NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Stenungsunds kapell

Stenungsunds kapell är en kyrkobyggnad i Stenungsunds kommun. Den tillhör Norums församling i Göteborgs stift. Kapellet ligger på Kyrkberget i den äldre delen av Stenungsund, norr om samhällets nuvarande moderna centrum. Kring byggnaden, på bergets sluttningar, grupperar sig trähus längs gränderna upp mot kapellet. Bakgrund Församlingsborna på Stenungsön och Stora Askerön genomdrev kyrkbygget, eftersom de hade närmare väg till Stenungsund än till Norums kyrka och det bekostades med insamlade medel. Fram till 1993 ägdes kyrkan av Stenungsunds kapellbyggnadsförening, varefter den donerades till Norums församling. Kapellet är idag i bruk framförallt under sommarsäsongen för gudstjänster och musikarrangemang. Kyrkobyggnaden Byggnaden uppfördes 1924-1925 i vitmålad, stående träpanel med många klassisistiska detaljer efter ritningar av arkitekt Sven Wedenmark, men invigdes först i januari 1927 av biskop Edvard Herman Rodhe. Det har ett rektangulärt långhus med strävor och ett mindre rakavslutat kor samt en plåttäckt takryttare med en klocka över västfasaden. Huvudingången ligger på sydsidan. Den tornliknande takryttaren har ljusöppningar. På sydsidan finns en extra entré belägen vid koret och i norr en likadan för sakristian. Interiören är helt vitmålad med ett högvälvt, tredelat tak. Det separata koret har tunnvalv och marmorerade pelare. Inventarier Alla inventarier är donationer från enskilda och syföreningen. Altartavlan från 1971 är utförd av Viking Lanje. Dopfunten från 1926 utfördes av skulptören Valfrid Andersson. Golvur, med ett verk från 1700-talet, utfört av Joachim Hofvensköld. Votivskepp utfört av Axel Magnus Berg. Orgel Orgeln, som är tillverkad 1959 av Grönvalls orgelbyggeri och ombyggd av Lindegren Orgelbyggeri AB, har sju stämmor fördelade på två manualer och pedal. Referenser Illerstad, Lennart (1993). Nya svenska kyrkor. Del 2, Götaland. Rapport / Riksantikvarieämbetet och Statens historiska museer, 0348-6826 0348-6826. Stockholm: Riksantikvarieämbetet. sid. 175. Libris 5g5r3cvb30lmbdxl. http://urn.kb.se/resolve?urn=urn:nbn:se:raa:diva-5534 Bebyggelseregistrets anläggningspresentation Stenungsunds kapell, Svenska kyrkan, Stenungsund. Våra kyrkor. Västervik: Klarkullen. 1990. sid. 498. Libris 7794694. ISBN 91-971561-0-8
Stiby kyrka

Stiby kyrka är en kyrkobyggnad i Stiby nära Gärsnäs på Österlen. Den är församlingskyrka i Gärsnäs församling i Lunds stift. Kyrkobyggnaden Innan den nuvarande kyrkan byggdes användes en medeltida kyrka. Nuvarande kyrka uppfördes 1856 av byggmästare T Ljunggren efter ritningar av murmästare Magnus Cederholm som var bearbetade av arkitekt Johan Adolf Hawerman. Vid bygget återanvändes medeltidskyrkans gråstensmurar. Kyrkan består av långhus med trappgavelstorn i väster och halvrund absid i öster. Inventarier Två äldre inventarier från den gamla kyrkan finns: predikstolen från 1600-talet och en akvamanil från 1200-talet. Altartavlan är en kopia utförd 1887 av August Almén efter Carl Blochs målning i Löderups kyrka. Motivet är "Kristus i Emmaus" (Lukas 24:13-35). Nuvarande orgel med 20 stämmor byggdes 1980 av Johannes Künkel. Orgel 1835 byggde Anders Larsson, Ystad en orgel med 6 stämmor. Orgeln utökades 1885 till 7 stämmor. 1931 byggde Olof Hammarberg, Göteborg en orgel med 13 stämmor. Den nuvarande orgeln byggdes 1980 av J. Künkels Orgelverkstad AB, Lund och är en mekanisk orgel. Läktaren och orgelfasaden är från 1835 och fanns i gamla kyrkan. Referenser Tryckta källor Våra kyrkor. Västervik: Klarkullen. 1990. sid. 427. Libris 7794694. ISBN 91-971561-0-8 Tore Johansson, red (1988). Inventarium över svenska orglar: 1988:I, Lunds stift. Tostared: Förlag Svenska orglar. Libris 4108784 Webbkällor Helena Nilsson: Stiby kyrka - läktarunderbyggnad, Antikvarisk kontrollrapport, 2007, Regionsmuseet Kristianstad Bebyggelseregistrets anläggningspresentation Wikimedia Commons har media som rör Stiby kyrka.
Stigbyskolan

