NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Kościół w Vårdsbergu

Kościół w Vårdsbergu (szw. Vårdsbergs kyrka) – kościół należący do ewangelicko-luterańskiego Kościoła Szwecji, znajdujący się w parafii Åkerbo församling (od 2009 roku) w diecezji Linköping. Był kościołem parafialnym parafii historycznej Vårdsbergs socken w prowincji historycznej (landskap) Östergötland. Jest położony ok. 6 km na wschód od Linköping, w regionie administracyjnym (län) Östergötland na terenie gminy Linköping. Stanowi jedyną zachowaną w Östergötlandzie budowlę sakralną zbudowaną na planie koła. Kościół i otaczający go cmentarz mają status zabytku sakralnego i znajdują się pod ochroną według rozdz. 4 Lagen om kulturminnen. Historia i architektura Kościół o charakterze obronnym został zbudowany na górującym nad okolicą wzgórzu, w pobliżu którego według tradycji prowadził szlak eriksgata (w średniowieczu zwyczajowy objazd prowincji szwedzkich przez nowo obranego króla). Najstarsza część budowli, wzniesiona na planie rotundy na miejscu wcześniejszego kościoła drewnianego, pochodzi z końca XII wieku. W XIII wieku dobudowano od wschodu na planie krzyża nawę oraz zakrystię. Od strony zachodniej wzniesiono wieże na planie czworokąta. Sklepienie nawy głównej wykonano w połowie XV wieku. W latach 50. XVIII w. przebudowano zachodnią część kościoła. Wyburzono wcześniejszą wieżę obronną i wzniesiono nową, na której umieszczono dzwony kościelne. Podczas budowy nowej wieży wmurowano w jej zewnętrzną ścianę, po południowej stronie, kamień runiczny (Ög 11). Przypisy Bibliografia Rikard Hedvall, Karin Lindeblad: Det medeltida Östergötland. En arkeologisk guidebok. Lund: Historiska Media, 2011. ISBN 978-91-85377-76-3. Linki zewnętrzne Vårdsbergs kyrka na stronie Bebyggelseregistret (Riksantikvarieämbetet)
Kirche von Östergarn

Das Langhaus und der Chor der Kirche von Östergarn (schwedisch Östergarn kyrka) auf der schwedischen Insel Gotland wurden Mitte des 13. Jahrhunderts errichtet. Beide Baukörper sind im Grundriss nahezu quadratisch. Diese Form des Langhauses ist ungewöhnlich. Im Westen sollte die Kirche durch einen an das Langhaus anschließenden Turm vollendet werden. Dieses Bauvorhaben wurde nie verwirklicht. Stattdessen erhielt die Kirche am Langhausgiebel, über dem einfachen Portal mit der kielbogenförmigen Tympanonscheibe, einen Dachreiter als Glockenstuhl. Die Sakristei entstand im Jahre 1786. Die Kirche von Östergarn gehört zu den im Mittelalter schwer heimgesuchten Kirchen auf Gotland. Während des siebenjährigen Nordischen Krieges wurde sie 1565 durch einen Brand beschädigt. Dabei wurden das Gewölbe des Langhauses und die mittelalterlichen Inventarstücke zerstört. Die Portale der Südseite wurden durch Feuer in Mitleidenschaft gezogen. Zu Beginn des 17. Jahrhunderts wurde die Sandsteintaufe mit dem Namenszug des dänischen Königs Christian IV. angeschafft. Im Großen Nordischen Krieg wurde die Kirche 1715 und 1717 durch russische Truppen geplündert und war lange verfallen. Unter der Leitung des Propstes (1725–1758) Lars Nilsson Neogard (1683–1758) wurde sie wiederhergestellt (Gedenktafel an der Wand des Chores). Aus dieser Zeit stammen die Kanzel (1737), die Empore (1744) und der Altaraufsatz (1756) mit eingearbeitetem Kruzifix sowie ein großer Teil des Gestühls. Die Orgelfassade wurde 1850 nach Plänen F. W. Scholanders, eines damals berühmten Architekten, ausgeführt. Das Orgelwerk stammt von 1915 und besitzt fünf Register. Die Kirche wurde 1935 nach Plänen des Architekten Erik Fant (1889–1954) restauriert. 1978 wurde eine Außenrestaurierung durchgeführt, bei der einige Details der Portale nachgearbeitet oder ersetzt wurden. Auf dem Friedhof steht an der Ostmauer des Chores ein Gedenkstein für die 28 umgekommenen Soldaten des deutschen Kriegsschiffes Albatross, das am 2. Juli 1915 in einem Seegefecht mit russischen Schiffen vor Östergarnsholm auf Grund gesetzt wurde. Der Vorfall ging als Albatross-Affäre oder Gotland-Raid in die Annalen der Seekriegsgeschichte ein. Literatur Erland Lagerlöf, Gunnar Svahnström: Die Kirchen Gotlands. Stein, Kiel 1991, ISBN 3-89392-049-8. Weblinks Guteinfo (schwedisch, mit Bildern) PaGotland (Memento vom 30. August 2010 im Internet Archive) (schwedisch) Orgelanders (schwedisch, mit Bildern) Webgalleri Gotland (schwedisch, mit Bildern) Gebäuderegister beim Riksantikvarieämbetet (schwedisch)
Östergarn Church

