NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Copperhill Mountain Lodge

The Copperhill Mountain Lodge is a design hotel on the top of the Förberget Mountain in Åre, Sweden. The hotel opened on December 8, 2008, and is currently one of five hotels in Sweden, and the only mountain hotel in Scandinavia referred to as a Design Hotel. The hotel has 112 rooms and suites, with a total of 420 regular beds and 160 extra beds. It is directly connected to the Åre ski area with its own platter lift, the Copperhill Express. History The hotel is designed by American architect Peter Bohlin. It was originally supposed to consist of co-op apartments, but there was only little interest from buyers. In September 2007, construction was suspended as the main investor, Vanilla Ventures, had financial problems. Dutch venture capitalists Peter Cat and Frans Scholtes later entered the project under condition that Vanilla Ventures dropped out of the project. When the hotel opened in 2008, the project cost had grown to SEK 730 million, exceeding the original budget with about 230 million. Thus, the project ended up in a financial difficulties shortly after its grand opening and underwent financial reconstruction. On February 23, 2009, the investors applied for bankruptcy protection, and on April 26, the hotel was closed with all its staff being laid off. On August 28, 2009, it was announced that the hotel was purchased by the company Home Properties for 200 million SEK. The operation of the hotel is currently managed by Nordic Hotels & Resorts. In popular culture The interiors of the Copperhill Mountain Lodge feature in Ruben Östlund's Force Majeure as the French luxury resort the movie is set in. References External links Copperhill Mountain Lodge Design Hotels
Copperhill Mountain Lodge

Copperhill Mountain Lodge är ett hotell på toppen av Förberget (727 m ö.h.) i jämtländska Åre (Björnen). Det öppnades 8 december 2008 och är ett av fem hotell i Sverige (och det enda fjällhotellet i Skandinavien) som är med i Design Hotels. Det utsågs som bästa spa vid European Hotel Design Awards 2009. Hotellet har totalt 112 rum och sviter, med totalt 420 ordinarie bäddar och 160 extrabäddar. Till byggnationen av hotellet valdes namnet Copperhill, som betyder kopparkulle. På 1700-talet började kopparmalm brytas på Åreskutans östra sida, i området kring Fröå i närheten av Förberget. Förberget var rikt på koppar och ingick i Fröå gruvområde. Gruvbrytningen lades ner i början på 1900-talet. Knappliften Copperhill-liften och den tillhörande grönmarkerade Örnbacken, som byggdes inför hotellets premiärsäsong 2008/2009, ansluter hotellet direkt till Åre skidområde genom så kallad Ski-in/ski-out. Bakgrund Hotellet är ritat av amerikanska arkitekten Peter Bohlin, som även har skapat Bill Gates privata hem och butiker åt Apple. AIX Arkitekter ansvarade för detaljplan, bygglov och produktionshandlingar. Arkitektkontoret Koncept Stockholm AB ansvarade för interiören. Det var först tänkt att innehålla bostadsrätter, som genom förmånliga uthyrningsavtal skulle hyras ut, men det var lågt intresse från köpare. I september 2007 avbröts bygget eftersom dåvarande ägaren Vanilla Ventures fick ekonomiska problem. De holländska investerarna Peter Kat och Frans Scholtes gick då in med nytt kapital, under förutsättning att Vanilla Ventures hoppade av projektet. Bygget kom igång igen och fortsatte utan större problem, bortsett från en takbrand i oktober 2007. Kostnaden för projektet uppgick till cirka 730 miljoner SEK, en fördyring på cirka 230 miljoner från den ursprungliga kalkylen, vilket är den största privata satsningen i Åres historia, och ägdes fram till augusti 2009 av de holländska investerarna Peter Kat och Frans Scholtes. VD för hotellet var fram till maj 2009 Peter Nilsson. Hotellet hamnade i ekonomisk kris kort efter öppnandet; den rådande finanskrisen nämndes som en orsak. Den 28 augusti 2009 meddelades att hotellet har köpts av Petter Stordalens bolag Home Properties för 200 miljoner SEK. Driften av hotellet har därefter skötts av Nordic Choice Hotels. Referenser Länstidningen Östersund Noter Externa länkar Officiell webbplats Design Hotels
Cronhielmsparken

