NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Droskan

Droskan är en park belägen i hörnet Folkungagatan/Södermannagatan på Södermalm i centrala Stockholm. Parken utgör fortsättningen på kvarteret Droskhästen och parknamnet ansluter till bruket av ordet droska i betydelsen "hästskjuts" och senare "taxi". Referenser Stockholms gatunamn, s. 237
Drottning Kristinas lövsal

Drottning Kristinas lövsal kallas den lövsal som bildas av ett åttkantigt lusthus med tillhörande 1700-tals-lindar vid Stallmästaregården i Solna, nära Hagaparken. Beskrivning Stallmästaregården är Stockholmstraktens äldsta kvarvarande utvärdshus med samma funktion sedan 1600-talets mitt. Drottning Kristina brukade ofta rida och jaga i trakterna kring Brunnsviken och när hon år 1645 passerade stallmästare Håkanssons gård med sitt följe, beslöt hon sig att fira midsommar där. Ryktet om detta spred sig i staden och stallmästaren Ebbe Håkansson beslöt sig därefter att öppna ett värdshus. På Lucas Boogers (falkenerare vid Fredrik I:s hov) initiativ tillkom på 1730-talet det så kallade Tingshuset, värdshuset höjdes med en våning och parterren ner mot Brunnsviken anlades. Booger lät även flytta hit det lilla åttkantiga 1600-tals lusthus och plantera fyra lindar, varav två finns kvar än idag, arrangemanget har kallats Drottning Kristinas lövsal. Med sitt läge intill Brunnsviken fungerade "lövsalen" även som sjömärke för krogen. Lindarna i Drottning Kristinas lövsal planterades visserligen inte av drottning Kristinas men de är mycket gamla, enligt en källa från 1730-talet. Men Lindarna kan vara ännu äldre; enligt botanikern Rutger Sernander rör det sig "med säkerhet om verkliga sextonhundratalspjäser". I ett av järnbanden som stadgar grenarna vid stammen lär det finnas ett årtal från 1600-talet. År 1926 fanns fortfarande alla fyra lindar kvar och uppmättes av Sernander. Då hade deras stammar en omkrets av 260, 300, 310 respektive 335cm, mätt 1,5 meter över marken. I Sernanders naturminnesregister publicerat 1935 i Stockholmstraktens natur- och kulturminnen upptas Drottning Kristinas lövsal som naturminne nr 259. Lövsalen är dock sedan länge upphävd som naturminne. Lövsalen uppmärksammades redan på 1800-talet. Publicisten Georg Scheutz skrev 1860 i "Stockholm, Illustrerade utkast" bland annat: Paviljongen på Stallmästaregården är ännu qvar i sitt ursprungliga skick; den är af trä, men genom sorgfällig omvårdnad fullkomligt väl bibehållen, och står vid gårdens strand. Till vestibul framför dörrn resa sig fyra gamla lindar, uppbärande ett af deras täta kronor bildadt löftak… Se även Drottning Kristinas lind (Grönsö slott) – ett träd i Uppland vid Grönsö slott Drottning Kristinas lind (Svartsjö slott) – ett träd i Uppland vid Svartsjö slott Källor Referenser Tryckta källor Sernander, Rutger (1926). Stockholms natur. Stockholm: Almqvist & Wiksell Brusewitz, Gunnar (1969). Stockholm, staden på landet. Stockholm: Wahlström & Widstrand. Libris 1789588 Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Drottning Kristinas lövsal.
Drottninghuset

