NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Mälarhöjdens kyrka

Mälarhöjdens kyrka är en kyrkobyggnad som tillhör Hägerstens församling i Stockholms stift. Kyrkan ligger i stadsdelen Mälarhöjden i Stockholm, ovanför Mälarhöjdens tunnelbanestation. Kyrkan överlämnades 1984 av Mälarhöjdens kyrkostiftelse till Hägerstens församling. Mälarhöjdens kyrka är skyddad enligt 4 kapitlet lagen om kulturminnen. Kyrkobyggnaden Initiativet till kyrkobyggnaden togs under 1920-talet av invånare i den då nya stadsdelen, vilken vid västra ändhållplatsen till spårvagnslinjen Hornstull-Mälarhöjden. År 1923 gjordes ett upprop och en syförening bildades för att samla in medel. I juni 1928 hade 54 000 kronor insamlats och grundstenen lades. Kyrkan, ursprungligen benämnd Mälarhöjdens kapell, uppfördes efter ritningar av Hakon Ahlberg och invigdes 1929. Från början var det en enkel rektangulär byggnad med enbart ett långskepp i en blandning av 20-talsklassicism och funktionalism. Åren 1966–67 byggdes koret ut, också det ritat av Hakon Ahlberg. Åren 1989–90 gjordes en tillbyggnad med församlingslokaler. I tillbyggnaden finns bland annat en glasmålning av Einar Forseth. Kyrkorummet har nord-sydlig orientering med kor i söder. Vid kyrkans sydöstra sida finns ett vidbyggt klocktorn. Mälarhöjdens kyrka byggdes till med församlingslokaler 1990, ritade av Åkerblads arkitektkontor, Nils-Gunnar Nilsson. Väggarna i kyrkorummet är uppmurade av odekorerat rött tegel och golvet är av kalkstensplattor. Innertaket är plant och klätt med blåmålad trä samt utsmyckat med målningen Tron, hoppet och kärleken av Alf Munthe från 1929. Korfönstret från 1967 är komponerat av Maria Hillfon. Utanför kyrkan finns Livsträdet, en brunn i granit av Håkan Bonds från 1992. Bildgalleri Inventarier Dopfunten är av furu och har grönmålad dekor. Nuvarande predikstol tillkom 1967. Nuvarande orgel med 13 stämmor är byggd av Åkerman & Lund Orgelbyggeri i Knivsta och invigd år 2000. Tidigare orgel med tolv stämmor var byggd 1962 av John Grönvall Orgelbyggeri. På kyrkorummets västra vägg hänger ett votivskepp byggt av Gösta Johansson (död 1996) 1980-81. På västra gavelväggen vid koret finns en barnskjorta av keramik, som gjorts av Hertha Hillfon I församlingssalen hänger målningen All världens barn av Bengtolle Oldinger. I hallen utanför kyrkosalen finns ett glasfönster av Einar Forseth. Källor Rune Bengtsson, Allan Hultén och Göthe Wenrup: Mälarhöjdens kyrka, utgiven av Mälarhöjdens kyrkostiftelse, tredje upplagan 1989 Rune Bengtsson: Konsten och konstnärerna i Mälarhöjdens kyrka, utgiven av Mälarhöjdens kyrlkostiftelse, andra upplagan 2011 Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Mälarhöjdens kyrka. Mälarhöjdens kyrka, Stockholm 2008, © Stockholms stift, Text: Suzanne Lindhagen ( PDF)
Mälarhöjdens skola

Mälarhöjdens skola är en kommunal grundskola i stadsdelen Mälarhöjden i Stockholms kommun. Skolan har undervisning för barn i årskurs F-9 och år 2016 över 1100 elever. Historik Den första skolan i Mälarhöjden var en tvåvåningsbyggnad med rödmålad träpanel och vitmålade knutar. Den togs i bruk höstterminen 1905 under namnet Johannisdals folkskola. Byggnaden, som från början hade tre klassrum, kallas idag Röda stugan, är fortfarande en del av Mälarhöjdens skola och används för undervisning. Åren 1924-25 uppfördes en ny skolbyggnad i fyra våningar och en lägre flygel, bägge i slammat tegel efter ritningar av Georg A. Nilsson. Denna byggdes ut under 1930-talet. År 1954 (ännu 8-årig folkskola) tillkom tegellängan mot Slättgårdsvägen med matbespisning och klassrum efter ritningar av arkitekt Paul Hedqvist. Skolan har därefter successivt byggts ut med nya mindre byggnader och paviljonger. Inom skolområdet finns Nils G. Stenqvists bronsskulptur Snäckor. Fotogalleri Källor Bo G. Hall: Mälarhöjden med omnejd, Liber förlag, Stockholm 1986, ISBN 91-38-90784-4 Skolans historia på Stockholms stads webbplats, läst 15 november 2012 Noter
Mälarhöjdsbadet