Östergarn Church (Swedish: Östergarns kyrka) is a medieval church in Östergarn, Gotland, Sweden. History and architecture Östergarn Church was built in the middle of the 13th century. Originally a tower was also planned to be built west of the nave, but it was never constructed. A sacristy was added in 1786. The plan of both the nave and the chancel are almost square, which is unusual for churches on Gotland.The church has suffered from a fire in 1565, during the Northern Seven Years' War, and was furthermore pillaged by Russian troops both in 1715 and 1717. No medieval furnishings therefore remain in the church. Instead, these are largely from the 18th century, with the exception of the baptismal font, which from the early 17th century. The facade of the church organ is from 1850, designed by Fredrik Wilhelm Scholander. The cemetery contains a memorial in commemoration of fallen crewmembers from the German minelaying cruiser SMS Albatross which ran aground outside Östergarn after a naval battle in 1915. References Sources cited Jacobsson, Britta; Johansson, Eva; Johansson, Per; Andersson, Rolf (1990). Våra kyrkor [Our churches]. Västervik: Klarkullens förlag AB. ISBN 91-971561-08. Lagerlöf, Erland; Svahnström, Gunnar (1991). Gotlands kyrkor [Churches of Gotland] (in Swedish) (4th ed.). Stockholm: Rabén & Sjögren. ISBN 91-29-61598-4. External links Media related to Östergarn Church at Wikimedia Commons
Kościół w Östergarn

Kościół w Östergarn – świątynia należąca do diecezji Visby Kościoła Szwecji. Znajduje się we wschodniej części Gotlandii. Architektura Kościół został zbudowany w połowie XIII wieku. Pierwotnie planowano dobudować także wieżę po stronie zachodniej, lecz nigdy tego nie uczyniono. W 1786 roku dostawiono zakrystię. Nawa i prezbiterium zostały wzniesione na planie niemal idealnego kwadratu, co jest dość niezwykłe w konstrukcji świątyń Gotlandii. Kościół ucierpiał w wyniku pożaru w 1565 roku, podczas I wojny północnej. Z kolei w 1715 i 1717 roku został splądrowany przez Rosjan. Wnętrze Z powodu wyżej wspomnianych wydarzeń, we wnętrzu nie zachowało się żadne średniowieczne wyposażenie. Pochodzi ono w głównej mierze z XVIII wieku (ołtarz, ambona), z wyjątkiem chrzcielnicy z piaskowca, datowanej na początek XVII wieku. Fasada organów powstała w 1850 roku. Otoczenie Na cmentarzu znajduje się pomnik upamiętniający poległych członków załogi niemieckiego krążownika minowego SMS Albatross, który osiadł na pobliskiej mieliźnie po bitwie morskiej w 1915 roku. Przypisy
Östergarns kyrka