Cronhielmsparken är en park belägen i stadsdelen Rosengård i Malmö. Parken ligger mellan området Apelgården och Östra kyrkogården och utgörs av ett kulligt landskap med gräsmattor och ängar. Delar av parken fylls ut av sandlådor, gungor, lekplatser, grillplatser, bollplaner, boulebana med mera. I öster avslutas grönområdet med en idrottsplats i anslutning till Kryddgårdsskolan. Vid Cronhielms väg finns en inhägnad hundrastplats. Längst i väster ligger Apelgårdsskolan. Malmö Cup i Boule anordnades i parken år 2004. Parken namngavs 1969, i likhet med den närliggande Cronhielms väg, efter Johan Cronhielm. Källor
Regimento de Dal

O Regimento de Dal (em sueco Dalregementet; também designado pela sigla I 13) é uma unidade de infantaria do Exército da Suécia, aquartelada na cidade de Falun, no centro do país. O regimento foi desativado em 2000, e reativado em 2021, após uma decisão parlamentar em 2020 (riksdagens försvarsbeslut 2020). Está vocacionado para formar e treinar ”unidades de combate que contribuam para a defesa e segurança imediata da Suécia”. Prepara 2 batalhões independentes de atiradores, para, entre outras missões, assegurar as ligações com a Noruega. O seu pessoal é constituído por 130 efetivos, incluindo oficiais profissionais, militares em serviço permanente e funcionários civis. História O atual Regimento de Dal tem as suas origens em 1542, tendo recebido o nome de Regimento de Dal em 1625, e adquirido o número 13 em 1816. Participou em várias batalhas, entre as quais a Lützen (1632), a Narva (1700) e a Poltava (1709). Referências Ligações externas Försvarsmakten - Dalregementet - I 13 Ver também Forças Armadas da Suécia Exército da Suécia
Danmark Church

Danmark Church (Swedish: Danmarks kyrka) is a church located in the minor locality of Danmark in Uppsala Municipality, Sweden, some 8 kilometers southeast of Uppsala. History The church is first attested in writing in 1291. In proximity to the church are several runestones, featuring Christian inscriptions and crosses. The church itself is a brick building, the oldest parts of which stem from the 14th century. By the late 15th century, the church had roughly the same appearance as today, but has since been modified and expanded, notably after being ravaged by fires caused by lightning strikes in 1699 and 1889. After the 1889 fire, the Neo-Gothic spire was added. The church is situated near Linnaeus Hammarby and was, in 1758–1778, the parish church of Carl Linnaeus; however, Linnaeus received complaints for his tendency to leave before the service had ended. He would also on occasion send his dog, Pompe, in his place, who would also leave early. Etymology The origin of the name Danmark is unclear, but several theories have been proposed. The explanation most commonly accepted by modern name research is that the name consists of the prefix dan-, derived from Old Norse dank, meaning "wet" or "boggy", and the suffix -mark meaning "forest" or "forest's edge". Danmark would thus mean "the forest by the wetlands". Olaus Magnus offers another explanation in A Description of the Northern Peoples (7:15), stating that the church "took its name from the homeland of the enemy [Denmark], as the mighty building was funded by loot taken from him, and thus stands as an eternal memorial for those who have fallen." A third theory postulates that the name translates as "wood of the Danes", suggesting it may have been a settlement for Danes. However, later research asserts that any connection to Denmark is unlikely. The building The church features frescos by Johannes Rosenrod and Albertus Pictor. The weathercock is from the late 19th century and was named "weathercock of the year" in 1989. The choir windows were made in 1958 by Julia Lüning. Gallery Literature Våra kyrkor, p. 24, Klarkullens Förlag AB, Västervik, 1990, ISBN 91-971561-0-8 References External links
Danmarks kyrka

