NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Heleneborgs båtklubb

Heleneborgs båtklubb är en båtklubb vid Pålsundet i centrala Stockholm. Klubben har bryggor på vardera sida om sundet och ett klubbhus samt några mindre byggnader på långholmssidan. Heleneborgs båtklubb disponerar vidare en klubbholme, Idskär på Ekerö Kyrkfjärd, norr om Kanan och före Bockholmssundet. Historik och verksamhet Heleneborgs båtklubbs mål är att främja båtlivet lokalt samt att verka för ett gott kamrat- och sjömanskap.Den grundades 1919 av fjorton båtägare. 2019 är antalet båtar i klubben cirka 200, varav minst två tredjedelar är från åren mellan 1880 och 1979. Heleneborgs båtklubbs kulturvårdande profil illustreras bland annat av ett samarbete med Sjöhistoriska museet kring Petterssonbåten M/Y Plurr från 1905, som den tidigare ägaren överlämnade till museet och klubben den 25 augusti 2016. Båten som visades upp i samband med Båtklubbarnas dag den 27 augusti 2016 ägs av museet, men vårdas och förvaltas av Helenebors båtklubb. Klubben arbetar också med ungdomsverksamhet, bland annat i samarbete med Södermalms stadsdelsförvaltning och Ungdomarnas båtbygge. Heleneborgs Båtklubb utsågs 2010 till Årets Båtklubb av Svenska Båtunionens medlemstidning Båtliv, med följande motivering: 90- och 100-årsjubileerna Heleneborgs båtklubb firade både sitt 90-årsjubileum 2009 och sitt 100-årsjubileum 2019 bland annat genom att visa upp sig på båtmässan Allt för sjön i Älvsjö söder om Stockholm, arrangerad av Stockholmsmässan. Vid 90-årsjubileet deltog klubben med ett 10-tal båtar. Vid 100-årsjubileet visade klubben upp mer än det dubbla antalet båtar på mässans avdelning Classic Boat Show, varav de allra flesta klassiska träbåtar, i en monter byggd att efterlikna den verkliga klubben, med klubbhus, pålar och en cirka sextio meter lång träbrygga, med en fondtapet föreställande södermalmsstranden vid Pålsundet. Publikationer De första 90 gick av bara farten, 2009, ISBN 978-91-85535-59-0 Båtarna (1919-2019 - Heleneborgs båtklubb 100 år), TMG Sthlm, 2019, ISBN 978-91-519-0634-8 Bildgalleri Källor Heleneborgs båtklubbs webbplats Noter Externa länkar Heleneborgs båtklubbs webbplats Fakta på Svenska Båtunionens webbplats Översiktskarta Heleneborgs båtklubb Bengt Utterström: Heleneborgs Båtklubb, Årets båtklubb 2010 på www.dagensbatliv.se den 9 februari 2011. Läst den 8 mars 2019.
Stockholm Koncerthus

Stockholms konserthus (på svensk Konserthuset Stockholm) er en koncertsal, der er opført ved Hötorget i Stockholm, på hjørnet af Kungsgatan og Sveavägen. Koncerthuset blev bygget i årene 1924-26 efter tegninger af arkitekten Ivar Tengbom. Huset har 1.776 siddepladser og regnes som et højdepunkt i klassicismen fra 1920'erne i Sverige, der også kaldes nordisk klassicisme. Stockholms Koncerthus er åsted for uddelingen af Nobelprisen i hhv. medicin, fysik, kemi og litteratur. Nobels fredspris bliver uddelt på Oslo Rådhus. Referencer
Konserthuset

