NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Långsjö gård

Långsjö gård består av två huvudbyggnader belägna vid Gårdsstigen 15 och 17 i Söderort inom Stockholms kommun. Stället har givit namn åt stadsdelen Långsjö. Gården har sina anor från 1600-talet och utgjorde då ett torp under Långbro gård. Gården är belägen längs Långsjöns norra sida. Panorama Historia Longsiön (1627), Långsiötorpet (1687) var fram till 1772 ett torp under Långbro och har fått sitt namn efter sjön Långsjön. Efter avsöndringen från Långbro 1772 om ett ¼ mantal bytte egendomen ägare ett flertal gånger. Gårdens bebyggelse låg samlad på en kulle vid Långsjön. Omkring år 1820 återgick egendomen till stamfastigheten för att år 1881 säljas till köpmannen Robert Ditzinger. Denne lät uppföra redan året efter två identiskt lika (spegelvända mot varann) herrgårdsliknande byggnader till sina båda söner. Stilen inspirerades av den för tiden vanliga panelarkitektur vilken präglade sommarvillor som välbärgade Stockholmare lät uppföra utanför staden. Dessa båda byggnader utgör fortfarande fastighetens nuvarande bebyggelse. Bröderna Ditzinger sålde egendomen i sin tur 1890. Till en början hade båda husen strandtomt ner till Långsjön. Den kontakten bröts på 1980-talet när en allmän strandpromenad anlades. Gårdens ekonomibyggnader och stall revs under 1940- och 1950-talen för villabebyggelse. Länge existerade gårdens ursprungliga sädesmagasin med pyramidtak i närbelägna kvarteret Synfonien. Det revs också i början av 2000-talet. Gårdens gamla jordkällare existerar fortfarande. Vid sekelskiftet ägdes fastigheten av Fritz Wahlström vilken sålde kvarvarande område till J.E Lignell. Vid den senares död övertogs marken av fastighetsbolaget Billiga Tomter som började stycka och sälja 1908. Några tomter hade dock börjat säljas redan 1906, före Billiga tomters tid. Bilder Se även Herrängens gård Referenser Noter Tryckta källor Bernhardsson, Siv (2003). Göran Söderström. red. Stockholm utanför tullarna: nittiosju stadsdelar i ytterstaden. Stockholm: Stockholmia förlag. sid. 170. Libris 9152550. ISBN 91-7031-132-3 Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Långsjö gård.
Långsjön, Matfors

Långsjön är en sjö öster om Matfors i Sundsvalls kommun i Medelpad som ingår i Ljungans huvudavrinningsområde. Sjön har en area på 1,12 kvadratkilometer och ligger 74 meter över havet. Sjön avvattnas av vattendraget Kvarnbäcken. Sjön ligger nedanför norra sidan av Ängomsåsen. På sjöns västsida ligger småorten Långsjön. Långsjön är ca 2 km lång och ca 200 bred. Det finns gott om abborre, mört och gädda i sjön. Det ligger småhus och stugor runt nästan hela sjön. Det finns ingen väg som leder runt hela sjön. Man får ta olika infarter från Runsviksvägen eller E14 beroende på vilken del av Långsjön man vill besöka. Delavrinningsområde Långsjön ingår i delavrinningsområde (691563-156730) som SMHI kallar för Utloppet av Långsjön. Medelhöjden är 140 meter över havet och ytan är 9,01 kvadratkilometer. Det finns inga avrinningsområden uppströms utan avrinningsområdet är högsta punkten. Kvarnbäcken som avvattnar avrinningsområdet har biflödesordning 2, vilket innebär att vattnet flödar genom totalt 2 vattendrag innan det når havet efter 28 kilometer. Avrinningsområdet består mestadels av skog (73 procent). Avrinningsområdet har 1,11 kvadratkilometer vattenytor vilket ger det en sjöprocent på 12,3 procent. Se även Lista över insjöar i Sundsvalls kommun Källor SMHI: Sjöar, vattendrag och avrinningsområden Externa länkar Delavrinningsområden på SMHI Vattenwebb (S-HYPE) Ladda ner data från Svenskt Vattenarkiv Långsjön på VISS
Långtora kyrka

