NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Kungliga begravningsplatsen

Kungliga begravningsplatsen är en kyrkogård för medlemmar av den svenska kungliga familjen. Den är belägen på ön Karlsborg i Brunnsviken inom Hagaparken, Solna kommun. Den är belägen i Kungliga Nationalstadsparken. Historik Kyrkogården har varit i bruk sedan 1922, då kronprinsessan Margareta gravsattes där efter att ha haft ett tillfälligt vilorum i Storkyrkan i Stockholm. Denna engelska prinsessa, känd för sin konstnärlighet och med intresse för trädgårdsodling, hade uttryckligen yttrat önskemålet att inte bli begravd inomhus i någon kyrka. Riddarholmskyrkan, Sveriges historiska panteon, var dessutom vid denna tid praktiskt taget fullbelagd. Initiativtagare till Kungliga begravningsplatsen var Kronprinsessan Margareta. En udde i Brunnsviken grävdes fri så att ön bildades samtidigt som kyrkogården anlades och tog hela den nya holmen i anspråk. Entrén till begravningsplatsen med bro och grind samt ett kors för kullens högsta punkt formgavs av arkitekt Ferdinand Boberg. Idag finns sex olika gravplatser på ön, varav de fem första består av gravkamrar gjutna på olika djup under markytan beroende på terrängen. Takhöjden inuti dem är omkring två meter. Sedan 1922 har med några undantag alla manliga medlemmar av huset Bernadotte och deras respektive hustrur begravts på Kungliga begravningsplatsen. Gravsatta på Kungliga begravningsplatsen Kronprinsessan Margareta (1882–1920) Prins Gustaf Adolf (1906–1947) Prins Carl (1861–1951) Prinsessan Ingeborg (1878–1958) Drottning Louise (1889–1965) Prinsessan Sibylla (1908–1972) Kung Gustaf VI Adolf (1882–1973) Prins Bertil (1912–1997) Sigvard Bernadotte (1907–2002) Carl Bernadotte (1911–2003) Carl Johan Bernadotte (1916–2012) Prinsessan Lilian (1915–2013) Kristine Bernadotte (1932–2014) Gunnila Bernadotte (1923–2016) Prinsessan Birgitta (1937–2024) Marianne Bernadotte (1924–2025) Andra kungliga gravplatser Svenska kungligheter från tiden före 1920 gravsattes i Riddarholmskyrkan i Stockholm och under tidigare sekel på ett antal andra platser, inte minst under Vasa-tiden i Uppsala domkyrka och under medeltiden i Varnhems klosterkyrka. Sedan 1920 gravsattes följande medlemmar av ätten Bernadotte på andra platser än Kungliga begravningsplatsen i Solna: Kung Gustaf V och drottning Victoria, som gravsattes i Riddarholmskyrkan Prins Eugen, vars aska gravsattes på hans Waldemarsudde Prins Wilhelm, som begravdes på Flens kyrkogård Prinsparet Oscar och Ebba Bernadotte, som gravsattes på Norra begravningsplatsen Lennart Bernadotte af Wisborg, som gravsattes på hemorten Mainau i Tyskland Källor Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Kungliga begravningsplatsen.
Сьодерхамн (община)

Община Сьодерхам (на шведски: Söderhamns kommun) е община в Швеция в състава на лен Йевлебори. Главен административен център на общината е едноименния град Сьодерхамн. Населението на общината е 25 442 души (към 31 декември 2013). Източници Външни препратки Официален уебсайт на общината и град Сьодерхамн
Söderhamns kommun

Söderhamns kommun ligger i länet Gävleborgs län i landskapet Hälsingland i Sverige. Kommunens administrationsby er byen Söderhamn. Kommunen har kyst til og skærgård i Den Botniske Bugt Byer Söderhamnkommun havde i 2005 11 byer. Indbyggere pr. 31. december 2005. Venskabsbyer Eksterne kilder og henvisninger ”Kommunarealer den 1. januar 2012” (Excel). Statistiska centralbyrån. ”Folkmängd i riket, län och kommuner 30 juni 2012”. Statistiska centralbyrån.
Söderhamn (Gemeinde)