Drottninghuset ligger vid Johannesgatan 16 i Stockholm och uppkallades efter drottning Ulrika Eleonora d.ä. Historik Huset byggdes 1689 efter ritningar av arkitekten Mathias Spieler på initiativ av Ulrika Eleonora som Johannes hospital och var en så kallad barmhärtighetsinrättning. 1733 ändrades verksamheten till hem för "ålderstigna, sjukliga och i torftighet stadda änkor och döttrar efter civile och militäre ämbets- och tjänstemän, präster, borgare och sådana hovbetjänte, vilka icke burit livré". 1745 fick huset namnet Drottninghuset. Det var även känt såsom Drottningens hospital. Huset har förändrats under 1900-talet och rummen har byggts om till små lägenheter. Referenser Källor Martin Stugarts stockholmianaspalt i DN om Drottninghuset Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Drottninghuset.
Drottningtorget, Trollhättan

Drottningtorget är ett torg i Centrala staden i Trollhättan. Torget avgränsas av Kungsgatan, Föreningsgatan, Drottninggatan och Polhemsgatan. Från 1700-talets början var stadens centrala plats med torghandel och marknader på Barkebacken, nuvarande Kanaltorget. I mitten av 1700-talet flyttades centrum till Spåntorget, nuvarande Karl Johans torg, och flyttades till Drottningtorget 1918. Torget bestod från början av berg och åkrar, och i mitten av torget fanns ett djupt dike. Torget iordningställdes 1929, och var knutpunkten för kollektivtrafiken i Trollhättan fram till torgets ombyggnation 2019. I samband med torgets ombyggnation 1984–1986 avtäcktes fontänen "Trollkällan" formgiven av Carl-Harry Stålhane. Den omgärdas av ett vattenspel installerat 2019. I samband med torgets ombyggnation 2017–2019, uppfördes även en byggnad på torget, innehållande en food court med två restauranger, samt turistbyrå och ett mindre kontor för Film i Väst. Torget var tidigare knutpunkt för kollektivtrafiken i Trollhättan. I samband med att torget byggdes om 2019, blev busstrafikens nya knutpunkt istället Resecentrum vid Trollhättans station. Den första byggnaden på det ännu inte anlagda torget var Trollhättans flickslöjdskola, som uppfördes 1884 i hörnet Drottninggatan/Torggatan i kvarterets sydvästra hörn. Byggnaden revs 1937 och flyttades till Stavered för att bli bostadshus. Bildgalleri Källor Noter Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Drottningtorget.﻿
Drottningtorgsbron

Drottningtorgsbron är en gångbro över Stora Hamnkanalen, mellan Stora Nygatan och Drottningtorget, i Göteborg. Den är placerad mellan Kvarnbron och Slussbron. Den första bron på denna plats var en välvd träbro uppförd 1861-1862 som ett provisorium i väntan på en eventuell framtida flyttning av slussen. Den nuvarande Drottningtorgsbron byggdes 1874. En skylt på bron anger felaktigt byggnadsåret 1873. Bron fick sitt namn 1883. Uppgiften att bron tidigare skulle ha haft namnet Drottningportsbron saknar trovärdig källa. Referenser Noter Källor Öhnander, Bengt A (2007). Göteborgs kanaler och broar berättar. Göteborg: Tre Böcker Förlag AB. Libris 10538881. ISBN 978-91-7029-630-7 (inb.) , s. 44 Baum, Greta (2001). Göteborgs gatunamn 1621 t o m 2000. Göteborg: Tre böcker. Libris 8369492. ISBN 91-7029-460-7 (inb.) , s. 81
Drängsjön

