NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Blästad gård

Blästad gård är en herrgård i Landeryds socken i Linköpings kommun. Historia Fornlämningar i markerna bekräftar att området varit bebyggt under perioden 500 f.Kr. till 1050 e.Kr. Blästad var sannolikt en by bestående av flera mindre gårdar redan under denna tid. Namnet Blästad (Bladghastadthum) omnämns första gången 1355 med ägaren Johan i Bladghastadthum och kommer sannolikt från förledet "blägd", vilket syftar på en terrängformation utskjutande i en sjö, samt slutledet -stadir i betydelsen husplats. Flera ägare finns dokumenterade från 1300-1400-talen såsom Jens (1371), Sixten i Blaghdhastaddher (1412), Karl i Blaidhastadum (1435) och Måns i Blästa (1596). Gården ägdes 1629–1639 av köpmannen Peder Mattsson Stiernfelt, adlad 1629, och därefter av hans svärson biskopen Andreas Johannis Prytz. Under 1700-talet dominerade familjen Eckerman under vilken tid bland andra författaren och journalisten Catharina Ahlgren, gift med ryttmästare Bengt Eckerman, bodde där. Hennes dotter, Charlotta Eckerman, föddes på gården. Charlotta Eckerman är känd som hertig Karls, sedermera kung Karl XIII, älskarinna före äktenskapet. Sedan 1916 ägs och bebos gården av släkten efter godsägarparet Magnus och Wictoria Olai, som drev jordbruk tills gårdens jordbruksmark exproprierades av Linköpings kommun 1970. Flertalet byggnader finns bevarade. Den äldre, röda, mangårdsbyggnaden är från 1760-talet, och den nyare vita stenbyggnaden är från tidigt 1900-tal. Magasinet är mytomspunnet och kan var ett äldre bostadshus som flyttats från en annan gård i en gemensam sägen mellan familjerna Olai och Bielke. På marken ligger idag stadsdelarna Ekholmen och Vidingsjö. Skogen ägs av Linköpings kommun och är idag naturreservat. Referenser
Gillboskolan

Gillboskolan (Gillbo Skola) är en kommunal grundskola från årskurs 3 till 9 på Ebba Brahes väg 14 i Rotebro, Sollentuna kommun. Skolan utbildar idag drygt 400 elever och är en av Sollentunas största grundskolor. Gillboskolan invigdes år 1909 och bestod då av endast en byggnad: Östra huset. Idag består skolan av fem stycken olika byggnader: Norra huset, östra huset, zenit, södra huset och västra huset. På skolan finns det två arbetslag, åk 4-6 och åk 7-9. Varje arbetslag har ett eget hus med sina hemklassrum. Skolan har även ett servicelag som arbetar på både Gillboskolan och Gröndalsskolan. Gröndalsskolan är en kommunal grundskola från årskurs 0 till 2 belägen ca 500 m från Gillboskolan. Historia Skolverksamheten i Sollentuna socken började år 1804. Detta efter att Klasroskolan öppnades. Det var en lång väg att gå för elever som bodde i Rotebro, nästan 4 km fågelvägen. 1871 infördes därför en ambulerande skola som lärarinnan flyttade mellan. Redan 1873 fastställdes skolan i Ytterby där Skolerådet hyrde en lokal. 1881 ersattes skolan i Ytterby mot kyrkskolan. När gillbos samhälle började bebyggas och öka i population blev kyrkskolan snabbt för liten. Lösningen på detta blev Gillbo skola (idag östra huset) som stod färdig 1909. I takt med den växande villabebyggelsen krävdes snart fler klassrum. 1923 uppfördes därför det norra huset. 1939 byggdes det långa hus som idag benämns Zenit. 1967 stod det västra huset klart. Ca 30 år senare byggdes ännu ett skolhus, det södra, och det västra huset byggdes till och fick fler klassrum. Galleri Referenser Externa länkar Gillboskolans webbsida på Sollentuna kommuns webbplats
