NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Fågelsjö kapell

Fågelsjö kapell är ett kapell som tillhör Los-Hamra församling i Uppsala stift. Kyrkobyggnaden Fram till det att det nuvarande kapellet i Fågelsjö uppfördes 1862 - 1869, hölls kyrkliga förrättningar i tillfälliga lokaler. Det timrade kapellet bestod ursprungligen av två rum, varav det ena användes som gudstjänstlokal och det andra som skola. Kapellets nuvarande utformning härrör emellertid från en genomgripande restaurering 1931. Kapellet har en stomme av liggtimmer och vilar på en vitputsad stengrund. Ytterväggarna är klädda med stående panel. Yttertaket var ursprungligen klätt med träspån men är numera klätt med enkupigt lertegel. Kyrkorummets väggar är svagt grå, med mörkare tandlist närmast det platta innertaket. En klockstapel står bakom kapellet. Söder om byvägen, på motsatt sida om kapellet, finns en kyrkogård. Norr om kapellet finns ett bårhus. Inventarier Altarprydnaden är en vävnad komponerad 1933 av Märta Måås-Fjetterström. Motivet är "Liljorna på marken" från Matt 6:28. Vävnaden omges av klassicerande pilastrar. Bildgalleri Referenser Noter Övriga källor Bebyggelseregistrets byggnadspresentation Ljusnans pastorat informerar Externa länkar Ljusnans pastorat Bilder från Fågelsjö kapell Wikimedia Commons har media som rör Fågelsjö kapell.
Фогельтофтская кирха

Фогельтофтская кирха (швед. Fågeltofta kyrka) — лютеранский храм в Фогельтофте, в коммуне Тумелилла в лене Сконе. Является храмом церковного прихода Брёсарп-Транос епархии Лунда Шведской Церкви. Храм основан в XII веке. Строительство церкви в романском стиле в Фогельтофте датируют XII — началом XIII века. Первоначально храм был освящён в честь святого апостола Петра. Он имел хоры, неф, апсиду, алтарь и колокольню. Неф, алтарь и апсида сохранились полностью, частично — дубовые фермы на потолке. В XV веке неф церкви был перекрыт двумя пролётами звездчатых сводов, которые, по преданию, возвели на средства королевы Маргрете I. Тогда же на внутренних стенах и сводах храма появились фрески; в настоящее время они находятся под слоем известковых белил. В XV веке к церкви на севере было пристроено помещение, которое служило не то церковным крыльцом, не то капеллой. Позднее оно получило название «церкви Бондрума», по имени близлежащей деревни, жители которой молились в этой части храма во время богослужений. В 1840-х годах пристройка получила цилиндрический свод; в настоящее время в ней располагается ризница. Первоначальная колокольня на севере храма была снесена в XIX веке. Новую построили на западе в 1818—1820 годах. В средние века пол в церкви был вымощен кирпичами и надгробиями, а церковные скамьи имели дверцы. Старейшими предметами в интерьере храма являются купель для крещения XII века, скульптура Богоматери из средневекового алтаря Девы Марии, кафедра XVII века с гербом владельцев замка Корновалл и алтарь XVIII века, который в 1764 году приходу завещал дворянин Пер Пальмкройц из замка Бьерсьёхольм. Он был установлен в церкви в 1766 году. Во время капитального ремонта 1952 года в храме установили ещё один алтарь из красного кирпича и известняковой плиты, который украшает витраж работы Мартина Шёблома, выполненный в 1963 году. Орган появился в церкви около 1890 года (по другим источникам в 1892 году). Первоначальный орган был построен мастером Расмусом Нильссоном из Мальмё. Современный пневматический орган был создан и установлен Фабрикой по производству органов А. Мортенссона в 1952 году под прежним корпусом. Примечания
Fågeltofta kyrka