Mälarhöjdsbadet är ett offentligt, kommunalt strandbad i Mälaren inom stadsdelen Bredäng i Stockholm. Trots namnet ligger badet inte i Mälarhöjden. Historik Badet började anläggas mot slutet av 1930-talet. Då fanns en brygga med ett två meters hopptorn längst ut och vid stranden stod en serveringspaviljong som inte längre existerar. I samband med att stadsdelarna Bredäng och Sätra växte fram, lades 1969 en motion i stadsfullmäktige angående modernisering av Mälarhöjdens friluftsbad. Där krävdes en modernisering av badet med bland annat bättre sanitära anläggningar och serviceanordningar. Idag har Mälarhöjdsbadet fler än 200 besökare i snitt per dag under sommarsäsongen och klassas därför som EU-bad, vilket innebär bland annat att vattenkvalitén kontrolleras flera gånger varje säsong av kommunen. Inför badsäsongen 2012 hade Mälarhöjdsbadet högsta betyg (tre stjärnor) "utmärkt" vattenkvalitet enligt EU:s klassificering, beräknad på de senaste fyra årens mätningar. På Mälarhöjdsbadet finns en 400 meter lång sandstrand med badhytter, servering och ett flytande hopptorn. Parkering sker vid Bredängs badväg, därifrån är det en 350 meter lång promenadväg ner till badplatsen. Man kan även ta buss 135 där det finns en hållplats med samma namn som badet där man kan gå till badet genom Bredängs badväg. Badet ligger inom Sätraskogens naturreservat. Källor Bo G. Hall: Mälarhöjden med omnejd - Från Örnsberg till Vårberg, Monografier utgivna av Stockholms stad nr 72, 1986, ISBN 91-38-09759-1, s. 119 Noter Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Mälarhöjdsbadet.
Mällsten

Mällsten är en ö som ligger i Danziger gatt i Stockholms södra skärgård. Mällsten omnämns som Mæthelstein i Kung Valdemars segelled. Här bedrevs hamnfiske redan under medeltiden och Mällsten är också ett av de ursprungliga kronohamnsfiskena. På 1870-talet inköpte staten ön för att användas som förrådsplats för lotsverkets fyr på Måsknuv. Batteri Mellsten År 1936 påbörjades sprängsningsarbetena för anläggandet av "batteri Mellsten" (batteri MS) med tre batterier (M1, M2 och M3), som ingick i den så kallade Havsbandslinjen. 1936 anlades "spärren Mellsten". Under andra världskriget tog militären över ön som fick bli bas för en av kustartilleriets spärrbataljoner. I soldatmun fick ön namnet ”Melkatraz” eller ”Taggtråds-Hawaii”, på grund av de omfattande taggtrådshindren som omgav ön. Soldaterna ansåg det vara straffkommendering att få sin tjänstgöring förlagd till Mällsten. Ön har flera logement bestående av röda träbyggnader och bergrum, det finns även gott om bergrum på ön där det har bedrivs ubåtsspaning. Det var från minkontrollstationen på Mällsten som man 12 oktober 1982 lyckades spela in ljudet av en främmande undervattensfarkost på väg ut ur Mysingen. Senare analyser av FOI pekar på att det i stället skulle kunna vara segelskutan Amanda. Mällsten är fortfarande ett militärt skyddsobjekt. Därför råder landstigningsförbud på ön. Se även Måsknuv Referenser Tryckta källor Sobéus, Urban (2000). Havsbandslinjen i Stockholms skärgård 1933-1945. Militärhistoriska Förlaget. ISBN 91-85266-74-4
Märkedalens naturreservat

Märkedalen är ett naturreservat i Skällinge socken i Varbergs kommun i Halland. Det ligger vid sjön Stora Neten och inrättades 2007. Märkedalen har varit beskogat i åtminstone 350 år. Terrängen sluttar brant ner mot Stora Neten, och höjdskillnaden mellan sjön och reservatets högsta punkt är omkring 70 meter. Detta gör att Märkedalen har flera olika biotoper i dalar, på höjder och i branter. Ädellövskogen av bok och ek är omkring 100 år gammal. Förekomst av arter som guldlockmossa, glansfläck och vinfläck gör att området bedömts ha höga naturvärden. Referenser ”Märkedalen”. Länsstyrelsen i Hallands län. https://www.lansstyrelsen.se/halland/besok-och-upptack/naturreservat/varberg/markedalen.html. Läst 22 februari 2011.
Märsgarn