Ornässtugan, Ulriksdal

Ornässtugan i Ulriksdal är en kulturhistoriskt värdefull privatvilla vid Bryggbacken 5 på Ulriksdals slottsområde i Solna kommun. Byggnaden är en något mindre kopia av Ornässtugan i Ornäs, Dalarna och stod på världsutställningen i Paris 1867. Stugan ligger sedan 1869 på nuvarande slottsfastigheten Ulriksdal 2:3 som blev ett statligt byggnadsminne 1935. Dock ingår inte Ornässtugan i byggnadsminnet. Historik Sveriges paviljong 1867 Ornässtugan på Ulriksdals slottsområde var ursprungligen paviljongen för Svensk-norska unionen vid Världsutställningen i Paris år 1867. På utställningen kallades byggnaden Maison de Gustave Wasa (Gustav Wasas hus). Den svensk-norska utställningskommissionen, under ledning av kommissionens president Oskar II (dåvarande prins) och med hjälp av arkitekten Fredrik Wilhelm Scholander, ville visa en historisk timmerstuga som exempel på svensk allmogekultur. Som förebild valde de en loftbyggnad från Ornäs by i Dalarna, idag museum och kallad Ornässtugan. Den härstammar från början av 1500-talet och besöktes av Gustav Vasa vintern 1521 på sin flykt undan den danska kungen Kristian II:s soldater. Enligt sägen flydde han genom husets avträde som fanns i en utbyggnad på husets västfasad. Kopian är mindre än originalet, men har liksom förebilden i Dalarna en stomme i liggtimmer, svalgång, utkragande övervåning, fjällpanel och sadeltak samt färgsättning i faluröd kulör. Istället för handbilat timmer byggdes stugan, som en av de första svenska byggnaderna, av maskinsågat timmer. Takstolen smyckades dock med inskrivna ordstäv ur Hávamál. Stugan blev därmed inte bara en symbol för tidens historiskt romantiska strömningar utan även ett exempel på tidig svensk industrialisering inom byggbranschen. Under Parisutställningen visades i Maison de Gustave Wasa en svensk folkskoleinteriör och svenska jordbruks- och fiskeredskap. Ett konstnärshem Knappt två år efter utställningens slut förvärvade kung Karl XV byggnaden och lät flytta den till Ulriksdals slottsområde med inventarier och allt. Där blev byggnaden ett sommarnöje för bland andra kungens livmedikus professor Edvard Edholm. I övervåningen inredde kungen en egen ateljé. År 1921 blev huset permanentbostad med två lägenheter och konstnärsboning åt bildhuggaren Gustaf Sandberg och konstnären Axel Wallert samt konstnärinnorna Sigrid Wallert (hustru till Axel Wallert), sedermera även hem till Kerstin Bränngård (dotter till Gustaf Sandberg). Nutida bilder Referenser Noter Källor Kungliga Nationalstadsparken: Ornässtugan i Ulriksdal. Restance: Ornässtugan. Byggnaderna i Nationalstadsparken, Solnadelen, sid 35. Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Ornässtugan, Ulriksdal.
