NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Gyllebo slot

Gyllebo var et dansk slot i nærheden af Simrishamn i Skåne i Sverige. Den tidligst kendte ejer var Verner Brahe i 1280, stamfar til den danske Braheslægt. Hans søn Niels Brahe og sønnesønner Torkild og Peder Brahe var siden herrer på Gyllebo, hvorefter gården i en periode fungerede som kloster. Efter at dronning Margrete 1. flyttede klosteret, blev Niels Gylle ejer. Ruinerne stammer fra den borg, som blev bygget 1538-1544 af Laurids Lauridsen Knob. Den bestod af en firkant omgivet af Gyllebosjøen og en voldgrav. Den var opført i gråsten med en indre borggård og var en af de største borge i Skåne. Den brændte flere gange, senest i 1700-tallet. Efter krigen mellem Danmark og Sverige i 1658-60, blev Gyllebo en af de 18 skånske adelsgodser, som danskerne måtte give som vederlag for at få Bornholm tilbage. Det nuværende slot blev bygget i nyklassicistisk stil 1813-18 og er i privat eje. Litteratur s. 45, Ale, Historisk tidskrift för Skåneland, nr. 1, 1967, Kristianstad Eksterne henvisninger Om Gyllebo, Sylve Åkesson Nordisk familjebok
Gyllebo Manor

Gyllebo Manor (Swedish: Gyllebo slott) is a manor house in Simrishamn Municipality, Scania, in southern Sweden. Adjacent to the castle is Gyllebohus, the ruins of a 16th-century stronghold. The fortress Gyllebohus was built by Laurids Lauridsen Knob in 1538–1544. It was at the time one of the biggest fortresses in Scania. The fortress burnt down in the early 18th-century. Between 1713 and 1754, the estate was owned by Christina Beata Dagström; because of the law of the minority of married women it was formally owned by her husband Olof Dagström, who was sentenced to life imprisonment for treason, but she managed it alone without his interference. After her death in 1754, it was owned by the Schönström family until 1904. The current manor house was built in Classic style in 1813-1818 by Hedvig Sofia Schönström. In 1927, the land of the manor was divided up to smaller farms, and the authorities bought the manor house itself and converted it to a resting home. It functioned this way until 1971. See also List of castles in Sweden Sources Gyllebo i Nordisk familjebok (andra upplagan, 1909)
Castillo de Gyllebo

El Castillo de Gyllebo (en sueco: Gyllebo slott) es una casa señorial en el municipio de Simrishamn, Escania, en el sur de Suecia. Junto al castillo se halla el Gyllebohus, las ruinas de una fortificación del siglo XVI. La fortaleza de Gyllebohus fue construida por Laurids Lauridsen Knob en 1538-1544. Era en su tiempo una de las mayores fortalezas de Escania. La fortaleza se incendió a principios del siglo XVIII. Entre 1713 y 1754, la finca fue propiedad de Christina Beata Dagström; debido a la ley de minoría de edad de mujeres casadas, formalmente era posesión de su marido Olof Dagström, quien fue sentenciado a cadena perpetua por traición, por lo cual ella la administró sola sin interferencia. Tras su muerte en 1754, fue posesión de la familia Schönström hasta 1904. La actual mansión fue construida en estilo clásico en 1813-1818 por Hedvig Sofia Schönström. En 1927, el terreno de la mansión fue dividido en granjas más pequeñas, y las autoridades compraron la mansión y la convirtieron en un lugar descanso. Funcionó como tal hasta 1971. Referencias Gyllebo i Nordisk familjebok (andra upplagan, 1909)
Gyllebo slott