Långtora kyrka är en kyrkobyggnad som tillhör Lagunda församling. Den är sockenkyrka i Långtora socken. Kyrkan ligger på Långtoraslätten, omkring tio kilometer nordost om Enköping. Själva Långtora by ligger på en sluttning ungefär femhundra meter norr om kyrkan. Kyrkobyggnaden Kyrkan består av ett rektangulärt långhus med ett rakt avslutat korparti. En sakristia ligger i norr och ett vapenhus i söder. Byggnaden är uppförd av tegel med vitputsade fasader, och täcks av ett spånklätt sadeltak. I långhusets fyra hörn finns snedställda strävpelare. Kyrkorummet nås via vapenhuset. Intill kyrkan står en klockstapel. Nuvarande salkyrka uppfördes troligen under senmedeltiden. Till kyrkan hörde då en tvårummig tegelbyggnad från 1200-talet eller 1300-talet, som ursprungligen utgjorde sakristia till en träkyrka. Den gamla sakristian revs i samband med att en ny sakristia uppfördes vid korets östra sida 1826. Denna revs i sin tur 1953 - 1955, och en ny sakristia byggdes i norr på den äldsta sakristians plats. Vapenhuset framför kyrkans sydportal uppfördes troligen i början av 1500-talet. Under 1700-talet och 1800-talet förstorades fönstren och fick rundbågiga former. Kyrkans exteriör har alltjämt medeltida karaktär. Ursprungligen var dock tegelfasaderna blottade, med blinderingar i långhusets gavelrösten. Interiören präglas av takvalven som tillkom omkring år 1500. Valvribborna har längst ner konsoler och vissa av konsolerna är formade som gubbansikten. I långhusets tak finns ett åttadelat kryssvalv samt ett valv format som en korsstjärna. Korets tak har ett valv format som en Sturestjärna. Kyrkans medeltida korfönster, murat i tegel, togs fram vid en restaurering 1953 - 1955 under ledning av arkitekten Nils Oelrich, då stadsarkitekt i Stockholm. Vidare fick då altaret sitt nuvarande utseende, och viss ombyggnad skedde av bänkinredningen från tidigt 1800-tal. Inventarier Dopfunten av gotländsk kalksten är från första hälften av 1200-talet. Funten har en fot med fyra utskjutande huvuden och en ornerad cuppa. Vid långhusets södra respektive norra vägg finns ensamstående skulpturer föreställande apostlarna Petrus och Paulus. Dessa kan ha hört till en predikstol från 1600-talet. Nuvarande predikstol i nyklassisk stil är från 1841. Orgeln byggdes 1836 av Pehr Gullbergson i Lillkyrka. I mittgången hänger ljuskronor av malm. Enligt inskriptioner på ljuskronorna är de från 1600-talet och 1700-talet. Referenser Webbkällor Bebyggelseregistrets anläggningspresentation Tryckta källor Våra kyrkor, sidan 40, Klarkullens förlag, Västervik, 1990, ISBN 91-971561-0-8 Vägvisare till kyrkorna i Uppsala län, sidorna 112 - 113, Karin Blent (redaktör), Länsstyrelsen i Uppsala län, 1997, ISBN 91-85618-54-3 Wikimedia Commons har media som rör Långtora kyrka.
Långvinds kapell

Långvinds kapell ligger i samhället Långvinds bruk i Hudiksvalls kommun. Kapellet ligger inom Enånger-Njutångers församling i Uppsala stift. Sedan 1976 förvaltas kapellet av Långvinds kapellförening. Kapellet Kapellet uppfördes under början av 1800-talet och var färdigt senast år 1803. Innan dess fanns förmodligen en kyrksal i gamla Långvinds herrgård som ryssarna brände ned 1721. Skriftlig dokumentation nämner att ryssarna brände ned en klockstapel 1721. Full kyrklig status fick kapellet 17 oktober 1849 då domkapitlet tillät nattvardsfirande där under vilken tid som helst på året. 1890 upphörde Långvinds bruk med järnbruk och 1958 med jordbruk. Tillsammans med eftersatt underhåll blev brukskapellets framtid oviss. Varken Uppsala stift eller Riksantikvarieämbetet ville ta över byggnaden. Brukets ägare tog då initiativ till att avskilja kapellet med tomtmark och bilda en stiftelse. Kapellstiftelsen bildades 18 september 1976 och året därpå genomgick kapellet en omfattande upprustning. På kyrkbacken utanför kapellets ingång är en stor järntriangel upphängd. Triangeln köptes in 1856 från Nianfors kyrka. När man kallar till gudstjänst slår man på triangeln med en stor träklubba. Inventarier Altartavlan är en oljemålning av David Wallin. Altartavlan skildrar "Jesus välsignar barnen". Ett dopställ av trä har en dopskål av tenn. Bilder Externa länkar Kungsgården Långvind Wikimedia Commons har media som rör Långvinds kapell.
Låstads kyrka

