NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Backen Church

Backen Church (Swedish: Backens kyrka) is a church in Backen, Umeå, Sweden History The founding of the church must have occurred before 1314 because it is then mentioned in documents. It may not have been this church as an alternative foundation was found under the church in the 1950s. This church was built in the 16th century when Jacob Ulfsson was archbishop. This church would have been one of the biggest on the coast. There was a fire in 1893 and another in 1986 when only the arches and the walls remained standing. The architect Jerk Alton and the artist Per Andersson supervised its reconstruction. References
Backens kyrka

Backens kyrka, ibland även Backenkyrkan, är en kyrkobyggnad i stadsdelen Backen i västra Umeå. Den är församlingskyrka i Umeå landsförsamling i Luleå stift. Kyrkobyggnaden Backens kyrkas är en salkyrka som har medeltida ursprung och är Umeås äldsta kyrka. Kyrkan har en stomme av gråsten och består av ett långhus med kor i öster. Norr om koret finns en vidbyggd sakristia. Långhus och sakristia har branta sadeltak som är täckta med skivtäckt kopparplåt. Långhusets östra och västra kortsidor har gavelrösten av tegel som kröns med varsitt kopparinklätt kors. I långhusets västra del är vapenhuset inhyst med ingång i kyrkans västra kortsida. Vapenhuset har glasade vindfångsdörrar och delvis glasade dörrar till kyrkorummet. Tillkomst och ombyggnader På platsen, som då räknades till Ytterhiske by talar mycket för att det har funnits en kyrka här redan på 1200- eller 1300- talen, eftersom församlingen omnämns i en taxelängd 1314 och i ett visitationsprotokoll 1324.[källa behövs] I slutet av 1400-talet tog ärkebiskopen i Uppsala Jakob Ulfsson initiativ till att ersätta träkyrkan med en stenkyrka. Den uppfördes åren 1501–1508 och blev då övre Norrlands näst största stenkyrka, utsmyckad med färggranna kalkmålningar. Den nybyggda kyrkans förste präst, den av Gustav Vasa 1524 utsedde Mäster Gerlach, blev också dess siste katolske präst. Redan ett par år senare ersattes han av lutheranen Bo Warniksson, som tjänstgjorde till sin död 1548. Genom hans försorg lär den första kyrkorgeln ha införskaffats redan 1535, vilket var tidigt för en landsortskyrka. Den första mässan på svenska lär ha hållits på Kyndelsmässodagen 1537. På hans tid införskaffades också den första kyrkklockan, som fortfarande finns kvar. Kyrkan skadades svårt av en våldsam brand den 25 mars 1893, och de gamla stenvalven rasade in. De återuppbyggdes inte förrän på 1950-talet då kyrkan restaurerades. Vid en ny förödande brand 7 november 1986 förstördes all träinredning. Under arkitekten Jerk Altons ledning restaurerades kyrkan ännu en gång och kunde återinvigas 1990. Sveriges Radios julotta 2013 sändes från kyrkan., liksom 2017. och 2020.. Inventarier Äldsta inventarium är dopfuntens fot som är från 1300-talet. Funtens övre del samt dopskålen i silver är från 1955. Ursprungliga triumfkrucifixet från 1300-talet förstördes vid branden 1986. Nuvarande triumfkrucifix är gjort av Pär Andersson. Orgel 1535 fanns en orgel i kyrkan som kyrkoherden Boetius Warnicidit skaffade. 1649 byggdes en orgel av Petter Hansson Thel, Gävle med nio stämmor. Den är runt år 1773 nästan obruklig. Orgeln med 33 stämmor och 2000 pipor är byggd av Grönlunds Orgelbyggeri. Den invigdes 1996 och är en av de största kororglarna i Sverige. Referenser Noter Tryckta källor Sevärt i Västerbottens län, nr 4: Umeleden (1995) ISSN 1400-6162 Externa länkar Svenska kyrkan i Umeå Wikimedia Commons har media som rör Backens kyrka.
Backmanska huset

