye fly. Der var oprindelig tvivl om, hvorvidt der kunne opnås tilstrækkelige leverancer af aluminiumlegering, men Svenska Metallverken viste sig i stand til at kunne opfylde efterspørgslen, selvom der til produktionen af det nye fly skulle anvendes mere metal end sædvanligt for flyproduktion. Det svenske flyvevåben udbad sig i februar 1946 dokumentation for flyets egenskaber og en produktionsplan, og i efteråret 1946 bestilte flyvevåbnet tre prototyper med designationen J 29. Tests med en fuldskalamodel af flyet havde vist problemer med en utæt trykkabine, ligesom flyets krængeror udviste bekymrende egenskaber, hvilket blev løst med et nyt hydraulisk system. De konstaterede problemer medførte, at den planlagte jomfruflyvning den 1. august 1948 måtte udskydes til den 1. september. Under den første flyvning opstod problemer med landingsstellet, hvorfor flyet ikke kunne opnå den forventede tophastighed. Efter jomfruflyvningen beskrev testpiloten flyet som "en grim ælling på jorden, men i luften en svane". Flyets form gav det hurtigt tilnavnet Flygande Tunnan ("Den flyvende tønde"), eller blot Tunnan. Selvom SAAB ikke brød sig om navnet, blev kælenavnet en del af flyets officielle navn. Der blev bygget fire prototyper til testprogrammet. Testflyvningerne viste, at flyets egenskaber generelt oversteg forventningerne. De første fly til operationel brug blev i maj 1951 leveret til det svenske flyvevåbens afdeling i Bråvalla (F 13). "Tunnan" blev fremstillet i fem grundlæggende udgaver: Jagerflyet J 29A var den første udgave, der blev taget i tjeneste. Den blev efterfulgt af jagerflyene J 29B og J 29E og senere J 29F, der var udstyret med afterburner. Der blev også fremstillet en rekognosceringsudgave, S 29C. Der blev fremstillet 661 eksemplarer af flyet Tunnan mellem 1950 og 1956, mere end noget andet fly fra Saab. Design Saab 29 Tunnan var det første svenske fly, der var designet til at blive drevet af en jetmotor. Sveriges første jetjager, Saab 21R, var en modificeret udgave af den stempelmotordrevne Saab 21. Luftindtaget til motoren er placeret i næsen med cockpittet placeret ovenover under et canopy i form af en bobbel. Flyet har meget tynde tilbagestrøgne vinger, der er monteret med fire bolte midt på skroget. Landingsstellet blev styret med hydraulik og var designet til brug på primitive landingsbaner. Flyet havde tillige katapultsæde udviklet af Saab i 1943. Flyet blev drevet af en enkelt 22,4 kN de Havilland Ghost turbojet, der var i stand til at give flyet en tophastighed på mere end 1050 km/t, hvilket var bedre end de Havilland Vampire, der også blev anvendt af det svenske luftvåben. Motoren blev senere videreudviklet af Saab med en afterburner, som den første succesfulde britiske jetmotor med afterburner. Der blev endvidere foretaget forbedring af flyets vinger med tilføjelse af slots, og fra 1963 og senere blev alle J 29'ere, der gjorde tjeneste ved frontlinjen udstyret med AIM-9 Sidewinder luft-til-luft missiler. Operativ historie Sverige J 29 Tunnan var hurtig og agil og satte i 1954 rekord som verdens hurtigste fly over 500 km med en hastighed på 977 km/t. To S 29C (rekognosceringsudgaven) satte i året efter hastighedsrekord med 900,6 km/t over 1.000 km. De første år i tjenesten i det svenske flyvevåben havde flyet en høj uheldsrate, hvilket primært skyldtes manglende piloterfaring med fly med tilbagestrøgne vinger samt det faktum, at der ikke fandtes en to-sædet trænerudgave af flyet. De svenske piloter måtte således trænes i en to-sædet udgave af de Havilland Vampire med lige vinger før de fløj solo i J 29 Tunnan. 