SiS ungdomshem Stigby, tidigare Stigbyskolan är en institution för pojkar mellan 16 och 21 år, som drivs av Statens institutionsstyrelse. Den ligger i Stigby på södra delen av Visingsö, i en fastighet som byggdes på 1930-talet som skolbyggnad för den teosofiska rörelsen. Avdelningar Norrgård (MBB-avdelning, låsbar) Södergård (behandlingsavdelning, låsbar) Västergård (behandlingsavdelning, låsbar) Östergård (behandlingsavdelning, låsbar) Externa länkar Stigbyskolan
Stigtomta kyrka

Stigtomta kyrka är en kyrkobyggnad i Stigtomta i Strängnäs stift. Den är församlingskyrka i Stigtomta-Vrena församling. Historia Vid en biskopsvisitation 1763 ansågs kyrkan för mörk och trång. Ett förslag som ledde till beslut gjordes, att utvidga kyrkan på den norra sidan för mer ljus och utrymme. 1764 ihopsamlades 689 lass sten, 200 tunnor kalk, 5000 murtelgelsten, 40 tolfter bräder, 17000 spån, spik osv. 1765 påbörjades arbetet med utvidgningen och blev sedan klar med plats för 300 personer, två stora fönster och ett runt fönster på gaveln. Bygget kostade 7000 Daler kopparmynt finansierat med kyrkans egna medel och tillskott av herrskaperna och församlingen. Nyårsdagen 1766 blev utvidgningen invigd.1765 så byggdes samtidigt en ny sakristia till annexkyrkan Nykyrka kyrka. Inventarier De äldsta murpartierna i kyrkan är från 1200-talet. Altartavlan, som visar “Fottvagningen” är från 1812 och utförd av kyrkomålaren Pehr Hörberg. Predikstolen, som är från 1690-talet har ursprungligen tillhört Svea artilleriregementes kyrka i Stockholm, är tillverkad av Andreas Heysig. Dopfunten i trä är från 1904 och i barockstil, dekorerad med förgyllda bevingade änglaansikten. Orgel 1820 byggde Johan Samuel Strand, Västra Vingåker en orgel med 9 stämmor. Den nuvarande pneumatiska orgeln byggdes 1930 av E. A. Setterquist & Son, Örebro. Den omdisponerades 1967. Fasaden är från 1820 års orgel.[källa behövs] Referenser Fotnoter Webbkällor Stigtomta-Vrena församling Tryckta källor Wockatz Eva, red (2011). Stigtomta kyrka. Sörmländska kyrkor, 99-0139017-6 ; 18 ([5. uppl.]). Nyköping: Sörmlands museum. Libris 12227983. ISBN 978-91-87794-69-8 Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Stigtomta kyrka. SDHK-nr: 28481, Utfärdare: Claus i Malm, Laurens i Lerbo, Laurens i Stigtomta och Johannes i Halla, kyrkopräster
Stinsen