Danmarks kyrka är en kyrkobyggnad i tätorten Danmark som tillhör Danmark-Funbo församling i Uppsala stift. Den ligger cirka 8 kilometer sydost om Uppsala. Kyrkan nämndes för första gången 1291. I närheten av kyrkan finns ett tiotal runstenar som har kristen text och kors inristat. Danmarks kyrka är en tegelkyrka vars äldsta delar är från 1300-talet. På slutet av 1400-talet fick kyrkan i stort sett det utseende som den har i dag. Kyrkans har därefter, både invändigt och utvändigt, tillbyggts och ändrats bland annat efter de bränder som härjade kyrkan 1699 och 1889. I närheten ligger Linnés Hammarby och åren 1758–1778 var Danmarks kyrka Carl von Linnés hemkyrka. Varifrån namnet Danmark härstammar vet man inte, men det finns flera teorier. Enligt Olaus Magnus Historia om de nordiska folken (7:15) har kyrkan för beständigt fått sitt namn efter fiendens hemland, enär den präktiga byggnaden uppförts för krigsbyte, som tagits från honom, och sålunda står där som ett evärdeligt minnesmärke över de fallna. En annan teori är att namnet kommer ifrån danskar och daner. Efterleden -mark betyder i gamla ortnamn skog eller skogskant. Danmark skulle således betyda "Danernas skog" och skulle kunna varit en plats där daner bott eller slagit sig ner. En ytterligare annan teori, som har stöd av ortnamnsforskare i dag, är att förleden dan- kommer ifrån fornnordiska ordet dank som betyder blöt eller sank. Danmark skulle alltså betyda "skogen vid de sanka ängarna". Kyrkobyggnaden Kyrkan har målningar av Johannes Rosenrod och Albertus Pictor. Kyrktuppen är från slutet av 1800-talet och fick år 1989 utnämningen Årets kyrktupp av föreningen Svenska kyrktuppsfrämjandet. Korfönstren är från 1958 och gjorda av Julia Lüning. Orgel 1767 byggde Niclas Söderström och Mattias Swahlberg den yngre en orgel med 10 stämmor. Orgeln renoverades och tillbyggdes 1861 av Daniel Wallenström, Uppsala. Orgeln hade efter tillbyggnationen 12 stämmor. 1921 byggde Furtwängler & Hammer, Hannover, Tyskland en orgel med 20 stämmor, två manualer och pedal. Orgeln omdisponerades 1935 av Bo Wedrup, Uppsala. Orgeln flyttades till Bengtfors Missionskyrka. Den nuvarande orgeln byggdes 1958 av Marcussen & Sön, Aabenraa, Danmark. Orgeln är mekanisk med slejflådor och har ett tonomfång på 56/30. Orgeln står vid koret. Galleri Litteratur Våra kyrkor, sidan 24, Klarkullens Förlag AB, Västervik, 1990, ISBN 91-971561-0-8 Källor Noter Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Danmarks kyrka. Danmarks kyrka på svenskakyrkan.se Anna Ölund Danmarkskyrka//Invändig och utvändig arkeologisk undersökning, Upplandsmuseets rapporter 2016:19
Lerbäcks kyrka

Lerbäcks kyrka ligger i Lerbäcks församling i Askersunds kommun. Kyrkan hör till Strängnäs stift. Miljön runt kyrkan är den bäst bevarande kyrkomiljön i Örebro län. Det vid kyrkan liggande sockencentrumet är klassat av Riksantikvarieämbetet som riksintressant med tiondebod, sockenstuga och gästgivargård. Kyrkobyggnaden En tidigare kyrka på platsen brann ned 1782. Nuvarande kyrka uppfördes åren 1783-1786. Interiören är präglad av den gustavianska tidens ideal. Pådrivande vid bygget var brukspatron Olof Burenstam på Skyllbergs bruk. Fönstren har fogar av gjutjärn och på kyrkogården finns gjutjärnshällar som gravstenar. Kyrkbyn är centrum i Lerbäcks bergslag. Dopbordet i kalksten bär årtalet 1789. Den tillhörande dopskålen i silver skänktes av länsmannen och krögaren Berg. Denne räddade kyrksilvret vid branden 1782, genom att rådigt stänga dörren till sakristian. Orgel 1850-talet byggdes en orgel av C G Klingberg, Lerbäck med 5 stämmor. Den sattes upp i Hardemo kyrka 1873. 1870 bygger Erik Adolf Setterquist, Örebro en orgel med 15 stämmor. Den nuvarande orgeln är byggd 1937 av E A Setterquist & Son, Örebro. Orgeln är pneumatisk och har tre fria kombinationer. Kororgel 1976 byggde Anders Perssons Orgelbyggeri en kororgel med sex stämmor. Den nuvarande kororgeln är byggd 1990 av Åkerman & Lund Orgelbyggeri AB, Knivsta. Orgeln är mekanisk. Referenser Johan Lindström Saxon, Närkes kyrkor i ord och bild, 1928 Dag Edholm, red (1990). Inventarium över svenska orglar: 1989:III, Strängnäs stift; Stockholms stift. Tostared: Förlag Svenska orglar. Libris 4108784 Wikimedia Commons har media som rör Lerbäcks kyrka.
Danviksbro