Backmanska huset eller Johannes Bures gård är ett tvåvånings trähus på Rundelsgränd 3 i kvarteret Fjärdingen i Uppsala. Huset är en tvåvånings framkammarstuga klädd med stående panel. Byggnaden har dendrokronologiskt daterats till huvudsakligen 1620–1650. Detta gör huset till Uppsalas äldsta bevarade trähus. Takstolarna är något yngre och byggda vintern 1660–1661. Den tillbyggda delen mot Rundelsgränd är yngre, från andra hälften av 1700-talet. Huset var det enda i kvarteret som klarade den brand som 1809 härjade nordvästra delarna av Uppsala. I huset bodde i början av 1600-talet Johannes Bureus. Han fick det som donation av Gustav II Adolf år 1630. Han lämnade sedan över gården till sin dotter Katarin Bureus, som var gift med hans lärjunge Johan Henriksson. 1645 köptes gården av Johan Laurbegius, magister och professor i orientaliska språk. 1661 köptes den av Jordan Edenius. Efter hans död ärvdes gården av hans änka som 1672 sålde den till Petrus Aurivilius, professor i filosofi. Han sålde den i sin tur till teologie professor Daniel Djurberg. Efter Djurbergs änka köpte svärsonen Johan Drissel gården, som därefter ärvdes av sonen Johan Daniel Drissel. 1792 lät Johan Drissel uppföra ett nytt stenhus mot S:t Johannesgatan. Stenhuset förstörs i 1809 års brand. 1859 köpte sonen Johan Daniel Drissel d.y. loss övriga släktingar från gården, och när han dog 1863 testamenterade han den till Anna Katarina Forsmans fyra döttrar. Dessa sålde den till professor och medicine doktor Frans Anton Gustaf Bergman. 1907 ärvde sönerna gården. Dessa sålde den 1912 till sitt eget fastighetsbolag Rosendal, och lät uppföra ett nytt hyreshus i tegel mot S:t Johannesgatan. 1929 tog Martin Edlund över fastighetsbolaget, som 1956 sålde tomten till Södermanlands-Nerikes nation. I huset finns nu nationens bostadsförvaltning. Backmanska huset utsågs 1993 till statligt byggnadsminne då det är ett av de få välbevarade exemplen på Uppsalas 1600-talsarkitektur, samt för dess kopplingar till Uppsala universitet och framträdande personer vid universitetet. Källor Anders Franzén, Johannes Bureus gård vid Rundelsgränd, Artikel i Årsboken Uppland 1994 Referenser
Badhusparken, Sundsvall

Badhusparken är en park på Selångersåns norrsida mellan Sporthallsbron och Storbron i Sundsvall. I parken ligger Millenniumplatsen med sittplatser och blomsterarrangemang. Badhusparken är också en gata i Sundsvall intill själva parken. Här finns en adress, Badhusparken 1, i en kontorsbyggnad som idag inrymmer Arbetsförmedlingens lokalkontoroch lokaler för Mittmedia inklusive Sundsvalls Tidning. Huset inrymde före november 2008 myndigheten Bolagsverket. Historia 1852-1853 uppfördes en Sundsvalls vattenkuranstalt väster om Storbron. 1861 skapades en allé längs åkanten och året efter tillkom parken kring kurhotellets byggnader. Den nya parken fick namnet Badhusparken. Kurhotellet omvandlades i slutet av 1800-talet till en nöjesanläggning med nöjespalatset Rullan med restaurang, cirkushus och teater. Några år efter stadsbranden 1888 revs byggnaderna, kvar är dock parken som under årens lopp behållit sitt namn. Konstverk I parken finns flera skulpturer av konstnären Carl Frisendahl: Lejon och vildsvin, Liggande kvinna, Näcken, Herkules och tjuren och Sittande vildsvin. Källor
Bagarmossens kyrka