Das Konserthuset ist ein am Hötorget gelegenes Stockholmer Konzerthaus. Es wurde zwischen 1924 und 1926 nach den Plänen von Ivar Tengbom gebaut und zählt zu den wichtigsten Gebäuden des Klassizismus in Schweden. Die für das Bauwerk charakteristischen grauen Granitsäulen stammen aus Steinbrüchen bei Vånevik. Die Säulen sind in Richtung Hötorget ausgerichtet anstatt zum heutigen Sveavägen, da diese Straße zum Zeitpunkt der Erbauung an der Kungsgatan abschloss. Die Gestaltung der Innenräume stammt von den führenden Innenarchitekten und Künstlern der Zeit, unter anderem von Ewald Dahlskog und Isaac Grünewald. Die Architektur ist bei der jährlichen Verleihung des Nobelpreises im Konserthuset zu sehen. Vor dem Gebäude steht der Orfeusbrunnen von 1936 des Bildhauers Carl Milles. Die Fassaden des Konserthuset besitzen die damals charakteristische blaue Farbe der 1920er Jahre, die von Grünewald für das Gebäude ausgewählt wurde. Stockholms Konserthuset ist die Spielstätte des Kungliga Filharmoniska Orkestern und wurde neben dem Spielbetrieb der Konzerte auch als Theater genutzt. Das so genannte Konserthusteatern wurde vom Regisseur Per Lindberg geleitet. Jedes Jahr am 10. Dezember werden im Konserthuset die Nobelpreise verliehen. Der große Saal bietet 1782 Zuschauern und Zuhörern (Konzert, Theater, Oper, Kino) Platz. Orgeln Das Konzerthaus erhielt 1926 eine große Orgel der Firma Åkerman & Lund mit 91 Registern, die 1937–1939 von der Erbauerfirma umgebaut wurde. Im Zuge des Umbaus des Gebäudes wurde das Instrument 1970 demontiert. Die heutige Orgel in einem Gehäuse des Architekten Anders Tengbom wurde 1982 von der schwedischen Orgelbaufirma Grönlunds in Gammelstad erbaut. Das Instrument verfügt über 69 Register auf vier Manualwerken und Pedal mit insgesamt 6.100 Pfeifen. In dem Instrument wurde Pfeifenmaterial des Vorgängerinstrumentes wiederverwendet. Bilder Weblinks Konserthuset Einzelnachweise
Stockholm Concert Hall

The Stockholm Concert Hall (Swedish: Stockholms konserthus) is the main hall for orchestral music in Stockholm, Sweden. With a design by Ivar Tengbom chosen in competition, inaugurated in 1926, the Hall is home to the Royal Stockholm Philharmonic Orchestra. It is also where the awarding ceremonies for the Nobel Prize and the Polar Music Prize are held annually. The interior includes work by Ewald Dahlskog, and the walls and ceiling in the minor hall, now known as Grünewald Hall, were painted by Isaac Grünewald. The exterior is the site of sculptor Carl Milles' 1936 bronze fountain, the Orfeus-brunnen ("the Orpheus Well"). The blue building lies to the east of Hötorget. Many pop and rock concerts by famous artists have taken place at the Stockholm Concert Hall. Construction of the concert hall was funded in part by a testamentary donation from Rosa Nachmanson. Gallery References External links Official homepage
Sala de Conciertos de Estocolmo

Sala de Conciertos de Estocolmo (o Konserthuset)​ es la sala de conciertos más importante de Estocolmo, Suecia. De diseño clásico, es uno de los mejores ejemplos arquitectónicos de la capital sueca. Este edificio azul, situado en Hötorget, La sala de conciertos fue diseñada por Ivar Tengbom y elegida mediante concurso, la Sala de Conciertos fue inaugurada el 7 de abril de 1926 y es la sede de la Orquesta Filarmónica Real de Estocolmo (Kungliga Filharmonikerna).​​ También es el lugar donde se celebran anualmente las ceremonias de entrega del Premio Nobel y del Premio Polar de Música. El interior incluye obras de Ewald Dahlskog , y las paredes y el techo de la sala menor, ahora conocida como Sala Grünewald, fueron pintados por Isaac Grünewald. En el exterior se encuentra la fuente de bronce de 1936 del escultor Carl Milles, el Orfeus-brunnen («el Pozo de Orfeo»). Muchos conciertos de pop y rock de artistas famosos han tenido lugar en la Sala de Conciertos de Estocolmo.​ La construcción de la sala de conciertos fue financiada en parte por una donación testamentaria de Rosa Nachmanson.​ En 1982 se añadió a la sala principal un órgano de 6100 tubos. Galería Referencias Enlaces externos Sitio oficial
Sala dei concerti di Stoccolma