Danviksbro, auch als Danviksbron bezeichnet, ist eine Brückenanlage in der schwedischen Hauptstadt Stockholm. Sie besteht aus zwei Klappbrücken, die den Danvikskanalen überbrücken und das Ostende des Stockholmer Stadtteils Södermalm mit dem Gebiet der Gemeinde Nacka verbinden. Die Strauss-Klappbrücke wurde im November 1921 für den Eisenbahnverkehr freigegeben und im Mai 1922 für den Straßenverkehr, die zusätzliche Straßenbrücke stammt aus dem Jahr 1956. Über beide Brücken verläuft der Straßenverkehr, über die Stahlbrücke von 1921 auch die Saltsjöbana. Literatur Ernst Julius Nilsson: Danviksbron, kombinerad järnvägs- och gatubro över Hammarbyleden i Stockholm. In: Teknisk Tidskrift. Jg. 52, Heft 14, 1922, S. 219–231 (schwedisch). Weblinks Broöppning för fritidsfartyg. Stockholmshamnar.se, abgerufen am 12. Dezember 2025 (schwedisch). Webkamera. In: webbkameror.se. Abgerufen am 24. September 2015 (schwedisch). Historische Bilder. In: Stockholmskällan. Stadsarkivet, Stadsmuseet, Medeltidsmuseet, Stadsbiblioteket och Utbildningsförvaltningen i Stockholms stad, abgerufen am 24. September 2015 (schwedisch). Informationen zu Danviksbro auf www.structurae.de
Danviksbro

Danviksbron or, alternatively, Danviksbro ("Danvik Bridge") is a bascule bridge in central Stockholm, Sweden, connecting the eastern end of Södermalm to the eastern municipality Nacka. The bridge spans the Hammarbyleden canal, which carries the water of Hammarby Sjö to Saltsjön. It consists of two separate bridges which carry the Saltsjöbanan railway and a road. It is one of four movable bridges in Stockholm. For unknown reasons, the location of the bridge, like many other places along the shores of Sweden and Norway, was named 'Danviken', meaning danernas vik, "The Bay of the Danes", and until the early 20th century most people called it Dannviken, rather than the common contemporary pronunciation of Daanviken. History Since King Gustav Vasa (1496–1560) had the water level of the lake Hammarbysjön increased by 4.8 metres, the lake emptied into Saltsjön through a small rivulet overshadowed by a simple wooden bridge and the familiar silhouette of an old mill, and for many centuries Danviken remained mostly renowned for its hospital, Danviks hospital, which the king had moved from Riddarholmen near the city. In 1922, a railway viaduct built in 1893 was demolished together with the old bridge, both replaced by a single-leaf bascule bridge with its concrete counterweight hanging over the 14 metres wide roadway shared by trains and vehicles. This bridge is a fixed-trunnion bridge type and a copy of a Joseph Strauss design. On the eastern side of the canal a concrete viaduct connected to the bridge, and the bridge's load-carrying steel trusses left a horizontal clearance of 12.5 metres for the ships below. To deal with increasing postwar traffic loads, the capacity of the bridge was increased in 1956 by adding a new bridge south of and parallel to the old, the two structures separated by less than a metre. The new bridge was 22.2 metres wide, of which 14 metres were used by vehicles, and 5 metres for bicycles and pedestrians, which effectively left the trains and bicyclists have the old bridge for themselves. A single-leaf bascule bridge was chosen again, but this time having in mind that the canal was prospected to be widened, which would hopefully be done easily by adding more bridge to the present unaltered structure. By the 1970s traffic had increased enough again to motivate a redevelopment of the traffic system surrounding the bridge and the enlargement of the bridge itself. This was done in the period 1973–1977 by replacing one of the open-web girders with a steel girder underlying the deck, thus giving space for additional cantilevering roadways. Plans There were plans to a new high double-track tramway bridge, carrying the Saltsjöbanan railway without delays for any bridge openings. Rising cost estimates (about 3 bn SEK plus more at Slussen station etc.) have caused the plans to be cancelled. Instead a new metro line will be built between Kungsträdgården and Nacka. See also List of bridges in Stockholm Saltsjöbanan Slussen References External links webbkameror.se - Webcam at Danviksbron Stockholmskällan - Historical images of Danviksbron.
Kippanen