Låstads kyrka är en kyrkobyggnad som sedan 2009 tillhör Ullervads församling (tidigare Låstads församling) i Skara stift. Den ligger i kyrkbyn Låstad i Mariestads kommun. Kyrkobyggnaden Kyrkan antas ursprungligen ha uppförts under 1100-1200-talet. Församlingen omnämns första gången år 1490 och stavas då Lostha. I Johan Peringskiölds Monumenta sueogothica är kyrkan avbildad som långhus med rakt kor och vapenhus i timmer. Klockorna satt i en fristående klockstapel i trä. Ingången till kyrkan låg då på dess södervägg. År 1733 byggdes koret om och samtidigt förlängdes byggnaden till hallkyrka med tresidig östvägg. År 1740 byggdes sakristian. År 1802 revs den gamla klockstapeln och klockorna sattes upp i trätornet i väster. Vapenhuset togs bort 1873 och ersattes 1888 av ett nytt med dubbeldörrar mot norr, söder och väster. År 1953 togs detta vapenhus bort och ersattes av en vestibul under orgelläktaren. Inventarier Altaruppsatsen, vilket föreställer nattvardens instiftande, tillverkades som gåva till kyrkan år 1701 av bildhuggaren Jonas Bjur bosatt på Stommen i Låstad. Predikstolen antas vara samtida med altaruppsatsen och kan även den vara ett verk av Jonas Bjur. Predikstolen, vilken är placerad på södra väggen i kyrkobyggnaden, var under en tid ersatt av en ambo vid altarbordet. År 1898 monterades predikstolen in igen, men eftersom den norra väggen då var upptagen av en minnestavla, placerade man predikstolen på södra väggen. Dopfunten är från 1100- eller 1200-talet och därmed samtida med den ursprungliga kyrkobyggnaden. Den har en cylindrisk cuppa och fyrkantig fot. Kyrkans takmålningar är från 1752 och antas vara utförda av en målare från Läcköskolan. Bilderna är från Nya testamentet och föreställer bland annat Jesu födelse, Jesus på Golgata, Jesu Uppståndelse och Yttersta domen. Läktarbröstningen visar Jesus som världens frälsare (Salvator Mundi) och han omges av Moses, Johannes Döparen, Matteus, Markus, Lukas och Johannes. Klockor Storklockan är av en senmedeltida typ utan inskrift. Orgel Den nuvarande orgeln, placerad på läktaren i väster, byggdes 1934 av Nordfors & Co och ersatte då ett orgelharmonium från 1886. Fasaden är stum och orgeln har sex stämmor fördelade på manual och pedal. År 1954 dispositionsförändrades instrumentet av Frede Aagaard. Referenser Låstads kyrka, läst 11 november 2011 Noter Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Låstads kyrka.
Læstadiuspörtet

Læstadiuspörtet is a rectory in the form of a cottage built of red timber located in Pajala Municipality, Sweden. Læstadiuspörtet was the home of the Swedish Lutheran pastor of Sámi descent and founder of Laestadianism, Lars Levi Laestadius, from 1851 until his death here in 1861, and now serves as the Laestadius Museum. References Further reading Koistinen, L (2007): Lars Levi Laestadius prästgårdar 1826–1861 Ylitalo, K m.fl. (2000): Lars Levi Laestadius Årtusendets Norrbottning, Laestadiusprojektet, sid. 9. External links Laestadius Friends Pajala Kommun/Kultur och Fritid - museum Kringla Riksantikvarieämbetet
Læstadiuspörtet (Pajala)