Söderhamn ist eine Gemeinde (schwedisch kommun) in der schwedischen Provinz Gävleborgs län und der historischen Provinz Hälsingland. Der Hauptort der Gemeinde ist Söderhamn. Durch die Gemeinde führen die Europastraße 4 und die Eisenbahnstrecke Gävle–Sundsvall. Geographie Die Gemeinde Söderhamn erstreckt sich als 40 bis 70 km breiter Küstenstreifen etwa 80 Kilometer entlang der Ostseeküste. Zur Gemeinde gehören auch die der Küste vorgelagerten Schären. Das Gemeindegebiet wird weitgehend von der leicht gewellten Küstenebene eingenommen. Im nördlichen Teil der Gemeinde befindet sich der Hauptort Söderhamn, der an der Mündung des Flusses Söderhamnsån in den Bottnischen Meerbusen liegt. Durch das Zentrum der Gemeinde fließt der Fluss Ljusnan, der von Westen kommend zwei größere Seen, Bergsviken und Marmen, bildet, bevor er bei Ljusne in die Ostsee mündet. Geschichte Ein 1912 in der Kirche von Skog entdeckter Wandteppich aus der Mitte des 12. Jahrhunderts ist ein Bildzeugnis des wikingerzeitlichen Übergangs zum christlichen Glauben. Politik Stadtrat Nach der Wahl wurde eine Minderheits-Koalition aus M, C, KD und L gebildet. Zusammen kommen sie auf 20 der 49 Sitze. Wirtschaft Söderhamn ist eine Industriegemeinde, in der die holzverarbeitende Industrie dominiert. Abgesehen vom Hauptort sind Ljusne, Vallvik und Sandarne wichtige Industrieorte. In der Gemeinde befinden sich sechs Häfen, wovon Orrskär der wichtigste ist. Orte Diese Orte sind größere Ortschaften (tätorter): Daneben gibt es noch weitere kleinere Dörfer. Persönlichkeiten Torsten Olof Wikén (1912–1995), Mikrobiologe Weblinks Offizielle Internetpräsenz (schwedisch) Einzelnachweise
Söderhamn Municipality

Söderhamn Municipality (Swedish: Söderhamns kommun) is a municipality in Gävleborg County, in east central Sweden. The seat is located in Söderhamn. The present municipality was created in 1971 when the former City of Söderhamn was amalgamated with two rural municipalities and parts of a third. Localities Bergvik Ljusne Marmaskogen Marmaverken Mohed Sandarne Skog Söderala Söderhamn (seat) Vallvik Vannsätter Demographics This is a demographic table based on Söderhamn Municipality's electoral districts in the 2022 Swedish general election sourced from SVT's election platform, in turn taken from SCB official statistics. In total there were 25,406 residents, including 19,646 Swedish citizens of voting age. 51.8% voted for the left coalition and 46.9% for the right coalition. Indicators are in percentage points except population totals and income. International relations Twin towns — Sister cities The municipality is twinned with: Kunda, Estonia Jakobstad, Finland Os, Norway Szczecinek, Poland References External links Media related to Söderhamn Municipality at Wikimedia Commons Söderhamn - Official site
Municipio de Söderhamn

Söderhamn (en sueco: Söderhamns kommun) es un municipio de la provincia de Gävleborg, Suecia, en la provincia histórica de Hälsingland. Su sede se encuentra en la localidad de Söderhamn. El municipio actual se creó en 1971 cuando la antigua ciudad de Söderhamn se fusionó con dos municipios rurales adyacentes y partes de un tercero.​ Localidades Hay diez áreas urbanas (tätort) en el municipio:​ Demografía Desarrollo poblacional Ciudades hermanas Söderhamn esta hermanado o tiene tratado de cooperación con:​ Kunda, Estonia Szigethalom, Hungría Szczecinek, Polonia Brin-Navolok, Rusia Jakobstad, Finlandia Os, Noruega Referencias Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Municipio de Söderhamn.
Söderhamn (commune)

La commune de Söderhamn est une commune du comté de Gävleborg en Suède. 25 456 personnes y vivent. Son siège se trouve à Söderhamn. Localités principales Bergvik Ljusne Marmaskogen Marmaverken Mohed Norrala Sandarne Skog Söderala Söderhamn Vallvik Vannsätter Jumelages La commune de Söderhamn est jumelée avec : Kunda (Estonie) Szigethalom (Hongrie) Szczecinek (Pologne) Références Liens externes Portail de la Suède
Söderhamn (comune)