Drängsjön är en sjö i Åkersberga i Österåkers kommun i Uppland som ingår i Åkers kanals huvudavrinningsområde. Sjön är 11,1 meter djup, har en yta på 0,3 kvadratkilometer och befinner sig 37,3 meter över havet. Vandringsleden Roslagsleden passerar Drängsjön. Vid sjön ligger friluftsgården Domarudden. Traditionen berättar att namnet kommer av att sju drängar gick igenom isen och drunknade, vilket det dock inte finns några historiska belägg för. Delavrinningsområde Drängsjön ingår i delavrinningsområde (660282-164275) som SMHI kallar för Utloppet av Drängsjön. Medelhöjden är 51 meter över havet och ytan är 3,28 kvadratkilometer. Det finns inga avrinningsområden uppströms utan avrinningsområdet är högsta punkten. Vattendraget som avvattnar avrinningsområdet har biflödesordning 2, vilket innebär att vattnet flödar genom totalt 2 vattendrag innan det når havet efter 6,7 kilometer. Avrinningsområdet består mestadels av skog (36 procent). Avrinningsområdet har 0,3 kvadratkilometer vattenytor vilket ger det en sjöprocent på 1,9 procent. Bebyggelsen i området täcker en yta av 7,15 kvadratkilometer eller 45 procent av avrinningsområdet. Fisk Vid fiske i sjön har fångats följande fiskar: Abborre Bäckröding Gädda Lax Regnbåge Sarv Öring Se även Drängsjöarna Lista över insjöar i Österåkers kommun Källor SMHI: Sjöar, vattendrag och avrinningsområden Externa länkar Delavrinningsområden på SMHI Vattenwebb (S-HYPE) Ladda ner data från Svenskt Vattenarkiv
Sundsvallsbron

Die Sundsvallsbron ist eine Stahlbrücke, die den Sundsvallsfjärden bei der schwedischen Stadt Sundsvall überspannt. Die kombinierte Fußgänger-, Fahrrad- und Straßenbrücke an der Ostküste des Landes wurde bei der Neutrassierung der Europastraße 4 erbaut, die auch als Ortsumfahrung die Stadt Sundsvall entlastet und die Fahrtroute um 2,3 Kilometer verkürzt. Mit 2109 Metern Länge ist sie die drittlängste Brücke Schwedens und nach der Öresundbrücke die zweitlängste Autobahnbrücke im Land. Die Stahlteile der Brücke wurden in Sengenthal von der Max Bögl Stahl- und Anlagenbau GmbH & Co. KG angefertigt und in Stettin, Polen zu bis zu 2500 Tonnen schweren Sektionen vormontiert. Gebaut wurde die Brücke von einem Konsortium bestehend aus Max Bögl International SE, Strabag und Josef Möbius Bau-GmbH. Die Brücke wurde 2016 als beste europäische Stahlbrücke mit einem „European steel bridge award“ ausgezeichnet. Eckdaten Die längste Stützweite der insgesamt 2109 Meter langen Brücke beträgt 170 Meter. Die neun Wassersektionen haben Stützweiten von 88 bis 170 Metern. Die Stahlbrücke ruht auf „Pfeilerscheiben“ aus Stahl, die auf zehn Betonpfeilern montiert sind und mit Druckstreben aus Stahl abgestützt werden. Die lichte Höhe beträgt 33 Meter. Neben der vierspurigen Autobahn hat die Brücke einen vier Meter Abschnitt für Radfahrer und Fußgänger. Weblinks Trafikverket: Informationen zur Sundsvallsbron und E-4 (schwedisch) Einzelnachweise
Sundsvall Bridge

The Sundsvall Bridge (Swedish: Sundsvallsbron) is a bridge across the Sundsvall Bay in Sundsvall, Sweden. It crosses the Bay of Sundsvall, bypassing the city. The bridge roadway is classed as motorway and forms part of European Route E4. Since 1 February 2015 there has been a charge of SEK 9 per car, light truck and bus. Heavy trucks are charged SEK 20. The bridge is 2,109 metres (6,919 ft) long and it was opened for traffic on 18 December 2014. References External links Broavgift Sundsvall Transportstyrelsen 5 December 2017 (in Swedish)
Dunkers kulturhus