Fågeltofta kyrka är en kyrkobyggnad en liten bit öster om byn Fågeltofta vid den gamla landsvägen. Den tillhör Brösarp-Tranås församling i Lunds stift. Kyrkobyggnaden Kyrkan byggdes på 1100-talet i romansk stil. Långhuset byggdes bredare än koret och absiden. På 1400-talet gjordes en tillbyggnad i norr, och kyrkan välvdes med stjärnvalv. Tillbyggnaden sägs vara ett stort vapenhus. År 1818 byggdes tornet, och då revs en klockstapel som tidigare funnits vid kyrkan. Det finns vissa fragment av kalkmålningar från 1400-talet i kyrkan, men dessa har överkalkats. Inventarier Predikstolen dateras till början av 1600-talet. På dess korg finns vapen som har med ägaren till Kronovalls slott att göra. En renovering av den kunde göras efter en testamentarisk gåva 1764 av Hovjunkaren Pehr Palmcreutz (1742-1764) på Bjäresjöholm. 150 Riksdaler Silvermynt kostade renoveringen och utöver det så bekostades transporten av predikstolen fram och tillbaka av majoren och riddaren von Essen och Palmcreutz släktingar. Dopfunten dateras till 1100-talet. Altaret byggdes 1952 av rött tegel med en kalkstensskiva. En altartavla som bekostades genom en testamentarisk gåva av Hovjunkaren Pehr Palmcreutz 1764. Den kostade 350 Riksdaler Silvermynt och blev invigd i kyrkan 1766. Orgel 1890 byggde Rasmus Nilsson, Malmö en orgel med 9 stämmor. Den nuvarande orgeln byggdes 1952 av A. Mårtenssons Orgelfabrik AB, Lund och är en pneumatisk orgel. Referenser Noter Källor Tore Johansson, red (1988). Inventarium över svenska orglar: 1988:I, Lunds stift. Tostared: Förlag Svenska orglar. Libris 4108784 Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Fågeltofta kyrka. Mer information från församlingen
Fågelö kapell

Fågelö kapell är en kyrkobyggnad som sedan 2006 tillhör Mariestads församling (tidigare Torsö församling) i Skara stift. Den ligger på Torsö i Mariestads kommun. Kapellet Ett tidigare kapell på platsen uppfördes 1698 och revs 1882. Det nuvarande Fågelö kapell uppfördes i trä med torn år 1882 på Fågelö gårds mark vid Fågelöviken enligt Albert Törnqvists ritningar. Kapellet består av ett rektangulärt långhus med tresidigt avslutat kor i öster och ett smalare kyrktorn i väster. Norr om koret finns en vidbyggd sakristia. Inventarier En oljemålning är från 1700-talet. Predikstolen är från 1882 och de apostlafigurer från 1700-talet som en tid prytt dess fält, är nu flyttade till väggen ovanför sakristians dörr. Dopfunten är tillverkad 1927. Ett votivskepp är skänkt 1948 till kapellet. Referenser Tryckta källor Våra kyrkor. Västervik: Klarkullen. 1990. sid. 190. Libris 7794694. ISBN 91-971561-0-8 Webbkällor Mariestads församling informerar Bebyggelseregistrets byggnadspresentation
Fågelön