Söderhamn è un comune svedese di 25 672 abitanti, situato nella contea di Gävleborg. Il suo capoluogo è la cittadina omonima. Località Nel territorio comunale sono comprese le seguenti aree urbane (tätort): Bergvik Ljusne Marmaskogen Marmaverken Mohed Sandarne Skog Söderala Söderhamn Vallvik Vannsätter Amministrazione Gemellaggi Kunda Jakobstad Os Szczecinek Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Söderhamn Collegamenti esterni (SV) Sito ufficiale, su soderhamn.se. Söderhamns Kommun (canale), su YouTube.
Gmina Söderhamn

Gmina Söderhamn (szw. Söderhamns kommun) – gmina w Szwecji, w regionie Gävleborg, siedzibą jej władz jest Söderhamn. Pod względem zaludnienia Söderhamn jest 89. gminą w Szwecji. Zamieszkuje ją 26 731 osób, z czego 50,18% to kobiety (13 413) i 49,82% to mężczyźni (13 318). W gminie zameldowanych jest 651 cudzoziemców. Na każdy kilometr kwadratowy przypada 25,1 mieszkańca. Pod względem wielkości gmina zajmuje 95. miejsce. Zobacz też podział administracyjny Szwecji Bibliografia SCB - Statistiska centralbyrån
Söderhamn (comuna)

Söderhamn (em sueco: Söderhamn kommun) é uma comuna da Suécia localizada no condado de Gävleborg. Sua capital é a cidade de Söderhamn. Possui 1 061 quilômetros quadrados e segundo censo de 2018, havia 25 721 habitantes. Referências Bibliografia «Söderhamn». City Population. 2018
Comuna Söderhamn

Söderhamn (Söderhamns kommun) este o comună din comitatul Gävleborgs län, Suedia, cu o populație de 25.442 locuitori (2013). Geografie Zone urbane Lista celor mai mari zone urbane din comună (anul 2015) conform Biroului Central de Statistică al Suediei: Demografie Referințe Legături externe – Site web oficial
Седергамн (комуна)

Комуна Седергамн (швед. Söderhamns kommun) — адміністративно-територіальна одиниця місцевого самоврядування, що розташована в лені Євлеборг на узбережжі Ботнічної затоки. Седергамн 100-а за величиною території комуна Швеції. Адміністративний центр комуни — місто Седергамн. Населення Населення становить 25 246 чоловік (станом на вересень 2012 року). Населені пункти Комуні підпорядковано 11 міських поселень (tätort) та низка сільських, більші з яких: Седергамн (Söderhamn) Бергвік (Bergvik) Юсне (Ljusne) Мармаскуген (Marmaskogen) Мармаверкен (Marmaverken) Мугед (Mohed) Сандарне (Sandarne) Седерала (Söderala) Міста побратими Комуна підтримує побратимські контакти з такими муніципалітетами: Комуна Ус (Гордаланн), Норвегія Пієтарсаан, Фінляндія Кунда, Естонія Щецінек, Польща Галерея Див. також Комуна (Швеція) Список комун Швеції Виноски Посилання Сайт комуни
Hochschule Skövde

Die Hochschule Skövde (Schwedisch: Högskolan i Skövde) ist eine Hochschule in Skövde, Schweden. Überblick Die Hochschule wurde 1983 offiziell gegründet, aber schon 1977 wurde nach einem Reichstagsbeschluss der Lehrbetrieb in Skövde unter einer interimistischen Leitung aufgenommen. Die Hochschule besteht heute aus fünf Instituten, an denen etwa 30 Fächer gelehrt werden: Institut für Informatik Institut für Natur- und Gesundheitswissenschaften Institut für Ingenieurwissenschaften Institut für Bioinformatik Institut für Wirtschaftswissenschaften 12.160 Studenten und Doktoranden studieren und forschen an der Hochschule (2025), davon über 4.700 Vollzeit-Studierende. Unter den 463 Angestellten sind etwa 294 im Bereich Lehre und Forschung tätig. Einzelnachweise
Université de Skövde

L'université de Skövde (suédois : Högskolan i Skövde) est une université publique suédoise. Fondée en 1977, elle comptait 8 000 étudiants pour 500 employés en mars 2007[réf. nécessaire]. Elle se compose de trois unités de formation : Institutionen för Kommunikation och Information (informatique, linguistique, pédagogie) ; Institutionen för Teknik och Samhälle (ingénierie, économie, sciences humaines et sociales, management) ; Institutionen för Vård och Natur (sciences naturelles, santé). L'université était à sa création hébergée au sein des locaux de l'armée suédoise, avant d'être transférée dans des bâtiments modernes qui lui sont dédiés auxquels s'ajoute le Gothia Science Park, siège d'une pépinière d'entreprises. Liens externes (sv) Site officiel Ressources relatives à la recherche : Classement académique des universités mondiales Horizon 2020 (sv) Gothia Science Park Portail de la Suède Portail des universités
Kirche von Stenkumla