La Sala dei concerti (in svedese: Konserthuset) è il principale teatro per la musica orchestrale di Stoccolma in Svezia. L'edificio, costruito tra il 1924 e il 1926 e progettato dall'architetto Ivar Tengbom, ha una capacità di 1776 posti. Oltre ad ospitare l'Orchestra filarmonica reale svedese (Kungliga Filharmoniska Orkestern), la sala è anche il luogo ove annualmente si svolgono le cerimonie di premiazione del premio Nobel e del Polar Music Prize. L'interno è stato concepito dalla designer Ewald Dahlskog, mentre pareti e soffitto della sala minore, note ora come Grünewald Hall, sono opera del pittore Isaac Grünewald. All'esterno vi è una fontana in bronzo, l'Orfeus-Brunnen ("Gruppo di Orfeo"), realizzata dallo scultore Carl Milles. Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Sala dei concerti di Stoccolma Collegamenti esterni (SV, EN) Sito ufficiale, su konserthuset.se.
Sala de Concertos de Estocolmo

A Sala de Concertos de Estocolmo (em sueco Konserthuset Stockholm) é um edifício em Estocolmo, situado na praça Hötorget, na esquina das ruas Kungsgatan e Sveavägen. Foi inaugurada em 1926, em estilo clássico nórdico, tendo sido concebido pelo arquiteto Ivar Tengbom, que pretendia construir um templo dedicado à música. O interior está ornamentado com motivos da mitologia grega, da autoria de artistas como Carl Milles e Isaac Grünewald. Alberga a Real Orquestra Filarmónica de Estocolmo e é o local onde são realizadas as cerimónias de entrega dos prémios Nobel de Medicina, Física, Química e Literatura, assim como de outros prémios como o Polar Music Prize. Galeria Referências Ligações externas Página oficial da Sala de Concertos de Estocolmo (em sueco) Página oficial da Sala de Concertos de Estocolmo (em inglês) Visit Stockholm (em inglês)
Стокгольмский концертный зал

Стокгольмский концертный зал (Konserthuset) — основной зал для оркестровой музыки в Стокгольме, открытый в 1926 году. Здание построено в стиле неоклассицизма, архитектор — Ивар Тенгбум. Именно здесь располагается Королевский Стокгольмский филармонический оркестр. Кроме того, здесь проходят церемония награждения Нобелевской премии и ежегодное вручение музыкальных премий Polar Music Prize. К западу от здания находится площадь Хёторгет. Ссылки Официальный сайт
Стокгольмська концертна зала

Стокгольмська концертна зала (швед. Stockholm Konserthuset) — головна концертна зала столиці Швеції, в якій святкуються найурочистіші події країни. Загальна інформація Будівлю зали спроєктував архітектор Івар Тенґбом 1924 року, а будівництво було завершене 1926. У ній розміщується Стокгольмський королівський філармонійний оркестр. Щорічно в залі відбуваються церемонії нагородження Нобелівськими преміями та міжнародною музичною премією Polar Music Prize, для спостереження за якими встановлені 1776 місць. Інтер'єр концертного холу включає роботи Евальда Даглскоґа, а стіни та стелю малого залу (швед. Grünewald Hall) прикрашають малюнки Ісаака Ґрюнвальда. Перед центральним входом до зали встановлений фонтан зі скульптурою Карла Міллеса Orfeus-brunnen. Джерела
Limhamns IP

Limhamns IP (volledige naam: Limhamns Idrottsplats) is een voetbalstadion in de wijk Annetorp van de Zweedse stad Malmö. Het stadion is de thuishaven van de voetbalclubs IF Limhamn Bunkeflo en Limhamns FF en heeft een capaciteit van 2800 toeschouwers. Limhamns IP beschikt niet over verlichting, bij bepaalde wedstrijden wordt dan uitgeweken naar Malmö IP. In 2012 onderging het stadion een renovatie. Bronvermelding Dit artikel of een eerdere versie ervan is een (gedeeltelijke) vertaling van het artikel Limhamns IP op de Zweedstalige Wikipedia, dat onder de licentie Creative Commons Naamsvermelding/Gelijk delen valt. Zie de bewerkingsgeschiedenis aldaar.
Limhamns IP