Pater Noster (Leuchtturm)

p4 Pater Noster ist ein Leuchtturm auf der Schäre Hamneskär, einer der Pater-Noster-Schären, im südlichen Bohuslän in der Nähe von Rönnäng in der Gemeinde Tjörn in Schweden. Der Leuchtturm wurde 1868 aus Eisen errichtet und war bis 1977 in Betrieb. Der Leuchtturm ersetzte ein Leuchtfeuer auf der Festung Carlsten in Marstrand. Von 2002 bis 2007 wurde er umfassend renoviert, seit dem 26. September 2007 ist der Leuchtturm wieder in Betrieb. Der Name „Pater Noster“ soll daher stammen, dass die Pater-Noster-Schären in einem gefährlichen Fahrwasser liegen, wo früher manch ein in Seenot geratener Seemann ein Vaterunser gebetet haben soll. Die Insel mit dem Leuchtturm liegt nach der Definition der International Hydrographic Organization genau an der Grenzlinie zwischen Skagerrak und Kattegat. Der Leuchtturm steht seit 2015 als Byggnadsminne unter Denkmalschutz. Sonstiges Das Internationale Göteborg-Filmfestival machte im Jahr 2021 ein besonderes Angebot, nämlich, das gesamte Festivalprogramm auf der Schäre zu sehen. Dieses Angebot richtete sich allerdings nur an eine einzelne Person, die dann für sieben Tage allein auf der Insel blieb. Damit sollte ironisch auf die Einschränkungen während der COVID-19-Pandemie in diesem Jahr angespielt werden. Siehe auch Liste von Leuchttürmen in Schweden Leuchtfeuertypen Leuchtturmliste Wikidata Schweden Einzelnachweise Weblinks Pater Noster. Svenska Fyrsällskapet; abgerufen am 5. Januar 2021 (Wiki der Schwedischen Leuchtturmgesellschaft). Föreningen Rädda Pater Noster (auf Schwedisch) Pater Noster – Åter till Hamneskär. Archiviert vom Original (nicht mehr online verfügbar) am 14. Oktober 2007; abgerufen am 14. Oktober 2007 (schwedisch). Eintrag im bebyggelseregistret des Riksantikvarieämbetet (schwedisch)
Pater Noster Lighthouse

Pater Noster is a Swedish lighthouse and the name of a small archipelago in Bohuslän on the Swedish west coast. History There were plans to build a lighthouse on the island in the 1750s, but a light was instead placed on the fortification of Carlsten in Marstrand. That light was replaced by Pater Noster in 1868. The lighthouse is of engineer Nils Gustaf von Heidenstam's typical iron design. Pater Noster originally had a large first order Fresnel lens in its lantern and the flame originally ran on colza oil. A paraffin lamp was installed in 1887. The lighthouse was automated in 1964 and the large lens replaced by a small 4th order lens. In 1977 Pater Noster lighthouse was deactivated in favor of the modern lighthouse Hätteberget placed in open water. Pater Noster started to fall out of repair as the salt water made the iron construction rusty and weak. Restoration In 2002, a large restoration project began. The lighthouse was transported to the town of Uddevalla, and later to Gothenburg. The tower was very rusty and overall in bad condition; consequently, restoration took much longer than originally planned, mostly because of insufficient funding. But many local companies and persons volunteered to complete the work. In the summer of 2007, the lighthouse was shipped back to Hamneskär. In the autumn it was reactivated. In 2015, the lens room was renovated and equipped with a high standard kitchen by the furniture design company Marbodal, as a part of their PR-campaign. In 2020 during the pandemic, a lottery called "The Isolated Cinema" was announced by the Gothenburg Film Festival, with the prize of visiting the lighthouse for looking at movie premieres for one person alone in the lens room the whole festival week. The lottery got worldwide attention, with over 12,000 attenders from more than 45 countries. The winner was an emergency nurse from Sweden. Also in 2020, the accommodation of the previous lighthouse keepers was renovated and since then, a hotel and conference centre named "Ett Hem vid Horisonten" (transl. 