Nässja kyrkogård

Nässja kyrkogård är en kyrkogård vid Nässja kyrka i Nässja socken, Vadstena kommun. Kyrkan och kyrkogården ligger högt på en udde i Vättern, omgivna av ett öppet jordbrukslandskap. Kyrkogården har en oregelbundet kvadratisk planform med något större utsträckning i nord–sydlig riktning. Den har vuxit fram omkring den medeltida kyrkan och omges till stor del av murar som har bedömts kunna vara medeltida. Den öppna karaktären, det begränsade gångsystemet, trädkransen av askar och almar samt flera gravvårdar från 1500-, 1600- och 1700-talen ger kyrkogården en tydligt ålderdomlig prägel. Historia Den medeltida kyrkplatsen Nässja kyrka uppfördes under 1100-talets andra hälft. Dateringen har kunnat fastställas genom dendrokronologisk undersökning av byggnadens trädelar. Under medeltiden byggdes en sakristia norr om kyrkan och kyrkorummet försågs med valv. Kyrkan har även en takryttare över långhusets västra del, men dess ålder är osäker. Vid en omfattande ombyggnad under början av 1800-talet flyttades huvudingången från den äldre sydportalen till ett nyuppfört vapenhus vid kyrkans västra gavel. De medeltida valven revs samtidigt och ersattes med ett plant trätak. Kyrkogården har sannolikt använts som begravningsplats sedan kyrkan uppfördes. Stora delar av kyrkogårdsmuren bedömdes vid en inventering 2002–2003 vara medeltida. Kyrkogårdens omfattning En karta över Nässja by från 1849 visar att kyrkogården då hade samma omfattning som vid inventeringen 2002. Kyrkogården tycks därför inte ha genomgått några större utvidgningar under senare tid. Även fattigstugan och den intilliggande boden finns markerade på kartan från 1849. Byggnaderna ligger i direkt anslutning till kyrkogårdsmuren och är viktiga delar av den äldre kyrkomiljön. Kyrkan ligger i kyrkogårdens norra del, vilket var en vanlig placering på medeltida kyrkogårdar, medan den största sammanhängande gravytan finns söder om kyrkan. Klockstapeln Det har tidigare funnits en klockstapel på kyrkogården eller i kyrkans omedelbara närhet, men den exakta placeringen är inte känd. År 1695 ersattes klockstapeln av ett torn eller en takryttare på kyrkobyggnaden. Grindarna Kyrkogårdens smidesgrind är märkt med namnet BONA, vilket kan tyda på att den tillverkades vid Bona bruk, som var verksamt mellan 1782 och 1886. En äldre anteckning nämner att nya kyrkogårdsportar sattes upp vid Nässja kyrka 1763, men det är osäkert om uppgiften avser den nuvarande grinden. Kyrkogården under 1900-talet Ett fotografi från 1905 visar att den sydöstra delen av kyrkogården då nästan helt saknade gravvårdar. Endast några få vårdar stod strax söder om kyrkan. Området kan vid denna tid ha innehållit omarkerade eller enklare gravar i form av gräsbevuxna kullar. Fotografiet visar också att en av de senare mer påkostade familjegravarna ännu inte hade fått sin nuvarande omgärdning av granitpollare och kätting. Under 1900-talet tillkom ett större antal gravvårdar, framför allt söder om kyrkan. Många av de yngre vårdarna är låga och breda, medan äldre familjegravar ofta har högre stenar eller särskilda omgärdningar. Läge och omgivning Kyrkan och kyrkogården ligger i den sydvästra utkanten av Nässja kyrkby, på en lövträdsbevuxen höjd på en udde i Vättern. På storskifteskartan från 1780 finns sex gårdar markerade nordväst, norr och nordöst om kyrkan. Bebyggelsen består av flera olika hustyper, varav många är reveterade. Väster om kyrkogården ligger det tidigare fattighuset och i närheten finns Nässja småskola, som uppfördes 1907 och senare togs i bruk som församlingshem. I byns nordöstra del finns ett gravfält med 23 registrerade fornlämningar. Till miljön hör även en av Östergötlands mest kända skeppssättningar. Kyrkan, kyrkogården, de äldre byggnaderna och fornlämningarna ingår i en kulturmiljö av riksintresse. Kyrkogårdens utformning Kyrkogården är indelad i två kvarter, kvarter I söder om kyrkan och kvarter II norr om kyrkan. Hela kyrkogården har en öppen karaktär. Rygghäckar saknas och gravvårdarna står förhållandevis glest. Den höga trädkransen och murarna skapar ändå en tydlig rumslig inramning. Den norra delen upplevs särskilt sluten genom närheten mellan kyrkan, murarna och träden. Kyrkogårdens begränsade gångsystem är ett ålderdomligt