Dunkers kulturhus er et museum og kunstcentrum i Helsingborg ved byens nordhavn. I huset, som har navn efter forretningsmanden Henry Dunker der bekostede museet, findes store rum til udstillinger, scenekunst og pædagogiske aktiviteter for børn og ungdom inden for kunst, musik, medier, dans og teater. Huset rummer også bar, restaurant og butik. I alt har huset et areal på 16.000 m² med 10.600 m² som virksomhedslokaler og 3.200 m² til udstillinger. I Dunkers kulturhus ligger desuden Helsingborgs turistbureau. Historie Bygningen blev opført efter en arkitektkonkurrence i 1997 med temaet "Byen ved vandet", som blev vundet af den danske arkitekt Kim Utzon. Lighederne med det hvide møbelhus Paustians Hus i København er slående. Det er fra 1987 og tegnet af Kim Utzon med faren, Jørn Utzon, der tidligere havde tegnet Operahuset i Sydney. Planer for et nyt bymuseum havde man haft længe, og de udviklede sig efterhånden til et kompleks af forskellige kulturelle institutioner. "Henry og Gerda Dunkers donationsfond" bidrog til finansieringen, og efter dem har huset fået sit navn. "Dunkers kulturhus" blev indviet af kronprinsesse Victoria den 27. april 2002 efter 2½ års byggetid og til en pris af ca. 300 millioner kroner (inklusive indretning). Aktivitet og drift står Helsingborgs kommun for. Henry Dunker, født i Esbjerg 1870, var chef for Tretorns gummifabrik i Helsingborg, der fremstillede galocher, støvler og tennisbolde. Han skabte sig derved en formue. Dunker døde 1962 og gav hele sin og hustruen Gerdas formue til byen til fremme af kulturlivet. Ægteparret Dunker var barnløst. Ud over kulturhuset har afkastet fra aktier og andet bekostet opførelsen af Helsingborgs stadsteater, det grafiske museum og Kulturmagasinet, desuden den østre langside med siddepladser på fodboldstadionet Olympias. Bygningen Kulturhuset udgøres af en gruppe huse med forskellige funktioner bundet sammen til en enhed. Mod "Sundstorget" og byen har huset en mere enkel og bymæssig facade, mens bygningerne mod havnen er mere skulpturelle i deres udtryk og domineres af hvide betonsøjler og intrikate tagformer. Som sin far indledte Kim Utzon projekteringen tredimensionelt med legoklodser. Antallet af materialer, der blev eksperimenteret med, var bevidst meget få. Utzon mener omhyggeligt at have undgået grobund for svampeangreb i hele huset. Aktiviteter Den permanente udstilling "På grænsen" viser Helsingborgs byhistorie. Derudover findes der flere udstillinger af forskellig varighed. Midt i bygningen findes turistbureauets butik som sælger bøger, kunst- og designhåndværk. Byens musikskole og "Kulturcentrum" for børn og ungdom har øvelokaler til musik, teater, dans, mime og nye udtryksformer, atelierer for it, lyd, lys, billede og scenografi samt plads for lokale grupper som vil udtrykke sig kunstnerisk. Noter Eksterne henvisninger Hjemmeside Arkiveret 14. marts 2016 hos Wayback Machine for Dunkers kulturhus
Dunker Culture House

Dunker Culture House (Swedish: Dunkers kulturhus) is a museum and art centre located in Helsingborg, Sweden. It is the museum of Helsingborg cultural heritage and its theme is to trace history from the ice age to the modern day. The building was designed by Danish architect Kim Utzon and was named after entrepreneur and industrialist Henry Dunker (1870-1962). Funding for the building was provided by the Henry and Gerda Dunker's donation fund (Henry och Gerda Dunkers donationsfond). Henry Dunker who was a local businessman who owned and operated Helsingborg's largest employer, the polymer, rubber and plastics manufacturer Trelleborg. A year before Dunker died in 1962 he was chair of the board of his company Trelleborgs Gummifabriks AB. The business employed 24,000 people with 50 outlets internationally. Dunker Culture House was opened on the 27th April 2002 by Crown Princess Victoria. The total cost for the building, including its interiors, was 300 million kronor. References External links Dunkers kulturhus official website Trelleborg official website
Dunkers Kulturhus