Læstadiuspörtet är en byggnad och en del av ett museum i Pajala i Pajala kommun i Norrbottens län. Læstadiusmuseet Pörtet var hem för prosten Lars Levi och Brita Katarina Læstadius med familj från år 1854, då familjen flyttade till Pajala från Kengis, som ligger cirka en mil öster om Pajala i närheten av Torne älvs och Muonioälvens sammanflöde. Lars Levi Læstadius bodde i byggnaden till sin död år 1861. Byggnaden är en röd timmerbyggnad som består av farstu, ”pörte” (ett stort kök), mjölkkammare och ”stuga” (arbetsrum). Det var i stugan som Lars Levi Læstadius avled den 21 februari 1861. Han begravdes på kyrkogården i Kengis, men då kyrkan flyttades från Kengis till Pajala flyttades även stoftet efter Lars Levi Laestadius till den nya kyrkogården. I samband med det öppnades Læstadius kista på bron till Læstadiuspörtet. Brita Katarina Læstadius bodde kvar i Læstadiuspörtet efter makens död. Det har senare fungerat som arrendatorsbostad samt som militärförläggning under andra världskriget. På samma gårdsplan som Læstadiuspörtet ligger även ett gult bostadshus, som tidigare var Pajala församlings prästgård, nu kallat Kulturum. Huset byggdes för Lars Levi Læstadius med familj, men stod klart först ett halvår efter hans död. Efter prostens frånfälle lades han på lit de parade i den blivande prästgården. Det första prästparet som bodde i prästgården var Læstadius dotter Elisabeth Stenborg med maken Per Lorens Stenborg. Huset tjänade som prästgård in på 1990-talet. Læstadiuspörtet och Kulturum inrymmer numera Læstadiusmuseet, som drivs av Pajala kommun. Galleri Fotnoter Externa länkar Læstadiusmuseets vänner Om Læstadiusmuseet – Pajala kommun Om Læstadiusmuseet – Riksantikvarieämbetet Se även Læstadiuspörtet (Karesuando) Pajala kyrka
Løderup Kirke

Løderup Kirke (svensk Löderups kyrka) i det sydøstlige Skåne blev bygget i 1100-tallet. I 1860'erne blev kirken ombygget. Det romanske kor og den romanske apsis blev nedrevet. Kirkeskibet fra 1100-tallet blev bevaret. Kirken blev restaureret i 1929. Døbefonten fra cirka 1160 er udført i sandsten og tillægges Trydemesteren. Prædikestolen er udført af Jacob Kremberg i 1604. Jacob Kremberg havde værksted i Lund, og har udført flere kirkeudsmykninger under Christian IV, hvis monogram ses på baldakinen. Monogrammet flankeres af hans og dronning Anna Catharinas våben. Det tidligere alterbillede fra 1600 blev flyttet til kirkens sydlige del. Den nuværende altertavle er udført af Carl Bloch i 1878. Historie Da Lund Domkirke var fuldført i midten af 1100-tallet, fik ærkebiskoppen interesse for området i det sydøstlige Skåne. Hans interesse var især fokuseret på Bornholm og den store handel i det sydlige Skåne. Som beskyttelse mod Østersøens sørøvere opførtes nu en række kirker på Skånes sydkyst. Kirkerne har ofte fået brede tårne mod vest, og adgangen til tårnene var smalle, hvorfor det formodes, at tårnene har fungeret som forsvarstårne. Kirkens nuværende fritstående kastel blev opført i 1400-tallet. Kastellet er opført nordøst for kirken. Kilder og eksterne links
Löderups kyrka