Limhamns IP är en fotbollsanläggning i Malmö i Sverige. Limhamns IP var hemmaplan för Limhamns IF och sedan säsongen 2007 även för Bunkeflo IF. Detta då det dels är en större fotbollsplan än Brovallens IP i Bunkeflostrand och mötte de krav som Superettan ställde för att Bunkeflo IF skulle kunna få spela i serien och dels att de bägge lagen slogs samman från och med säsongen 2008, till Limhamn Bunkeflo. Som reservarena i fall elljus skulle krävas till matchen använder lagen Malmö IP. Under 2012 utförde man en ombyggnad av idrottsplatsen, då man bytte ut naturgräset mot konstgräs. Man tog också bort rundbanan och ersatte denna med en hundrametersbana på ena kortsidan. Anläggningen ligger intill Limhamns sporthall och Bergaskolan. Sommartid utnyttjas idrottsplatsen av skolan för idrottsundervisning.
Limhamn kalkbrud

Limhamn kalkbrud (svensk: Limhamns kalkbrott) er et af Nordeuropas største dagbrud. Det er 1.300 meter langt og 800 meter bredt med en dybde på 65 meter. Kalkbruddet ligger i bydelen Limhamn-Bunkeflo i Malmø. Der er to slags kalksten i bruddet. Øverst ligger et 15 m tykt lag københavnkalksten og derunder endnu tykkere lag af limhamnkalksten. Det nederste lag blev dannet i et tropisk hav for 65-61 millioner år siden. I kalkstenen findes fossiler af koraler, krokodiller og hajtænder. Dagbruddet blev indviet 1866, men kalkudvinding forekom i Limhamn allerede i 1600-tallet. Bruddet blev drevet af forskellige selskaber som Annetorps Kalkbruk, Skånska Cement og Scancem. Brydningen af kalksten skete i begyndelsen med håndkraft, men ind i 1900-tallet begyndte man at bruge dynamit og maskiner. En smalsporet jernbane med hestetrukne vogne blev opført 1874 for at transportere kalksten til havnen. Skånska Cement fik 1883 tilladelse til at anvende damplokomotiv i stedet for heste. Cementfabrikken i Limhamns havn stod færdig 1889. På grund af støv og naboernes klager gravede man en ca. to km lang tunnel mellem kalkbruddet og cementfabrikken. Tunnelen blev indviet af Tage Erlander i 1968, men det varede kun ti år før cementfremstillingen ophørte, og dermed også behovet for tunnelen. Den sidste sprængning blev foretaget i slutningen af 1980'erne. Brydningen af kalk ophørte dog først i 1994. I dag ejes kalkbruddet af Malmö kommune efter at Heidelberg Cement overlod kalkbruddet til kommunen. Tidligere havde Heidelberg Cement udstykket og solgt dele af området nærmest kalkbruddet til boligbyggeri. Kalkbruddet blev gjort til et kommunalt naturreservat ved årsskiftet 2010–11. Kildehenvisninger Eksterne henvisninger Artikel om Limhamn kalkbrud Arkiveret 12. juni 2011 hos Wayback Machine (svensk)
Limhamns kalkbrott

Limhamns kalkbrott (Limhamn limestone quarry) or Kalkbrottet (the limestone quarry) is situated near Malmö, in the borough of Limhamn-Bunkeflo, Malmö Municipality, Skåne County, Sweden. The present quarry was opened in 1866 but there was a predecessor already in the 1600s. The quarry is one of the largest open-pit mines in Northern Europe, measuring 1300 by 800 meters, with a depth of 65 meters. A railway line connected the quarry to a cement factory in the port of Limhamn. In 1968 about two kilometers of the railway was placed in a tunnel to reduce air pollution. Mining of limestone in the quarry ceased in 1994. Pumping that is maintained to this day prevents the quarry from turning into a lake. The industries were torn down for housing developments in the 2010s. The open pit is a municipal nature reserve since 2011, notable for one of very few populations of the European green toad remaining in Sweden. Gallery References
Lindholmen, Karlskrona

Lindholmen is a small island to the immediate south of the city of Karlskrona in the south east of Sweden. Since the end of the 17th century, it has formed part of the Karlskrona Naval Base. It contains a number of facilities for the base including the Polhem Dock (Pohlhemsdockan) and the Ropewalk (Repslagarebanan). References
Linköping Castle