drag. Endast en huvudgång löper mellan de östra och västra ingångarna och gör en mindre utvidgning framför kyrkans västportal. Kyrkogårdsmuren Västra muren Den västra muren är omkring 1,05–1,4 meter hög och cirka 1,3 meter bred. Den är uppförd som en skalmur av kalksten. Stenarna varierar i storlek och är mellan omkring 0,4 och 1,2 meter långa. På vissa platser har muren rasat. På murkrönet finns rester av murbruk och kalkstensskivor, och där växer även mossa, gräs och krusbär. Norra muren Den norra muren är omkring 1,3–1,7 meter hög och består av kalksten i varierande format, från smala skivor till större block. Muren är delvis skadad och på krönet växer gräs och mossa. På insidan har muren en något mer regelbunden karaktär. Östra muren Den östra muren är omkring 0,9–1,7 meter hög. Norr om grinden liknar den den norra muren, medan delen söder om grinden består av mindre och mer regelbundet lagda kalkstenar. Där förekommer även vissa inslag av gråsten. Gräs och örter växer tätt intill muren. Södra muren Den södra muren är utformad som en stödmur och är omkring 1–1,3 meter hög. Den består av jämnt lagda kalkstenar och har en mer regelbunden karaktär än flera av de övriga mursträckningarna. Ingångar I öster finns kyrkogårdens enda bevarade grind. Den består av en dubbelgrind av järnsmide med raka spjälor. Grindens överdel är svängd och stängningsanordningen kröns av ett kors. Grinden är fäst direkt i kyrkogårdsmuren. I väster finns en öppen murpassage utan grind. Huvudgången genom kyrkogården förbinder denna öppning med den östra grinden. Trädkrans och vegetation Trädkransen består huvudsakligen av askar. På den norra sidan finns även två höga almar. I väster står två äldre askar, i norr två almar och två askar, i öster en ask och i söder sju askar. Utanför muren i sydväst står ytterligare en hög ask. Flera träd har tagits ned, men de kvarvarande askarna är viktiga för kyrkogårdens karaktär. Ask tycks tidigare ha varit ett vanligt träd i kyrkogårdarnas trädkransar. På flera ödekyrkogårdar i Östergötland finns rester av trädkransar med ask, och även en sockenbeskrivning från 1760 nämner askar omkring en kyrka. På kyrkogårdens norra del finns ett mindre antal buskage och två gravar i kvarter I omges av låga klippta buxbomshäckar. Gångsystem En grusgång löper från den östra grinden till öppningen i den västra muren. Vid kyrkans västportal vidgas gången till en mindre yta framför ingången. Några andra större gångar finns inte. Frånvaron av ett omfattande gångsystem bidrar till kyrkogårdens öppna och ålderdomliga karaktär. Två äldre gravhällar har återanvänts som trappstenar, den ena framför västportalen och den andra framför korportalen. Kvarter I Kvarter I omfattar kyrkogårdens södra del och innehåller gravplatserna 1–99. Kvarteret har en öppen karaktär och nästan alla gravvårdar är vända mot öster, vilket är ett ålderdomligt drag. Endast gravarna längs den östra muren har en annan riktning. I väster gränsar kvarteret till fattigstugan och kyrkogårdsmuren, medan det i söder och öster omges av muren och det omgivande landskapet. Äldre gravvårdar I kvarteret finns tre resta kalkstensvårdar av hög ålder. Den äldsta är daterad 1597 och är en av de få bevarade gravvårdarna från 1500-talet som fortfarande står utomhus på en kyrkogård i Östergötland. Intill den står två kalkstensvårdar från 1600-talet. Det är osäkert om de äldsta stenarna står kvar på sina ursprungliga gravplatser. Vid huvudgången ligger även en äldre kalkstenshäll från början av 1600-talet. Därutöver finns ett odaterat träkors och gravvårdar från andra hälften av 1800-talet och början av 1900-talet. Grusgravar I kvarter I finns sex grusgravar som omges av stenramar. Stenramar och gravvårdar är utformade som sammanhållna anläggningar. En grav omges av granitpollare och kätting, medan två andra grusgravar omgärdas av låga buxbomshäckar. Grusgravarna visar ett gravskick som var vanligt under stora delar av 1900-talet men som senare har försvunnit från många kyrkogårdar. Yngre gravvårdar Några gravvårdar från slutet av 1800-talet och början av 1900-talet är höga, medan de yngre vårdarna huvudsakligen är låga och breda. Flera vårdar från 1930-, 1940- och 1950-talen är utförda av svart granit. Därutöver förekommer grå och