Gyllebo slott, Gyllebohus är ett slott och borgruin i Östra Vemmerlövs socken i Simrishamns kommun. Ruinerna härstammar från den 1500-talsborg som byggdes av Laurids Lauridsen Knob 1538–1544. Borgen brann flera gånger, sista gången i början av 1700-talet. Den bildade en fyrkant omgiven av Gyllebosjön och en vallgrav. Den var uppförd av gråsten med en inre borggård och var en av de största borgarna i Skåne. Det nuvarande slottet byggdes i nyklassisk stil 1813–1818 av Hedvig Sofia Schönström. Historia Gyllebo är en mycket gammal egendom, som enligt uppgift har fått sitt namn efter släkten Gylte från Schleswig. På 1600-talet kom det som ett av Bornholms vederlagsgods till svenska kronan. Det utarrenderades tills borggreven i Malmö, Gilius Ehrenberg, köpte det omkring 1670. På 1700-talet ägdes det av överstelöjtnant Olof Dagström, dömd till livstids fängelse för högmålsbrott. Efter Christina Beata Dagströms död 1754 tillföll Gyllebo släkten Schönström. Efter att ha gått i arv i flera hundra år såldes slottet 1904 till den belgiske löjtnanten Marthe. Gyllebo bytte därefter ägare ett flertal gånger fram till 1927. Då avstyckades en stor del av marken till egnahem. Landstinget i Kristianstads län köpte slottet och gjorde det till sjukhem. Sjukhemmet stängdes 1971 och på 1980-talet sålde landstinget slottet till privata ägare. Efter flera ägarbyten köptes Gyllebo 2001 av nuvarande ägarfamiljen Björklund. Övrigt Några scener ur filmen Ägget är löst spelades in 1974 på Gyllebo Slott. Källor Gyllebo i Nordisk familjebok (andra upplagan, 1909) ”Gyllebo Slott - Parkens och trädgårdens historia, nutid och framtid” (PDF). Sveriges lantbruksuniversitet. Januari 2010. http://stud.epsilon.slu.se/793/4/Alvaker_K_100126.pdf. Läst 30 september 2012. Externa länkar Gyllebo slott
Tosterup slot

Tosterup (før 1658 dansk: Tostrup slot) er et slot i det tidligere Ingelstad herred, Skåne, Sverige ca. 12 km nordøst for Ystad. Slottets ældst kendte ejer var Axel Eskildsen af Muleslægten. Han levede omkring 1330. Gennem hans datter Barbara skal slottet være kommet til hendes mand, Torkild Nielsen Brahe til Gyllebo. Han måtte flygte og fortabte sit gods, anklaget for mord. Tostrup skal omkring 1440 være tilbageleveret til slægten og tilfaldet sønnesønnen Axel Pedersen; men dette er omstridt. Dennes sønnesøn Axel Pedersen Brahe vides derimod at være ejer af Tostrup. Hans sønnesøn Jørgen Thygesen Brahe (død 1565) opførte slottets høje tårn. Slottet gik i arv på slægtens sværdside frem til 1640. Da tilfaldt det efter Tyge Axelsens død Otte Tagesen Thott, den skånske konge. Det blev 1688 solgt til Rutger von Ascheberg. Tosterup ejes nu af Jörgen Ehrensvärd. Tosterup ejere frem til 1688 Eksterne henvisninger Sylve Åkesson: Om Tosterup Arkiveret 11. september 2005 hos Wayback Machine (svensk)
Tosterup Castle

Tosterup Castle (Swedish: Tosterups slott) is a castle in Tomelilla Municipality, Scania, in southern Sweden approximately 12 kilometres (7.5 mi) northeast of Ystad. Owners have included Jörgen Tygesen Brahe, Otte Tygesen Brahe, Rutger von Ascheberg, Margareta von Ascheberg, Eric Ruuth, Johan Sparre af Söfdeborg, and Carl August Ehrensvärd. See also List of castles in Sweden References
Saltö kolerakyrkogård