'A Home on the Horizon') is kept in the building. The business has become internationally famous and in 2022, the hotel won the eminent Global New Concept Award by AHEAD Awards that year. Gallery See also List of lighthouses and lightvessels in Sweden Bibliography Rowlett, Russ. "Lighthouses of Sweden: Göteborg Area". The Lighthouse Directory. University of North Carolina at Chapel Hill. Retrieved 27 August 2012. "Swedish Lighthouse Society". Archived from the original on March 14, 2012. Retrieved 2012-11-08. References External links Sjofartsverket Archived 2016-04-08 at the Wayback Machine The Swedish Lighthouse Society Leuchtturm Pater Noster Archived 2016-04-16 at the Wayback Machine (in German) Pater Noster hotel (in English) Pater Nosters Vänner (in Swedish)
Phare de Pater Noster

Le phare de Pater Noster (en suédois : Pater Noster fyr) est un phare situé sur le petit archipel de Pater Noster du détroit de Skagerrak appartenant à la commune de Tjörn, dans le Comté de Västra Götaland (Suède). Le phare de Pater Noster est inscrit au répertoire des sites et monuments historiques par la Direction nationale du patrimoine de Suède . Histoire Il y avait des plans pour construire un phare sur l'île d'Hamneskär dans les années 1750 mais une lumière a été placée sur le Fort de Carlsten à Marstrand. Cette lumière a été remplacée par le phare de Pater Noster en 1868. Le phare est de conception typique de l'ingénieur Gustaf von Heidenstam (en). Ce phare avait, à l'origine, une grande lentille de Fresnel de premier ordre avec une lampe à huile de colza. Une lampe au kérosène a été installée en 1887. Le phare a été automatisé en 1964 en même temps que la pose d'un câble électrique sous-marin. La grande lentille remplacée par une petite lentille de 4eordre et l'originale a été transférée au Musée Bohuslän (sv) d'Uddevalla. En 1977, le phare de Pater Noster a été désactivé en faveur du phare d'Hätteberget placé en mer. Il a commencé à rouiller faute d'entretien. En 2002, un grand projet de restauration a commencé. Le phare a été transporté sur une barge jusqu'à la ville d'Uddevalla, et plus tard à Göteborg pour entreprendre sa restauration. À l'été 2007, le phare a été renvoyé à Hamneskär. En automne, il a été réactivé. Description Le phare est une tour pyramidale en acier à claire-voie de 32 mètres de haut, avec une galerie et une lanterne. Le phare est totalement peint en rouge, le dôme de la lanterne est verdâtre. Il émet, à une hauteur focale de 36 mètres, un long éclat blanc tourtes les 15 secondes. Sa portée est de 20 milles nautiques (environ 37 km). Identifiant : ARLHS : SWE-176 ; SV-7925.01 - Amirauté : C0489.4 - NGA : 0701 . Voir aussi Notes et références (en) Cet article est partiellement ou en totalité issu de l’article de Wikipédia en anglais intitulé « Pater Noster Lighthouse » (voir la liste des auteurs). Lien connexe Liste des phares de Suède Liens externes University of North Carolina at Chapel Hill's : Lighthouses of Sweden: Göteborg Area Lighthouses of Sweden: Tanum Area (Northern Bohuslän) (en) Online List of Lights - Sweden (en) Sweden Liste ARLHS - Finland (de) Carte d'implantation des phares suédois (en) Pater Noster Light - Lighthouse Explorer Portail des phares Portail de la mer Baltique Portail de la Suède
Pater Noster (farol)

