Rejmyre nya kyrkogård

Rejmyre nya kyrkogård är en kyrkogård i Rejmyre, Finspångs kommun. Den ligger i samhällets södra del, rakt söder om Rejmyre brukskyrka, och anlades 1926 som ett komplement till den äldre begravningsplatsen i Rejmyre. Kyrkogården har en strikt kvadratisk och geometrisk plan. Den präglas av öppna gräsytor, rätvinkliga grusgångar, en omgivande trädkrans och en central plats med en gräskulle och ett kors av glas och stål. Historia Bakgrund Rejmyre brukssamhälle växte fram kring Reijmyre glasbruk, som grundades under 1800-talets första hälft. Avståndet till sockenkyrkan i Skedevi kyrka var stort, och gudstjänster hölls till en början i glasbrukets lokaler. Brukets ägare Gustaf Erik von Post lät därför uppföra ett kapell i Rejmyre. Kapellet stod färdigt 1837 eller 1838 och var ursprungligen en enkel, rödfärgad timmerbyggnad. Det försågs med korsarmar 1841 och en lanternin 1843. Under slutet av 1800-talet reveterades byggnaden och fick i huvudsak sitt nuvarande utseende. Den äldre kyrkogården i Rejmyre låg nordväst om brukssamhället, vid vägen mot Hävla och Skedevi. När en ny kyrkogård behövde anläggas valdes i stället ett område söder om samhället och brukskyrkan. Anläggandet 1926 Rejmyre nya kyrkogård invigdes den 3 oktober 1926. Den första gravsättningen genomfördes två dagar senare och gällde Lorenz Andersson. I samband med anläggandet drogs en rak väg mellan kyrkogårdens norra ingång och Rejmyre brukskyrka. Kyrkogården låg vid denna tid utanför den sammanhängande bebyggelsen och omgavs helt av åkermark. Marken hade tidigare tillhört ett hemman i Rejmyre by. Kyrkogården anlades med en regelbunden och symmetrisk plan. Sju öppna gravkvarter placerades i ett geometriskt mönster kring en central plats. Mellan kvarteren drogs rätvinkliga grusgångar. Kyrkogården under 1900-talet Ett flygfoto från 1935 visar kyrkogården mindre än ett årtionde efter anläggandet. Trädkransen var ännu låg och omgivningarna bestod huvudsakligen av jordbruksmark. Ett mindre antal grusgravar hade anlagts i kvarteren 1, 2 och 7. Kvarter 2 kom senare att få karaktären av ett linjegravsområde. Där finns gravvårdar från kyrkogårdens första år och ett antal vitmålade träkors bevarade. Under 1950- och 1960-talen växte Rejmyres bostadsbebyggelse fram mot kyrkogården. Väster om området anlades bland annat skola, förskola och idrottsplats, medan villabebyggelse tillkom norr och öster om kyrkogården. Flygfotografier från 1964 och 1970 visar att trädkransen då hade vuxit upp och att kyrkogården fått en lummigare karaktär. Samtidigt hade samhällets bebyggelse närmat sig kyrkogården betydligt. I kyrkogårdens mitt anlades en rund gräskulle. År 1971 placerades där ett kors av glas och stål. Det ersatte ett äldre kors av limträ som bedömdes vara uttjänt. Läge och omgivning Kyrkogården ligger i den södra delen av Rejmyre samhälle. Den är placerad mitt för brukskyrkan och förbinds med denna genom en rak gata i nord–sydlig riktning. Väster om kyrkogården finns skol- och idrottsområden från mitten av 1900-talet. I norr finns villabebyggelse, medan östra och södra sidan vetter mot ett öppnare odlingslandskap. Även österut finns bostadsbebyggelse på något större avstånd. När kyrkogården anlades var området betydligt mer lantligt och avskilt från samhället. Den nuvarande omgivningen visar hur Rejmyre expanderade under 1900-talet. Utformning Rejmyre nya kyrkogård har en strikt kvadratisk plan och är utformad som en geometrisk parkanläggning. Den består av sju gravkvarter som ordnats symmetriskt kring en mittplats. Mittplatsen utgörs av en rund gräsbevuxen kulle med ett rest kors av glas och stål. Från huvudingången i norr leder en allé av idegranar fram till den centrala platsen. Gravkvarteren består huvudsakligen av öppna gräsytor. De skiljs åt av rätvinkliga grusgångar, och en grusgång löper även längs kyrkogårdens ytterkanter. Omgärdning och ingångar Kyrkogården omges ytterst av ett grönt nätstängsel. Innanför stängslet finns en omkring 1,2 meter hög häck av sibirisk ärtbuske. Den omgivande trädkransen består huvudsakligen av lindar, björkar och almar. Träden planterades i samband med eller kort efter kyrkogårdens anläggande och har därför en förhållandevis jämn ålder. Huvudingången ligger i norr och är riktad mot Rejmyre brukskyrka. Den består av en pargrind av gjut- och smidesjärn mellan enkla grindstolpar av granit. Grindens övre del har ett vågformat plåtbeslag. I kyrkogårdens sydvästra hörn finns en enklare arbetsingång i anslutning till en servicebyggnad. Den används bland annat vid bortforsling av trädgårdsavfall. Vegetation Trädkransen består av lindar, björkar och almar. På vardera sidan om huvudingången står höga tujor. Från huvudingången till mittplatsen löper en allé med åtta idegranar på vardera sidan. Idegranarna var vid