röd granit samt kalksten. Gravsättningarna i kvarteret sträcker sig huvudsakligen från 1866 till början av 2000-talet. Kvarter II Kvarter II omfattar gravplatserna 1–34 och ligger norr om kyrkan. Kvarteret har en öppen karaktär och innehåller endast ett mindre antal gravvårdar. Kyrkan och kyrkogårdsmurarna ger ändå området en tydlig rumslig inramning. I trädkransen finns två askar i öster och två almar i väster. Vid den östra muren står ytterligare en ask. Gravvårdar Vid huvudgången ligger en äldre kalkstenshäll och vid kvarterets södra gräns står en äldre gravvård. Där finns även några högre granitvårdar, en yngre liggande granithäll, en natursten och ett mindre antal moderna låga gravvårdar. En kalkstensvård är från 1870-talet. Gravsättningarna i kvarteret sträcker sig från 1874 till slutet av 1900-talet. Bland gravvårdarnas titlar finns lantbrukare, kyrkovaktare, skeppare och fiskare. Fattigstugan och boden Fattigstugan Fattigstugan ligger intill den västra kyrkogårdsmuren och uppfördes under 1700-talets andra hälft. Byggnaden är en tvåvånings enkelstuga av timmer med rödfärgad locklistpanel. Sadeltaket är täckt med enkupigt rött tegel och ingången till övervåningen nås från kyrkogården över eller genom kyrkogårdsmurens nivå. Fattigstugan visar hur omsorgen om socknens fattiga var organiserad i det äldre lokalsamhället och har ett betydande socialhistoriskt värde. Boden Intill fattigstugan står en timrad bod som också uppfördes under 1700-talets andra hälft. Byggnaden är i två våningar och står delvis på den södra kyrkogårdsmuren. Fasaderna är klädda med rödfärgad locklistpanel och mot kyrkogården finns två boddörrar med liggande panel. Fattigstugan och boden finns båda markerade på kartan över Nässja by från 1849. Gravvårdar och gravtradition Nässja kyrkogård innehåller gravvårdar från 1500-talet fram till modern tid. De äldsta vårdarna är av kalksten och omfattar resta gravstenar och liggande hällar. Några av dem har återanvänts som byggnads- eller trappstenar vid kyrkans ingångar. Att en daterad gravvård från 1597 fortfarande står uppställd ute på kyrkogården är mycket ovanligt. De äldre vårdarna står i kontrast till de många låga och breda granitvårdarna från 1900-talet. Grusgravarna med stenramar, buxbomshäckar eller kätting visar det mer påkostade familjegravskick som blev vanligt från slutet av 1800-talet och under 1900-talets första hälft. Det är däremot svårt att urskilja något tydligt sammanhängande område för enklare linjegravar. Titlar och näringsliv Titlarna på gravvårdarna visar både jordbrukets och Vätterns betydelse för Nässja socken. Bland de jordbruksanknutna titlarna finns hemmansägare och lantbrukare. Närheten till Vättern framgår av titlarna skeppare och fiskare. Andra titlar som förekommer är tonsättare, provisor och kyrkovaktare. Kulturhistoriska värden Nässja kyrka, kyrkogården, de medeltida kyrkogårdsmurarna, fattigstugan och boden bildar en kyrkomiljö av nationellt kulturhistoriskt intresse. Närheten till den stora skeppssättningen och de många övriga fornlämningarna visar att området har haft betydelse som central plats under mycket lång tid. Kyrkogårdsmurarna har ett särskilt högt värde genom sin ålder, omfattning och ålderdomliga konstruktion. Kyrkogårdens oförändrade storlek gör det möjligt att avläsa den äldre kyrkplatsens struktur. Det begränsade gångsystemet och kyrkans placering i kyrkogårdens norra del är ålderdomliga drag som förstärker platsens historiska karaktär. Trädkransen av askar och almar har höga kulturhistoriska värden och askarna kan representera en äldre typ av kyrkogårdsplantering som på många håll har försvunnit. Gravvårdarna från 1500-, 1600- och 1700-talen har mycket höga värden genom sin ålder och ovanlighet, särskilt kalkstensvården från 1597. Även gravhällarna som används som trappstenar vid kyrkans portar är viktiga äldre lämningar, även om deras ursprungliga gravsammanhang har gått förlorat. De omgärdade grusgravarna söder om kyrkan visar ett senare skede i kyrkogårdens historia och dokumenterar äldre familjegravskick. Fattigstugan och boden har betydande byggnads- och socialhistoriska värden och visar hur kyrkogården var förbunden med socknens fattigvård och praktiska verksamheter. Se även Nässja kyrka Referenser