O farol Pater Noster está localizado na pequena e longíqua ilha de Hamneskär do arquipélago de Pater Noster (Pater Nosterskären), situado no estreito de Escagerraque, ao largo da pequena cidade de Marstrand, na província sueca da Bohuslän. A sua torre tem 32 m de altura, tendo sido construída em 1868 e desativada em 1977. Segundo uma tradição, o seu nome deriva do facto dos marinheiros rezarem frequentemente o Pai Nosso (Pater Noster) ao avistarem esses rochedos perigosos nessas águas difíceis. Referências
Väntorp

Väntorp består av några kulturhistoriskt värdefulla byggnader på Ulriksdals slottsområde i stadsdelen Ulriksdal i Solna kommun. Väntorp innehades efter 1866 av skådespelerskan Hanna Styrell, älskarinna till Karl XV och mellan 1965 och 1983 hade skulptören Eric Grate sin bostad och ateljé här. Väntorp ligger inom slottsfastigheten Ulriksdal 2:3 som är ett statligt byggnadsminne sedan år 1935. Historik Byggnader Väntorp ligger längst i söder inom Ulriksdals slottsområde, ursprungligen med strandtomt till Brunnsviken. Bebyggelsen består av en huvudbyggnad från 1866, en flygelbyggnad från 1870-talet, en före detta trädgårdsmästarbostad och en ateljébyggnad från 1960-talet. Huvudbyggnaden uppfördes 1866 på initiativ av kung Karl XV som sommarbostad. Huset har två våningar med panelade och gulmålade fasader samt rika lövsågerier under ett tegeltäckt sadeltak. På fasaden mot söder och Brunnsviken märks två inbyggda verandor. På 1960-talet moderniserades byggnaden. Flygelbyggnaden står i väster, vinkelrätt mot huvudbyggnaden. Den har ett snarlikt utseende som huvudbyggnaden men är något mindre och enklare i utförandet. Fasaderna är grönmålade. 1968 genomfördes en ombyggnad. Ytterligare en bit mot väster finns en rödmålad stuga där ställets trädgårdsmästare bodde. Vid infarten i öster står skulptören Eric Grates ateljé, en låg, grålaserad timmerbyggnad från 1960-talet. Den tidigare kontakten med Brunnsviken bröts när Bergshamraleden drogs förbi strax söder om Väntorp på 1960-talet. Boende Kung Karl XV överlät Väntorp sin älskarinna skådespelerskan Hanna Styrell på livstid. Bevarat finns ett gåvobrev där Karl XV 1866 skänker Väntorp till henne. Han såg också till att hans bror Oscar II godkände överlåtelsen. Hon anses 1865 ha fött Karl XV en dotter, Ellen Maria, som hela livet fick underhåll från en anonym källa. Enligt en skröna lär Karl XV fortfarande spöka på Väntorp. Efter Johanna Styrells giftermål med officeren Adolf Tersmeden 1876 lämnade hon Väntorp som hon sålde 1877 till sin halvsyster Theresia och hennes man, tapetserare Carl Petter Svensson, som sedan 1865 adopterat hennes dotter Ellen. Vid 1800-talets slut övertogs Väntorp av hovsömmerskan och modeskaparen Augusta Lundin. Efter Augusta Lundins död 1919 ärvdes Väntorp av hennes systerdotter Aura Svensson. År 1968 bosatte sig skulptören Eric Grate på Väntorp. Han lät bygga sin ateljé vid gårdsinfarten. På Väntorp bodde och verkade han fram till sin bortgång i augusti 1983. Idag används Väntorp som bostäder och kontor. Bilder Noter Källor Byggnaderna i Nationalstadsparken, Solnadelen, sid. 35. Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Väntorp.
Råsunda vattentorn