Kippanen is een meer in Zweden. Het meer ligt in de gemeente Kiruna in een uitgebreid moeras en is eigenlijk een verzamelplaats voor water dat via een klein riviertje vanuit het zuidoosten wordt aangevoerd en omliggende moerassen. Het meer watert naar het noorden af via de Kippasrivier. Afwatering: meer Kippanen → Kippasrivier → Torne → Botnische Golf
Kippanen

Kippanen är en sjö i Kiruna kommun i Lappland och ingår i Torne älvs huvudavrinningsområde. Sjön har en area på 0,174 kvadratkilometer och ligger 336 meter över havet. Delavrinningsområde Kippanen ingår i det delavrinningsområde (752550-172778) som SMHI kallar för Ovan VDRID = Luongasjoki i Torneälvens vattendrag*. Medelhöjden är 322 meter över havet och ytan är 87,56 kvadratkilometer. Räknas de 340 avrinningsområdena uppströms in blir den ackumulerade arean 6 418,25 kvadratkilometer. Avrinningsområdets utflöde Torneälven (Kamajåkka) mynnar i havet. Avrinningsområdet består mestadels av skog (77 procent) och sankmarker (18 procent). Avrinningsområdet har 3,2 kvadratkilometer vattenytor vilket ger det en sjöprocent på 3,7 procent. Se även Lista över insjöar i Kiruna kommun Källor SMHI: Sjöar, vattendrag och avrinningsområden Externa länkar Delavrinningsområden på SMHI Vattenwebb (S-HYPE) Ladda ner data från Svenskt Vattenarkiv Kippanen på VISS
Kungshatt

Kungshatt (Swedish pronunciation: [kɵŋsˈhatː]) is a small island in Lake Mälaren, Stockholm, Sweden. Roughly 1.9 square kilometers in area, it has a very small year-round population, and a number of summer houses. The island has an independent water supply, but receives its electricity from the mainland. The island is named after the copper hat put in place on top of a cliff facing towards Vårberg. According to legend, a Swedish king jumped off the cliff while fleeing from his enemies, dropping his hat in the process. References
Kungshatt

Kungshatt​ es una pequeña isla en el lago Mälaren, Estocolmo, en el país europeo de Suecia.​ Posee alrededor de 1,9 kilómetros cuadrados de superficie, tiene una muy pequeña población todo el año, y un número de casas usadas solo en el verano. La isla cuenta con un suministro de agua independiente, pero recibe su electricidad desde la parte continental. Según la leyenda, un rey sueco saltó por un acantilado mientras huía de sus enemigos, dejando caer su sombrero en el proceso, de esa historia proviene el nombre de la isla. Véase también Geografía de Suecia Geografía de Europa Referencias Martin Stugart (2003). Längs Stockholms stränder. Bokförlaget DN. ISBN 91-7588-451-8 På upptäcktsfärd kring Skärholmen, Stockholms stadsmuseum, s. 40
Ingmarsö

