Västerlösa kyrkogård

Västerlösa kyrkogård är en kyrkogård vid Västerlösa kyrka i Västerlösa socken, Linköpings kommun. Kyrkogården ligger i det öppna östgötska slättlandskapet och har en oregelbunden, kilformad plan som smalnar av åt öster. Kyrkan ligger i den västra delen av området. Kyrkogården präglas särskilt av sina höga tujahäckar, gråstensmurar, yngre trädkrans och äldre familjegravar längs murarna. Omgivning Kyrkan och kyrkogården ligger i den äldre, östra delen av Västerlösa samhälle. Mittemot kyrkan ligger den tidigare kyrkskolan från 1872, som sedan 1959 används som församlingshem. Intill finns en tidigare lärarbostad från 1830. Sydöst om kyrkan ligger prästgården, vars huvudbyggnad uppfördes 1838. En äldre flygelbyggnad från 1600-talet hade tidigare fungerat som mangårdsbyggnad. I samhället finns även flera äldre gårdar med bebyggelse från 1800-talet, bland annat Murgården och Sörgården. Västerlösa kyrka Under senare delen av 1100-talet uppfördes en stenkyrka på platsen. Den byggdes senare ut med ett torn. När den medeltida kyrkan revs behölls tornet, som hade fått en ny spira 1769–1770. Den nuvarande kyrkan uppfördes 1795–1796 av länsbyggmästaren Casper Seurling efter ritningar från Överintendentsämbetet. Den har ett rektangulärt långhus, ett rundat korutsprång, torn i väster och sakristia på norra sidan. Fasaderna är vitputsade och kyrkorummet domineras av altaruppställningen med en målning av Pehr Hörberg. Historia Kyrkogården har vuxit fram kring kyrkplatsen sedan medeltiden. En lockhäll från ett tidigmedeltida gravmonument förvaras i kyrkans vapenhus och visar att det sannolikt fanns en invigd kyrkogård på platsen redan under 1000-talet. Möjligen fanns där även en äldre träkyrka. Under medeltiden, sannolikt under 1200-talets andra hälft, uppfördes en stenbyggnad söder om kyrkan. Dess ursprungliga funktion är oklar, men den kan ha använts som tiondebod eller varit knuten till ett medeltida sockengille. Kartor från 1724 och 1764 visar en kyrkogård med ungefär samma kilformade utsträckning som i dag. Den östra muren kan enligt inventeringen vara medeltida, vilket i så fall gör den till ett ovanligt bevarat exempel på en medeltida gråstensmur kring en kyrkogård. Klockstapeln Under 1600-talet stod en klockstapel av trä på kyrkogården, trots att kyrkan hade ett stentorn. Stapeln uppfördes enligt uppgift 1668 av Pehr Månsson i Linköping. När stapeln hade blivit bristfällig byggdes kyrktornets klockvåning om 1769–1770. Klockorna flyttades därefter in i tornet och trästapeln försvann. Gravkapellet Den medeltida stenbyggnaden söder om kyrkan byggdes om till gravkapell och invigdes 1955. Före ombyggnaden hade den bland annat använts som sockenmagasin, redskapsbod och provisoriskt bårhus. Vid restaureringen återfanns ett medeltida sidoaltare som tidigare hade dolts av gravstenar från 1600-talet. Byggnaden försågs också med ett glasmosaikfönster utfört av konstnären Elis Lundquist. Utformning Kyrkogården är indelad i kvarteren A–C. Den får sin särskilda karaktär av de höga tujahäckarna, framför allt i kvarter B öster om kyrkan. Häckarna delar upp området i tydliga rum och ger kyrkogården ett strikt uttryck. Gravvårdarna står på flera platser i grupper som kan ge intryck av sammanhållna familjegravar, även när så inte är fallet. De mer påkostade gravplatserna finns främst längs kyrkogårdsmuren och i närheten av kyrkan. Murar Den västra och norra sidan omges av stödmurar av huggen gråsten, huvudsakligen kallmurade. Murhörnen i väster är rundade och på murkrönet växer bland annat sedum och bergtall. Den östra muren är omkring 1,2 meter hög och består av mer oregelbundet lagd gråsten. Muren kan ha medeltida ursprung. Den södra muren varierar i utförande och är på vissa delar putsad med cement, medan andra partier består av stora huggna gråstensblock. Ingångar Huvudingången ligger i väster och har en rikt dekorerad dubbelgrind av smidesjärn. Grindens överdel är svängd och dekoren avslutas med kulor. De fyrkantiga grindstolparna är av granit och har avfasade krön. På stolparna finns svarta smideskors. I sydväst och sydöst finns dessutom trappor som leder upp till kyrkogården. Vegetation Trädkransen består av relativt unga lindar som har ersatt äldre träd. Längs den norra sidan står nio lindar och längs den södra sju. Stubbar efter den tidigare trädkransen fanns ännu kvar vid inventeringen. Höga klippta tujahäckar löper längs delar av den norra och södra muren och delar dessutom in kvarter B. Vid kyrkan finns planteringar av bland annat berberis, oxbär, sibirisk ärtbuske och krypoxbär. Gångsystem En grusgång med krossgrus löper runt hela kyrkogården. Mellan gången och muren finns på de flesta håll en rad gravplatser. På flera platser finns gångar av kalkstensplattor, delvis övervuxna. Närmast kyrkan förekommer även gatsten och en gång av cementplattor leder fram till västportalen. Gravvårdar Söder om kyrkan finns sex äldre gravvårdar av kalksten. Den äldsta är daterad 1622 och de övriga är från perioden 1849–1884. Norr om kyrkan finns två stora grustäckta