Die Kirche von Stenkumla ist eine Landkirche, die zur Kirchengemeinde (schwedisch församling) Stenkumla gehört. Sie liegt im Landesinnern der schwedischen Insel Gotland, 10 km südlich von Visby. Auf dem Hügel in Stenkumla ist 1876 mit Konrad Petterson Lundqvist Tector die letzte öffentliche Hinrichtung in Schweden vollstreckt worden. Er ist auf dem Friedhof der Kirche von Stenkumla begraben. Kirchengebäude Die ursprüngliche Kirche war im 12. Jahrhundert gebaut worden. Am Anfang des 13. Jahrhunderts wurde jener Kirchturm errichtet, der zum heutigen Kirchengebäude gehört. Der heutige Chor stammt etwa von 1250. Die Kirche bekam ihre heutige Gestalt ungefähr um 1300, als das Langhaus gebaut wurde. Gleichzeitig wurde der Turm erhöht und der Chor erhielt seine spitzbogigen Ostfenster. Wahrscheinlich kam damals auch die Sakristei dazu. Die Kalkmalereien im Chor stammen aus dem 13., die im Langhaus aus der Mitte des 15. Jahrhunderts. Sie wurden vom Passionsmeister ausgeführt. Wahrscheinlich ist Sveno Petri Boetius, von 1659 bis 1675 Pastor in Stenkumla derjenige, der auf der alten Kirchenglocke der Tochterkirche von Västerhejde in einer verwitterten Inschrift erkennbar wird. Ausstattung Der Taufstein stammt aus dem 18. Jahrhundert. Das Triumphkreuz aus dem 12. Jahrhundert stammt aus der früheren Kirche. Der Opferstock ist aus dem 17. Jahrhundert. Bildgalerie Weblinks Stenkumla församling (schwedisch, Seite der Kirchengemeinde) Guteinfo.com informerar (schwedisch, Seite der Kirchengemeinde) PaGotland (Memento vom 30. August 2010 im Internet Archive) (schwedisch) Webgalleri Gotland (schwedisch, Seite der Kirchengemeinde) Gebäuderegister beim Riksantikvarieämbetet (schwedisch) Runensteine G 207, G208 schwed.
Stenkumla Church

Stenkumla Church (Swedish: Stenkumla kyrka) is a medieval church in Stenkumla on the island of Gotland, Sweden. It belongs to the Diocese of Visby. During the Middle Ages, the church was dedicated to Saint Lawrence. History and architecture The oldest part of the church is the tower. It was erected at the beginning of the 13th century. Originally it was attached to a Romanesque church dating from the 12th century, but this was replaced with the current church in stages. The choir thus dates from the middle of the 13th century, while the nave of the church was built at the beginning of the 14th century. The church has remained largely unaltered since the Middle Ages. The almost square nave is supported by a single central pillar. The walls are decorated with medieval murals from the 15th century, made by the so-called Master of the Passion of Christ. The murals depict the Passion of Christ in one set, and another depicts four female saints, probably Saint Bridget, Saint Elizabeth, Saint Barbara, Saint Catherine and Saint Margaret The windows of the nave contain fragments of the original stained glass window panes, as do the windows of the choir. There is another set of murals in the choir, dating from the 13th century. They depict Saint Lawrence, Saint Peter, Saint Bartholomew and Saint Paul. The choir also contains a wooden tabernacle, dated to the 14th century. Under the chancel arch between the choir and nave, a triumphal cross from the late 12th century is placed; it has been described as the finest piece of art in the church. It was made for the earlier, Romanesque church. It depicts Christ nailed to the cross only through his hands; the feet hang free and in fact are covered with shoes. Other church fittings are from the post-Reformation era, such as the sandstone altarpiece, made in 1681. The pulpit is from the middle of the 17th century and the baptismal font from the 18th century. The church also contains two runestones, dating from the 11th century. The church cemetery contains the grave of Konrad Petterson Lundqvist Tector, a robber and murderer who was beheaded outside the church on 18 May 1876. References Further reading Roosval, Johnny; Söderberg, Bengt (1942). Stenkumla kyrka (in: Kyrkor i Hedje setting). Sveriges kyrkor, konsthistoriskt inventarium (in Swedish). Vol. 54. Stockholm: Generalstabens Litografiska Anstalts Förlag. pp. 5–27. ISSN 0284-1894. External links Media related to Stenkumla Church at Wikimedia Commons
Kościół w Stenkumli