Råsunda vattentorn står vid Näckrosvägen 31A i stadsdelen Råsunda i Solna kommun. Tornet ritades av arkitekt Sigge Cronstedt och invigdes 1910. Driften ställdes in i början av 1950-talet. Sedan 1994 är tornet ombyggt till lägenheter. Byggnaden är exteriört mycket välbevarad och har ett högt kulturhistoriskt värde. Bakgrund Vattenförsörjningen var ett av de viktigare problemen att lösa när Råsunda och Stocksunds förstäder skulle byggas. År 1909 upprättades därför ett avtal mellan Ulriksdals slottsförvaltning och Råsundas och Stocksunds exploateringsbolag. Enligt detta avtal skulle de nya municipalsamhällena Råsunda och Stocksund får sitt dricksvatten ur Stockholmsåsen med hjälp av ett pumphus på Ulriksdals slottsområde. Därifrån leddes vattnet i en cirka 2,5 kilometer lång rörledning till vattentornet i Råsunda. Byggnad Både vattentornet i Råsunda och Ulriksdals pumphus ritades av arkitekt Sigge Cronstedt och uppfördes av byggnadsaktiebolaget Kreuger & Toll. Råsundas vattentorn placerades på en 40 meter hög kulle i dagens Näckrosparken strax söder om Råstasjön. Vattencisternen hade cylindrisk form, var gjuten i betong och stod på åtta betongpelare. Cisternen rymde 360 m³ vatten och dess medelvattenyta låg 54 meter över havet. Själva tornet har kvadratisk planform med planmått om cirka 110 m². Fasaderna murades av mörkrött tegel i en stram nationalromantisk stil. Ytterhörnen utfördes avrundade. När vattentornet var nytt användes några rum till friluftsservering under sommaren. Man hade även dans onsdag, lördag och söndag och lockade med den ”härligaste utsikten”. Runt vattentornet och Näckrosparken uppförde Riksbyggen 1945-1948 ett uppmärksammat bostadsområde, kallat Näckrosen. Avveckling I slutet av 1940-talet planerades Bergshamra vattentorn som invigdes 1951. Därmed fick Solnas invånare sitt dricksvatten från Görvälns vattenverk vid Mälaren och Råsundas vattentorn skulle rivas. Men tornet blev kvar och användes bland annat som lagerlokal. På 1950-talet hade apoteket Kvarnen ett laboratorium i byggnaden. Vid tiden var Kvarnen ett av Solnas största apotek med över 40 anställda, däribland chaufförer. Därefter fanns konstnärsateljéer och utställningsrum i tornet. 1990 fastställdes en ny detaljplan för kvarteret Slagrutan som skulle medge bygget av bostäder. Detaljplanen fastslog även att tornets yttre ej fick förändras. Mellan 1992 och 1994 byggdes tornets interiör om till åtta bostadsrätter med lägenheter mellan 3 och 4 rum och kök fördelade på åtta våningar. I samband med ombyggnaden revs den gamla cisternen. Se även Hagalunds vattentorn (nedlagt på 1930-talet) Bergshamra vattentorn (i drift) Referenser Noter Källor Byggnaderna i Nationalstadsparken, Solnadelen, sid 38. Solna stads bildarkiv: Pumphuset på Ulriksdals slottsområde. Solna stads bildarkiv: Vattentornet i Råsunda. Skånska vattentornssällskapet: Vattentorn i Solna. Stockholms läns museum: Näckrosområdet och Råsunda vattentorn. Brf Slagrutan: Från vatten till lägenheter. Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Råsunda vattentorn.
Munkfors kraftverk

Munkfors kraftverk är ett kraftverk i Klarälven, vid Munkfors. Den installerade effekten är 33 MW och kraftverket producerar årligen cirka 179 GWh elektricitet. Kraftverket byggdes genom nödhjälpsarbete under åren 1925-1930 och togs i drift 1931. Fallhöjden är 17 meter. Referenser
Kościół w Ståndze

Kościół w Ståndze – świątynia należąca do diecezji Visby Kościoła Szwecji. Znajduje się w południowo-wschodniej części Gotlandii. Architektura Kościół ten powstał z wapienia. Składa się z nawy, wieży od zachodu, węższego prezbiterium z absydą od wschodu oraz zakrystii od północy. Romańską nawę i wieżę zastąpiono w połowie XIV wieku obecnymi, gotyckimi; za autora tej przebudowy uważa się warsztat Egypticusa. Absydę dobudowano w XIV wieku. Zakrystia została dostawiona w latach 1864-1865. W 1929 roku kościół przeszedł renowację. Na uwagę zasługuje niezwykle bogato zdobiony portal od strony południowej. Powstał