NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Larvs kyrka

Larvs kyrka är en kyrkobyggnad som sedan 2018 tillhör Varabygdens församling (tidigare Larvs församling) i Skara stift. Den ligger i kyrkbyn Larv i Vara kommun. Kyrkobyggnaden Den tidigare kyrkobyggnaden byggdes på medeltiden. Den nuvarande stenkyrkan i nyklassisk stil uppfördes 1863–1865 efter ritningar av arkitekt Ludvig Hedin. Kyrkan består av långhus med ett kor i öster som inte är särskilt utmarkerat. Vid långhusets östra kortsida finns en polygonal absid och vid dess västra kortsida ett kyrktorn. Vid korets norra sida finns en vidbyggd sakristia. Ytterväggarna är spritputsade och vitkalkade. Långhus, kor och sakristia har sadeltak belagda med skiffer. Torntaket har en fyrsidig huv med åttasidig tornspira. Inventarier Dopfuntens cuppa är från senare delen av 1200-talet. Foten är nytillverkad vid en renovering 1961. Ett nattvardskärl är tillverkat 1673 och omgjort 1725. Två oljemålningar är gjorda av Antonio Balestra (1660–1740) från Venedig. Nuvarande altare tillkom 1961. Nuvarande orgel är byggd 1967 av John Grönvall Orgelbyggeri i Lilla Edet. Stämmor från en äldre orgel, byggd 1872 av Johan Nikolaus Söderling, har återanvänts i nuvarande orgel. Fotogalleri Referenser Våra kyrkor. Västervik: Klarkullen. 1990. sid. 146. Libris 7794694. ISBN 91-971561-0-8 Bebyggelseregistrets byggnadspresentation Bebyggelseregistrets anläggningspresentation Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Larvs kyrka.
Laske-Vedums kyrka

Laske-Vedums kyrka är en kyrkobyggnad som sedan 2018 tillhör Varabygdens församling (2002—2018 Vedums församling och tidigare Laske-Vedums församling) i Skara stift. Den ligger i kyrkbyn Vedum i Vara kommun. Kyrkobyggnaden Första kyrkobyggnaden var troligen en stavkyrka som på 1100-talet ersattes av en stenkyrka i romansk stil. Delar av denna stenkyrka finns kvar i norra och östra väggen. År 1776 var kyrkan så förfallen att socknen för egna medel lät göra en ombyggnad. Långhuset breddades åt söder och ett nytt kor byggdes vid östra sidan. Norr om koret byggdes en ny sakristia. 1811 byggdes ett nytt vapenhus. Taket har valmade spetsar. I kyrkorummet finns ovanliga målningar utförda 1791 av Boråsmästaren Nils Åvall med blomstergirlander på väggarna och skildringar av olika dygder på läktarbröstningen. . Klockor och klockstapel Nuvarande klockstapel byggdes 1937 och ersatte en nästan identisk stapel från 1705, vilken flyttades till Österbitterna kyrkplats. Den är timrad med en öppen konstruktion som vilar på en betonggrund. Lillklockan är omgjuten 1867 av C. A. Norling i Jönköping samt 1937 av M. & E. Ohlssons klockgjuteri i Ystad. Storklockan är gjuten samma år och på samma ställe där lillklockan göts om senast. Kyrkogård På kyrkogården, som har utvidgats i flera omgångar, finns ett unikt fristående gravkor, det Hierta–Lindelöfska gravkoret från 1644. Det är en iögonenfallande öppen konstruktion som är försedd med pelarburen barockhuv, krönt med en lanternin. Ingång till kyrkogården sker genom en stiglucka. Inventarier Dopfunten är från omkring år 1200. Altaruppsatsen är ett lokalt arbete från 1600-talet som på sin tid donerades till kyrkan. Predikstolen är från senare delen av 1600-talet. Orgel Den mekaniska orgeln på läktaren i väster med ljudande fasad är byggd 1911 av Eskil Lundén. Vid renoveringen 1960, som utfördes av Nordfors & Co, utökades orgeln med ett ryggpositiv. Instrumentet har elva stämmor fördelade på två manualer och pedal. Referenser Kyrkor i Skara stift / red.: Johnny Hagberg ; [foto: Sture Björnson ; text: Robin Gullbrandsson]. Skara stiftshistoriska sällskaps skriftserie, 1401-7725 ; 67. Skara: Skara stiftshistoriska sällskap. 2012. sid. 99-100. Libris 12922511. ISBN 978-91-86681-09-8 Våra kyrkor. Västervik: Klarkullen. 1990. sid. 146. Libris 7794694. ISBN 91-971561-0-8 Bebyggelseregistrets byggnadspresentation Riksantikvarieämbetet om klockstapeln Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Laske-Vedums kyrka.
Pumpstocken 11