Märsgarn är en ö i Horsfjärden i Stockholms södra skärgård, strax utanför Amfibieregementet i Berga i Haninge kommun. Märsgarn friköptes av staten år 1911. Därefter var Märsgarn, liksom grannön Vitsgarn, en bas och utbildningscentrum för svenska flottans verksamhet på ostkusten. I samband med att verksamheten successivt flyttades över till den näraliggande Musköbasen avrustades Märsgarn omkring år 1970. På Märsgarn har även Flottans Attackdykarskola haft sin verksamhet innan den lades ned 1979. Ön, och de byggnader som återstår, disponeras sedan 1981 av den frivilliga försvarsorganisationen Sjövärnskåren, som driver en kursgård och arrangerar utbildningsläger för ungdomar. Ön fungerade både som bas för flottan och för marinflyget, som lämnade Märsgarn i slutet av 1940-talet. Flyghangaren i trä är numera riven, och ersatt av en tälthangar som används för förvaring och reparation av Sjövärnskårens båtar. Fartygen låg förtöjda vid bryggor som till stor del har rivits. Märsgarn var ett eget litet samhälle med egen färjeförbindelse med fastlandet, bostäder, poststation, telefonväxel, biograf, idrottshall, tandläkarmottagning och bibliotek. På Vitsgarn fanns även en idrottsplats. På Märsgarn fanns också marinens kustradiostation, Hårsfjärden radio, som flyttade till Muskö år 1986. Den 17 september 1941 skedde en svår olycka, Horsfjärdskatastrofen, vid ön. Tre jagare, HMS Göteborg, HMS Klas Horn och HMS Klas Uggla förstördes. Vid olyckan, som inte är helt utredd, dödades 33 personer. Stora delar av bebyggelsen på den norra delen av ön brann ner. Delar av de gamla militära anläggningarna, kajer och bebyggelsen används idag av Sjövärnskårens kursgård och utbildningsverksamhet. Vissa byggnader och anläggningar har rivits, och bergrum har förseglats. Referenser Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Märsgarn.
Mästocka kapell

Mästocka kapell är en kyrkobyggnad som sedan 1998 tillhör Veinge-Tjärby församling (tidigare Veinge församling) i Göteborgs stift. Den ligger i Mästocka i Laholms kommun. Kyrkobyggnad Kyrkan invigdes 1878. Det var en gammal dröm som gick i uppfyllelse. Redan 1850 hade förslag lagts fram om ett kyrkbygge i Veinge skogsbygd. Folket i bygden tyckte det var för långt till Veinge kyrka. Ritningarna till kyrkan utfördes av Ludvig Hedin vid Överintendentsämbetet. Byggnaden uppfördes av sten och taket lades av tjärat spån. Kostnaderna uppgick till 12.000 kr. Därtill kom hundratals dagsverken från bygdens folk. År 1890 installerades en kyrkorgel och 1938 uppfördes välvt innertak med slagning av valv och nya kyrkbänkar tillverkades. År 1948 tillbyggdes en sakristia på den norra långsidan och en omfattande restaurering utfördes. Golvet i kyrkan var av trä men belades av kalkstensplattor 1951. Renovering av kyrkans inre och yttre utfördes senast 2011 med bland annat ny färgsättning av bänkarna. Inventarier Målningarna på predikstolen är utförda av Erik Olson, Halmstad. Altartavlan Nattvarden från 1949 är målad direkt på väggen av Erik Abrahamson, Stockholm. En av ljuskronorna i taket är skänkt 1906. De två andra är troligen äldre. Dopfunt av trä av okänt datum. Insatsen från 1912. Moraklocka är från början av 1800-talet. Kyrkklockan är gjutan 1878 i Stockholm av Johan A. Beckman & Co Orgel Orgeln är mekanisk och byggdes ursprungligen 1890 av Johannes Andersson i Långaryd och ombyggnad/renovering genomfördes på 1969 av Anders Perssons Orgelbyggeri, Viken. Ombyggnation genomfördes 1990-talet av Nye Orgelbyggeri. Pipverket är heterogent och innehåller äldre material. Instrumentet är mekaniskt och har sju stämmor fördelade på manual och pedal. Interiörbilder Referenser Informationshäfte Mestocka kapell. Våra kyrkor. Västervik: Klarkullen. 1990. sid. 557. Libris 7794694. ISBN 91-971561-0-8 Tore Johansson, red (1988). Inventarium över svenska orglar: 1988:III, Göteborgs stift. Tostared: Förlag Svenska orglar. Libris 4108784 Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Mästocka kapell.
Månsarps kyrka