Löderups kyrka är en kyrkobyggnad i Löderup. Den är församlingskyrka i Löderups församling i Lunds stift. De äldsta delarna, långhuset och det breda västtornet, härstammar från 1100-talet. Kyrkan välvdes på 1400-talet. Under Carl Georg Brunius ledning revs 1860 det gamla koret och absiden. Istället tillades två korsarmar och ett nytt tresidigt kor. Slutligen tillades en sakristia 1929. Dopfunten är från omkring år 1160 och är utförd av Trydemästaren, som även gjorde dopfunten i Valleberga kyrka. Denna dopfunt liknar Vallebergas men föreställer delar ur Kristi lidande och legender om Sankt Olof. Predikstolen, som tillverkades 1604, är gjord av Jacob Kremberg. Carl Bloch har målat altartavlan, som sedan kopierats på flera håll. Det finns även en äldre altaruppsats från 1735 som innehåller delar av en ännu äldre altaruppsats, även den tillverkad av Kremberg. Till kyrkan hör även en fristående kastal som troligen uppfördes på 1400-talet. Bilder Orgel 1864 byggde Johan Nikolaus Söderling, Göteborg en orgel med 12 stämmor. 1897 byggde Johannes Magnusson, Göteborg en orgel med 19 stämmor. Den nuvarande orgeln byggdes 1951 av Frederiksborgs Orgelbyggeri, Hilleröd, Danmark och är en mekanisk orgel. Källor Tore Johansson, red (1988). Inventarium över svenska orglar: 1988:I, Lunds stift. Tostared: Förlag Svenska orglar. Libris 4108784 Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Löderups kyrka.
Löftets kyrka

Löftets kyrka är en tidigare kyrkobyggnad i Solna kommun, med adress Storgatan 27 i Huvudsta. Kyrkobyggnaden Byggnaden är uppförd av tegel och slammad med ädelputs och är ritad av arkitekt Carl-Ivar Ringmar. 1960 påbörjades bygget av Löftets kyrka och 23 april 1961 invigdes den av biskop Helge Ljungberg. Den tillhörde Solna församling i Stockholms stift. När Solna och Råsunda församlingar slogs samman 2008 bedömdes kyrkan vara överflödig. Den hyrdes därefter ut till olika samfund, som Agape församling. Byggnaden såldes 2014 och inrymmer olika kommersiella företag. Interiör Kyrkan rymmer 200 personer. Kyrkorummet är ljust och präglas av väggarnas grå färgton. De högt sittande fönstren är grått färgade. På korväggen hänger ett kors med Kristusmonogram som är utfört i sprängt konstglas. En metallram omsluter monogrammet. Dörren mellan kyrkorummet och sakristian är formgiven av konstnären Sture Svenson och skapad av konstsmeden Gunnar Hult. Inventarier Altarsilver, nattvardssilver och dopskål är skapade av de båda silversmederna Georg Bohlin och Bengt Liljedahl. Altaret består av en kalkstensskiva med fem konsekrationskors. Benen som bär upp skivan är av ek. På altaret står ett silverkors. Vid korets södra sida står en dopfunt av kalksten. En predikstol av ek står vid norra sidan. Orgel 1962 byggde Åkerman & Lund, Knivsta en orgel med 11 stämmor, två manualer och pedal. Den nuvarande orgeln flyttades hit 1989 från Solna kyrka av Jan Börjeson Orgelvård AB, Stockholm. Orgeln byggdes 1966 av Åkerman & Lund, Knivsta och är en mekanisk orgel. Klockstapeln Några meter nordväst om kyrkan står en klockstapel som är en öppen konstruktion av trä och betong. I stapeln hängde tre klockor ovanför varandra. Dessa är numera avlägsnade. Referenser Dag Edholm, red (1990). Inventarium över svenska orglar: 1989:III, Strängnäs stift; Stockholms stift. Tostared: Förlag Svenska orglar. Libris 4108784 Litteratur Christina Nilsson, Kyrkguiden : vägledning till kyrkorna i Stockholms stift, Svenska kyrkan. Stockholms stift, ISBN 978-91-975146-5-1 Kyrkor kring Stockholm, Stig Haglund (red.) & Rolf Arensberg (ill.), Förlaget Kulturkonst 1981
Lögdösjön