Pumpstocken 11 est un édifice de valeur culturelle et historique situé dans le quartier de Norrmalm à Stockholm en Suède. Présentation Pumpstocken 11 est située dans l'ilôt Pumpstocken, à l'angle de Biblioteksgatan 10 / Mäster Samuelsgatan 4. Le bâtiment a été construit entre 1895 et 1897 selon les plans de l'architecte Johan Laurentz. L'architecte a apporté son expérience de Strandvägen, où il avait conçu plus de maisons que quiconque. La maison a été acquise en 1991 par la société immobilière Hufvudstaden. Elle est labellisée verte par le Musée municipal de Stockholm, ce qui signifie qu'elle est considérée comme « particulièrement précieuse d'un point de vue historique, culturel-historique, environnemental ou artistique ». Depuis 1897, le restaurant Prinsen est situé dans le bâtiment. Histoire Pumpstocken 11 a été construit en tant que un bâtiment résidentiel et commercial entre 1895 et 1897 à l'angle sud-ouest de îlot alors nouvellement formé et à proximité du Birger Jarlsgatan nouvellement construite. Le terrain appartenait au constructeur Lars Östlihn, qui agissait également en tant que promoteur, ce qui signifie qu'il avait construit la maison à ses propres frais et l'avait ensuite immédiatement vendue. L'acheteur était le grossiste J.O. Lundqvist, dont la famille a conservé la propriété jusqu'aux années 1990. Lars Östlihn a engagé l'architecte Johan Laurentz pour concevoir le bâtiment. La maison avait quatre étages avec un rez-de-chaussée surélevé où étaient aménagés des locaux commerciaux, ainsi que trois étages supérieurs et un sous-sol complet. Dans les années 1930 et 1950, le grenier a été aménagé en appartements. La façade au rez-de-chaussée était revêtue de pierre naturelle rouge taillée grossièrement et au-dessus de briques de façade jaunes. Les détails, les décorations et l'angle arrondi faisant face à Biblioteksgatan / Mäster Samuelsgatan ont été réalisés en pierre naturelle grise. La façade a été dotée d'une division horizontale par des bandes de pierre naturelle entre les étages. Face à Mäster Samuelsgatan, la façade était accentuée par une baie vitrée sur trois étages qui marquait le grand salon des appartements. Les quatre balcons de la maison sont soutenus par des supports en fer forgé ornés. Les hautes vitrines des magasins étaient cintrées, tout comme les fenêtres de l'étage supérieur. L'entrée principale se trouve au 4 Mäster Samuelsgatan, elle est entourée d'un portail monumental en pierre et flanquée de pilastres à chapiteaux dans un ordre corinthien simplifié. La porte est en chêne avec des remplissages sculptés et une partie supérieure arrondie et vitrée. Galerie Références Voir aussi Articles connexes Lieux et monuments de Stockholm Architecture à Stockholm Pumpstocken 10 Pumpstocken 12 Pumpstocken 13 Liens externes Portail de l’architecture et de l’urbanisme Portail de Stockholm
Latikbergs kyrka