Månsarps kyrka är en kyrkobyggnad i Jönköpings kommun. Den tillhör Månsarps församling i Växjö stift. Den äldsta kyrkan man känner till i Månsarp var en medeltida träkyrka. Därefter byggdes en kyrka som stod klar 1714, även den en träkyrka och belägen nära den nuvarande. Den var utvändigt spånklädd och rödmålad. Taket var tegelklätt och inuti var kyrkan prydd med målningar utförda av Johan Kinnerus på 1740-talet. Platsen är numera känd som ödekyrkogården, eftersom den gamla kyrkogårdsmuren finns kvar. År 1846 beslutade sockenstämman att man skulle bygga en ny kyrka. Den gamla var då förfallen och ansågs vara för liten. År 1853 stod den nya kyrkan klar och var byggd i senklassicistisk stil, stor, ljus och luftig. Invigningen förrättades 1857 av biskop Christopher Isac Heurlin. Kyrkan har under åren genomgått ett antal renoveringar. Den senaste interiörrenoveringen, 1977–1978, var omfattande, med bland annat ombyggt kor, samlings- och kapprum samt ny färgsättning. Den senaste yttre renoveringen skedde 1994 och innefattade bland annat nytt tak och delvis även ny färgsättning. Inventarier De mest kända inre utsmyckningarna är målningen i kortaket av Waldemar Lorentzon som tillkom vid renoveringen 1957–1958 och altarskåpet från 1978 som är utfört av konstnären Hans Fagerström. Orgel Huvudorgel 1857 byggde August Rosenborg, Vadstena en orgel med tolv stämmor. 1936 byggde Th Frobenius & Co, Danmark, en pneumatisk orgel med fria och fasta kombinationer och registersvällare. Fasaden från 1857 års orgel bibehölls. Kororgel Kororgeln är ett mekaniskt instrument byggt 1978 av J. Künkels Orgelverkstad. Se även Månsarps församling Månsarps socken Källor Bebyggelseregistrets anläggningspresentation Tore Johansson, red (1988). Inventarium över svenska orglar: 1988:II, Växjö stift. Tostared: Förlag Svenska orglar. Libris 4108784 Fotnoter Wikimedia Commons har media som rör Månsarps kyrka.
Månstads kyrka

Månstads kyrka är en kyrkobyggnad i Månstad i Tranemo kommun. Den tillhör sedan 2014 Länghems församling (tidigare Månstads församling) i Göteborgs stift. Kyrkobyggnaden Enligt traditionen fanns det tidigare en kyrkobyggnad av trä, vilken skulle ha eldhärjats vid slutet av 1400-talet och ersatts med den nuvarande stenkyrkan. Emellertid så har den ett bevarat medeltida taklag, vilket tyder på att den har uppförts redan på 1300-talet. Konstruktionen har likheter med den i Lundby gamla kyrka, som tillkom vid denna tid. Byggnaden förlängdes 1831 åt öster och då tillkom även det tresidiga koret, sakristian norr om koret och kyrkorummets platta innertak ersattes med tunnvalv. Vapenhuset av trä vid västra sidan uppfördes 1893 och ersatte ett äldre vapenhus. Nuvarande taktegel fick 1904 ersätta det gamla spåntaket. Klockstapel och klockor Klockstapeln härstammar sannolikt från medeltiden. Den är av trä och har spåntak. I stapeln hänger två klockor, varav den ena är av en senmedeltida normaltyp och saknar inskrift. Den andra klockan tillkom 1947. Inventarier Större delen av kyrkans inventarier skingrades på 1800-talet. I samband renoveringen på 1930-talet lyckades man återfinna en del klenoder. Dopfunt av röd sandsten tillverkad under senare delen av 1100-talet i en del. Höjd: 75 cm. Cuppan är 60 cm hög, cylindrisk och avlång. Under en odekorerad bård överst finns ornamentik i en märklig indelning med spetsflikarkader, gallerornamnent och nätornament. I arkaderna finns olika slags kors och liljor med mera. Uttömningshål finns i centrum. Stora skador har lagats med cement. Funten är ett exempel på de engelska influenser som fanns i Västsverige. Ovanför dopfunten hänger en basunängel av trä från 1700-talet. Ovan altaret finns ett triumfkrucifix från 1300-talet. Predikstolen är polygonalt formad och har en snidad duva från 1932 som hänger ovanför. Vid en renovering 1931-1932 återfick predikstolen snidade skulpturer från 1600-talet. Orglar Man tror att kyrkans första orgel var tillverkad 1857 av August Rosenborg. Den ersattes 1932 av dagens pneumatiska instrument, byggt av Nordfors & Co, som har elva stämmor fördelade på två manualer och pedal. Referenser Markving, Gustaf; Markving, Ulla (1981). Kyrkorna i Sjuhäradsbygden : presentation i text och bild av samtliga kyrkor i Sjuhäradsbygden, som tillhör Svenska kyrkan. [Borås]: [Sjuhäradsbygdens tidn.]. sid. 251-252. Libris 7791080. ISBN 91-970327-0-0 Våra kyrkor. Västervik: Klarkullen. 1990. sid. 528. Libris 7794694. ISBN 91-971561-0-8 Bebyggelseregistrets byggnadspresentation Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Månstads kyrka.
Mårås naturreservat