Stinsen var ett köpcentrum i Häggvik, Sollentuna kommun. Det invigdes 1995 av Ingvar Oldsberg i före detta bilaffären Philipssons o. Söner AB där man sålde Mercedes Benz tidigare, det finns fortfarande en del saker som påminner om att det har varit en bilbutik tidigare genom att de två stora bilhissarna av märket Deve fortfarande finns kvar, numera som varuhissar. Köpcentret byggdes ut i omgångar och nyinvigdes 2009. Avveckling Stinsen bytte ägare under 2016 och den nya ägaren, Magnolia Bostad AB, lämnade under 2016 in en ansökan om att riva köpcentrumet och istället bygga bostäder på platsen. Under 2017 arbetade den nya fastighetsägaren och Sollentuna Kommun fram ett förslag till ny detaljplan för området. Källor
Stjärnholms kyrka

Stjärnholms kyrka är en kyrkobyggnad som tillhör Oxelösunds församling i Strängnäs stift. Kyrkan ligger vid Stjärnholms stiftsgård mellan Nyköping och Oxelösund. Kyrkobyggnaden Kyrkan består av långhus med ett tresidigt avslutat kor i öster och ett kraftigt lågt kyrktorn i väster. Vid långhusets södra sida finns en vidbyggd sakristia. Murarna är i huvudsak uppförda i natursten, medan sakristian och tornets övre del är uppförda i tegel. Långhuset, koret och sakristian täcks av sadeltak medan tornet täcks av ett pyramidtak. Takbeläggning är enkupigt, rött lertegel. Kyrkan uppfördes 1671 av Wilhelm Böös Drakenhielm och var ett gårdskapell till Stjärnholms gods. På 1770-talet genomgick kyrkan en omfattande renovering. Initiativtagare var dåvarande slottsherre hovjunkaren Isac Georg de Besche. När Stjärnholms gods upplöstes 1920 överfördes kyrkan till Sankt Nicolai församling. 1952 övergick kyrkan till den nybildade Oxelösunds församling. Enligt uppgifter i Ivar Schnells kvarlämnade dokumentation över gårdskyrkor i Strängnäs stift är det högst troligt att arkitekten vad den tidens främste, Jean de la Vallée. Wilhelm Böös Drakenhielm skrev redan 1671 till biskopen i Strängnäs och begärde att kyrkan skulle invigdes till sockenkyrkan. Men då det var en mycket ömtålig sak dröjde det ända till 1750 tills byggnaden blev invigt som församlingskyrka. 11 maj 2008 öppnades kyrkan igen efter en restaurering. Verksamheten i kyrkan hade då legat i malpåse i elva år. Inventarier Ett nattvardskärl är tillverkat 1760 av Kilian Kelson. Vid korets östvägg finns en altartavla som är avpassad efter korvalvets rundning. Nuvarande dopfunt tillkom 1952 och är skulpterad av Erik Sand. Orgel Nuvarande orgel från 1953 och är tillverkad av Åkerman & Lund Orgelbyggeri, Knivsta. Orgeln har mekanisk traktur och pneumatisk registratur. Referenser Våra kyrkor. Västervik: Klarkullen. 1990. sid. 232. Libris 7794694. ISBN 91-971561-0-8 Oxelösunds församling Stiftsgården Stjärnholm Bebyggelseregistrets byggnadspresentation Noter Externa länkar Oxelösunds församling Wikimedia Commons har media som rör Stjärnholms kyrka.
Falkenbergs gamla station