Latikbergs kyrka är en kyrkobyggnad i byn Latikberg. Den tillhör Vilhelmina församling i Luleå stift. Kyrkobyggnaden Redan på 1830-talet framfördes önskemål om en kyrka i Latikberg. Flera platser var på förslag, men när en tomt donerats i Latikberg, upptogs en rikskollekt och kyrkan kunde invigas 1934. Kostnaden blev 28 478 kr. Kyrkan är byggd i trä efter ritningar av Martin Westerberg. Dess långhus är enskeppigt och rektangulärt. Vid östra sidan finns ett korparti med samma höjd och bredd som övriga långhuset. Intill korets norra vägg finns en vidbyggd sakristia. Sedan 1994 fungerar sakristian som samlingssal. Vid västra sidan finns kyrktornet vars bottenplan numera fungerar som sakristia. Inventarier Dopfunten är formgiven av Dan Dahlgren, dåvarande komminister i Saxnäs. Orgel Orgeln är byggd 1960 byggd av Åkerman & Lunds Nya Orgelfabriks AB, Knivsta och är en mekanisk orgel. . Källor Tore Johansson, red (1990). Inventarium över svenska orglar: 1990:III, Härnösands stift, Luleå stift. Tostared: Förlag Svenska orglar. Libris 4108784 Externa länkar Vilhelmina församling Wikimedia Commons har media som rör Latikbergs kyrka.
Laurinska huset

Laurinska huset, auch Mälarpalatset genannt, ist ein Wohnhaus und liegt in der Bellmansgatan 4–6 auf Södermalm in der schwedischen Hauptstadt Stockholm. Das Haus steht im Stadtviertel Mariaberget. Das Haus ist im Besitz der Bostadsrättsföreningen Bössan 11. Geschichte Das Haus ist vom Architekten Valfrid Karlson entworfen und 1891 eingeweiht worden. Es hat eine dem holländischen Renaissance-Stil nachempfundene rote Ziegelsteinfassade und dominierende Ecktürme. In der Illustrerad Tidning von 1891 wurde das „palastähnliche Wohnhaus“ für die Wahl von echten und einfachen Materialien gelobt sowie für seine harmonische Gestaltung. Das Gebäude verfügte über 120 Räume, die vor allem auf Vier- bis Sechsraumwohnungen verteilt gewesen sind. Das Haus erhielt seinen Namen nach einem seiner ersten Mieter, dem Kunsthistoriker und Pädagogen Carl Gustav Laurin. Er zog 1892 ein und wohnte dort bis zu seinem Tod 1940. Seine Wohnung im östlichen Eckturm mit hervorragender Aussicht über den Riddarfjärden war in den ersten Jahrzehnten des 20. Jahrhunderts ein beliebter Treffpunkt für die Kulturelite Stockholms. Seine Nachbarn waren unter anderem die Künstler Hanna und Georg Pauli. Hanna Paulis Gemälde Vänner (Freunde) mit Ellen Key im Zentrum entstand mit der Wohnung Paulis als Hintergrund. Andere bekannte Mieter des Hauses waren der Hofsänger Martin Öhman, die Künstler Hilding Linnqvist und Bengt Hegethorn, der Schauspieler Åke Grönberg, der Schriftsteller Olle Wästberg sowie die Musiker Putte Wickman und Rune Öfwerman. In der neueren Zeit wohnten unter anderem der Historiker Kim Salomon, die Sängerin Eva Dahlgren, die Schauspielerin Efva Attling und die Sängerin Robyn im Haus. Das Gebäude ist vom Stockholmer Stadtmuseum als „blau“ klassifiziert worden, der höchsten der drei Klassifizierungen, was der byggnadsminnesmärkning entspricht. Galerie Einzelnachweise Weblinks
Laurinska huset