Fågelön är en ö i Mälaren (Östra Mälaren) i Lovö socken i Ekerö kommun, Stockholms län. Beskrivning Fågelön ligger nordost om Kungshatt och norr om Bredäng. Ön ägs av Statens fastighetsverk. Fågelön saknar reguljära förbindelser till fastlandet och är endast tillgänglig med egen båt. På öns sydöstra sida ligger bebyggelsen Lillängen. Längs stranden öster om Lillängen finns ett område som i mitten av 1700-talet brukades som äng och som under 1800-talets slut odlades upp till åker, men har inte brukats som åker på lång tid. Naturreservat Sedan år 2014 är hela ön ett naturreservat som tillsammans med Kärsön och Lovön samt omgivande öar och holmar ingår i Lovöns naturreservat. I reservatet ingår även två allmänna farleder. Farleden 911 Riddarfjärden-Björkö-fjärden som går söder om Fågelön och farleden 912 Björnholmen-Lövholmen går öster om Lovön-Kärsön och norr om Fågelön. Närbelägna öar och holmar (urval) Norr om Fågelön: Kärsön Krankholmen Morgongåvan Tranholmen Tallholmen Karins ö Öster om Fågelön: Björnholmen Väster om Fågelön: Skräddarholmen Koffsan Utterholmen Söder om Fågelön: Kungshatt Fläsket (alternativt Fläsklösa) Källor Lovö naturreservat, Ekerö kommun. Wingborg, Olle (2012). Fyra mälaröar i litteraturen : Björnholmen, Fågelön, Kungshatt och Kärsö. Mälaröarnas bibliografi ; 2. Hägersten: Olle Wingborg. Libris 13286209. ISBN 978-91-637-0493-2 Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Fågelön.
Fågelöudde

Fågelöudde är en udde på nordöstra Lidingö, mellan Yttringe och Elfvik. Fågelöuddebadet är ett strandbad som ligger i viken intill Fågelöudden vid Askrikefjärden. Under sommaren kan man ta buss 204 från Ropsten mot Elfvik och kliva av vid hållplats Fågelöuddevägen och sedan promenera till badet, eller på sommaren kan man ta buss 211 direkt till badet från Ropsten. Historik Fågelöudde stavades förr Fågelör (1775), där "ör" betydde "samling av småsten eller sand". Udden vid viken borde alltså kallas Fågelörsudde. Udden ingick på 1890-talet i Elfviks gårds ägor som hade förvärvats 1889 av f.d. överste löjtnanten Albert Janse. Albert Janse, som även var medlem av Lidingö kommunalfullmäktige, fann att man kunde anlägga ett friluftsbad i viken vid Fågelöudde. År 1932 donerade han och hustrun Elisabeth det 35 000 m² stora området till Lidingö stad och 1933 öppnades badet för allmänheten. Till minne av familjen Janses markdonation satte Lidingö kommun 1966 upp en platta i brons med inskriptionen: "Albert och Elisabeth Janse skänkte år 1932 Fågelöudde till Lidingö stad att för all framtid användas som friluftsbad". Plattan sitter på en granitsten som finns inom badområdet.Janses arbete inom kommunen hade förmodligen en stor betydelse för idén som framkom att anlägga ett allmänt friluftsbad på Lidingö, med avsikten också att kunna bedriva simundervisning i ordnad form i kommunal regi. Janse skänkte också en tomt vid Långnäs på Elfvikslandet där en av Lidingös första skolor uppfördes. Badet idag Fågelöuddebadet har en dryg 200 meter lång sandstrand med badbryggor och hopptorn dessutom finns minigolfbana och kiosk med servering. Badet har en genom flytbryggor avdelad sektion för barnbad. Badet är anpassat för rullstolsburna personer med assistans. På området finns även toaletter inklusive handikapptoalett. Badet kan nås med bil och kommunala färdmedel. Bilder Källor Informationstavla på platsen uppsatt av Lidingö Hembygdsförening 1998. Externa länkar Om badet på Lidingö stads webbsida Badkartan-Fågelöudde, Lidingö.
Fåglums kyrka