Falkenbergs gamla station är en tidigare järnvägsstation i centrala Falkenberg i Halland. Den uppfördes i samband med byggandet av Mellersta Hallands Järnväg och öppnades den 19 augusti 1886. Den slutade användas som järnvägsstation för persontrafik den 15 juni 2008 i samband med invigningen av en ny del av Västkustbanan och den nya Falkenbergs station. Idag används byggnaden som kontorslokaler. Om stationen Tio år efter öppnandet blev privatbanan förstatligad och en del av Västkustbanan. Stationen ligger ganska centralt, 500 meter väster om Stortorget i Falkenberg. Några chartertåg finns ändå per år som trafikerar den gamla stationen. Det finns godstrafik kvar till hamnen och industriområdet på Smedjeholm. Själva stationsbyggnaden, med adress Stationsgatan 18, inrymmer 2021 Nobinas kontor i Falkenberg på grund av närheten till bussterminalen tvärs över gatan. Tidigare var här ett företag som sysslar med antenner. Från den 28 september 1894 till den 1 november 1959 var Falkenbergs station också slutstation för den smalspåriga Falkenbergs Järnväg, även kallad "Pyttebanan", som gick mellan Falkenberg och Limmared. Stationen och järnvägens framtid Det finns idéer om att avveckla järnvägen mot att nyttja marken för bostäder. Vissa röster är för, och vissa röster anser att järnvägen borde behållas, för att t.ex kunna nyttja spåren för en Hallandspendel. Källor
Stjärnsunds kyrka

Stjärnsunds kyrka är en kyrkobyggnad i Stjärnsund i Hedemora kommun. Den tillhör Hedemora, Husby och Garpenbergs församling i Västerås stift. Kyrkobyggnaden Tidigare kyrkobyggnad på platsen var en brukskyrka som uppfördes 1739 när Christopher Polhem var verksam i Stjärnsund. Brukskyrkan revs 1896. Nuvarande kyrka uppfördes 1885-1887 efter ritningar av arkitekt Herman Holmgren. Kyrkan är byggd av slaggtegel och består av rektangulärt långhus med tresidigt avslutat kor i öster. I väster finns kyrktorn som kröns med en åttakantig tornspira. Kyrkan har ingångar i väster och söder. Kyrkorummets kor har tre fönster med glasmålningar utförda 1956 av konstnären Anders Gabrielsson. Målningarna har motiven: Jesu födelse, Korsfästelsen och Uppståndelsen. Inventarier Predikstolen är samtida med kyrkan. Ett altarkrucifix av keramik, med dekor i guld, silver och färg, är tillverkat 1956 av konstnären Jerk Werkmäster. En dopskål av tenn och ett nattvardskärl i förgyllt silver är från 1700-talet och fanns i gamla brukskyrkan. Den nuvarande orgeln är en fri rekonstruktion av en tidigare orgel som byggdes 1888 av Åkerman & Lund-orgel. Rekonstruktionen utfördes 2011 av Åkerman och Lunds Orgelbyggeri AB. Referenser Tryckta källor Våra kyrkor. Västervik: Klarkullen. 1990. sid. 286. Libris 7794694. ISBN 91-971561-0-8 Webbkällor Bebyggelseregistrets anläggningspresentation Bebyggelseregistrets byggnadspresentation
Stoby kyrka

Stoby kyrka är en kyrkobyggnad som från 2014 tillhör Hässleholms församling i Lunds stift. Den ligger i Stoby samhälle fem kilometer norr om Hässleholm. Kyrkobyggnaden Stenkyrkan uppfördes i romansk stil under 1100-talet och består av ett långhus med ett lägre och smalare kor samt en halvrund absid i öster. Under 1400-talet försågs innertaket med valv, men av dessa är endast korvalvet bevarat. Senare under 1600-talet förlängdes långhuset kraftigt mot väster. 1836 tillbyggdes Nykyrkan som är en bred korsarm åt norr. Kyrktornet uppfördes 1854 av tegel och försågs med trappgavlar efter ritningar av Johan Fredrik Åbom. Interiör I koret och absiden finns kalkmålningar från omkring 1225 samt från omkring 1500 av Everlövsmästaren. Korets glasmålningar tillkom under 1930-talet och är utförda av Hugo Gehlin. Målningen i det stora korfönstret mot söder har motivet evangelisterna. Målningen i det lilla korfönstret mot norr har motivet Jesu dop. Inventarier Predikstolen i renässansstil är från 1592. Dopbordet av trä samt tillhörande dopfat i mässing är från 1600-talet. Dopbordet står på lejonfötter. En rikt snidad och förgylld altaruppsats härstammar från kung Kristian IV:s tid och bär hans namnchiffer. I mitten finns en oljemålning som skildrar nattvardens instiftande. Orgel 1860 byggde Sven Löfqvist, Stoby en orgel med 10 stämmor. Den nuvarande orgeln byggdes 1940 av A. Mårtenssons Orgelfabrik AB, Lund och är en pneumatisk orgel. Orgeln har fria kombinationer, fasta kombinationer, automatisk pedalväxling och registersvällare. Referenser Tryckta källor Våra kyrkor, sidan 448, Klarkullens förlag, Västervik, 1990, ISBN 91-971561-0-8 Tore Johansson, red (1988). Inventarium över svenska orglar: 1988:I, Lunds stift. Tostared: Förlag Svenska orglar. Libris 4108784 Webbkällor Åsbo Släkt- och Folklivsforskare Om Stoby kyrka på Skåne.com Wikimedia Commons har media som rör Stoby kyrka.
Stockholms Roddförening