Saltö kolerakyrkogård är en begravningsplats för avlidna under 1800-talets koleraepidemier på Saltö i Karlskrona. Kyrkogården invigdes 1834, men togs först i bruk i samband med kolerautbrottet i staden 1853. Under utbrottet dog 1 000 av stadens då 14 000 invånare, och många av dessa är begravda på kyrkogården, bland annat läkarna Magnus Fürst och F.A. Kramer. Kyrkogården, som är skyddad av Fornminneslagen, är omgiven av en bogårdsmur, och innehar ett tjugotal gravstenar. I kyrkogårdens rännor finns sannolikt massgravar för koleraoffren. Upprättande och invigning Kyrkogården, som är belägen på öns östra sida, mot Dragsö, anlades 1834, då den första koleraepidemin drabbade Sverige. Att kyrkogården skulle anläggas kungjordes den 8 augusti 1834 av Sundhetsnämnden i Karlskrona, då lämpliga platser för kolerakyrkogårdar angavs. Grevinnan Wachtmeister låg bakom valet av plats. Den invigdes den 14 oktober samma år, med en akt som officierades av kyrkoherden Schaar. Sundhetsnämnden samt några ansvariga från staden närvarade. Koleraepidemin drabbade bland annat Ronneby och Karlshamn hårt, men det finns inga antecknade dödsfall från Karlskrona, vilket medförde att kyrkogården förblev oanvänd fram till det andra epidemiska utbrottet 1853. Användning Den 8 augusti 1853 drabbades Karlskrona av en desto dödligare koleraepidemi. På omkring tio veckor dog ungefär 1 000 personer i Karlskrona, som vid den tiden hade omkring 14 000 invånare. Två av dem som dog var läkarna Magnus Fürst och F.A. Kramer. Saltö saknade 1853 broförbindelse, vilket innebar att de avlidna fördes med båt till ön. Döda förvarades i likbodar vid Fiskbron nära Wisens gränd, innan de kunde transporteras över till ön. Sannolikt försökte man undvika att föra de avlidna via stadens gator, utan istället sjövägen men även från andra håll än likbodarna. Exempelvis hade kolerasjukhus upprättats på Laboratorieholmen och Stumholmen. År 1853 hölls två begravningar om dagen på kyrkogården, en klockan 07:00 på morgonen och en klockan 19:00 på kvällen. Nutida status Kyrkogården är skyddad i enlighet med Fornminneslagen. Den är omgiven av en bogårdsmur av kallmurad sten, 1,2 meter hög och 0,75 meter bred. Begravningsplatsen rymmer ett tjugotal gravstenar samt ett stort antal rännor från nord-nordöst mot syd-sydväst, med en bredd på två meter och ett djup på en halvmeter. Dessa rännor är sannolikt massgravar för koleraoffren. Omkring 600 personer beräknas ligga begravda på kyrkogården. Källor
Ruiny kościoła w Barze

Ruiny kościoła w Barze – ruiny dawnej świątyni należącej do diecezji Visby Kościoła Szwecji. Znajdują się w centralnej części Gotlandii, w pobliżu wzniesienia Baraberget. Są to ruiny najprawdopodobniej XIII-wiecznego kościoła. W połowie XVI wieku świątynia zaczęła podupadać i została opuszczona. W wyniku tego popadła w całkowitą ruinę. Okoliczni mieszkańcy domagali się w 1588 roku remontu kościoła i jego ponownego otwarcia. Władze kościelne zgodziły się na to pod warunkiem, że to sama wspólnota wyremontuje świątynię, a także będzie potem utrzymywać finansowo swojego duchownego. W ostateczności jednak nie doszło do tego i w XVII wieku świątynia została definitywnie opuszczona. W 1923 roku przeprowadzono prace konserwacyjne na ruinie, które opłacił Harald Laurin. Planowano kolejny raz odbudować świątynię, jednak ponownie bezskutecznie. Dziś oglądać można pozostałości prostokątnej nawy i kwadratowego prezbiterium. Znaleźć też można fragmenty chrzcielnicy. Ruiny pozostają do dziś popularnym wśród narzeczonych miejscem ślubów. Latem odbywają się tu plenerowe nabożeństwa i koncerty. Pobliski cmentarz wciąż służy jako miejsce pochówku; w 2024 roku zasadzono na nim nowe drzewa. Przypisy
Bara ödekyrka

Bara ödekyrka var församlingskyrka i Bara församling i Visby stift. Bara ödekyrka byggdes på 1200-talet och är belägen nära Baraberget. Redan på 1500-talet började byggnaden förfalla och den övergavs på 1600-talet. År 1923 konserverades ruinen. En planerad återuppbyggnad kunde dock inte genomföras. Rester finns kvar av bland annat dopfunten. Kyrkogården används ännu som begravningsplats. Bilder Se även Bara socken, Gotland Källor Noter
Vara station

Vara station är en järnvägsstation i Vara på Älvsborgsbanan invigd den 17 oktober 1866. Stationen har genom tiderna haft anslutningar med tre olika spårvidder 1 435 mm, 1 217 mm mm och 891 mm. Idag utförs persontrafiken av Västtrafik. Stationen är utsmyckad med konstverket Blue Orange av konstnären Katharina Grosse. Historik Vara station byggdes för Uddevalla–Vänersborg–Herrljunga Järnväg, som byggdes med spårvidden 1 217 mm. Stationen invigdes den 17 oktober 1866. År 1900 öppnade Västergötland–Göteborgs Järnvägar (VGJ) sin linje Göteborg–Gårdsjö med spårvidden 891 mm som anslöt till stationen. Åren 1898-1900 så byggde UWHJ om sin linje till spårvidden 1435 mm. Den 1 juli 1940 förstatligades UWHJ och den 1 juli 1948 förstatligades VGJ. Persontrafiken på den smalspåriga linjen lades ner 24 augusti 1970 och godstrafiken lades officiellt ner den 1 oktober 1989 även om det sista smalspåret revs 1988, det sista godståget hade gått redan den 19 december 1986. Källor Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Vara station.﻿
Herrljunga railway station