gravplatser med stenramar där gravvård och ram bildar en sammanhållen anläggning. Där finns även en gjutjärnsurna. Vid den södra muren ligger två större familjegravar med smidesstaket. På kyrkogårdens västra del finns en kalkstensvård från 1880-talet som är utformad som en uppslagen bok. Tidstypiska svarta granitvårdar från omkring sekelskiftet 1900 förekommer också. Familjegravar De större familjegravarna ligger huvudsakligen längs kyrkogårdsmuren, i kvarterens ytterkanter och längs de större gångarna. Detta följer ett gravskick som var vanligt på svenska kyrkogårdar från mitten av 1800-talet till mitten av 1900-talet. Flera familjegravar markeras med stenramar eller järnstaket och har eller har tidigare haft grustäckning. De stora gravarna norr om kyrkan är huvudsakligen från 1920-talet och senare. Deras placering nära kyrkans norra sida är relativt ovanlig. Allmänna linjen Det framgår inte säkert var den allmänna linjen låg. Inventeringen bedömer att den möjligen kan ha funnits i de inre delarna av kvarter B öster om kyrkan. Området domineras av yngre, låga gravvårdar från 1960-talet och framåt, vilket kan tyda på att ett äldre linjegravsområde senare har lagts om. Minneslund Minneslunden ligger i den sydvästra delen av kvarter A och anlades 1995. Den omges av häckar av oxbär, tuja och berberis. På gräsytan står ett träkors och en sten med inskriften ”Minneslund 1995”. Stenen flankeras av rabatter. I anslutning till minneslunden finns en kalkstensbelagd yta med sittplatser. Tiondeboden Den medeltida stenbyggnaden i kyrkogårdens sydvästra del benämns vanligen tiondeboden, även om dess ursprungliga användning inte är fastställd. Byggnaden är uppförd av sten och har tunt påslagen, ofärgad puts samt markerade hörnstenar. Det branta sadeltaket är täckt med spån. På norra sidan finns en rundbågig portal med en välhuggen kalkstensomfattning. Dörren är av trä och har äldre smidesbeslag. Invändigt är byggnaden kryssvälvd och golvet belagt med kalksten. Där finns också ett altare med en medeltida altarskiva från kyrkan. Vid inventeringen användes byggnaden som förråd. Det tidigmedeltida gravmonumentet I kyrkans vapenhus förvaras en del av ett förkristet eller tidigkristet gravmonument. Föremålet var tidigare registrerat som en runsten, men senare uppgifter visar att det är en del av ett äldre gravmonument. Fyndet visar på platsens långa begravningshistoria och antyder att kyrkogården kan ha varit i bruk redan under 1000-talet. Kvarter A Kvarter A ligger norr och nordöst om kyrkan och har en oregelbunden form. En lång utlöpare följer den norra muren och en rad gravar ligger norr om kvarter B. Gravvårdarna är huvudsakligen från 1900-talets senare del, men där finns också äldre och mer varierade vårdar. Två stora grustäckta familjegravar omges av stenramar. Bland gravtitlarna finns lantbrukare, hemmansägare, rusthållare och egnahemsdirektör. Kvarter B Kvarter B ligger öster om kyrkan och har en sluten och strikt karaktär. Höga tujahäckar i nord–sydlig riktning delar in området i flera avskilda delar. I de centrala delarna dominerar låga och breda gravvårdar från 1960-talet och senare. Vid den östra muren finns däremot flera högre vårdar från omkring sekelskiftet 1900, däribland gravvårdar över personer med anknytning till kyrkan. Där finns också en kalkstensvård i form av en uppslagen bok från 1881 och en kalkstensvård från 1949. I kvarterets östra del står en redskapsbod från slutet av 1980-talet. Kvarter C Kvarter C ligger söder och sydöst om kyrkan och har en blandad och oregelbunden karaktär. Här ligger den medeltida tiondeboden och två stora familjegravar med smidesstaket. I den västra delen finns äldre kalkstensvårdar, däribland en från 1600-talet och flera från 1800-talet. Där finns också svarta granitvårdar från omkring sekelskiftet 1900. Bland gravtitlarna märks rusthållare, hemmansegarinna och teleföreståndare. De två sistnämnda är exempel på kvinnliga titlar som är ovanliga på äldre gravvårdar. Gravtitlar Titlarna lantbrukare och hemmansägare är vanligast och speglar socknens jordbruksprägel. Därutöver förekommer bland annat rusthållare, distinktionskorpral, ringkarl och egnahemsdirektör. De kvinnliga titlarna hemmansegarinna och teleföreståndare är särskilt ovanliga och har ett högt lokal- och socialhistoriskt värde. Kulturhistoriska värden Västerlösa kyrka och kyrkogård bildar tillsammans med tiondeboden, murarna, smidesgrindarna och trädkransen en miljö med mycket höga kulturhistoriska värden. Den möjliga medeltida östmuren och den medeltida tiondeboden är särskilt betydelsefulla. De höga tujahäckarna ger kyrkogården en ovanligt tydlig rumslig karaktär, medan grusgångarna och de större familjegravarna visar kyrkogårdens äldre struktur. De äldre kalkstensvårdarna, gravarna med järnstaket och stenramar samt de tidstypiska granitvårdarna från omkring 1900 har höga kulturhistoriska värden. Det tidigmedeltida gravmonumentet visar dessutom att platsens begravningshistoria kan sträcka sig tillbaka till 1000-talet. Se även Västerlösa kyrka Referenser