Östergarns kyrka är en kyrkobyggnad på Gotland som tillhör Östergarns församling i Visby stift. Kyrkobyggnaden Kyrkan uppfördes i kalksten under 1200-talet. Det planerades att uppföras ett torn i väst, men det blev aldrig av. Under Nordiska sjuårskriget brändes kyrkan och fem bondgårdar i augusti 1565 vid ett svenskt strandhugg med 21 skepp och 1.700 man Jakob Bagge, varvid den medeltida interiören och takvalven förstördes. Vid den ryska landstigningen på Gotland 1715 utsattes kyrkan för skadegörelse varefter den förföll i ungefär tio år. Den reparerades 1725-1758 och fick då bland annat nytt golv och nytt innertak samt ny fast inredning. Den nuvarande takryttaren och dess klocka ditsattes under denna tid. Sakristian på norra sidan är från 1786. En omfattande inre och yttre renovering skedde under 2008. Bland annat rengjordes interiört väggarna varvid tidigare övermålade väggmålerier togs fram och förbättrades. Interiör Altaruppsatsen tillkom i anslutning till kyrkans återställelse 1756.I dess mitt finns ett medeltida krucifix. Predikstolen med baldakin är från 1737–1739. Dopfunten av sandsten med danske kungen Christian IV:s namnschiffer anskaffades i början av 1600-talet. Orgelläktaren och större delen av bänkinredningen härrör från 1744. Orgel Orgeln byggdes av Sven Petter Pettersson, Sjonhem, 1849. Den hade 6 stämmor.orgelfasaden är ritad av Fredrik Wilhelm Scholander, 1850. 1915 byggdes en ny orgel av Åkerman & Lund i det gamla orgelhuset. 1966 disponerades orgeln om av John Grönvall Orgelbyggeri, Lilla Edet. Orgeln var pneumatisk. Disposition efter 1966 års ombyggnad. 2013 gjordes en rekonstruktion av den ursprungliga orgeln 8 stämmor och bihangspedal av orgelbyggare Tomas Svenske AB. Bildgalleri Kyrkogården I en grav på kyrkogården vilar de tyska sjömän som stupade ombord på kryssaren SMS Albatross, då denna drevs på land nära Östergarn av ryska fartyg 2 juli 1915. På kyrkogården är marinmålaren och sjöofficeren Jacob Hägg (1839–1931) begravd. Referenser Roosval, Johnny; Lagerlöf Erland (1963). Kyrkor på Gotland : Kräklinge ting : sydöstra delen. Sveriges kyrkor ; 97. Gotland ; 4:5. Stockholm: Generalstabens litografiska anst. sid. 647-694. Libris 19512835. http://kulturarvsdata.se/raa/samla/html/6942 Gotlands kyrkor av Erland Lagerlöf och Gunnar Svahnström. Tredje upplagan.Sid 281-282 Kyrkorna på Gotland. Text: Fil.Dr.Bengt G Söderberg. Foto: Hans Hemlin.Sid 190 Våra kyrkor. Västervik: Klarkullen. 1990. sid. 685. Libris 7794694. ISBN 91-971561-0-8 Sten-Åke Carlsson & Tore Johansson, red (1990). Inventarium över svenska orglar: 1989:II, Linköpings stift, Visby stift. Tostared: Förlag Svenska orglar. Libris 4108784 Noter Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Östergarns kyrka.﻿ Guteinfo.com om Östergarns kyrka Orgelanders Bebyggelseregistrets byggnadspresentation om Östergarns kyrka
Häglinge kyrka

Häglinge kyrka är en kyrkobyggnad i Häglinge. Den har väggar av putsad natursten och är täckt av ett sadeltak. Kyrkan tillhör Sösdala församling i Lunds stift. Den ersatte 1877 en medeltida kyrka som, med biskop Wilhelm Flensburgs ord, blivit "mycket bristfällig och till utrymmet otillräcklig". Kyrkan har plats för 1 000 personer. Den nya kyrkan byggdes efter ritningar av Johan Fredrik Åbom. Åboms ritningar var baserade på ritningar av byggmästaren Peder Christian Sörensen i Lund. Tidigare hade Helgo Zettervall år 1871 gjort upp ritningar till en ny kyrka i latinsk korsform för 31 000 rdr men de hade förkastats såsom varande för dyra av församlingen. Byggmästare för kyrkan var kände Nils Andersson från Malmö. Kyrkan med orgel invigdes den 28 oktober 1877 av biskop Flensburg. Han biträddes av kyrkoherdarna Bokander, Trägårdh, Pettersson, Sjöström och Edeström. Inventarier Delar av den gamla kyrkans altaruppsats från mitten av 1700-talet, av Johan Ullberg, utgör altarprydnad i den nya kyrkan. Den föreställer Kristus på korset med Johannes och Maria nedanför. Altaret flankeras av figurer av Sankt Olof och Sankt Johannes från ett altarskåp från 1500-talet. Orgel 1877 byggde Anders Victor Lundahl, Malmö en orgel med 8 stämmor. Den nuvarande orgeln byggdes 1955 av Olof Hammarberg, Göteborg och är en pneumatisk orgel. Den har fria kombinationer, fasta kombinationer och automatisk pedalväxling. Källor Tore Johansson, red (1988). Inventarium över svenska orglar: 1988:I, Lunds stift. Tostared: Förlag Svenska orglar. Libris 4108784 Vidare läsning Bodin, Anders (2017). Helgo Zettervalls arkitektur : vol. 2 Kyrkor. Stockholm: Carlsson. sid. 285-287. Libris 20846731 Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Häglinge kyrka.
Scandic Triangeln