Центр «Dunkers Kulturhus» (швед. Dunkers kulturhus) — художественный музей и арт-центр в жилом районе «Norra hamnen» (Северная гавань) в шведском городе Хельсингборг, открытый в 2002 году; имеет общую площадь в 16 000 м², из которых 10 600 м² используются как коммерческие помещения — выставочная площадь составляет 3200 м²; проводит временные выставки произведений современного искусства. История и описание Музей и художественный центр «Dunkers Kulturhus» был открыт в Хельсингборге 27 апреля 2002 года; он стал частью нового жилого района «Norra hamnen» (Северная гавань), построенного к 1999 году на месте исторических портовых сооружений конца XIX века. Центр был назван в честь семьи предпринимателя Генри Дункера (1870—1962). Здание центра было построено после архитектурного конкурса 1997 года, в котором победил проект датского архитектора Кима Утцона (Kim Utzon), названный «Город у воды» (Staden vid vattnet); проект был вдохновлен зданием «Paustians hus» в Копенгагене, построенном в 1987 году Йорном Утцоном. Планы нового городского музея существовали в Хельсингборге задолго до 2002 года — в конечном итоге они были реализованы в виде целого комплекса из различных культурных учреждений. Средства на строительство, 330 миллионов шведских крон, были предоставлены благотворительным фондом Генри и Герды Дункер — после чего дом и получил своё название. «Дом культуры имени Дункер» был открыт кронпринцессой Викторией после двух с половиной лет строительства. Муниципалитет Хельсингборга стал нести ответственность за деятельность нового учреждения. Kulturhuset в Хельсингборге является целой группой зданий с различными функциями, соединённых в одно целое; характерными чертами проекта стали его белые бетонные колонны и «волнистая» форма крыш. В комплект входят музей с постоянной экспозицией, рассказывающей об историю города; выставочные залы для временных экспозиций, городская художественная школа для детей и молодежи, репетиционные музыкальные комнаты, используемые также и для театральных постановок, а также — помещения для местных групп, которые хотят выразить себя в искусстве. В центре регулярно проходят выставки произведений современного искусства: так в 2017—2018 годах в его залах проходила временная групповая выставка «Walk The Line», в которой приняли участие около десяти шведских современных художников, включая Осу Юнгнелиус (род. 1975). См. также Кунстхалле Мальмё Buen Kulturhus Kunstnernes Hus (Осло) Литература Mark Dion : the natural history of the museum.. — Paris: Archibooks, 2007. — 143 с. — ISBN 9782915639544. — ISBN 9782915639537. Eriksson, Torkel. Kärnan och borgen : Helsingborgs slotts medeltida byggnadshistoria. — Helsingborg: Dunkers kulturhus, 2007. — 119 с. — ISBN 9789197455077. — ISBN 9197455075. Ссылки Dunkers Kulturhus, Helsingborg / Sweden: Public Institution (англ.). artfacts.net. ArtFacts.Net GmbH. Дата обращения: 27 сентября 2019.
Dunkers kyrka