Linköping Castle is situated at Linköping in Östergötland, Sweden. It stands opposite Linköping Cathedral (Linköpings Domkyrka). History Bishop Gisle of the Diocese of Linköping first built a bishop's farm with a limestone castle in 1149. After King Gustav Vasa carried out the Reformation in 1527, the estate was converted into a royal castle. In the 1570s, King John III of Sweden (1537–1592) had the castle re-designed by Dutch architect Arendt de Roy with a new three-storey wing along the southern ring wall, he also built on the western nave with one floor. The whole castle was then white with red borders around doors and some windows. Under King Charles IX of Sweden (1550–1611), the castle was rebuilt into Renaissance style at the end of the 16th century. The castle has been the governor's residence for Östergötland County since 1785 and a state building monument since 1935. In 2000, Linköping Castle and Cathedral Museum (Linköpings Slotts & Domkyrkomuseum) was inaugurated on three floors in the castle's north wing. References Other sources Juvander, Katarina; Billeson, Göran (2006) Linköpings slott: en 900-årig historia (Stockholm: Statens fastighetsverk) ISBN 91-86670-27-1 External links Media related to Linköpings slott at Wikimedia Commons Linköpings Slotts & Domkyrkomuseum website
Castillo de Linköping

El Castillo de Linköping está situado en Linköping, en Östergötland, Suecia. Se sitúa frente a la Catedral de Linköping (Linköpings Domkyrka).​ Historia El obispo Gisle de la diócesis de Linköping primero construyó una granja del obispo con una castillo de piedra caliza en 1149. Después de que el rey Gustav Vasa llevara a cabo la Reforma en 1527, la finca fue reconvertida en un castillo real. En la década de 1570, el rey Juan III de Suecia (1537-1592) hizo rediseñar el castillo por el arquitecto holandés Arendt de Roy con una nueva ala de tres plantas junto al anillo de la muralla sur. También construyó la nave occidental de una sola planta. El castillo entero era entonces blanco con márgenes rojos en torno a las puertas y algunas ventanas. Bajo el rey Carlos IX de Suecia (1550-1611), el castillo fue reconstruido en estilo Renacentista a finales del siglo XVI.​ El castillo ha sido la residencia del gobernador del Condado de Östergötland desde 1785 y es un edificio monumento del estado desde 1935. En 2000, el Castillo y el Museo de la Catedral de Linköping (Linköpings Slotts & Domkyrkomuseum) fue inaugurado en tres plantas en el ala norte del castillo.​ Referencias Bibliografía Juvander, Katarina; Billeson, Göran (2006) Linköpings slott: en 900-årig historia (Stockholm: Statens fastighetsverk) ISBN 91-86670-27-1 Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Castillo de Linköping. Linköpings Slotts & Domkyrkomuseum website
Château de Linköping

Le château de Linköping est un château situé dans la ville de Linköping, dans la province d'Östergötland, en Suède. Il se trouve en face de la cathédrale. Source (en) Cet article est partiellement ou en totalité issu de l’article de Wikipédia en anglais intitulé « Linköping Castle » (voir la liste des auteurs). Notes et références Liens externes Portail de la Suède Portail des châteaux
Castello di Linköping

Il castello di Linköping (svedese: Linköpings slott) si trova a Linköping nell'Östergötland, in Svezia. Si trova di fronte alla cattedrale di Linköping (Linköpings Domkyrka). Vi si tiene il Mösspåtagning il 30 aprile di ogni anno. Storia Il vescovo Gisle della diocesi di Linköping costruì per la prima volta una fattoria vescovile con un castello in pietra calcarea nel 1149. Dopo che il re Gustavo I Vasa eseguì la Riforma nel 1527, la tenuta fu trasformata in un castello reale. Nel 1570, il re Giovanni III di Svezia (1537–1592) fece riprogettare il castello dall'architetto olandese Arendt de Roy con una nuova ala a tre piani lungo il muro dell'anello meridionale, costruì anche sulla navata occidentale con un piano. L'intero castello era allora bianco con bordi rossi attorno alle porte e ad alcune finestre. Sotto il re Carlo IX di Svezia (1550–1611), il castello fu ricostruito in stile rinascimentale alla fine del XVI secolo . Fu restaurato nel secolo XVIII, dopo essere stato distrutto da un grande incendio. Il castello è la residenza del governatore della contea di Östergötland dal 1785 e un monumento statale dal 1935. Nel 2000, il castello di Linköping e il museo della cattedrale (Linköpings Slotts & Domkyrkomuseum) sono stati inaugurati su tre piani nell'ala nord del castello. Altre fonti Juvander, Katarina; Billeson, Göran (2006) Linköpings slott: en 900-årig historia (Stockholm: Statens fastighetsverk) ISBN 91-86670-27-1 Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Castello di Linköping
Palácio de Linköping