Bagarmossens kyrka är en kyrkobyggnad som tillhör Skarpnäcks församling i Stockholms stift. Kyrkan är inrymd i en lokal vid Lagaplan i Bagarmossens centrum i Söderort, Stockholms kommun. Kyrkobyggnaden Byggnaden som kyrkan ligger i uppfördes 1954. Redan från början inreddes en kyrkolokal i byggnadens andra våning. Under början av 1960-talet bildades en stiftelse som verkade för en kyrka i Bagarmossen. Med hjälp av insamlade medel kunde planerna förverkligas 2001. Nuvarande kyrkolokal i byggnadens bottenvåning inreddes efter ritningar av arkitekt Göran Jansson och invigdes 2001 av biskop Caroline Krook. Inventarier Ett flerfärgat triumfkrucifix av trä är skapat av Georg Ganmar. Krucifixet har en kungakrönt Kristusfigur. Dopfunten är gjord av syrabehandlat järn och glas. Till höger om ingången finns en ljusbärare, av syrabehandlat järn, som har formen av grenar. Altartavla: Linn Reinius. Referenser Tryckta källor Christina Nilsson, Kyrkguiden : vägledning till kyrkorna i Stockholms stift, sidan 17, Svenska kyrkan, Stockholms stift, ISBN 978-91-975146-5-1 Webbkällor Skarpnäcks församling Bagarmossens kyrka Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Bagarmossens kyrka.
Bageriet, Skansen

Bageriet är en kulturhistorisk byggnad på friluftsmuseet Skansen i Stockholm. Huset stod ursprungligen på Gotlandsgatan 52 på Södermalm, där det främst användes som bostadshus. År 1946 beslutade den dåvarande ägaren Stockholms stad att det skulle rivas. Huset flyttades till Skansen där det år 1948 återuppfördes och inreddes som bageri i stadskvarteret. Huset är en träbyggnad med fasader av oinklädda stockväggar och här visas ett bageri som det kunde se ut på 1870-talet. Utanför porten hänger en flaggskylt; den typiska förgyllda kringlan. Innanför butiken ligger siktkammaren, där mjölet siktades och där man ställde nygräddat bröd att svalna. I nästa rum finns själva bageriet som domineras av bakbordet och den stora bakugnen, som är murad mitt i huset. När den museala bageriverksamheten pågår kan man köpa nybakat bröd. Det säljs olika typer av kaffebröd och matbröd som var vanliga förr och naturligtvis kringlor. Det är inte känt exakt när huset uppfördes på sin ursprungliga plats, men det är belagt att det fanns år 1723. När byggnaden hade monterats ned och flyttats till Skansen byggdes ett ålderdomshem på tomten. Referenser
Baggböle herrgård