Laurinska huset (fastigheten Bössan 11), även kallat Mälarpalatset, ligger på Bellmansgatan 4-6 på Södermalm i Stockholm, högt uppe på Mariaberget i kvarteret Bössan. Historik Huset med röda tegelfasader i holländsk renässans och sitt dominerande hörntorn är ritat av arkitekten Valfrid Karlson och var färdigt i stomme 1891 men helt fullbordat först 1892. Huset ägs av Bostadsrättsföreningen Bössan 11. I Illustrerad Tidning samma år berömdes det palatslika privathuset för sina äkta och enkla material och sin harmoniska sammansättning. Byggnaden innehöll över 120 rum fördelade på främst fyra- till sexrumslägenheter. Namnet fick huset efter en av sina första hyresgäster, konsthistorikern och pedagogen Carl Gustaf Laurin. Han flyttade in 1892 och bodde kvar där till sin död 1940. Hans hem i östra hörntornet med strålande utsikt över Riddarfjärden var under de första decennierna på 1900-talet en populär samlingsplats för Stockholms kulturelit. Grannar var bland annat konstnärsvännerna Hanna och Georg Pauli. Hanna Paulis berömda tavla Vänner med Ellen Key i centrum målades med bakgrund av parets lägenhet i huset. Bland övriga personer som bott i huset kan nämnas hovsångaren Martin Öhman, konstnären Hilding Linnqvist, konstnären Bengt Hegethorn, skådespelaren Åke Grönberg, författaren Olle Wästberg, musikerna Putte Wickman och Rune Öfwerman. I dag bor bland andra Kim Salomon, Eva Dahlgren, Efva Attling och artisten Robyn i detta anrika hus. Byggnaden är blåklassad av Stockholms stadsmuseum vilket innebär att det kulturhistoriska värdet anses motsvara kraven för byggnadsminnesmärkning. Bilder Källor Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Laurinska huset. Stockholmskällan har media som rör huset&advanced=1 Laurinska huset
Lavads kyrka

Lavads kyrka är en kyrkobyggnad som sedan 2006 tillhör Örslösa församling (tidigare Lavads församling) i Skara stift. Den ligger i Lidköpings kommun. Kyrkobyggnaden Kyrkan byggdes ursprungligen på 1100-talet eller 1200-talet med murar av gråsten och kalkbruk, och grå sandsten i hörn och portaler. Under slutet av 1600-talet revs det medeltida koret och långhuset förlängdes åt öster. Då fick kyrkan också bänkar och trägolv. Av dessa bänkar från 1690 finns endast en bänkdörr i södra koret kvar. Det nya långhuset fick då tak av brädor. Omkring år 1770 byggde man till ett vapenhus på kyrkans västra sida. Kyrkobesökare går in i kyrkan via vapenhuset. 1966 byggde man till en sakristia vid kyrkans nordöstra ände. Inventarier Dopfunten är sedan kyrkans byggnadstid på 1200-talet. Altarkrucifixet är tillverkat på 1700-talet. Predikstolen av Olof Tholin från 1715, med akantusblad, är tidstypisk. Altarring och läktare tillkom troligen vid 1800-talets slut. Nuvarande altaruppsats är från 1937. Orgel Orgeln på västläktaren är byggd 1880 av Johan Anders Johansson med en ljudande fasad och hade från början fem stämmor: Gedakt 8', Principal 4', Salicional 8', VIolin 8', Oktava 2. Den dispositionsförändrades 1948 av Hammarbergs Orgelbyggeri AB, varvid stämmor ändrades genom avskärning och pedal anhängdes. Klockstapel Något kyrktorn har aldrig funnits. Kyrkklockorna sitter istället i en klockstapel som uppfördes 1780 och restaurerades 1925. Källor Fischer, Ernst (1922). Västergötland. Bd 1. H. 4, Kyrkor i Kållands härad : sydvästra delen. Sveriges kyrkor ; [16]. Stockholm: Gunnar Tisells tekniska förl. sid. 504-522. Libris 19512779. http://kulturarvsdata.se/raa/samla/html/6861 Våra kyrkor, s. 178, Västervik 1990, ISBN 91-971561-08 Noter Externa länkar Bebyggelseregistrets anläggningspresentation Wikimedia Commons har media som rör Lavads kyrka.
Leipzig-huset