Mårås är ett naturreservat i Långaryds socken i Hylte kommun i Småland (Hallands län). Det är beläget vid Jansbergssjöns norra strand. Området är 45 hektar stort, är skyddat sedan 1978 och beläget mellan orterna Hyltebruk och Landeryd. Här växte tidigare Nordens äldsta bok, 400 år gammal. På en västsluttning växer en drygt hundraårig bokskog. I öster finns en bergsformering som når 175 meter över havet. På denna bergshöjd är skogen uppemot 300 år gammal. Denna del av reservatet har varit skyddad sedan 1952. Här växer arter såsom lunglav, almlav och bokfjädermossa. Koralltaggsvamp, blåsippa och tandrot är andra exempel på växter i reservatet. I området finns ett större röse som utgör ett gravmonument från brons- eller järnåldern. Källor Mårås, Länsstyrelsen i Hallands län
Måsknuv

Måsknuv (tidigare även kallad Mellstens Måsknuv) är en holme och fyrplats ½ sjömil nordväst om Mällsten i Haninge kommun i farleden mellan Landsort och Älvsnabben. Den 3 juni 2004 blev fyrplatsen ett statligt byggnadsminne. Historia Första gången som Måsknuv nämns i skrift är i farledsbeskrivningen Johan Månssons uplifwade aska av Jonas Hahn från 1748. Knuv är ett dialektalt ord som i skärgården och på Åland ungefär betyder uppstickande bergtopp och bergknalle. År 1867 skrev lotsdirektören till Förvaltningen av sjöärendena om behovet av en ledfyr på Måsknuv, mellan Landsort och Älvsnabben. Motivet var bland annat den ökande trafiken nattetid i denna inomskärsfarled. Den första fyren på Måsknuv byggdes 1868 för att leda sjöfarten längst Landsortsleden in genom Danziger gatt. Själva fyren var en utbyggnad på fyrmästarbostadens sydvästra gavel. Det visade sig snart att skärets utsatta läge vållade problem vid kraftig sydlig vind. Vid ett antal tillfällen blåste skum från bränningarna in över huset och släckte både fyrlyktan och elden i spisen. På 1880-talet anlades en båthamn och bostadshuset kompletterades med bagarstuga, förrådsbod och avträde. Dessa byggnader och anläggningar är nu borta. Klocktornet för mistsignalering med urverk uppfördes överst på holmen år 1900. Klocktornet står på en gjuten betongbädd och har en kraftig dimensionerad regelstomme av trä samt träpanel. Klockan i tornet var tillverkad för och hade tidigare varit uppsatt på Pater Noster i Bohuslän. Klockan väger 621 kg och är tillverkad av Johan Beckman i Stockholm. Klockan var i drift ända in på 1970-talet och är idag den enda mistklockan i Sverige, som är bevarad i originalskick. Klockan bär en inskription av fyrens arkitekt Albert Theodor Gellerstedt; År 1937 byggdes en ny AGA-fyr på Måsknuvs nordvästra udde och samtidigt fick mistklockan en ny kolsyredriven slagmekanism i stället för det ursprungliga, mekaniska urverket, som måste dras upp var 45:e minut. Därmed var fyrplatsen helt automatiserad och fyrvaktare Sjögren med familj förflyttades till Landsort. Den gamla fyren/fyrvaktarbostaden revs av militären på 1960-talet. Även hamnanläggningen, som byggdes 1931, har rasat. Referenser Noter Tryckta källor Anders Hedin (2005). ”Måsknuv”. Lysande Skärgård. Stockholm: Bokförlaget Max Ström. sid. 90-117, 363-364. Libris 9718074. ISBN 91-89204-77-8 Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Måsknuv.
Guldtorget