Stockholms Roddförening är en roddklubb på Gärdet intill Djurgårdsbrunn i Stockholm och grundades 8 april 1880 på förslag av bland andra Victor Balck och Hans Naess. Det nuvarande båt- och klubbhuset ritat av arkitekterna Sigurd Lewerentz och Torsten Stubelius och invigdes den 13 juli 1913. Tidig historia Den 15 maj 1880 fick föreningen tillstånd av Riksmarskalksämbetet att bygga ett båthus öster om den gamla laboratoriebyggnaden vid Laboratoriehagen, som disponerades av Kongl. Skogsinstitutet. Båthuset invigdes den 1 juli samma år. 1897 fick föreningen överta Mälareroddklubbens båthus som ställdes upp på samma plats. Föreningen anlade under åren 1880-1888 en skridskobana för allmänheten utanför sitt båthus vid Djurgårdsbrunnsviken. Den 26 februari och 5 mars 1882 arrangerade föreningen Sveriges första tävlingar i hastighets- och figuråkning. Som en följd av denna verksamhet bildades på Stockholms Roddförenings initiativ 31 mars 1883 Stockholms Allmänna Skridskoklubb. I samband med Stockholmsolympiaden 1912 var föreningens båthus kansli för de olympiska rodd- och simtävlingarna som avhölls på Djurgårdsbrunnsviken. Målet för roddtävlingarna var utmed Strandvägen vid Torstenssonsgatan. "Nya" båthuset År 1912 blev tomtarrendet uppsagt då området skulle bebyggas med Diplomatstaden. Den 7 oktober 1912 fick Stockholms Roddförening beviljat av Riksmarskalksämbetet att intill den s.k. Brända tomten vid Lido uppföra det nuvarande båthuset, ritat av arkitekterna Sigurd Lewerentz och Torsten Stubelius. Det nya båthuset som invigdes den 13 juli 1913, ligger vid Lidovägen 22 på Djurgården. Som virke till båthuset användes bland annat läktaren på roddbanan från Stockholmsolympiaden. Den var cirka 300 meter lång och fanns på Strandvägskajen mellan Djurgårdsbron och Torstenssonsgatan. Fortfarande kan man än idag se sittplatsnummer i taket i föreningens båthall. Huset har under årens lopp varsamt renoverats och moderniserats och ser till det yttre och inre ut i stort sett som då det var nytt. Flertalet av bänkarna och borden i övervåningen tillhör dessutom originalinredningen från 1913. Huset anses ha stort kulturhistoriskt värde och är nu klassat som ett hus där förändringar inte får göras utan länsstyrelsens godkännande. 2000-talet År 2004 invigdes en ny båthall, ritad av arkitekt Gunnar Mattsson, intill det gamla båthuset från 1913. Båtparken hade blivit så stor att det gamla huset inte räckte till. I den nya båthallen inryms också en träningslokal med bland annat roddmaskiner. Föreningen har hittills[när?] under 2000-talet vunnit 34 svenska seniormästerskap. Under samma tidsperiod har roddare från föreningen representerat Sverige i olika båttyper och blivit Nordiska Mästare för seniorer 1 gång och för juniorer 6 gånger, dessutom har föreningen vunnit 3 Svenska Mästerskap i kustrodd, 2020 och 2021. Under 2021 och 2022 har en roddare från föreningen, Eskil Borgh, blivit världsmästare i kustrodd tillsammans med Dennis Gustavsson från Höganäs. Bilder Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Stockholms Roddförening. SRF:s webbplats
Port franc de Stockholm