Leipzig-huset eller Leipzighuset är ett flerbostadshus som ligger vid hörnet Turingevägen/Gamla Huddingevägen i Örby i södra Stockholm. Historik Leipzig-huset uppfördes i början på 1900-talet, och är ett flerfamiljshus i fyra våningar. "Leipzig" var namnet på kvarteret mellan 1913 och 1932, därav beteckningen "Leipzig-huset". Idag heter kvarteret "Hastighetsmätaren". Huset hade ursprungligen affärslokaler i bottenvåningen. På 1920-talet fanns här bland annat Brännkyrka Bageriaktiebolag, en butik för Kött & Fisk, ett Café och en affär för Cigarrer och Tobak. På 1930-talet placerades en telefonkiosk utanför huset. Omgivningen var tänkt att kompletteras med flera byggnader till en hel torgmiljö, som kallades Leipzigtorget. Leipzig-husets arkitektur avviker från Örbys övriga byggnader och är inspirerad av tysk storstadsarkitektur från sekelskiftet 1900. Huset med sin ovanliga korsvirkesfasad i jugendstil är ett av de få stadsmässiga hus som byggdes i Örby. Bilder Källor Göran Söderström (redaktör) (2002-2003). Stockholm utanför tullarna - 97 stadsdelar i ytterstaden. Stockholmia förlag. sid. 263. ISBN 91-7031-132-3 Anita Lundin (redaktör) (2014). Brännkyrka 1913-2013, Socken som blev 51 stadsdelar. Brännkyrka hembygdsförening. sid. 104. ISBN 978-91-8685329-7 Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Leipzig-huset.
Lejonslätten

Lejonslätten kallas ett parkområde på Södra Djurgården beläget öster om Nordiska museet och Djurgårdsvägen i Stockholm. Historik Namnet härrör från 1700-talet, då djurhetsning var ett kungligt nöje på Djurgården. Lejon och björnar fick utkämpa en strid på liv och död till hovets stora förtjusning. "Leijon-Kuhlan" där lejonen förvarades låg nordväst om nuvarande Nordiska museet. Djurhetsning med lejon inleddes under Drottning Kristina som fått lejon i krigsbyte från Prag. Hanteringen fortsatte fram till 1792 då sköts det sista lejonet av överjägmästare Erland Ström (far till Israel af Ström), samma år som Gustav III sköts ihjäl. Lejonet stoppades upp och finns idag på Naturhistoriska riksmuseet. Området kallades senare Blekareplatsen efter blekning av linnevävar som lades ut här för blekning i solen. Området var 1897 plats för Allmänna konst- och industriutställningen. Största byggnad vid Lejonslätten är Biologiska museet. Där finns även Charles Fribergs ryttarstaty i brons över Karl XV från 1909. Se även Kaptensudden, udden mot Djurgårdsbrunnsviken norr om Lejonslätten. Djurgårdsslätten, området framför Skansens huvudentré. Blå porten och Värdshuset Blå porten. Noter Källor Björn Hasselblad; Monica Eriksson (1999) [1982]. Djurgårdsvandringar på norra och södra Djurgården: om hus och människor på Kungl. Djurgården (3:a reviderade upplagan). Stockholm: Kungliga Djurgårdens förvaltning. sid. 46. Libris 8234102. ISBN 9185726796 Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Lejonslätten. Stockholmskällan har media som rör Lejonslätten
Lejonströmsbron

