Варнгемське абатство

Варнгемське абатство (швед. Varnhems kloster) — абатство в Варнгемі, Вестерйотланді, Швеція, засноване близько 1150 року ченцями Цистерціанського ордену з Альвастрського абатства в Естерйотланді. Цистерціанський орден використовував один й той самий план приміщень для усіх своїх абатств, що допомагало легше знайти кімнату чи залу незалежно від географічного місця. Історія Дерев'яна і кам'яна церкви були побудовані на цьому місці до того, як було побудоване абатство. Кам'яна церква була споруджена не пізніше 1040-х років, і є найстарішою відомою кам'яною церквою в Швеції (за винятком Сконе). Згідно з радіовуглецевим датуванням, найдавніший християнин, який був похований, загинув у період 780–970 років. З інших радіовуглецевих доказів, здається, що християнські поховання почалися протягом X-го століття. Багата леді на ім'я Сигрид, мабуть, вдова, дарувала цю власність цистерціанським ченцям, але Христина Данська, королева, спробувала скасувати пожертвування і замість цього захопити власність. Намагання королеви провалилися, і ченці заснували абатство в 1150 році. Варнгемське абатство спонсорувалося династією Еріків, якому, в свою чергу, були надані привілеї для поховання. Три королі з династії Еріків поховані в церкві абатства: Кнут I Еріксон, Ерік X і Ерік XI Еріксон. У 1234 році абатство було зруйноване вогнем. Катастрофа призвела до періоду розквіту, оскільки Біргер Ярл і інші середньовічні фінансисти відновлювали абатство, цього разу красивіше і імпозантне. Церква абатства, яка спочатку була побудована в романському стилі, була завершена в готичному стилі після пожежі. У 1260 році відбулася церемонія відкриття церкви, яка була найбільшою в Швеції на той час. Власність абатства була конфіскована в 1527 році під час реформації, проведеній Густавом I, а будівлі абатства спалили данські війська під час Північної семирічної війни. У середині XVII століття Магнус Габріель Делагарді отримав абатство як подарунок від шведської королеви Христини I. Делагарді відновив церкву і заснував у ньому сімейний мавзоле1, а інші будівлі абатства були залишені для занепаду. Церква ретельно відновлена в 1911–1923 рр. Археологічні розкопки центральної частини абатства були зроблені 1921–1929 рр., та знову в 1976–1977 рр. У травні 2002 р. була відкрита могила Біргера Ярла. Науковий аналіз, що слідував, зміцнив переконання, що три скелети в могилі — це залишки Біргера Ярла, його сина герцога Еріка Біргерсона і дружини Біргера Мехтільди Гольштейнської. Сьогодні залишається тільки церква абатства, оточена руїнами. Кількість туристів, які відвідують Варнгем, зросло багаторазово завдяки книгам Яна Гійу про Арна Магнуссона. Примітки Джерела Hagerman, Maja (1996). Spyearen av kungens män: om när Sverige blev ett kristet rike i skiftet mellan vikingatid och medeltid. Stockholm: Rabén Prisma. ISBN 91-518-2927-4. Архів оригіналу за 16 червня 2019. Процитовано 16 червня 2019. Olof Celsius; Breander Petrus; Blomgren Sven (1994). Historisk avhandling om Varnhems kloster i Västergötland 1723. Skara: Fören. för västgötalitteratur. ISBN 91-86558-18-8. Архів оригіналу за 8 травня 2019. Процитовано 16 червня 2019. Forssén, Axel (1928). Varnhem. Schwedische Altertumsstätten, 0349-4187; 8b (нім.) . Stockholm. Архів оригіналу за 8 травня 2019. Процитовано 16 червня 2019. Jan O. M Karlsson; Sigsjö Ragnar (1987). Varnhems kloster : kyrkan, ruinerna, museet. Varnhem: Varnhems församling. Архів оригіналу за 8 травня 2019. Процитовано 16 червня 2019. Lundberg, Karl-Erik (1984). Varnhem : ett kloster i Europa : bakgrundsperspektiv i tre akter. Skara kulturnämnds skriftserie, 0349-8336 ; 4. Skara: Kulturnämnden. ISBN 91-970597-1-4. Архів оригіналу за 8 травня 2019. Процитовано 16 червня 2019. Ora et labora : Varnhems klosterkyrka under nio sekler. Skara stiftshistoriska sällskaps skriftserie, 1401-7725 ; 19. Skara: Skara stiftshistoriska sällskap. 2005. ISBN 91-975004-4-5. Архів оригіналу за 8 травня 2019. Процитовано 16 червня 2019. Sigsjö, Ragnar (1980). Varnhems kloster, Varnhems socken, Västergötland : arkeologisk undersökning 1976. Rapport - Riksantikvarieämbetet och Statens historiska museer. Undersökningsverksamheten, 0348-9175 ; 1980 :61. Stockholm: Riksantikvarieämbetet och Statens historiska museer. Архів оригіналу за 8 травня 2019. Процитовано 16 червня 2019. Svedberg, Viktor (1983). Medeltidsarkeologisk undersökning i Varnhems kloster : Varnhems socken, Västergötland. Rapport - Riksantikvarieämbetet och Statens historiska museer. Undersökningsverksamheten, 0348-9175 ; 1983 :6. Stockholm: Riksantikvarieämbetet. Архів оригіналу за 8 травня 2019. Процитовано 16 червня 2019. Tidström, Linda (2006). Varnhems klosterhistoria. Visby: Nomen. ISBN 91-89370-44-9. Архів оригіналу за 8 травня 2019. Процитовано 16 червня 2019. Varnhems kloster före Birger Jarl : om klostrets rottrådar i tiden. Skara stiftshistoriska sällskaps skriftserie, 1401-7725 ; 58. Skara: Skara stiftshistoriska sällskap. 2011. ISBN 9789186681005. Архів оригіналу за 8 травня 2019. Процитовано 16 червня 2019. Werner, Hilder (1878–1881). Warnhems kloster och kyrka. Lidköping: Förf. Архів оригіналу за 8 травня 2019. Процитовано 16 червня 2019.: Обслуговування CS1: Сторінки з неправильним форматом в діапазонах дат (посилання)