Dunkers kyrka är en kyrkobyggnad som tillhör Dunker-Lilla Malma församling i Strängnäs stift. Kyrkan ligger i Dunkers socken i Flens kommun. Kyrkobyggnaden Kyrkan är från 1200-talet och byggdes då i korsform. Kor och sakristia byggdes på 1400-talet. Kyrkan byggdes om 1737 och resultatet blev det nästan kvadratiska kyrkorum den har idag. Det gamla koret behölls och ett högt valmat spåntak restes över byggnaden. Den 25 mars 1809 brann kyrkan och taket och tornet störtade in. En del inventarier räddades, bland annat nattvardskärlen. Åren 1809–1814 återuppfördes kyrkan då tornet höjdes och försågs med huv och lanternin. 1860 tillkom ny altaruppsats, predikstol och orgelläktare. I vapenhuset förvaras tre gravklot från järnåldern, funna nära kyrkan. Kyrkan av idag präglas helt av ombyggnaden efter branden. Altaruppsatsen är ett pilaster-system av trä från 1860 och altarkrucifixet en gåva från konfirmanderna 1957. Ljuskronan i långhuset är gravmonument över kyrkoherden Johannes Tyblad, som dog 1671. På kronan finns en inskrift, där det står att kyrkoherden är begravd under kronan. Kyrkans äldsta föremål är en kalk från 1400-talets mitt och cuppa från 1695. Flera gravhällar från 1600- och 1700-talet finns bevarade. Bildgalleri Referenser Tryckta källor Våra kyrkor. Västervik: Klarkullen. 1990. sid. 226. Libris 7794694. ISBN 91-971561-0-8 Webbkällor Bebyggelseregistrets byggnadspresentation Wikimedia Commons har media som rör Dunkers kyrka.
Duvbo kyrka

Duvbo kyrka är belägen i stadsdelen Duvbo i Sundbybergs kommun och tillhör Sundbybergs församling i Stockholms stift. Kyrkan står i en brant bergssluttning mitt ibland villabebyggelse. I närheten finns ett skolhus. Kyrkobyggnaden Duvbo kyrka är tvåskeppig med ett torn i nordvästra änden. Tornets bottenvåning fungerar som vapenhus och där finns huvudingången. En vidbyggd sakristia finns i hörnet mellan koret och sidoskeppet. Långhuset har ett sadeltak som är täckt med falsad rödmålad plåt, medan tornets tak är täckt med kopparplåt. Kyrkorummet har vitmålade väggar och täcks av en öppen takstol. Ritningarna är utförda av arkitekt David Jansson. Historik År 1893 grundades Sällskapet för främjande av kyrklig själavård, sedermera Kyrkfrämjandet. Initiativtagare var rotemannen Carl Alm, som själv bodde i villasamhället Duvbo, och arkitekten David Jansson gjorde ritningar. Hösten 1903 lades grunden till kyrkan. Första söndagen i advent 27 november 1904 invigdes kyrkan av ärkebiskopen Johan August Ekman. Med bland gästerna fanns prins Carl och prinsessan Ingeborg. År 1955 restaurerades kyrkan under ledning av arkitekten Einar Lundberg. Den 11 december 1955 återinvigdes kyrkan av biskop Manfred Björkquist. Inventarier På korväggen, ovanför altaret, hänger ett krucifix i gips som är tillverkat av skulptören Carl Johan Dyfverman. Krucifixet förvärvades när kyrkan uppfördes och var ursprungligen vitt, men vid renoveringen 1955 färgsattes det för att mer påminna om de medeltida triumfkrucifixen. I kyrkan finns två dopfuntar. Den ursprungliga i trä tillverkades av församlingsbor och står numera i sidoskeppet. Vid 1955 års renovering skänktes en ny dopfunt till kyrkan. Denna är huggen i vit marmor av skulptören Bengt Härdelin. Tillhörande dopfat är utfört av silversmeden Bengt Liljedahl. Altarringen och predikstolen finns kvar sedan begynnelsen. Bänkarna är ursprungliga men flyttades om vid renoveringen 1955 så att en mittgång uppstod. Vid samma renovering tillkom nuvarande orgel och orgelläktare. Orgel 1914 byggde E F Walcker, Ludwigsburg, Tyskland en orgel med 6 stämmor. Den nuvarande orgeln byggdes 1955 av Åkerman & Lund, Knivsta och är en elektropneumatisk orgel. Orgeln har två fria och en fast kombination. Ursprungligen hade den tolv stämmor, men kom senare att utvidgas med ytterligare tre stämmor. Bildgalleri Omgivning Mycket arbete krävdes för att få den kraftigt sluttande kyrktomten i ordning. Inte förrän på 1940-talet kom man igång och då byggdes terrassmurar och kyrkparken som stod klara 1943. Till Duvbo kyrka hörde ursprungligen en egen kyrkogård. Denna kom att gränsa till Sundbybergs kyrkas begravningsplats och ingår nu i samma administrativa enhet. Källor Dag Edholm, red (1990). Inventarium över svenska orglar: 1989:III, Strängnäs stift; Stockholms stift. Tostared: Förlag Svenska orglar. Libris 4108784 Externa länkar Duvbo kyrka, Stockholm 2008, © Stockholms stift, Text: Niss Maria Legars, Foto: Mattias Ek Svenska kyrkan i Sundbyberg informerar Sundbybergs museum informerar Bebyggelseregistrets byggnadspresentation Wikimedia Commons har media som rör Duvbo kyrka.
Duvholmen