Die Lejonströmsbron ist eine Straßenbrücke über den Fluss Skellefte älv in der Stadt Skellefteå in der Provinz Västerbottens län in Schweden. Sie steht in der Nähe der Landskyrkan genannten Pfarrkirche des Kreises Skellefteå, eine 1800 geweihte Kirche, die erstmals um 1330 als Holzkirche und um 1500 als Steinkirche erbaut wurde. Die 207,5 m lange und 5 m breite Brücke wurde zwischen 1735 und 1737 erbaut und ist Schwedens älteste Holzbrücke. Sie war bis 2006 auch Schwedens längste Holzbrücke. Sie hat zehn Öffnungen, die mit Hängesprengwerken überbrückt werden, die auf Steinpfeilern gelagert sind. Ihre aus Holzbrettern bestehende Fahrbahn wird von Fußgängern und Fahrzeugen gleichermaßen benutzt. Es besteht ein ampelgesteuerter Einbahnverkehr. In ihren ersten Jahren war sie mautpflichtig. 1868 wurde auf der Brücke eine Geschwindigkeitsbegrenzung eingeführt. Wer schneller ging oder fuhr als ein Fußgänger, konnte mit einer Geldstrafe von 5 Reichstalern rechnen. 1994 wurde sie zum Baudenkmal erklärt. 1809 kämpften schwedische und russische Truppen um die Brücke, eine der letzten Schlachten auf schwedischem Boden, als deren Ergebnis Finnland an Russland abgetreten wurde. Weblinks Einzelnachweise
Lejonströmsbron

Lejonströmsbron is a wooden bridge in Skellefteå, Sweden, crossing Skellefte River between the boroughs Sunnanå and Prästbordet, near the parish church for Skellefteå landsförsamling. The bridge was completed in 1737 and is the oldest wooden bridge in Sweden. It is 207.5 metres (681 ft) in length, and was for a long time Sweden's longest wooden bridge (until a 230-meter long wooden bridge was built in Gimonäs in Umeå in 2006). During its first years of operation, the toll to cross the bridge was: A walking person - 1 öre A rider on horseback - 3 öre Carts pulled by a horse - 6 öre Wagon pulled by several horses - 12 öre In 1868 a speed limit was introduced over the bridge. If a person drove or rode faster than a pedestrian, they could be fined five riksdaler. Lejonströmsbron was declared a listed building in Sweden in 1994. The last war battles that took place on Swedish soil, took place in north Sweden under the Finnish War, also known as the 1808–09 war. On May 15, 1809 the Battle of Lejonströmsbron occurred. Gallery See also List of bridges References External links Lejonströmsbron at Structurae
Leksandsbron

Leksandsbron är en av de tre broar över Österdalälven som förenar Leksands två sidor, Åkerö och Noret. Den färdigställdes 21 juli 1925, och ersatte då en äldre flottbro uppförd på 1670-talet strax öster bron. Då var Leksandsbron den enda vägbron över Österdalälven i Leksand, och var en del av Rikstolvan. År 1985 byggdes ytterligare en bro 600 m längre österut, som ingår i Riksväg 70. Leksandsbron har efter det bara lokal betydelse. På 1990-talet breddades bron för att ge större utrymme för fotgängare och cyklister. Sommaren 2009 stängdes bron för biltrafik efter att ett kraftigt regnoväder spolat bort delar av det ena brofästet. Bron kunde efter några dagar öppnas för trafik igen. Referenser Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Leksandsbron.
Lekvattnets kyrka