Le port franc de Stockholm (en suédois : Stockholms frihamn, Frihamnen) est un port situé à Stockholm en Suède. Description Stockholms frihamn est un port de la mer Baltique au nord-est de Stockholm qui partie des ports de Stockholm. La zone nommée « Frihamnen » est délimitée par Lindarängen au sud, le dépôt pétrolier de Loudden et Lilla Värtan à l'est, port de Värta au nord et Tegeluddsvägen à l'ouest. Le port de Värta et le port franc de Stockholm à Lilla Värtan sont les principaux ports de Stockholm. À Frihamnen, il existe un centre logistique pour le tri des déblais. L'entreprise vise à manipuler et à transporter des matériaux excavés au sein de Norra Djurgårdsstaden et de la ville de Stockholm. Le tri s'effectue en intérieur afin de réduire les nuisances sonores, poussiéreuses et olfactives. L’objectif est de réduire de moitié les émissions de gaz, la consommation d’énergie pour les transports et, grâce au recyclage, de réduire les coûts d’achat des matériaux. Histoire Le port franc de Stockholm a ouvert à titre provisoire en 1919 et a été agrandi jusque dans les années 1970, lorsque le port à conteneurs a été achevé. Au milieu des années 1990, la fonction de port franc a cessé. En 1990, le terminal de Tallinn, aujourd'hui le terminal de Frihamn, a ouvert ses portes. Aujourd'hui, le trafic vers Saint-Pétersbourg part de ce port, tandis que le trafic vers Tallinn et Riga part de Värtahamnen. En 2009, un nouveau terminal de croisière a été inauguré pour les navires de croisière internationaux qui échangent des passagers à Stockholm. Le 17 décembre 2008, les ports de Stockholm et le plus grand opérateur portuaire au monde Hutchison Whampoa (HP), basé à Hong Kong – ont signé un accord qui donne à HP le droit d'exploiter le port à conteneurs du port franc de Stockholm et des opportunités pour HP de développer de nouvelles opérations de conteneurs de Nynäshamn et du port de Stockholm Norvik. L'accord porte sur 25 ans. Quais du port Galerie Références Voir aussi Articles connexes Liste des plus grands ports de Suède Liens externes Site officiel Portail de la mer Baltique Portail des ports Portail de la Suède
Stockholms glasbruk

Stockholms glasbruk är ett glasbruk som uppfördes på Skansen i Stockholm 1936. Verksamheten startades redan 1933, men låg då i en källarlokal vid Södermalmstorg. Gamla ritningar av ett glasbruk i Johannisholm (Venjans socken i Dalarna) från slutet av 1700-talet har stått som modell för glashyttan. Glasbruket byggdes på Skansen 1936 för att visa glasblåsning för publik. På glasbruket kan man se glasblåsarna tillverka unika glasföremål och köpa med sig glas hem, bland annat bruksglas, prydnadsglas och konstglas. En utställnings- och försäljningslokal ligger vägg i vägg med glasblåsningen. Glashyttan gör även beställningsarbeten och det speciella Skansenglaset, som är krackelerat. Det har tillverkats sedan 1933. Historik I en källarlokal vid Södermalms torg vid Slussen startade man verksamheten med glasblåsning redan 1933. AB Stockholms Glasbruk stod klart 1936. De ansvariga för Skansens stadskvarter började 1930 att leta efter en hytta från 1700- eller 1800-talet att foga till stadskvarteren. Men man kunde inte finna någon passade byggnad och därför gjorde man, som ovan nämnts, en rekonstruktion från äldre glashyttor i Småland och med hjälp av ritningar från Johannisholms hytta i Venjans socken i Dalarna. De senaste åren[när?] har glasindustrin i Sverige minskat kraftigt. Sverige var tidigare en stor glasnation, men nu tillverkas mycket bruksglas i andra länder, men i liten skala tillverkas ännu svenskt glas. Hantverket lever vidare i Stockholms glasbruk, som är ett av de få som tillverkar svenskt glas. Åren 1933–1980 drevs Stockholms glasbruk av fabrikör Ture Berglund och hans hustru Lily. Därefter tog dottern Marianne och maken Göran Hammar över driften och efter några år blev det dags för dotterdottern Karin Hammar att föra traditionen vidare. Sedan den 1 juli 2020 har Stockholms glasbruk nya ägare och verksamheten drivs vidare av glaskonstnärerna Martin Ehrensvärd och Aleksandra Ehrensvärd (Pavlenkova). De blåser glas i hyttan med nya kunskaper och nya tekniker. Galleri Källor Stockholms Glasbruk Noter Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Stockholms glasbruk.
Universitätsbibliothek Stockholm