Kościół w Stenkumli – świątynia należąca do diecezji Visby Kościoła Szwecji. Znajduje się w zachodniej części Gotlandii. Architektura Kościół powstał na początku XIII wieku. Najstarszą jego częścią jest wieża. Świątynię dobudowano do wcześniejszej, romańskiej z XII wieku. Prezbiterium wzniesiono w połowie XIII wieku, natomiast nawę na początku XIV wieku. Od czasów średniowiecza wygląd kościoła zbytnio nie uległ zmianie. Wnętrze Prawie kwadratowa nawa wsparta jest na pojedynczym centralnym filarze. Ściany zdobią średniowieczne freski z XV wieku autorstwa Mistrza Męki Pańskiej. Z jednej strony przedstawiają one mękę Chrystusa, a z drugiej kilka świętych kobiet (prawdopodobnie Brygidę, Elżbietę, Barbarę, Katarzynę i Małgorzatę). Kolejna część fresków z XIII wieku znajduje się w prezbiterium. Tutaj przedstawiają one świętych: Wawrzyńca, Piotra, Bartłomieja i Pawła. W prezbiterium znajduje się także drewniane tabernakulum z XIV wieku. W łuku tęczowym zawieszono krzyż triumfalny z końca XII wieku, uważany za najwspanialsze dzieło sztuki w tym kościele. Krzyż ten został wykonany dla wcześniejszej świątyni. Widnieje na nim Chrystus w koronie przybity do drewna jedynie rękami; stopy zwisają luźno i ubrane są w buty. Ołtarz z piaskowca wykonano w 1681 roku. Ambona pochodzi z połowy XVII wieku, zaś chrzcielnica z XVIII wieku. W kościele mieszczą się także dwa XI-wieczne kamienie runiczne. Otoczenie Na przykościelnym cmentarzu pochowany jest Konrad Petterson Lundqvist Tector – rozbójnik i morderca, którego ścięto przed kościołem 18 maja 1876 roku. Przypisy
Schloss Sturefors

Das Schloss Sturefors (früher Thurefors) liegt am See Erlången in der schwedischen Gemeinde Linköping, die zur Provinz Östergötland gehört. Der Name des Schlosses kommt von Margareta Sture, Tochter von Svante Stensson Sture und der Frau des früheren Besitzers Ture Nilsson Bielke. Das erste Schloss wurde am Ende des 16. Jahrhunderts errichtet. Von diesem Gebäude existieren nur noch wenige Teile des nördlichen Flügels. Das Hauptgebäude mit seinen drei Etagen und dem hohen Satteldach wurde von Nicodemus Tessin d. J. für den Grafen Carl Piper entworfen. Auch ein Teil des Schlossparks, mit dessen Anlage 1707 begonnen wurde, entstand nach Plänen Nicodemus Tessins nach französischem Vorbild. Später wurde der Park nach Plänen von Carl Fredrik Adelcrantz und Fredrik Adolf Ulrik Cronstedt erweitert und umgestaltet. Das Schloss zeichnet sich vor allem durch seine Einrichtung aus dem 18. Jahrhundert aus. Es hat seit 1976 den Status eines Byggnadsminne. Das Gebäude gehörte seit 1617 dem Adelsgeschlecht Oxenstierna. 1747 ging es in den Besitz des Adelsgeschlechts Bielke über, die es heute noch bewohnt. Der heutige Besitzer ist Graf Nils Bielke. Im Schloss befindet sich eine Porträtsammlung, deren Bilder Mitglieder dieser Adelshäuser oder andere Adlige zeigen. Literatur Sturefors slott – Vist socken – Linköpings kommun (= Riksinteresse, KE 29). 2003 (PDF-Datei bei archive.org) Weblinks Informationen auf www.slottsguiden.info Eintrag im bebyggelseregistret des Riksantikvarieämbetet (schwedisch)
Sturefors Castle