Lekvattnets kyrka i Lekvattnet i Lekvattnets församling är en träkyrka som uppfördes under åren 1850-53 under ledning av byggmästaren Nils Olsson från Västra Ämtervik. Vid invigningen bestod kyrkan av ett rektangulärt långhus med tresidigt avslutat korparti samt västtorn. Sakristia vidbyggdes 1933 i öster, i samband med en genomgripande restaurering. Ingång i väster samt mitt på långhusets sydsida. Kyrkans timmerväggar är klädda med stående panel, såväl ut- som invändigt och genombryts av rektangulära dörr- och fönsteröppningar. Den faluröda kyrkans exteriör har fönsterfoder, listverk och lanternin i vitt, med enkla, klassicerande detaljer. Kyrkorummet täcks av ett brädvalv. De ursprungliga färgerna på altaruppsats och predikstol, bägge barockarbeten förvärvade från Sunne kyrka, framtogs 1933. Kyrkorummets nuvarande färgsättning tillkom i huvudsak vid restaureringen 1977 och ansluter i viss mån till de äldre inventariernas polykromi. Altaruppsatsen är från 1697 och predikstolen från 1670 har tidigare tillhört Östra Ämterviks kyrka. Orgel Orgeln är tillverkad 1877 av E A Setterquist i Örebro och den är mekanisk. Källor Tore Johansson, red (1990). Inventarium över svenska orglar: 1990:I, Västerås stift; Karlstads stift. Tostared: Förlag Svenska orglar. Libris 4108784 Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Lekvattnets kyrka.
Lekåsa kyrka

Lekåsa kyrka är en kyrkobyggnad i den sydöstra delen av Essunga kommun. Den tillhör sedan 2019 Essunga församling (tidigare Lekåsa-Barne Åsaka församling) i Skara stift. Tillkomst och ombyggnader En tidigare kyrka av gråsten var sannolikt av medeltida ursprung. Nuvarande stenkyrka uppfördes åren 1860-1861 efter ritningar av arkitekt Johan Fredrik Åbom vid Överintendentsämbetet i en blandning av empir och nystilar. Kyrkan eldhärjades 1942, så att endast murarna återstod. Kyrkobyggnaden Den återuppbyggdes 1943-1944 på de gamla murarna efter ritningar av arkitekt Evert Milles. En helt ny inredning bekostades av gåvor. Kyrkan består av långhus med tresidigt kor i öster och smalare torn i väster. Norr om koret finns en vidbyggd sakristia. Långhuset har ett sadeltak som är valmat över koret. Även sakristian har ett valmat sadeltak. Taken på långhus och sakristia täcks av enkupigt lertegel. Tornet har en flack fyrsidig huv med åttakantig lanternin med spetsig spira som kröns med kopparkors på kula. Torntaket är klätt med kopparplåt. Ytterväggarna är spritputsade och svagt färgade i beige. År 1954 lades ett nytt golv in och 1975 renoverades exteriören och putsen lagades då och även 2000. Interiören i klssicistisk stil är tämligen orörd. Inventarier Dopfunten är svarvad av ek och målad med grön lasyr. Två träskulpturer från altarskåp från slutet av 1400-talet: Sankt Bartolomeus och Madonnan med barnet. Predikstolen med rund korg och runt ljudtak har trappa åt öster. Altaruppsatsen består av en flerfärgad trärelief, skuren av Axel Wallenberg i Stockholm. Reliefens motiv är "Kommen till mig alla ni som arbetar". (Matteus 11:28). På reliefens krön finns en list av skurna och förgyllda veteax. Orgel En tidigare orgel, tillverkad 1892 av Liareds orgelbyggeri ersattes 1944 med ett pneumatiskt instrument byggt av Harald Lindegren. Orgeln har elva stämmor fördelade på två manualer och pedal och har en delvis ljudande fasad. Referenser Kyrkor i Skara stift / red.: Johnny Hagberg ; [foto: Sture Björnson ; text: Robin Gullbrandsson]. Skara stiftshistoriska sällskaps skriftserie, 1401-7725 ; 67. Skara: Skara stiftshistoriska sällskap. 2012. sid. 101. Libris 12922511. ISBN 978-91-86681-09-8 Våra kyrkor. Västervik: Klarkullen. 1990. sid. 147. Libris 7794694. ISBN 91-971561-0-8 Bebyggelseregistrets byggnadspresentation Externa länkar Essunga pastorat Wikimedia Commons har media som rör Lekåsa kyrka.