99 svenske piloter omkom ved ulykker med flyet. J 29 Tunnan blev trukket ud af frontlinjetjeneste i maj 1967, men flyet blev indtil midten af 1970'erne anvendt i rollen som "modstanderfly" i træningsøvelser og som trækfly til måltræning. Sidste officielle militærflyvning fandt sted i august 1976 i forbindelse med det svenske luftvåbens flyopvisning i anledning af luftvåbnets 50 års jubilæum. Østrig Den svenske regering tillod den 27. januar 1961 salget af 15 J 29F til Østrigs luftvåben, der gav flyet navnet Fliegende Tonne eller blot Tonne. Året efter blev godkendt salget af yderligere 15 eksemplarer af flyet. Den anden leverance af flyet var modificeret, således at der kunne monteres et kamera i flyets næse, hvilket betød at der var fjerne to kanoner. Som følge af begrænsningerne pålagt Østrig efter 2. verdenskrig blev flyene aldrig udstyret med luft-til-luft missiler. Flyene var i tjeneste i Østrig indtil 1972. Den 20. oktober 1964 forvildede to J29F'ere fra det østrigske luftvåben sig under dårligt vejr langt ind over tjekkoslovakisk luftrum, hvor de måtte nødlande på en mark ikke langt fra Prag. FN operationer i Congo Saab J29 var det første svenske jetfly, der kom i kamp. Efter FN i september 1961 havde anmodet om støtte til en FN ledet aktion i Republikken Congo, blev oprindeligt fem J29B'ere fra det svenske luftvåben udstationeret i Congo som Sveriges bidrag til den FN's fredsbevarende mission i området (ONUC). Der blev i 1962 overført yderligere fire J29B'ere og to S29C fotorekognosceringsfly. Flyene fløj med mærkning "UN". De fleste missioner i Congo bestod i angreb mod mål på jorden med kanoner og ustyrede raketter. På trods af, at flyene ofte blev mødt med kraftig beskydning fra antiluftskyts, gik ingen fly tabt under FN-missionen. Den generelle opfattelse blandt flypersonellet og blandt udenlandske observatører var, at flyets egenskaber var fremragende. Modstanderne i konflikten, separatister i provinsen Katanga, benyttede rådede over nogle få franske Fouga Magister og andre fly, der var uegnede til luftkamp. I november 1962 nægtede en svensk kamppilot at parere ordre om at angribe separatisternes Fouga Magister fly, da disse var ubevæbnede. Et enkelt fly gik tabt under FN-missionen, da et fly styrtede ned kort efter start på en testflyvning. efter afslutning af FN-missionen blev de fleste af flyene destrueret på jorden, da der ikke længere var brug for dem i Sverige, der benyttede nyere varianter af flyet. Bevarede fly J 29F 29624 udstillet ved Aeroseum ved den tidligere flyvestation Säve (i dag Göteborg City Airport. J 29F 29640 opbevaret ved Midlands Air Museum i Coventry i England. J 29F 29665 på Musée de l'Air ved den tidligere lufthavn Paris-Le Bourget Lufthavn i Frankrig. J 29F 29566 udstillet på Wiens militærhistoriske museum. S29C 29902 udstillet på F11 Museet ved Stockholm-Skavsta Lufthavn i Nyköping i Sverige J 29B 29657 opbevaret ved Pima Air and Space Museum i Tucson i Arizona i USA. J 29F 29670 der pt. (2025) er flyvedygtig og anvendes ved opvisninger i og omkring Sverige. Galleri Lignende flytyper Dassault Ouragan Dassault Mystère Hawker Hunter Mikojan-Gurevitj MiG-9 Mikojan-Gurevitj MiG-15 Lavotjkin La-15 North American F-86 Sabre FMA IAe 33 Pulqui II Republic F-84F Thunderstreak Focke-Wulf Ta 183 de Havilland Vampire Lockheed P-80 Shooting Star Nakajima Kikka Jakovlev Jak-15 Referencer Litteratur Berns, Lennart and Robin Lindholm. "Saab J 29 Tunnan". International Air Power Review, volume 13/2004, pp. 152–73. Boyne, Walter J. Air Warfare: An International Encyclopedia, Volume 1. ABC-CLIO, 2002. ISBN 1-5760-7345-9. Erichs, Rolph et al. The Saab-Scania Story. Stockholm: Streiffert & Co., 1988. ISBN 91-7886-014-8. Green, William and Gordon Swanborough. The Great Book of Fighters. St. Paul, MAN: MBI Publishing, 2001. ISBN 0-7603-1194-3. Hellström, Leif (2015). "To Africa in a Barrel". The Aviation Historian (13): 22-34. ISSN 2051-1930. Lombardi, Fiona. The Swiss Air Power: Wherefrom? Whereto? vdf Hochschulverlag AG, 2007. ISBN 3-7281-3099-0. Nilsson, Axel (13. januar 2012), "JAS 39 Gripen − Milestones", Projects, Swedish Defence Materiel Administration, arkiveret fra originalen 22. februar 2014, hentet 12. februar 2014 "Saab-29: Sweden's new jet fighter." Flight International, 4 May 1950. pp. 556–58. Taylor, John W.R. "Saab J 29." Combat Aircraft of the World from 1909 to the present. New York: G.P. Putnam's Sons, 1969. ISBN 0-425-03633-2. This Happens in the Swedish Air Force (brochure). Stockholm: Information Department of the Air Staff, Flygstabens informationsavdelning, Swedish Air Force, 1983. Widfeldt, Bo. The Saab J 29. Leatherhead, Surrey, UK: Profile Publications Ltd., 1966 Eksterne henvisninger The Flying Barrel: SAAB's J.29 Tunnan, dokumentar YouTube