Guldtorget, även kallat Möjligheternas torg eller Torget, är det centrala torget i Skellefteå. Runt torget finns bland annat Sara kulturhus, Biostaden, Hotell Malmia, Åhléns, Citykompaniet och Vintergatan. På torget finns en snabbmatsrestaurang, fontänen Lyftet och ett Speakers' Corner. Historik Det första torget i Skellefteå, där handel och marknader hölls, låg i den gamla kyrkstaden (nuvarande Bonnstan). Efter att kyrkstaden brunnit 1835 flyttades handelsplatsen till nuvarande Nordanåparken. Där uppfördes handelsbodar och handel bedrevs här fram till att Skellefteå grundades 1845. Då beslöt man att flytta marknaden och torghandeln till ett mer centralt läge, nära älven och stadens kärna. Här bedrevs handel under drygt tre decennier. Under årens lopp kom dock denna plats (nuvarande Stadsparken) att förvandlas från torg till park och handlarna och köpmännen ansåg att de inte rymdes på grund av all grönska och lummighet och kravet på en ny torgplats växte. Dagens torg År 1886 flyttades torgverksamheten från nuvarande stadsparken (se denna) till två överblivna tomter mellan Kanalgatan och Nygatan i centrala Skellefteå. Det kom dock att bli en trög start för torghandeln, och platsen kom användas framförallt som parkeringsplats för bilar och busshållplats under flera år. Sedan 1970 hade inriktningen varit att skapa ett trafikfritt torg, och 1980 beslöt kommunfullmäktige att stänga Trädgårdsgatan för biltrafik och flytta parkeringen. Kommunen beslöt 1986 att godkänna fortsatt arbete med ändrad utformning av torget som en gåmiljö. När trafiken slutligen förpassats från torget, har det långsamt och under ständiga krav på att fyllas av handel och evenemang successivt fyllts av tillfälliga anordningar; bänkar, lummig grönska och rabatter. Torget fick sin huvudsakliga nuvarande form 1988 av landskapsarkitekt Jan Räntfors på White arkitekter i Göteborg, efter förlaga 1986 av stadsarkitekt Göran Åberg. Torget var från åtminstone 1989 känt som Möjligheternas torg fram till den 21 juni 2022 då torget fick det officiella namnet Guldtorget. Torgrummets mått är ungefär 60 x 110 meter mellan fasaderna, men den egentliga, öppna torgytan är cirka 50 x 35 meter. Detta kan jämföras med Hötorget i Stockholm, som är cirka 60 x 60 meter (70 x 90 mellan fasaderna). Torgets yta har formen av en platt pyramid – med en höjdskillnad på nästan en meter – och är gjord av plattor i ljus idefjordsgranit omgiven av en körbar stensatt yta i röd granit hämtad från Södra hamngatan i Skelleftehamn. För att understryka de svaga vecken i torgytan har sidorna olika ytbehandling och i dess mitt finns en rombisk yta av polerade stenar. Under den finns ett 20 tons betongfundament för att kunna resa julgranar, midsommarstänger "eller något tillfälligt intressant". I norr är torgytan avslutad med en mur i röd vångagranit. Källor Externa länkar Bilder på torget 1900-1960
Möllehässle naturreservat

Möllehässle naturreservat (tidigare Mölle fälad) är ett naturreservat i Brunnby socken i Höganäs kommun i Skåne. Det begränsas i söder och norr av Lerhamn och Mölle, och i väster och öster av Öresund och den gamla Möllebanan, idag gång- och cykelväg mellan Höganäs och Mölle. Reservatet omfattar 73 ha och bildades 1956. Redan år 1951 fredades dock fem vattensamlingar inom området. Området karaktäriseras av öppna strandhedar bitvis bevuxna av slån och en. Inom området finns en artrik flora bland annat omfattande orkidéer som Sankt Pers nycklar, majnycklar och nattviol. Speciellt för Mölle fälad är klockgrodan som finns i vattensamlingarna. Området hålls öppet av betesdjur. Bilder Se även Fälad Nabbens naturreservat Referenser Möllehässle, Länsstyrelsen i Skåne län