Herrljunga railway station is located in the town of Herrljunga, Sweden, at the intersection of the Western Main Line and the Älvsborg Line. Some fast long-distance trains stop here, and also regional trains in multiple directions. The station is located around 200 metres (660 ft) from the traditional midpoint of the town. Regional buses stop nearby. Railway traffic started in 1859 when the Western Main Line between the two largest cities of Sweden reached the place, with traffic all the way 1862. But train stops started in 1862 with a temporary station building, related to the connection of the Borås–Herrljunga railway. The Borås–Herrljunga railway opened for traffic 1863, and the Uddevalla–Herrljunga railway opened for traffic 1866, all its way 1867. The two latter railways now has a common name, the Älvsborg Line. The station building is originally from 1864 but has been added to a few times. Herrljunga is a railway town, created based on its location at a railway junction. The present town was a small rural church village before the railway construction. References
Herrljunga station

Herrljunga järnvägsstation ligger i Herrljunga och är en knutpunkt för tåg på Västra stambanan och Älvsborgsbanan för fjärrtåg och regionaltåg i flera riktningar mot Göteborg, Stockholm, Uddevalla, Borås och Varberg samt med förbindelse till Lidköping och Mariestad på Kinnekullebanan. Järnvägstrafiken startade 1858 förbi platsen, men stationen öppnades först 1862. Borås–Herrljunga Järnväg öppnade för trafik 1863, och Uddevalla–Vänersborg–Herrljunga Järnväg öppnade för trafik 1866, dess båda järnvägar är i dag delar av Älvsborgsbanan. Trafiktekniskt är stationen en driftplatsdel med namnet Herrljunga central (Hrc), som i sin tur är en del av driftplatsen Herrljunga (Hr). Källor Herrljunga station Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Herrljunga station.﻿
Vårgårda station

Vårgårda station är en järnvägsstation på Västra stambanan mellan Herrljunga och Alingsås. Den ligger i Vårgårda i Vårgårda kommun. Stationen öppnades i december 1857 när sträckan Jonsered–Vårgårda på Västra stambanan invigdes. I oktober 1858 öppnades sträckan mellan Vårgårda och Falköping. År 1977 lades persontrafiken ned i Vårgårda. Den återupptogs år 1996. Stationen trafikeras dels av Västtrafiks regionaltågslinje, Västtågen, Göteborg–Falköping–Skövde, dels av SJ:s regionaltågslinje Göteborg–Falköping–Skövde–Örebro-Västerås-Stockholm. Källor
Kulla Gunnarstorps mölla

Kulla Gunnarstorps mölla (før 1658: Gundestrup i Kuldens mølle ), er et historisk vartegn nord for Helsingborg, uden for Hitterup. Det er en hollænder med en bådformet møllehat, hvilket er unikt i Skåne. Greven eller grevinden på Kulla Gunnarstorp/Gundestrup i Kuldens Slot ansatte mølleren og lod ham og hans familie bo på møllegården , hvor den sidste møller fra år 1922 til år 1950, var Nils Persson, der nedlagde møllen i 1950, men fik lov til at blive der indtil sin død (med sin familie) i 1972. Referencer
Mühle von Kulla Gunnarstorp

Die Mühle von Kulla Gunnarstorp (vor 1658 auf Dänisch: Gundestrup i Kulden) ist eine Mühle und ein historisches Wahrzeichen nördlich von Helsingborg im Vorort Hittarp. Es handelt sich um einen Holländer mit einer bootförmigen Kappe, die in Schonen einzigartig ist. Geschichte Der Graf oder die Gräfin auf Schloss Kulla Gunnarstorps (Gundestrup i Kulden) beschäftigte den Müller und gab ihm und seiner Familie Wohnung auf dem Mühlenhof. Der letzte Müller war Nils Persson war. Er war von 1922 bis 1950 beschäftigt. Als er die Mühle schloss, durfte er mit seiner Familie bis zu seinem Tod im Jahr 1972 dort bleiben. Weblinks Einzelnachweise
Kulla Gunnarstorp mill