Ingmarsö ist eine Insel in der Österåkers kommun im Stockholmer Schärengarten. Den Namen hat die Insel von den vielen Seen, die sich seit alter Zeit auf ihr befanden (Inmar = Altschwedisch für Binnensee). Auf der Insel befinden sich auch heute noch viele Seen. Die bekanntesten sind der Storträsk, Lillträsk, Bergmar und Maren. Der westlichste Teil der Insel besteht aus der Halbinsel Brottö. Vor etwa tausend Jahren lag der Meeresspiegel ungefähr fünf Meter höher als heute. Das bedeutet, dass der größte Teil des heutigen Ingmarsö unter Wasser lag. Aus den damals vorhandenen, verstreut liegenden kleinen Inseln, bildete sich die heute bekannte Landmasse. Geschichte Das erste Mal wurde Ingmarsö in einem alten Katasterbuch aus dem Jahr 1539 erwähnt. Die vier Bauern auf der Insel mussten Steuern an Gustav I. Wasa bezahlen und diese wurden dort vermerkt. Die Steuer bestand unter anderem aus einer halben Tonne (heute etwa 62 Liter) Dorsch. Ein weiterer Meilenstein in der Geschichte der Insel war, als Karl VI. ein Personalfinanzierungssystem schuf. Mittels dessen war es auf der Insel möglich, einen Bootsmann (damals eine Art militärischer Außenposten) mit einer Bootsmannskate zu unterhalten. Im Jahr 1694 war die Kate fertiggestellt. Diese existiert auch heute noch und liegt bei der Norrgårdenskolan (deutsch Nordgartenschule). Das Leben im Schärengarten war ärmlich und von schwerer Arbeit geprägt, trotzdem wuchs die Bevölkerung. Im 19. Jahrhundert begann man auf der Insel mit Brandrodungen. Dies diente dazu, größere landwirtschaftliche Nutzflächen zu gewinnen, um die wachsende Bevölkerung zu versorgen. Im Jahr 1910 gab es auf der Insel 223 Personen, die im amtlichen Melderegister verzeichnet waren. Bereits 1867 begann man auf der Insel die Kinder zu unterrichten und im Jahr 1901 wurde das Schulgebäude eingeweiht. Dieses wurde umgebaut und erweitert, doch es wurden die Kinder maximal bis zur siebenten Klasse unterrichtet. Das einzige Geschäft auf der Insel ist fast genauso alt wie die Schule. Es öffnete im Jahr 1887 und ist seitdem ununterbrochen in Betrieb. Im Jahr 1998 übernahm dieses Geschäft die Verantwortung für die Post auf der Insel. Ab dem Jahr 1930 begann sich der Tourismus auf der Insel zu etablieren. Es gab viele Gäste aus Stockholm. Diese mieteten sich entweder bei den Einheimischen ein oder bauten eigene Häuser. Heute Heute wohnen auf Ingmarsö etwa 150 Personen. Es gibt 30 angemeldete Firmen. Unter anderem eine Bootswerft, eine Bootsbauerschule, eine Plastikfabrik, eine Taxi-Zentrale, eine Gaststätte, das Geschäft, in dem sich eine Apotheke, das Systembolaget, ein Postamt und eine Bäckerei befinden. Die Insel wird von den beiden Fahrgastlinien Waxholmsbolaget und Cinderellabåtarna angelaufen. Außerdem gibt es noch ein Wassertaxi. Die offiziellen Anlegestellen befinden sich in Ingmarsö Södra und Ingmarsö Norra. Siehe auch Stockholm Archipelago Trail Weblinks Einzelnachweise
Ingmarsö

Ingmarsö is an island located in the Stockholm archipelago in Sweden. The westernmost part of Ingmarsö consists of the Brottö peninsula. Today, Ingmarsö has around 150 permanent residents and around thirty companies, including a boatyard, restaurant, shop with pharmacy, system and postal agents, home bakery, carpenters and other entrepreneurs. The island has no road connection with the mainland, but is serviced by Waxholmsbolaget and boat taxis to two regular jetties: Ingmarsö Södra and Ingmarsö Norra. See also Stockholm Archipelago Trail References External links Stockholm Archipelago Trail map
Ingmarsö

Ingmarsö es el nombre que recibe una isla del archipiélago de Estocolmo que se localiza en el centro del país europeo de Suecia​ en aguas del mar Báltico. Administrativamente hace parte de la provincia de Estocolmo y del municipio de Österåker. Posee una población de 159 personas según datos del año 2008 y una superficie estimada en 5,96 kilómetros cuadrados. Véase también Geografía de Suecia Geografía de Europa Sendero del archipiélago de Estocolmo Referencias