Fåglums kyrka är en kyrkobyggnad i den södra delen av Essunga kommun. Den tillhör Essunga församling i Skara stift. Kyrkobyggnaden Den romanska stenkyrkan uppfördes på 1130-talet och omdanades 1732 då det nuvarande tresidigt avslutade kor i öster byggdes till. Fåglum är en av de bäst bevarade av denna typ i stiftet. Man byggde 1883 till en sakristia av trä vid norra sidan och 1929 uppfördes nuvarande träsakristia i norr och nuvarande trävapenhus vid långhusets västra kortsida. Interiören är präglad av en stark 1700-talskänsla och inredningen är patinerad. Där finns draperimålningar utförda 1761 av Johan Wallin. Dennes takmålningar är idag dolda av ett senare tillkommet undertak. Klockstapel och klockor Den halvöppna klockstapeln av trä är originell med sin snickarglädje och byggd 1886. I stapeln hänger två klockor som båda är gjutna 1893 av K G Bergholtz i Stockholm. Stiglucka En stiglucka av gråsten är av okänd ålder, men kan ha tillkommit vid kyrkans utvidgning 1732. Stigluckan har slätputsade och vitkalkade väggar och ett sadeltak som täcks av enkupigt lertegel. I stigluckan finns en pargrind av järn från 1883. Inventarier Dopfunten av sandsten är från senare delen av 1200-talet och tvådelad. Dess rundade cuppa har skrånande undersida och arkader med ristningar. Madonnaskulpturen från 1400-talet är utförd i ek. Höjd 78 cm. Verket är skadat och bland annat saknar Maria höger hand och även Kristusbarnet är skadat. Den är brunbetsad och har även fragment av röd färg. Predikstolen med ljudtak tillkom vid mitten av 1600-talet. Korgen vilar på en åttasidig fot från 1929. Altaruppsatsen, av skuret trä i bondbarock, är från 1761. Orgel År 1950 ersattes ett tidigare använt harmonium av en orgel, placerad på läktaren i väster. Den har sju stämmor fördelade på två manualer och pedal och är byggd 1950 av Tostareds Kyrkorgelfabrik. Fasaden står kvar, men orgeln används emellertid inte, utan en digitalorgel är nu huvudinstrument. Referenser Kyrkor i Skara stift / red.: Johnny Hagberg ; [foto: Sture Björnson ; text: Robin Gullbrandsson]. Skara stiftshistoriska sällskaps skriftserie, 1401-7725 ; 67. Skara: Skara stiftshistoriska sällskap. 2012. sid. 55. Libris 12922511. ISBN 978-91-86681-09-8 Våra kyrkor. Västervik: Klarkullen. 1990. sid. 148. Libris 7794694. ISBN 91-971561-0-8 Bebyggelseregistrets byggnadspresentation Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Fåglums kyrka.
Fånö

Fånö (stavas även Fånöö) är ett gods i Löts socken vid västra stranden av Ekolsundsviken av Mälaren, i nuvarande Enköpings kommun. Gårdens historik Fånö ägdes från 1248 av den gamla Fånöätten. På 1400-talet var ätten Trolle ägare av Fånö och från 1580-talet ägdes egendomen av ätten Oxenstierna. Den 16 juni 1583 föddes Axel Oxenstierna på Fånö, vilket han ärvde år 1630. Sedan gick godset som arv genom flera släkter (Horn, Krus, Sparre, Adlerfelt, Rålamb). Det köptes 1839 av friherre Per Adolf Tamm. Hans sonson, brukspatron Hugo Tamm, lät år 1873-1876 uppföra den nuvarande huvudbyggnaden, som även kallas Fånö slott. Till arkitekt anlitade han Johan August Westerberg. Parken och allén På 1600-talet anlades en barockpark och vid sidan om den en omkring 800 meter lång ekallé som ledde ner mot syd till en djurgård. Där fanns upphuggna skjutgator i skogen för att underlätta jakten. På 1700-talet tillkom en engelsk park mot Notholms udde och på slutet av 1800-talet anlades den nuvarande engelska parken med dess promenadvägar. Ekallén, som även kallas Axel Oxenstiernas allé, används numera som promenadstråk med mycket höga naturvärden. Den är sedan år 2006 riksintresse för naturvård och ingår i EU-satsningen Natura 2000. Till parken hör även en bokskog som Hugo Tamm lät plantera. Den självföryngrar sig och betraktas vara Sveriges nordligaste. Plantorna togs från Maltesholm i Skåne. Ägarlängd (urval) Johan Karlsson (Fånöätten) Trolle Oxenstierna Horn Krus Sparre Adlerfelt Rålamb Hugo Tamm Fånö gods ägs sedan 1996 av Jan Larsén och Caroline Larsén Forntid Ett antal fornlämningar av olika slag finns runtom i området, bland annat en stensättningliknande lämning som återfinns i en barrskogsmark, vid ett åkerhörn. Lämningen, som är ganska övervuxen med björkar och andra buskartade träd, är fem meter i diameter, 0,4 meter hög och med en mittgrop, gjord av huvudstora stenar. Ett par gravfält återfinns också liksom allehanda lösa fornlämningar, stensättningar med mera. Bland annat finns ett gravfält med 20 fornlämningar varav en är en antagen terrassering, tre är rektangulära stensättningar medan resten är runda sådana. Ett par hällristningar återfinns också, mest skålgropar inhuggna på hällar eller lösa block och sällan mer än två åt gången. Bilder Källor Fånö i Nordisk familjebok (andra upplagan, 1908) Enköpings kommun: Fånöö slott. Noter Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Fånö.﻿ Fånöö Orangeri
Fårhagsberget