The Kulla Gunnarstorp mill is a Scanian historical landmark north of Helsingborg, Sweden, in the suburb of Hittarp. It is a smock mill with a boat-shaped cap, which is unique in Scania. History The count or the countess at Kulla Gunnarstorp Castle hired the miller, and let him and his family live at the mill farm. The last miller was Nils Persson, who closed the mill in 1950 after working there since 1922, but he was allowed to live there with his family until his death in 1972. References
Kulla Gunnarstorps mölla

Kulla Gunnarstorps mölla är en vindmölla, som är ett byggnadsminne. Den finns strax norr om Helsingborg vid Kulla Gunnarstorps slott norr om Hittarp. Möllan är en holländare med en båtformad hätta, som är unik i Skåne. Möllan byggdes 1809 som ersättning för slottets tidigare skattelagda tullkvarn, vattenkvarnen Gryntemölla, som blivit obrukbar på grund av vattenbrist. Kulla Gunnarstorps mölla är en av de första av typen holländare i Skåne och är troligen den äldsta bevarade i landskapet. Greven eller grevinnan på Kulla Gunnarstorps slott anställde möllaren och lät honom och hans familj bo på gården, där den siste var Nils Persson, som var möllare från år 1922 till år 1950, när han lade ned möllan, men tilläts bo kvar där till sin död (med sin familj) 1972. Referenser
Långå skans

Långå skans ligger i byn Långå, strax väster om Hede i Härjedalen. Efter freden i Brömsebro i augusti 1645, då Härjedalen blev svenskt, infördes en fortifikations ordning med skansar som lades några mil in i landet. Från Långå till norska gränsen är det cirka 8 mil. Den första skansen uppfördes 1658, raserades av norsk trupp, och ersattes under Karl XII av den nuvarande skansen som var klar år 1700. Långå Skans är idag ett försvarshistoriskt och kulturellt minnesmärke. Försvarsanläggningen togs ur bruk i början av 1800-talet. I skansen låg som mest 600 man fördelade på fyra kompanier med 100 till 150 soldater i tältförläggning. Skansen var aldrig belägrad av främmande trupp och här utspelades inga strider. I juni 1685 besökte konung Karl XI Långå skans på en av hans ofta förekommande inspektionsresor. Man kan anta att han under sina sista regeringsår fram till 1697 hade inflytande på beslutet om en ny skans i Långå, även om det var hans son, Karl XII som beslutade bygget. Sommaren 1700 samlades soldater på platsen för den gamla befästningen i Långå för att anlägga en ny skans. Flera hundra soldater och byns bönder arbetade hela sommaren med bygget. Resultatet blev en modern anläggning med oregelbunden stjärnform med timmerförstärkta jordvallar, vallgravar, palissader, spanska ryttare och löpgrav, skyddad gång ner till Ljusnan (Långåljusnan) och till kruthuset 250 meter längre bort. Krutkällaren där finns kvar än. Inne i skansen fanns kruthus, källare, bostäder för befäl och soldater, spannmålsbod, brygghus, bageri (bagarstuga), magasin och stall. Tidvis var Skansen bestyckad med åtta kanoner. En dryg kilometer väster om skansen fanns en postering vid vadstället över Mittån. Utanför Skansen fanns torkbastu, tvätthus och en större krutkällare på Skanstorpet som fortfarande är bevarad. Begravningsplats, ’kiörrgård’ utan kyrka samt en grav för officerarna Asp och Björk vid Kappöle, halvvägs till Hede. Enligt sägnen ska hästarna som drog katafalken med kistorna ha tröttnat där eller av annat skäl vägrat fortsätta till kyrkogården i Hede. I Skansberget som avgränsar Långådalens norra sida finns en ännu äldre, murad befästning, i form av ett värn. Sommaren 2020 uppfördes ett minnesmärke 'Den okände soldatens grav' vid Skansen för att hedra det fyrtiotal soldater som ligger begravda på begravningsplatsen. Till minnet av dem som vilar här, lyder inskriptionen. Kronprinsparet Gustaf VI Adolf och Louise avslutade sin Eriksgata genom Härjedalen här i juli 1932 då en sten restes som minne av besöket. Långå skans var efter 1945 en populär festplats. Idag är Skansen ett försvarshistoriskt och kulturellt besöksmål. Skansen vårdas och restaureras av en projektgrupp som bildades 2010 på initiativ av Helge Jonsson. Det heraldiska vapnet för Långå Skans är en vapensköld vilande mot två korsställda artilleri kanoner efter original av Sara Edman. Ytterligare information finns att tillgå på hemsidan www.langaskans.se Externa länkar Långå skans
Йодесхьог (община)