inventeringen omkring tre och en halv meter höga. Runt den centrala platsen finns ytterligare planterade lindar. Vegetationen understryker kyrkogårdens symmetri och förstärker dess karaktär av formell parkanläggning. Gravkvarter Kvarter 1 Kvarter 1 innehåller tre dubbla gravrader. Gravvårdarna är huvudsakligen låga och breda och härrör till stor del från 1980-talet och senare. Bland titlarna förekommer bland annat gravör, vilket har anknytning till Rejmyres glasindustri. Kvarter 2 Kvarter 2 innehåller rester av kyrkogårdens allmänna linje. Där finns tretton träkors och nio gravvårdar av linjegravstyp bevarade. Gravarna är från perioden 1927–2004, men de äldre vårdarna är huvudsakligen från 1930-talet. Den äldsta bevarade gravvården på kyrkogården är från 1927 och rest över Anna Adolfsson. De små stenarna och vitmålade träkorsen visar den enklare gravtradition som användes inom den allmänna linjen. Kvarteret skiljer sig därigenom från de yngre delarna med större familjegravvårdar. Kvarter 3 Kvarter 3 består av en dubbelrad och en enkelrad med gravvårdar. Låga och breda stenar från perioden 1970–2000 dominerar. I kvarteret finns även ett träkors och en bevarad grusgrav med stenram. Kvarter 4 Kvarter 4 består av två gravrader med vårdar från perioden 1931–1957. Gravvårdarna är huvudsakligen låga och breda. En gravplats med stenram och grus är bevarad i kvarteret. Kvarter 5 Kvarter 5 innehåller tre dubbla gravrader men är relativt glest belagt. Gravvårdarna är huvudsakligen från 1980-talet och framåt. Även i detta kvarter finns en gravvård med titeln graveur, en äldre benämning på gravör, vilket kan knytas till glasbrukets verksamhet. Kvarter 6 Kvarter 6 består av två dubbla gravrader och var vid inventeringen glest belagt. Gravvårdarna är huvudsakligen från slutet av 1980-talet och senare. Bland gravvårdarna finns ett konstnärligt utformat glaskors samt ett träkors. Kvarter 7 Kvarter 7 består av två dubbla och två enkla gravrader. Delar av området är glest belagda. Fyra gravplatser med stenramar och grusbäddar är bevarade. Omkring hälften av gravvårdarna är från 1930- och 1940-talen, medan de övriga huvudsakligen är från perioden 1980–2005. I kvarteret finns en gravvård med titeln glasblåsare. Där finns även titlarna mästare, vilka möjligen kan ha anknytning till verksamheten vid glasbruket. Gravtradition Kyrkogårdens gravvårdar är från perioden 1927–2005. Merparten utgörs av låga och breda vårdar från senare delen av 1900-talet. De äldre gravvårdarna finns främst i kvarter 2 och i mindre omfattning i kvarteren 3, 4 och 7. I kvarter 2 finns både små linjegravstenar och vitmålade träkors från kyrkogårdens första årtionden. Ett mindre antal grusgravar med stenramar finns bevarade, framför allt i kvarteren 3, 4 och 7. Dessa visar att grusgravstraditionen förekom även på den nya kyrkogården under dess första årtionden. Titlarna på gravvårdarna speglar både Rejmyres industrisamhälle och den omgivande landsbygden. Titlar med anknytning till glasbruket är gravör, graveur och glasblåsare. Även titeln mästare kan i vissa fall ha samband med brukets verksamhet. Bland övriga titlar finns ingenjör, faktor, skogvaktare, landskamrer, häradsdomare, apotekare, kyrkvärd, landstingsman och kyrkvaktmästare. Jordbruket representeras av lantbrukare och torpare. Centralt monument Mitt på kyrkogården finns en rund gräskulle med ett kors av glas och stål. Korset restes 1971 och ersatte ett äldre kors av limträ. Monumentets material har en tydlig anknytning till Rejmyres glasbrukstradition. Det fungerar samtidigt som mittpunkt i kyrkogårdens geometriska plan. Byggnader Det finns ingen kyrka eller något gravkapell på själva kyrkogården. Rejmyre brukskyrka ligger norr om begravningsplatsen och är förbunden med denna genom den raka infartsvägen. I kyrkogårdens sydvästra hörn finns en grönmålad servicebyggnad eller arbetsbarack. Kulturhistoriska värden Kyrkogårdens främsta kulturhistoriska värde ligger i den välbevarade geometriska planen. De öppna gräsytorna, grusgångarna, trädkransen, den centrala platsen och allén av idegranar bildar tillsammans en sammanhållen parkanläggning från 1920-talet. Den raka axeln mellan kyrkogårdens huvudingång och Rejmyre brukskyrka visar sambandet mellan kyrkobyggnaden och begravningsplatsen. Axeln är en viktig del av anläggningens planering. Kvarter 2 har ett särskilt kulturhistoriskt värde genom de bevarade gravarna från den allmänna linjen. Träkorsen och de små gravstenarna visar ett gravskick som senare till stor del har försvunnit från svenska kyrkogårdar. De gravvårdar som genom titlar eller material anknyter till Rejmyre glasbruk har också lokalhistoriskt värde. Det centrala glaskorset förstärker kopplingen mellan kyrkogården och brukssamhällets industriella historia. Se även Rejmyre kyrka Referenser