Sturefors Castle is situated outside Linköping, by lake Ärlången, the province of Östergötland, Sweden. It is owned by Count Bielke and is not open to the public. The first castle was constructed by riksråd nobleman Ture Bielke (1548–1600) in the 16th century. Only the north wing remains of this building. The present castle was constructed in 1704 by Carl Piper as a dower for his spouse Christina Piper. It was designed by Nicodemus Tessin the Younger. After the death of Christina Piper in 1752, it was inherited by her grandson Nils Adam Bielke, and has since then belonged to the Bielke family. References
Castillo de Sturefors

El Castillo de Sturefors se sitúa a las afueras de Linköping, a orillas del lago Ärlången, en la provincia de Östergötland, Suecia. Es propiedad del Conde Bielke y no está abierto al público. El primer castillo fue construido por el noble riksråd Ture Bielke (1548-1600) en el siglo XVI. Solo el ala norte permanece de ese edificio. El actual castillo fue construido en 1704 por Carl Piper como dote para su esposa Christina Piper.​ Fue diseñado por Nicodemus Tessin el Joven. Tras la muerte de Christina Piper en 1752, fue heredado por su nieto Nils Adam Bielke, y desde entonces pertenece a la familia Bielke. Referencias
Arkels tingstad

Arkels tingstad eller Arkils tingstad var Vallentuna härads första tingsplats och ligger vid Bällsta söder om Vallentuna kyrka i Vallentuna kommun norr om Stockholm. Tingsplatsen är från vikingatidens slut. Tingsplatsen består idag av olika stenformationer, bland annat en rektangulär stensättning och två runstenar, U225 och U226. Texten på de båda runstenarna utgör tillsammans ett långt sorgekväde och de cirka 200 runor, som den ursprungliga skriften bestod av, är en av Upplands längsta. Det anses att tingsplatsen vid Vallentunasjöns nordöstra strand anlades av den så kallade Skålhamrasläkten, och tappade sin betydelse när den mäktige stormannen Jarlabanke, verksam på 1000-talet, anlade en ny tingsplats strax norr om Vallentunasjön. Nedan följer hela sorgekvädet efter Ulv i Skålhamra på runstensmonumentet vid Arkels tingsplats: "Ulvkel och Arnkel och Gye de gjorde här tingsplats. Ej skall en minnesvård bliva större än den Ulvs söner gjorde efter honom, raska svenner åt sin fader. De reste stenarna och gjorde staven även den stora till hederstecken. Också Gyrid älskade sin make. Därför i ett sorgekväde skall han 'besjungas'. Gunnar högg stenen". Bilder Källor Externa länkar Riksantikvarieämbetet Vallentuna 225:1. Wikimedia Commons har media som rör Arkels tingstad.
Замък на Упсала

Замъкът на Упсала (на шведски: Uppsala Slott) е кралски замък от XVI век в историческата част на град Упсала, Швеция. През по-голямата част от ранната си история, замъкът е играел ключова роля в историята на страната. Замъкът е изграден по времето, когато Швеция започва да се оформя като една от великите сили на Европа. Крал Густав Васа започва строежа на замъка през 1549 година. Всеки от кралете Ерик XIV, Йохан III и Карл IX е променял и разширявал цитаделата, докато тя добила вида на представителен ренесансов дворец. През 1630, крал Густав II Адолф обявява от това място решението си Швеция да участва в Тридесетгодишната война. Отново в този замък през 1654 година шведското правителство обявява абдикацията на кралица Кристина. През 1702 избухнал пожар оставя Замъка на Упсала в руини. Реконструкцията отнема много години и е възпрепятствана от факта, че мястото е използвано за каменна кариера и отломки от замъка отиват за строежа на Стокхолмския дворец. Замъкът на Упсала бил административен център на историческата провинция Упланд и „Държавна зала“ (Rikssalen) в продължениен а много години. Замъкът е резиденция на управителя на лен Упсала. Дипломатът Даг Хамаршьолд, бивш генерален секретар на Обединените нации, прекарал в Замъка детството си, докато баща му Хялмар Хамаршьолд заемал поста управител на лен Упсала. Днес в Замъка се помещава и Музеят на изкуството в Упсала. Зад Замъка са се намирали дворцовите градини, днес Ботаническа градина към Университета в Упсала. Източници Външни препратки Welcome to Uppsala CastleАрхив на оригинала от 2013-05-21 в Wayback Machine. 59.853333, 17.635278