Baggböle herrgård ist ein Herrenhaus, das zum Baggböle sågverk (Baggböle Sägewerk) in Baggböle gehörte. Das Haus wurde in der Nähe der Stromschnellen im Fluss Ume ca. 10 km aufwärts vom Zentrum von Umeå in der Provinz Västerbottens län in Schweden gebaut. Geschichte Das Haus entwarf der Prädikant Johan Anders Linder, der neben Sakralbauten vielfach als Architekt und Baumeister herrschaftlicher Gebäude wirkte und offenbar wegen seiner Holzhäuser im Empirestil geschätzt wurde. Dank einer Spende der Umeå Missionsförsamling wurde das Haus 1968 übernommen, renoviert und im Jahr 1971 erneut eingeweiht. Im Jahr 1968 wurde die Villa (Byggnadsminne) denkmalgeschützt. Die nächsten 35 Jahre wurde das Haus, vor allem durch Freiwilligenarbeit, als Sommercafé eröffnet und es war ein beliebtes Ausflugsziel in der Region, auch für die jährliche Feier der Walpurgisnacht. Im Jahr 2006 kaufte ein Geschäftsmann den Bauernhof samt Grundstücken von ca. 340 Hektar; weitere Renovierungen werden durchgeführt. Architektur Das Herrenhaus wurde mit glatten Holzplatten gebaut und weiß mit Leinölfarbe angemalt, sodass es wie ein modernes Steinhaus aussieht. Mit einer Fläche von 500 Quadratmetern, auf zwei Etagen, war es eines der größten Häuser der Region. Die Gebäudeachse wird von einem flachen, dreiachsigen Mittelrisalit mit Pilastern akzentuiert, der von einem spitzwinkligen Giebel mit halbkreisförmigem Fenster bekrönt wird. Das Haus ist gut erhalten, im Gegensatz zu den beiden Flügeln, Gebäuden, Schulen, Gärten und Stallungen, zwei Pavillons und einer Kegelbahn, die ursprünglich zu dem Gebäude gehörten. Umgebung Vom Herrenhaus auf der Spitze des Hügels hatte man einen Blick auf die Arbeitsbaracken, Büros, Gerätehäuser, Schmiede und ein Bootshaus am Ufer, dort wo heute das Arboretum Norr ist. Keines dieser zwischen 1842 und 1850 errichteten Gebäude samt Wassermühle ist erhalten geblieben. Eine der Gattersägen wurde restauriert und befindet sich im Museum Umeå Energicentrum in Klabböle auf dem gegenüberliegenden Ufer des Flusses. Nach der Blütezeit der Sägewerke von 1850 bis 1880 wurde das Sägewerk (und einige Werkstätten) im Jahr 1855 versetzt zum neuen Dampfsägewerk in Holmsund, womit das Handwerk in Baggböle zum Erliegen kam. Weblinks Offizielle Website Baggböle herrgård Eintrag im bebyggelseregistret des Riksantikvarieämbetet (schwedisch) Besöksområdet Baggböle
Baggböle herrgård

Baggböle herrgård is een herenhuis, vroeger behorende bij de "Baggböle houtzagerij", in Baggböle. Het huis is gebouwd nabij de stroomversnellingen in de Ume-rivier, ongeveer 10 km stroomopwaarts van het centrum van Umeå in de provincie Västerbottens län in Zweden. Het huis werd ontworpen door de predikant Johan Anders Linder. Naast het priesterschap werd Linder vaak als architect en bouwer ingehuurd door de hogere klasse, die blijkbaar zijn houten huizen in de Empirestijl waardeerden. Volgens Linder's dagboek werd zijn ontwerp bekroond met 50 kronen bij de openingsceremonie in 1847 door de koper James R Dickson, vertegenwoordiger van de Göteborgse firma "James Dickson & Co", die de zagerij in 1840 kocht. Architectuur Het herenhuis werd gebouwd met gladde houten panelen, wit geschilderd met lijnolie om het huis meer te laten lijken op een modern stenen huis. Met een oppervlakte van 500 vierkante meter, verdeeld over twee verdiepingen, was dit ook een van de grootste huizen in de regio. De gevels aan de lange zijden zijn symmetrisch met in het centrum een tempelvorm, gesteund door Dorische pilasters. Het huis is erg goed bewaard gebleven, in tegenstelling tot de twee vleugels, gebouwen, scholen, tuinen en stallen, twee tuinhuisjes en de kegelbaan die oorspronkelijk toebehoorden aan het gebouw. Omgeving Vanaf het landhuis, dat werd gebouwd op de top van de heuvel, had men een uitzicht op de werkbarakken, kantoren, materiaalloodsen, smidse en het botenhuis, gelegen aan de oever in het gebied waar zich nu het Arboretum Norr bevindt. Geen van deze gebouwen of door water aangedreven zagerijen gebouwd tussen 1842 en 1850 zijn bewaard gebleven. Een van de raamzagen werd gerestaureerd en bevindt zich in het museum van het Umeå Energicentrum in Klabböle aan de andere oever van de river. Na de hoogdagen van de houtzagerijen in 1850-1880 verhuisde de houtzagerij (en sommige van de werkhuizen) in 1855 naar de nieuwe stoomzagerij in Holmsund en werden alle werkzaamheden in Baggböle stopgezet. Moderne tijden Dankzij een donatie van de Umeå Missionsförsamling werd in 1968 het huis overgenomen, gerenoveerd en opnieuw ingehuldigd in 1971. In 1968 werd het herenhuis ook beschermd als monumentaal pand (Byggnadsminne), De volgende 35 jaar werd het landhuis, voornamelijk via vrijwilligerswerk, opengesteld als zomercafé en was het een populaire bestemming in de regio, onder andere voor de jaarlijkse viering van de Walpurgisnacht In 2006 werd de boerderij en het bijbehorende perceel van ongeveer 340 hectare gekocht door een zakenman die verdere renovaties uitvoerde. Externe link (sv) Officiële website Baggböle herrgård (sv) Besöksområdet Baggböle
Baggböle herrgård