Scandic Triangeln är ett hotell inrymt i Hotell Triangeln, vid Triangeln i centrala Malmö. Intill ligger Triangelns köpcentrum och Triangelns station. Hotellet har totalt 216 rum fördelade på byggnadens tjugo våningar. Högst upp finns gym och bastu. Hotellet erbjuder också möteslokaler, en festvåning samt en restaurang i bottenplan. Externa länkar Officiell webbplats
St.-Birgitta-Kapelle (Kapelludden)

Die Sankt-Birgitta-Kapelle war eine christliche Kapelle im Dorf Sikavarp auf der zur schwedischen Ostseeinsel Öland gehörenden Landzunge Kapelludden. Von der Kapelle ist nur eine Ruine erhalten. Geschichte Die Kapelle entstand im 13. Jahrhundert und war die größte Kapelle Ölands. Sie wurde der Heiligen Birgitta geweiht, nachdem während der Überführung der sterblichen Überreste der Heiligen von Rom nach Vadstena der Leichnam im Jahr 1374 in Sikavarp an Land gebracht worden war. Zuvor war die Kirche vermutlich der keltischen Heiligen Brigida von Kildare geweiht. Die Kapelle hatte eine Länge von 27 Metern und eine Breite von 12 Metern. Die Motivation zum Bau dürfte entstanden sein, als der Handelsplatz Sikavarp erblühte und immer mehr Menschen anzog. Die Kapelle sollte auch größere Gottesdienste in Handelszeiten ermöglichen. Mit dem Ende Sikavarps als Handelsplatz verfiel auch die Kapelle. Während eines Wintersturms im Jahr 1914 brach die bis dahin noch vorhandene Südwand zusammen. Heute ist vor allem die nördliche Wand noch erhalten. Literatur Andreas Hassler: Schweden Handbuch, Edgar Hoff Verlag 2001, ISBN 3-923716-10-9, S. 266 Weblinks
Saint Birgitta's chapel

Saint Birgitta's chapel (Swedish: Sankt Britas kapell) is located on the east coast of the island of Öland, Sweden, some four kilometers from the village of Bredsättra in Bredsättra socken, Borgholm Municipality, in a marshy area called Kapelludden. The chapel dates from the 13th century; today nothing remains but the foundation and the eastern wall, the western wall having fallen down during a storm in 1914. History and description The church (not a parish church) was built in the first part of the 13th century under the auspices of the bishop of the Diocese of Linköping, which included the islands of Gotland and Öland. The chapel belonged to one of the largest churches of its time on the island. It had a large nave (only the churches at Köpingsvik and Hulterstad had larger naves) and a slightly smaller choir, and a small vestry on the north end. The high roof probably created space for lodging pilgrims (that this was a pilgrimage church is suggested also by the dimensions of the nave), and the church was surrounded by a wall, enclosing an area of 67 × 55 meters, including a cemetery. In the southeast corner is a spring, which was probably used already in prehistoric times. The building is first mentioned in 1515 and was probably abandoned during the Reformation. The saint for whom the chapel is named is most likely Brigit of Kildare (451–525), an Irish saint who was particularly venerated in the Linköping diocese, rather than Bridget of Sweden (1303–1373). English traveler Horace Marryat visited the area and the church in the early 1860s ("a ruined chapel of grey stone – two peaked gables – a graceful ruin"), who recounts the legend of Ingeborg Bengtsdotter, landing in this spot with her child, the future Bridget of Sweden, after a shipwreck: Ingeborg and her husband Birger Persson had gone on a pilgrimage to Kildare, to the remains of St. Brigit, and their ship sank off the Öland coast on the return voyage to Sweden. Cross A stone cross was placed in the 13th century between the chapel and the beach, 3 meters high and 1.9 meters wide, with clover-shaped cross ends. There is a hole in the cross, supposedly intended for a hook on which to hang the offerbössa. The cross is surrounded by a wall 12 meters in diameter. Excavations in 1978 revealed it was made of limestone, with entrances north and south. A storm in 2007 blew over a neighboring shed, which in turn broke the cross in four pieces; it was restored, reinforced with steel beams, in October 2007. According to Horace Marryat, local lore has it that the cross marks the spot where Bridget of Sweden first set foot on the island. Literature Andreas Hassler, Schweden Handbuch, Edgar Hoff Verlag 2001, ISBN 3-923716-10-9, p. 266 References
Chapelle Sainte-Brigitte de Långöre