on w połowie XIV wieku. Przypisuje się go również warsztatowi Egypticusa, podobnie jak wmurowane obok niego płaskorzeźby. Znaleźć tu można przedstawienia koronacji Matki Bożej w towarzystwie apostołów Jana, Piotra i Pawła oraz Jana Chrzciciela, sceny z życia Maryi, a także z dzieciństwa Jezusa i Jego zmartwychwstanie. Rzeźby znajdujące się obok portalu uważane są za jeden z najwybitniejszych zabytków sakralnych Gotlandii oraz za jedno z najbardziej niezwykłych dzieł sztuki średniowiecznej w Szwecji. Są one dość monumentalne jak na warunki krajów nordyckich. Wydaje się, że ich autor chciał ukazać historię dzieciństwa i męki Chrystusa, jednak historia ta pozostała niekompletna. Najprawdopodobniej zaplanowano wykonanie kolejnych rzeźb, ale nigdy tych planów nie wdrożono w życie. Kolejność umiejscowienia rzeźb w ścianie kościoła wydaje się całkowicie przypadkowa: najniższe przedstawiają Maryję z Dzieciątkiem Jezus oraz pokłon Trzech Króli, wyższa – biczowanie Jezusa, zaś najwyższa – zdjęcie z krzyża. Wnętrze We wnętrzu nawę nakrywają cztery sklepienia krzyżowe wsparte na centralnej kolumnie. W prezbiterium również jest takie samo sklepienie. Podczas renowacji w latach 1962-1963, w kościele odkryto niewielki fragment fresku, prawdopodobnie z XV wieku. Chrzcielnica została wyrzeźbiona przez Hegvalda w XII wieku. Na jej misie przedstawione zostały między innymi sceny zwiastowania, narodzenia Jezusa czy pokłon Trzech Mędrców. Dębowy krzyż triumfalny powstał w połowie XIII wieku. Ołtarz pochodzi z 1690 roku, a pośrodku niego widoczny jest XV-wieczny krucyfiks. Ambona datowana jest na 1723 rok. Ławki pochodzą prawdopodobnie z 1693 roku. Przypisy
Ulriksdals ekonomibyggnad

Ulriksdals ekonomibyggnad (även kallat Ekonomibyggnaden) är en kulturhistoriskt värdefull byggnad uppförd 1861–1862 Ulriksdals slottsområde i Solna. Huset inhyste ursprungligen slottets kök och kommer att så småningom innehålla Ulriksdals Besökscentrum. Huset ligger på slottsfastigheten Ulriksdal 2:3 som är ett statligt byggnadsminne sedan år 1935. Historik Byggnaden för Ulriksdals första slottskök låg direkt norr om slottet. Köksbyggnaden uppfördes på 1600-talet och revs under Karl XV:s tid på 1860-talet. Ett nytt Slottskök inreddes i en nyuppförd Ekonomibyggnad strax väster om det gamla köket. Utöver Slottskök rymde byggnaden även logi för kökspersonalen. För ritningarna stod arkitekt Fredrik Wilhelm Scholander som utförde flera arkitektuppdrag åt Karl XV på Ulriksdal. Under Gustav VI Adolfs tid på Ulriksdals Slott var Högvakten placerad i Ekonomibyggnaden Huset är en putsad tegelbyggnad om 2 våningar under ett brutet och valmat plåttäckt sadeltak som tidigare varit dekorerat med runda plåtklot på varje takfönsters nock. Ekonomibyggnadens fönster hade även fönsterluckor. Framsidan som vetter mot norr domineras av en två våningar hög utbyggnad, krönt av ett litet klocktorn samt putsad dekor. Det nya köket inreddes med 4-5 järnspisar vilka var en nymodighet vid tiden samt en inbyggd bakugn. När Ulriksdal elektrifierades 1910 flyttades köket in i Slottets norra flygel. Utöver ett blivande besökscentrum finns en lägenhet, en offentlig toalett och på övervåningen WWF:s kontor där det tidigare var kökspersonalens rum. Närmaste i väster ligger Orangerimuseet. Bilder Noter Källor Byggnaderna i Nationalstadsparken, Solnadelen, sid 34. RAÄ:s bebyggelseregister: ULRIKSDAL 2:3 - husnr 15, EKONOMIBYGGNADEN (EKONOMIHUSET). Informationstavla på platsen, uppsatt av Statens fastighetsverk. Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Ulriksdals ekonomibyggnad.