Baggböle herrgård färdigställdes 1846 som förvaltarbostad för Baggböle sågverk, beläget vid Baggböleforsen vid Umeälven cirka 10 km uppströms Umeå centrum, efter ritningar av komministern i Umeå socken, Johan Anders Linder. Vid sidan av prästyrket anlitades J A Linder ofta som arkitekt och byggmästare av olika ståndspersoner i Umeå, som tycks ha uppskattat hans förmåga att rita trähus i empirstil. Enligt Linders dagbok belönades ritningsarbetet vid invigningen 1847 med 50 riksdaler av beställaren James R:son Dickson, företrädare för Göteborgsfirman James Dickson & Co som köpt sågen 1840 – och under det följande årtiondet skulle tillbringa mycken tid i rätten anklagad för vad som allt sedan dess kommit att kallas baggböleri. Arkitekturen Herrgården byggdes av timmer med en slät brädpanel som målats med ljus linoljefärg för att ståndsmässigt likna ett samtida stenhus. Med sina 500 kvadratmeter fördelade på två våningar var det också ett av traktens absolut största hus. Långsidornas fasader är symmetriska och i mitten uppbrutna med tempelgavlar som bärs upp av doriska pilastrar; allt är fortfarande mycket välbevarat. Däremot återstår endast delar av de två flyglar, ekonomibyggnader, skola, trädgårdar och stall, två lusthus och den kägelbana som ursprungligen hörde till byggnaden. Sågverksepoken Från herrgården, som var uppförd högst upp på älvbrinken, hade man då det begav sig utsikt över arbetarbaracker, kontor, materialbodar, smedja, kolhus och båthus, som låg samlade vid älvkanten på det område som numera rymmer trädgården Arboretum Norr. Varken dessa byggnader eller såghusen – det övre byggt 1842, det nedre 1850 – med sina vardera åtta vattendrivna sågramar finns kvar på platsen. En av ramsågarna har dock bevarats och återställts i fungerande skick, och kan numera beskådas vid Umeå Energicentrum i Klabböle, precis på andra sidan Umeälven. Efter sågverkets storhetstid 1850–1880, då det som mest arbetade cirka 170 man i anläggningen, flyttades sågverksrörelsen (och några av arbetarbarackerna) 1855 till den nya ångsågen i Holmsund, där rörelsen sedan länge haft sin lastageplats. Verksamheten i Baggböle avvecklades och förföll. I modern tid Tack vare en donation kunde Umeå Missionsförsamling 1968 – samma år som herrgården förklarades som byggnadsminne – ta över Baggböle herrgård, som renoverades och återinvigdes 1971. De följande 35 åren sköttes verksamheten av församlingen, som genom i huvudsak ideellt arbete etablerat herrgården som ett populärt sommarkafé och besöksmål i Umeåregionen – inte minst för det årliga firandet av Valborgsmässoafton. 2006 köptes gården och den tillhörande tomten om cirka 340 hektar av en privat affärsman, som inlett ytterligare renoveringar för att kunna utöka den offentliga verksamheten. Se även Baggböleri Källor Västerbottens museum om Baggböle herrgård Hämtad 16 maj 2014 Tidskriften Västerbotten 1981:4 sidan 246-249 Hämtad 16 maj 2014 Nationalencyklopedin Externa länkar Baggböle herrgård Besöksområdet Baggböle
Balders hage, Stockholm