Fårhagsberget är ett 54 hektar stort naturreservat i Oskarshamns kommun i Småland. Naturreservatet Fårhagsberget ligger drygt 10 kilometer väster om Oskarshamns tätort. Mitt i reservatet reser sig en bergshöjd som når 30–40 meter över omgivningarna. Området präglas i övrigt av blandskog dominerad av barrträd men med vissa inslag av lövskog, främst kring Hammarsjön. Skogen är gammal och många av träden har en ålder av 120–160 år medan några av tallarna är uppemot 250 år gamla. I områdets södra och västra del finner man Hammarsboån och Hammarsjön. Detta låglänta område består av lövskog och betesmark. En besöksparkering finns i områdets södra del. Förvaltare av naturreservatet är Länsstyrelsen i Kalmar län. Källor Om Fårhagsberget, länsstyrelsen Kalmar län Karta över naturreservatet
Fölene kyrka

Fölene kyrka är en kyrkobyggnad i Herrljunga kommun. Den tillhör sedan 2021 Herrljungabygdens församling (tidigare Fölene församling) i Skara stift. Kyrkobyggnaden Kyrkan ligger i ett öppet jordbrukslandskap norr om Nossan. Den har medeltida ursprung och de äldsta delarna (långhusets mitt) är troligen från 1100-talet eller tidiga 1200-talet. Faserna har vit spritputs. Kyrkan har sadeltak med rött enkupigt tegel, förutom torntaket som är täckt med sågade spån. Senare ombyggnad och tillbyggnader under 1600-talet och 1700-talet försåg kyrkan med tresidigt avslutat kor, sakristia, vapenhus, läktare och ett litet klocktorn i trä (1710). Ett lågt torn av trä i väster tillkom på 1700-talet och ersatte en tidigare klockstapel på kyrkogården. En äldre port åt söder har satts igen någon gång på 1600-talet och omkring samma tid öppnades en ny port åt väster. Exteriören har därefter inte förändrats nämnvärt. Åren 1946-1949 var genomgick kyrkan en omfattande restaurering där grunden, särskilt under sakristian och koret förstärktes. Vidare monterades nytt golv och nytt innertak samt en elektrisk värmeanordning. Kyrkorummet har bibehållit sin barockprägel. Invid kyrkogården finns bevarade kyrkstallar. Inventarier Dopfunten av sandsten med flätornamentik är sannolikt från 1200-talet eller möjligen 1100-talet. Altaruppsatsen i skuret trä tillkom 1713 och renoverades 1936. Predikstolen från 1600-talet fick 1741 ett rikt snidat ljudtak utfört av Michael Schmidt. Den har fyllningar med målade blomsterurnor och renoverades 1936. I tornet finns endast en kyrkklockan gjuten 1861. Orgel Före 1950 användes ett harmonium i kyrkan. 1950 byggde Tostareds Kyrkorgelfabrik, Tostared en orgel med 7 stämmor. Den nuvarande orgeln på västra läktaren har åtta stämmor fördelade på två manualer och pedal. Den är byggd av Tostareds Kyrkorgelfabrik, Tostared och installerades 1980. Även fasaden är nytillverkad. Orgeln är mekanisk. Bilder Källor Gustafsson, Christer (1990). Herrljunga kommun 1990. Kulturhistorisk byggnadsinventering / Stiftelsen Älvsborgs länsmuseum, 0280-5189 ; 36. Vänersborg: Älvsborgs länsmuseum. sid. 105-106. Libris 1212101 Kyrkor i Skara stift / red.: Johnny Hagberg ; [foto: Sture Björnson ; text: Robin Gullbrandsson]. Skara stiftshistoriska sällskaps skriftserie, 1401-7725 ; 67. Skara: Skara stiftshistoriska sällskap. 