Lögdösjön är en sjö i Timrå kommun i Medelpad som ingår i Indalsälvens huvudavrinningsområde. Sjön har en area på 0,135 kvadratkilometer och ligger 0 meter över havet. Sjön avvattnas av vattendraget Masugnsbäcken. Sjön utgör en del av Ljustorpsåns avrinningsområde då Masugnsbäcken som är ett av Ljustorpsåns biflöden som rinner genom sjöns norra del. Sjön är omgiven av jordbruksmark på västra sidan (c:a 30procent av strandlängden), av fridtidsbebyggelse på södra sidan (c:a 20procent), av badstrand på sydöstra sidan (c:a 10procent), av tallskog på östra sidan (c:a 20procent) och av lövskog i norra delen (c:a 20procent). Lövskogsområdet vid den norra stranden utgörs till större delen av ett Natura 2000 område. Vid Lögdösjön ligger även det populära Lögdöbadet vid sjöns sydöstra sida som har sandstrand. Växtligheten i Lögdösjön utgörs främst av ett glest bälte av sjöfräken på västra sidan med enstaka bladvass. Delavrinningsområde Lögdösjön ingår i delavrinningsområde (693746-158077) som SMHI kallar för Utloppet av Lögdösjön. Medelhöjden är 39 meter över havet och ytan är 3,79 kvadratkilometer. Räknas de 8 avrinningsområdena uppströms in blir den ackumulerade arean 19 kvadratkilometer. Masugnsbäcken som avvattnar avrinningsområdet har biflödesordning 3, vilket innebär att vattnet flödar genom totalt 3 vattendrag innan det når havet efter 8,3 kilometer. Avrinningsområdet består mestadels av skog (62 procent). Avrinningsområdet har 0,19 kvadratkilometer vattenytor vilket ger det en sjöprocent på 5,1 procent. Bebyggelsen i området täcker en yta av 0,52 kvadratkilometer eller 14 procent av avrinningsområdet. Se även Lista över insjöar i Timrå kommun Källor SMHI: Sjöar, vattendrag och avrinningsområden Externa länkar Delavrinningsområden på SMHI Vattenwebb (S-HYPE) Ladda ner data från Svenskt Vattenarkiv Lögdösjön på VISS
Löjtnant Grahns gård

Löjtnant Grahns gård i kvarteret Slöjdaren 2 är ett bostadshus i Umeå, beläget i korsningen mellan Storgatan och Hovrättsgatan i stadsdelen Väst på stan, som inte drabbades så svårt av stadsbranden 1888. Huset är byggnadsminne sedan 1980. Byggnaden uppfördes 1882 som privat bostad åt Leopold Grahn (född 1846) från Piteå som var löjtnant vid Västerbottens regemente (senare kapten vid Västerbottens fältjägarkår), och hans hustru Nanny Maria Scharin (född 1856). Som arkitekt anlitades Johan Nordquist, som några år senare även anlitades till granntomten, Folkskollärarinneseminariets byggnad, som 1936 övertogs av Hovrätten för Övre Norrland. Arkitekturen Löjtnant Grahns gård är en resvirkesbyggnad på hög sockel med källarfönster och har liggande gråmålad träpanel. Fasadarbetet är uppfört i nyrenässans, och föregriper Erik Olof Mångbergs bostäder. Kännetecknande för bådas verk är byggnader som försöker överföra den samtida ornamenterade sten- och putsfasaden till trä. Byggnaden har ett och ett halvt våningsplan med bjälktak i olika nivåer. På husets östra sida finns en balkong från ett våningsplan som sträcker sig från väster till öster i husgrunden i form av två stora frontespiser. Som på de flesta andra bostadshus i området är ingången placerad i norr; sedan gården på 1920-talet byggdes om till flerbostadshus finns två ingångar. På sidan som vetter mot Broparken och älven finns två burspråk med höga, tätt sittande fönster och pyramidtak, som ger intryck av mindre flyglar eller paviljonger och på insidan rymmer mycket stora, sexkantiga rum. Hela nedre våningen har höga, rektangulära fönster med korsformat spröjs. Listverk under fönstren fortsätter upp och bildar deras foder, som avslutas upptill med ett utskjutande skuggskydd som vilar på konsoler. Närmast under taken har huset flera små sexkantiga fönster, vilket vid burspråken ger intryck av säteritak. Fasaden är rikt smyckad av vitmålade träornament med pilastrar, gesims och konsoler som sitter tätt under taksprånget med taklist. På gården, som omgärdas av ett lågt trästaket, finns förutom gathuset ett gårdshus, ursprungligen använt som stall och bagarstuga, men senare blivit ombyggt till bostadshus. Byggnaden fungerar fortfarande främst som privat bostad med undantag för huvudbyggnadens källarvåning, som använts för föreningsverksamhet och annat. Referenser Västerbottens Museum: Löjtnant Grahns villa Hämtad 11 december 2010 Noter Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Löjtnant Grahns gård.