Die Universitätsbibliothek Stockholm (Stockholms universitetsbibliotek) ist die Universitätsbibliothek der Universität Stockholm und eine der größten Hochschulbibliotheken Schwedens. Im Jahr 2014 hatte die Bibliothek 1,8 Millionen Besucher. Geschichte Im Jahr 1960 wurde die Stockholmer Hochschule zu einer Universität. Dadurch entstanden zwei separate Bibliotheken. Die Universitätsbibliothek und die selbstständige Fakultätsbibliothek. 1971 wurden die Fakultäten der Stockholmer Universität auf den Campus Frescati zusammengelegt, wo neue Gebäude errichten worden waren. Im 1983 wurde die neue Zentralbibliothek von König Carl XVI. Gustaf eingeweiht. Die neue Zentralbibliothek wurde zum Zentrum des Bibliothekswesens mit weiteren Filialen rund um Stockholm. Die Zentralbibliothek wurde von dem britisch-schwedischen Architekten Ralph Erskine entworfen und ist als Erweiterung des Unigebäudes aus den 1960er Jahren gebaut. Das Gebäude ist von Erskine geprägt mit den für ihn typischen Details wie z. B. Balkons und einem Bogendach am Eingang. Die Bibliothek wird 2013–2015 umgebaut und modernisiert. Bibliotheken Außer der Zentralbibliothek besteht die Universitätsbibliothek aus acht Niederlassungen. Im Herbst 2014 wird eine neue Bibliothek eröffnet, die NOD-Bibliothek in Kista in Stockholm. Bibliothek der Hochschule der Journalistik – JMK-biblioteket Asien-Bibliothek – Asienbiblioteket Bibliothek der Mathematik – Matematiska biblioteket Bibliothek der Geowissenschaften – Geobibilioteket Bibliothek der sozialen Arbeit – Biblioteket för socialt arbete Arrhenius-Bibliothek – Arrheniusbiblioteket AlbaNova Bibliothek des Lateinamerikanischen Instituts – Latinamerikainstitutets bibliotek Einzelnachweise Weblinks Offizielle Webpräsenz (englisch, schwedisch)
Biblioteca da Universidade de Estocolmo

A Biblioteca da Universidade de Estocolmo (em sueco Stockholms universitetsbibliotek) é uma biblioteca universitária localizada na cidade de Estocolmo, na Suécia. É constituída por dez unidades: AlbaNovas bibliotek Arrheniusbiblioteket Asienbiblioteket Biblioteket för socialt arbete Frescatibiblioteket Geobiblioteket JMK-biblioteket Latinamerikainstitutets bibliotek Matematiska biblioteket NODbiblioteket Recebe anulamente 1,8 milhões de visitantes. Referências Ligações externas Media relacionados com Biblioteca da Universidade de Estocolmo no Wikimedia Commons Página oficial da Biblioteca da Universidade de Estocolmo - em sueco Ver também Bibliotecas da Suécia Universidade de Estocolmo