La chapelle Sainte-Brigitte de Långöre (en suédois : Sankta Britas kapell) est une ancienne chapelle aujourd’hui en ruines, située sur la côte est de l’île suédoise d’Öland dans une zone marécageuse appelée Kapelludden (sv), au lieu-dit Långöre (nl) à environ quatre kilomètres du village de Bredsättra (sv) dans la municipalité de Borgholm. Possiblement nommée initialement d’après sainte Brigitte de Kildare, elle a ensuite été dédiée à sainte Brigitte de Suède. La chapelle, construite en pierre calcaire, date du XIIIe siècle. Elle a été abandonnée au plus tard au milieu du XVIe siècle, et il ne reste aujourd’hui que les fondations et le mur oriental, le mur occidental étant tombé lors d’une tempête en 1914. On trouve à proximité de la chapelle un puits et une croix en pierre haute de 3,3 mètres et large de 1,9 mètre. Notes et références Portail de l’architecture chrétienne Portail de la Suède
S:ta Britas kapell

S:ta Britas kapell är en kyrkoruin på Kapelludden i Bredsättra socken på Öland. Kapellet låg vid den medeltida handelsplatsen Sikavarp. Det byggdes troligen under början eller mitten av 1200-talet och övergavs senast vid mitten av 1500-talet, varefter det förföll. Kapellet bestod av ett kor med sakristia och ett långhus, murade av kalksten. Kyrkobyggnaden var en av de största från medeltiden på Öland. Långhusets östra gavel samt rester av sidomurarna återstår i dag av kapellet. Efter att den västra långhusgaveln rasat i en storm 1915 konserverades ruinen två år senare och sedan åter 1929, 1980 och 2007. Invid kapellet finns en brunn och ett 3,3 meter högt stenkors. Kapellet hade en funktion för den intilliggande handelsplatsen. Det var troligen uppkallat efter S:ta Brigida av Kildare, men kulten kopplades senare till den heliga Birgitta. Kapellet har undersökts vid några tillfällen, bland annat 1979, och man har då funnit lämningar såväl som fynd som kommer från kyrkan. Fynd av enstaka flintavslag visar att platsen eventuellt var bebodd redan under stenåldern eller bronsåldern. Fönsterglas, krukskärvor, spik, taktegel och obrända ben från medeltiden har hittats vid utgrävningarna. Det har också anträffats mer vardagliga föremål, exempelvis en islägg, en bultlåsnyckel av järn, nålar av ben och koppar, en vikt av bly samt en sönderfallen medeltida kulknapp. Bland benmaterialet har man funnit ben från fågel, får eller getter, häst, nötkreatur, svin, hare, råtta, fisk, knubbsäl, vessla, hund och människa. Referenser Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör S:ta Britas kapell.
Kymlinge (Stockholms tunnelbana)