Duvholmen ist eine zu Schweden gehörende Insel im Stockholmer Schärengarten. Die bewohnte und mit mehreren Gebäuden bebaute Insel, gehört zur Gemeinde Lidingö. Südöstlich liegt die Insel Båtsmanshättan. Südlich Duvholmens verläuft die Passage von der Ostsee nach Stockholm. Duvholmen erstreckt sich von Nordwesten nach Südosten über etwa 300 Meter, bei einer Breite von bis zu 150 Meter. Auf der Insel befindet sich eine kleine Werft. Nordöstlich der Insel liegt das etwa 30 bis 35 Meter lange Wrack eines gesunkenen, hölzernen Frachtschiffes. Rund um das Wrack liegen die Überreste von zumindest vier weiteren gesunkenen Schiffen. Weblinks Homepage zur Insel (schwedisch) Einzelnachweise
Duvholmen

Duvholmen öster om Elfvikslandet på Lidingö tillhör Lidingö kommun och är enligt SCB Sveriges geografiskt minsta havsö utan landförbindelse med minst 15 permanent boende personer. Öns totala areal uppges av SCB till 3 ha. Avståndet till Lidingö är cirka 0,2 distansminuter. Historia Duvholmen, eller som det stavades på en karta från 1661, Dufweholmen, tillhörde ursprungligen Elfviks gårds mark. Ön såldes som helhet 1884 av dåvarande ägaren till Elfviks gård Jan Olof Ålander till trädgårdsmästare Josef Berggren, som 1890 byggde den stora trävillan på öns södra udde, en för tiden i Stockholms skärgård typisk "grosshandlarvilla", idag kallad Schweizervillan som blev en vanlig hustyp runt sekelskiftet 1900 när förmögna personer uppförde sina sommarresidens, där verandan, även kallad "groggveranda" intar en central plats i det sociala umgänget. Paul Toll i byggbolaget Kreuger & Toll Byggnads AB, som hade sitt sommarställe tvärs över sundet på Lidingösidan nära vattnet i tomtområdet Hagen, köpte Duvholmen 1919 men sålde den vidare 1921 till Kasper Höglund AB, ett dotterbolag till Kreuger & Toll Byggnads AB. Betongbryggan nedanför Schweizervillan och en tennisbana med betongplatta byggdes av Kreuger & Toll Byggnads AB c:a 1928 när Dir. Gustav Fredrik Hazén på Kasper Höglund AB började använda Schweizervillan som sommarbostad. Kasper Höglund AB stod som ägare till Duvholmen fram till 1946. Duvholmen idag Idag är ön uppdelad i ett tiotal privattomter med både sommarboende och permanent boende. Det största företaget som har verksamhet på ön är Duvholmens Båtbygg & Varvsservice AB. Duvholmen är ansluten till kommunalt VA. Duvholmen, utan färja eller annan fast förbindelse med fastlandet med många permanentboende har en boendemiljö liknande de förhållanden som gäller på Storholmen i Stora Värtan nordost om Lidingö. Referenser Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Duvholmen. Duvholmens webbplats