O Palácio de Linköping (em sueco: Linköpings slott) é um palácio da província histórica da Östergötland, no sul da Suécia. Está localizado na cidade de Linköping. Erigido inicialmente no século XIII, foi residência do bispo de Linköping desde o século XV. Foi restaurado no século XVIII, após ter sido destruído por um grande incêndio. Hoje em dia é partilhado pela residência do governador do condado e pelo museu do palácio e da catedral. Referências Ligações externas Página oficial do Museu do Palácio e da Catedral
Линчёпингский замок

Линчёпингский замок (швед. Linköpings slott) — замок в Линчёпинге, Эстергётланд, Швеция. Находится напротив Линчёпингского кафедрального собора. История Епископ Гизл из диоцеза Линчёпинга построил епископскую ферму с известняковым замком в 1149 году. После того, как король Густав Ваза провёл Реформацию в Швеции в 1527 году, поместье было преобразовано в королевский замок. В 1570-х годах король Юхан III (1537—1592) заказал перестроить замок голландскому архитектору Арендту де Рою, который добавил новое трёхэтажное крыло вдоль южной стены; он также надстроил один этаж над западным нефом. Весь замок тогда был белым с красными окантовками вокруг дверей и некоторых окон. В конце XVI века при короле Карле IX (1550—1611) замок был перестроен в стиле Возрождения. С 1785 года замок является резиденцией губернатора лена Эстергётланд, а с 1935 года — государственным памятником архитектуры. В 2000 году на трёх этажах северного крыла замка был открыт музей замка и собора Линчёпинга. См. также Список замков и дворцов Швеции Примечания Литература Juvander, Katarina. Linköpings slott: en 900-årig historia / Katarina Juvander, Göran Billeson. — Stockholm : Statens fastighetsverk, 2006. — ISBN 91-86670-27-1. Ссылки На Викискладе есть медиафайлы по теме Линчёпингский замок Официальный сайт Линчёпингского замка и кафедрального музея (швед.)
Linköping University Hospital

Linköping University Hospital (Swedish: Universitetssjukhuset i Linköping; abbreviated US in Sweden) is a university hospital in Linköping, Sweden, operated by Östergötland County. Its scientific activities are integrated into the medical faculty (Hälsouniversitet) of Linköping University. The hospital has all specializations except organ transplantation. Excellent areas are, for example, burn care, where the hospital together with Uppsala University Hospital is responsible for national care (rikssjukvård). It has been ranked three times as "best hospital" in Sweden by the journal Dagens Medicin, and in 2019 was listed as the third best Swedish university hospital. The hospital has about 4,900 employees and 600 care places. Service area The university hospital serves highly specialized care for Östergötland, Kalmar and Jönköping counties, in total about one million inhabitants. The hospital also serves central Östergötland with primary care. Location The hospital is located close to central Linköping. The hospital is positioned at the south side of Kjettilberget ("Kjettil hill"), with the Belvederen tower at the top. Education The medical faculty at Linköping University is placed at the university hospital. The faculty has undergraduate and graduate education in most medical fields. One of the units is Clinicum, a learning laboratory for simulation and skill training with problem-based education. Research The university hospital conducts research in close cooperation with Linköping University. History The university hospital was founded as Linköpings länslasarett in 1782, and was located in central Linköping. In 1895 the hospital moved to its present location. In 1992 it gained its current name. References External links Linköping University Hospital website (in Swedish) Föreläsningsserien "Forskning i framkant", från US och Hälsouniversitetet. Archived 2009-12-17 at the Wayback Machine (in Swedish)
Hospital Universitário de Linköping

O Hospital Universitário de Linköping (em sueco: Universitetssjukhuset i Linköping) fica situado na cidade de Linköping, na Suécia. Serve como hospital de proximidade das comunas do centro do condado da Östergötland e como hospital regional especializado dos condados da Östergötland, Kalmar e Jönköping. O hospital mantem uma cooperação institucional com a Universidade de Linköping nos domínios do ensino e da pesquisa médica. Referências Bibliografia «Universitetssjukhuset i Linköping» (em sueco). Region Östergötland (Região Administrativa da Gotalândia Oriental). 2019