Kymlinge ist eine nicht fertiggestellte Station der Stockholmer U-Bahn, die halb im Tunnel und halb offen erbaut wurde. Sie befindet sich südlich des Stockholmer Stadtteils Kista inmitten eines großen Waldgebiets zwischen den Stationen Hallonbergen und Kista der blauen Linie 11. In den 1970er-Jahren sollte so der geplante neue Stadtteil Kymlinge erschlossen werden. Sie wird oft als „Spökstation“ (Geisterbahnhof) oder „verlassene Station“ bezeichnet. Die Planung sah ursprünglich vor, in Kymlinge Behörden- und Regierungsgebäude zu bündeln. Kurz nach Baubeginn wurde allerdings entschieden, die Regierungsgebäude stattdessen über das ganze Land zu verteilen, wodurch die gesamte Stadtteilplanung auf Eis gelegt wurde. Um die Jahrtausendwende wurden die Pläne zur Fertigstellung wieder aufgegriffen, jedoch fanden sie schnell wieder ein Ende, da auf dem Gebiet das Naturschutzgebiet Igelbäcken entstanden war und der gleichnamige Bach zudem Lebensraum für die seltenen Bachschmerlen (auch „Grünlinge“ genannt) ist. Neuen Aufwind bekamen die Planungen ab 2015 mit der Veröffentlichung des Projektes einer Siedlung mit bis zu 7.000 Wohnungen nördlich der Station durch den Grundstückseigentümer Vasakronan und den damit verbundenen Überlegungen zu einer möglichen Übertragung des Gebietes von Sundbyberg an die Gemeinde Stockholm. Weblinks Tunnelbanan/Kymlinge (Memento vom 6. Februar 2009 im Internet Archive) Einzelnachweise
Kymlinge

Kymlinge (Swedish pronunciation: [ˈɕʏ̂mlɪŋɛ]) is an area of Sundbyberg Municipality, Stockholm County, Sweden. It is mostly a recreational park, part of which is a nature reserve (Igelbäcken). History The area has been inhabited since the Iron Age. The name is known since 1347, then as Kymmelinghe. Until the beginning of the 20th century, the area was still used as a farm. Since the farm was abandoned, the area has been kept as a park. In the 1970s there were plans to develop the area as a suburb, mainly to accommodate government agencies, state-owned enterprises and other offices moving out from central Stockholm (they needed larger offices). The plans were eventually scrapped, for several reasons. The suburbanisation of Stockholm had already peaked, and some government agencies were instead relocated to other cities in Sweden. Also, the municipality (which is the smallest in Sweden by area) wanted to preserve the area as a nature resort, so it was left untouched. Plans to develop the area are discussed every few years, especially around elections. Metro station In the early 1970s, the planning of a metro station in Kymlinge, located between Hallonbergen and Kista stations, on the blue line to Akalla, was already well advanced. The transit authority Storstockholms Lokaltrafik decided to go on with the building, but the station was left unfinished, and the metro line was opened in 1977 without Kymlinge station as part of it. Today, the station is a half-built testament to halted development, though the very active blue line still runs through it and trains regularly pass by, with the unfinished station visible to passengers. If the area is ever developed in the future, it will be possible to carry on with the work. At the beginning of the 21st century such plans were again discussed. Kymlinge is sometimes called a "ghost station" or an "abandoned station", but the fact is that the project has simply been put off indefinitely. The station is said to be haunted by the Silver Train of Stockholm, a ghost train. See also North End tube station - never-opened station on the London Underground. Haxo - a never-opened station on the Paris Metro Porte Molitor - never-opened station on the Paris Métro. The Silver Train of Stockholm, the "ghost train" of the Stockholm Metro, sometimes associated with Kymlinge The Philip K. Dick short story "The Commuter" involving a station called "Macon Heights". Ryugyong Hotel, of Pyongyang, a hotel office project that stood incomplete for a decade, once featured on North Korean propaganda, such as stamps etc., airbrushed out, dubbing it the Phantom hotel. References External links Images of Kymlinge 'ghost' station Map of the Kymlinge section of the Igelbäcken nature reserve (white outline)
Kymlinge

Kymlinge es una estación fantasma del Metro de Estocolmo. Está en la línea 11 de metro, entre las estaciones de Hallonbergen y Kista. La estación se dejó inacabada y nunca se llegó a estrenar. Está situada en medio de un bosque a las afueras de la ciudad. En la década de los 70 en esa zona se planteó la construcción de un barrio para la clase trabajadora así como un polígono industrial para empresas de titularidad pública, aunque el proyecto nunca se llevó a cabo. Véase también Silverpilen, el tren fantasma del metro de Estocolmo, algunas veces asociado con esta estación