La cours de Balder (en suédois : Balders hage) est un parc public du quartier de Östermalm à Stockholm en Suède. Description Le parc est situé à Lärkstaden au centre-ville de Stockholm. Le parc faisait partie du plan urbain d'une nouvelle ville résidentielle dans la zone de Lärkstaden, présenté en 1902 par l'architecte Per Olof Hallman. Per-Olof Hallman a été influencé par les idées de l'architecte autrichien Camillo Sitte sur la construction urbaine artistique. Les bâtiments devaient être adaptés aux formations du terrain et l'échelle était plus petite que l'échelle traditionnelle, avec des rues calmes, des terrasses, des petites places et des parcs. Le parc a reçu son nom en 1925. Le parc de Balder a été aménagé entre Friggagatan et le Verdandigatan et Östermalmsgatan. A l'ouest, le parc forme l'espace vert de Tyrgatan. Le parc doit son nom au dieu Baldr de la mythologie nordique. Le parc est vallonné et à plusieurs endroits apparaît l'ancien rocher. Un sentier pédestre s'étend à travers le parc le long de la pente en direction d'Östermalmsgatan. Aux extrémités ouest et est du parc, Verdandigatan et Östermalmsgatan sont respectivement reliées par des escaliers massifs et des terrasses en granit sculpté. Enterré dans la colline, sous le parc de Balder avec une entrée depuis Verdandigatan, se trouve l'un des abris antiaériens de Stockholm pouvant accueillir 180 personnes. Galerie Références Voir aussi Article connexe Lieux et monuments de Stockholm Liens externes Portail de Stockholm Portail de l’architecture et de l’urbanisme Portail des espaces verts
Balders hage, Stockholm

Balders hage är en park i Lärkstaden på Östermalm i Stockholms innerstad. Parken var en del i den stadsplan för en ny villastad i området kring Lärkstaden som framlades 1902 av arkitekten Per-Olof Hallman. Hallman var påverkad av den österrikiske arkitekten Camillo Sittes idéer om ett konstnärligt stadsbyggande. Bebyggelsen skulle anpassas till terrängens formationer och skalan var mindre än traditionellt, med lugna gator, terrasser, små torg och parker. Parken namngavs 1925. Balders hage lades ut mellan Friggagatan och den lägre framsprängda Verdandigatan och Östermalmsgatan. I väster utgör parken Tyrgatans grönområde. Parken fick, i likhet med flera av gatorna i området, namn efter den nordiska gudasagan. Parken är kuperad och på flera ställen sticker urberget fram. En promenadväg sträcker sig genom parken utmed sluttningen mot Östermalmsgatan. I parkens västra och östra ändar förbinds Verdandigatan respektive Östermalmsgatan genom massiva trappor och terrasser i huggen granit. Insprängt i berget under Balders hage med ingång från Verdandigatan finns ett av Stockholms allmänna skyddsrum som har plats för 180 personer. Bilder Referenser
Balesudden

Balesudden ist eine Halbinsel, die sich in der Nähe von Örnsköldsvik in der Region Höga Kusten in Schweden in der Provinz Västernorrlands län befindet. Die Halbinsel ist bekannt für ihre unberührte Natur und ihre malerische Schönheit. Balesudden ist ein beliebtes Ziel für Outdoor-Aktivitäten wie Wandern, Angeln und Kanufahren. Es gibt mehrere Wanderwege auf der Halbinsel, die durch dichte Wälder und entlang der Küste führen. Von den Wanderwegen aus können Besucher die atemberaubende Aussicht auf das Meer und die umliegende Landschaft genießen. Der höchste Punkt liegt bei ca. 150 Metern über dem Meeresspiegel. Weblinks
Balettakademien