2012. sid. 56. Libris 12922511. ISBN 978-91-86681-09-8 Vår svenska kyrka / redaktionskommitté Elis Malmeström ... Göteborg: Kulturhistoriska förlaget. 1950. sid. 330. Libris 904466 Våra kyrkor. Västervik: Klarkullen. 1990. sid. 220. Libris 7794694. ISBN 91-971561-0-8 ”Fölene kyrka”. Bebyggelseregistret. Riksantikvarieämbetet. http://kulturarvsdata.se/raa/bbr/html/21400000443646. Läst 4 juli 2012. Tore Johansson, red (1989). Inventarium över svenska orglar: 1989:I, Skara stift. Tostared: Förlag Svenska orglar. Libris 4108784 Vidare läsning Wallman, Kristina (2013). Fölene kyrkogård : kulturhistorisk inventering, Herrljunga kyrkliga samfällighet, Herrljunga kommun. Vänersborg: Västarvet; Kulturmiljö. Libris 14217876 Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Fölene kyrka.
Förbandsfabriken

Förbandsfabriken är en industrifastighet från 1916 i kvarteret Lövholmen i stadsdelen Liljeholmen i södra Stockholm. Byggnaden är grönmärkt av Stadsmuseet i Stockholm vilket innebär ”att byggnaden representerar ett högt kulturhistoriskt värde och är särskilt värdefulla från historisk, kulturhistorisk, miljömässig eller konstnärlig synpunkt”. Historik Husets fasader ritades av arkitekt Carl-Robert Lindström, för resten stod AB Industribyrån med dess chef för byggnadsavdelningen överingenjör Theodor Anton Bergen. Byggnaden uppfördes i fyra våningar av Kreuger & Toll. Den översta våningen rymde en tillverkningslokal medan de tre första våningarna inrymde lager- och expeditionslokaler. Byggnadens insida är idag kraftigt moderniserad medan fasaden bevarar mycket av den ursprungliga karaktären. Byggnaden uppfördes för färgföretaget AB Wilh. Becker i samband med första världskriget för att tillgodose den ökade efterfrågan på förbandsmaterial. Fabriken var en del av företagets stora anläggning i kvarteret Lövholmen. Vid samma tid uppfördes ett huvudkontor vid Lövholmsvägen i liknande arkitektur som också är bevarad. År 2006 såldes byggnaden av dåvarande ägaren, Tikkurila Oyj, till Skanska Nya Hem. Därefter uthyrdes lokalerna som kontor. Fabriken är en av de äldre industribyggnaderna som kommer att bevaras i Lövholmen som för närvarande (2020) är föremål för ett omfattande stadsutvecklingsprojekt och håller på att förvandlas från det sista centrala industriområdet i Stockholm till ett nytt bostadsområde. Idag ägs fastigheten av Skanska. Se även Beckers färgfabrik på Lövholmen Wilhelm Beckers gamla huvudkontor Färgfabriken Nitrolackfabriken Palmcrantzska fabriken Smälten, Beckers färgfabrik Spredfabriken och Nya färgfabriken Källor Beckers färgtillverkning på Lövholmen i Stockholm Noter Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Förbandsfabriken.
Fördärvet, Långholmen