Община Йодесхьог (на шведски: Ödeshögs kommun) е разположена в лен Йостерйотланд, югоизточна Швеция с обща площ 672 km2 и население 5174 души (към 31 декември 2013). Административен център на община Йодесхьог е едноименния град Йодесхьог. Източници Външни препратки Официален сайт на община Йодесхьог
Ödeshögs kommun

Ödeshögs kommun er en kommune i det svenske län Östergötlands län. Kommunens administration ligger i byen Ödeshög. Kommunen grænser mod vest ud til søen Vättern, og øst for den, et par kilometer nord for landsbyen Hästholmen, ligger ruinen af cistercienserklostret Alvastra kloster. Kommunens grænse mod nord til Vadstena kommun går for en stor dels vedkommende gennem søen Tåkern, der er en vigtig fuglelokalitet. Byer Ödeshög kommune har to byer. I tabellen opgives antal indbyggere pr. 31. december 2005. Eksterne kilder og henvisninger
Ödeshög (Gemeinde)

Ödeshög ist eine Gemeinde (schwedisch kommun) in der schwedischen Provinz Östergötlands län und der historischen Provinz Östergötland. Der Hauptort der Gemeinde ist Ödeshög. Geographie Ein großer Teil der Gemeinde grenzt an den See Vättern. Sehenswürdigkeiten Der Runenstein von Rök steht nahe einer kleinen Ortskirche. Im Kloster von Alvastra, das heute nur noch als Ruine existiert, lebte die heilige Birgitta einige Zeit. Ellen Key lebte ab 1903 bis zu ihrem Tode 1926 in einem selbst entworfenen Haus am Vättern. Das Anwesen, Strand genannt, ist ein beliebtes Ausflugsziel. Persönlichkeiten Ester Peterson (* 16. Juli 1866 in Holkaberg (heute Teil der Gemeinde Ödeshög), Östergötland, Schweden; † 1960), evangelisch-lutherische Missionarin und die erste Missionarin der Leipziger Mission Weblinks Offizielle Internetpräsenz (schwedisch, Touristenteil deutsch) Einzelnachweise
Ödeshög Municipality

Ödeshög Municipality (Swedish: Ödeshögs kommun) is a municipality in Östergötland County, Sweden. The seat is situated in the small town of Ödeshög. The coat of arms was created in 1972 at the time the modern municipalities of Sweden were created. It mainly represents the medieval monastery of Alvastra: An abbacy staff, a rising moon (historically representing the Virgin Mary), and a six-pointed star (representing a higher deity). Nature A large part of the municipality borders lake Vättern. There is a small harbour. There are two nature reserves within the municipal borders: Isberga with a distinguished steppe meadow flora [1], and Kråkeryd located on rocks above Vättern at 60 meters altitude. Kråkeryd has a geology rich in lime, and the uncultivated rocky terrain is the location for several unusual flowers and plants [2]. Localities There are two urban areas (also called a Tätort or locality) in Ödeshög Municipality. In the table the localities are listed according to the size of the population as of December 31, 2005. The municipal seat is in bold characters. Demographics This is a demographic table based on Ödeshög Municipality's electoral districts in the 2022 Swedish general election sourced from SVT's election platform, in turn taken from SCB official statistics. In total there were 5,303 residents, including 4,109 Swedish citizens of voting age. 38.8% voted for the left coalition and 59.5% for the right coalition. Indicators are in percentage points except population totals and income. Sights Within the borders of the municipalities lies the monastery of Alvastra. One of the world's most famous runestones, the Rök runestone, is also situated within the municipal borders. There are also other ancient remains: the two hillforts Borgberget and Hjässaborgen. Both are open for visits although not much remains, and both are somewhat difficult to access. The municipality also contains burial grounds, etc. Besides the monastery of Alvastra, there are seven other notable churches, several of which have a medieval foundation. Noteworthy are: Rök Church from 1845 (outside which stands the Rök runestone), Stora Åby Church, from the 1750s, with several older artifacts (baptismal font, triptych), and Ödeshögs Church with a medieval foundation. In Eketorp, an ancient Thor's hammer amulet was found. Famous citizens Klas Ingesson, former Sheffield Wednesday and PSV Eindhoven footballer Helen Svensson Fletre (1909–1987), American author and journalist Twin towns Obal, Belarus References Statistics Sweden External links Ödeshög Municipality - Official site Welcome to Ödeshög - Official tourism page, Swedish/English/German