Balettakademien är en del av Folkuniversitetet och finns i Stockholm, Göteborg och Umeå. I Stockholm grundades Balettakademien år 1957 av Lia Schubert. 1967 var Lia Schubert med och grundade Balettakademien i Göteborg tillsammans med Claude Marchant. Sedan 1983 omfattar Balettakademien i Göteborg även en yrkesskola med inriktningarna dans och musikal. Balettakademien i Stockholm Balettakademien i Stockholm har ett kursutbud för såväl amatörer som professionella dansare. Sedan 2005 leds Balettakademien i Stockholm av Jan Åström. Balettakademien i Göteborg Vid Balettakademien i Göteborg utbildas yrkesdansare och musikalartister genom två treåriga yrkesutbildningar. Flertalet studenter har efter utbildningen fått jobb inom sitt fält på privatteatrar och institutionsteatrar och i danskompanier över hela Norden och Europa. Sedan 2019 leds Balettakademien i Göteborg av Alexandra Topalov. Åren 2012-2019 leddes Balettakademien av Malin Brandeby. Tidigare rektorer för Balettakademien är Lars Anderstam, Bo Westerholm, Ingalill Rask Wagner, Hugo Tham och Lia Schubert. Tidigare studerande vid Balettakademien Lennarth Dahlberg, född 1946, var den första elev utbildad på Balettakademien som fick anställning i Operabaletten. Bland tidigare elever från Balettakademien i Stockholm märks: Bland tidigare studerande från Balettakademien i Göteborg kan nämnas: Föreställningar med elever på Balettakademiens Dag i Kungsträdgården den 6 maj 2015. Källor Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Balettakademien. Balettakademien
Balingsta kvarn

Balingsta kvarn är en väderkvarn inom Orlångens naturreservat vid sjön Orlången i närheten av Balingsta gård i Huddinge kommun. Kvarnen är Huddinges enda bevarade äldre kvarn som står ännu kvar i nära nog oförändrat skick sedan den övergavs 1898. Huddinge hembygdsförening anordnar visning för grupper eller skolklasser. Historik Balingsta kvarn står på en höjd ovanför Kvarnviken vid norra sidan av sjön Orlången, mittemot Sundby gård. Väderkvarnen har stått på platsen sedan 1877 och användes till 1898 av Balingsta gård. Tidigare fanns kvarnen på gärdet nere vid sjön, men där räckte inte vinden till. På höjden trodde man att kvarnen skulle gå bättre men kastvindarna där gjorde att det blev tvärtom. Tidigare hade gården en vattenkvarn, eller skvaltkvarn som det då kallades. Den drevs av bäcken från Mörtsjön. Den siste mjölnaren, Per Magnus Storm och hans maka Sofia Constansia Elisabet, född Söderberg, flyttade in 1892. Kvarnstugan, som förmodligen flyttades med kvarnen 1877, upphörde som bostad i slutet på 1920-talet. Huset brändes 1993 ned av Huddinge kommun. Balingsta kvarn är en så kallad "holländare", det betyder att man kunde vrida hela överdelen (taket) inklusive vingarna till lämplig vindriktning. Efter 1895 förföll kvarnen och på ett fotografi från 1921 syns den svårt skadad och med trasiga vingar. År 1971 restaurerades med bland annat nya vingar. Under en storm 2011 tappade kvarnen en del av en av sina vingar. Under hösten 2012 renoverades den del av vingen som förstördes under stormen. Även hjulen som gör att tornet kan svängas runt renoverades respektive byttes ut. Samtidigt vreds hela kvarnens övre del ca 90 grader motsols. Källor Informationsskylt på platsen. Huddinge hembygdsförening: Torp och gårdar i Huddinge / Balingsta kvarn. Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Balingsta kvarn.