Fördärvet är en byggnad på ön Långholmen i Stockholm. Byggnaden var på 1800-talets mitt en krog och fick då sitt öknamn "Fördärvet". När man närmar sig Långholmen via Pålsundsbron syns "Fördärvet" direkt vid brons västra brofäste. Det är ett enkelt tvåvåningshus med putsade fasader och ett plåttäckt sadeltak. I sockeln mot västsidan sitter några ankarjärn av smide som bildar siffrorna "3" och "9". Mot Pålsundet finns en tillbyggd veranda som är av nyare datum. Huset blev aldrig helt färdigställt så som det var planerat när bygget påbörjades 1743. Det skulle bli bostad för varvsmästaren på Långholmsvarvet, men arbetena avbröts och huset blev smedja. På 1790-talet blev huset ombyggt till att innehålla bostäder. I mitten på 1800-talet fanns en krog här och den tiden gav byggnaden sitt nuvarande namn. Här kunde man fördärva sin ekonomi. Namnet talar för sig och hör till samma kategori som Pungpinan och Sista styvern. Källor Informationskarta utgiven av fängelsemuseet på Långholmen
Föreningen för Kanot-Idrott

Der Föreningen för Kanot-Idrott, FKI, oder im internationalen Kontext Stockholm Canoe Club, ist ein Kanuverein in Stockholm, Schweden. Im Jahr 1900 gegründet, ist er Schwedens ältester Kanu-Club und bestand bereits vier Jahre vor Gründung der nationalen Kanu-Organisation Svenska Kanotförbundet. Der Club hat zwei Sektionen für Paddeln und Segelkanus. Der Club liegt auf der Insel Måsholmen, direkt außerhalb von Djurgården im Zentrum von Stockholm. Der FKI leistete Pionierarbeit im Paddeln und Segelkanufahren in Schweden, inspiriert vom schwedischen Marineoffizier Carl Smith und indirekt von John MacGregors Kanutour von 1866 von Kristiania nach Stockholm. Eine Reihe von Clubmitgliedern haben eigene innovative Kanus konstruiert, z. B. Sven Thorell, Gerhard Högborg, Arvid Rosengren und Nils-Göran Bennich-Björkman. Die ersten modernen Rennkajaks sowie die ersten Segelkanus der schwedischen Bauart (für ausgedehnte Schärenfahrten und zum Übernachten geeignet) stammen von FKI-Mitgliedern. Ab 1907 veranstaltete der FKI die ersten schwedischen Meisterschaften im Paddeln. Seit 1906 veröffentlicht der Verein die Schriftenreihe Kanotidrott; die neueste Ausgabe ist 2016 zum 150. Jahrestag des ersten Kanus in Schweden erschienen. Literatur W. Kraft: Canoesport in Schweden. In: Die Yacht, 30. Aug. u. 6. Sept. 1912 Kanotidrott. Med understöd av Sveriges Centralförening för Idrottens Främjande utgifven av Föreningen för Kanot-Idrott. Stockholm 1906 Kanotidrott. Utgifven av Föreningen för Kanot-Idrott vid dess 10-årsjubileum. Stockholm 1910 E. Boström u. G. Högborg (Hrsg.): Kanotidrott. Utgiven av Föreningen för Kanot-Idrott vid dess 25-årsjubileum. Stockholm 1925 S. Sievers (Hrsg.): Kanotidrott. 150 år av glädje. Stockholm 2016. ISBN 978-91-7699-170-1