NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Kirche von Åmål

Die Kirche von Åmål ist ein evangelisch-lutherisches Kirchengebäude in Åmål im schwedischen Dalsland. Sie gehört zum Bistum Karlstad der Schwedischen Kirche. Geschichte Eine Kirche in Åmål wurde 1379 erstmals erwähnt. Sie war an der Flussmündung errichtet, wo sich ein wichtiger Handels- und Marktplatz befand. Die erste Steinkirche der Gemeinde von Åmål entstand 1669. Nach dem großen Stadtbrand 1777 wurde die Kirche in neoklassischem Stil wieder aufgebaut. Die heutige, 1806 nach dem Entwurf des Architekten Per Wilhelm Palmroth im Stil des Klassizismus erbaute Kirche ersetzte die alte Kirche aus dem 17. Jahrhundert. Besonders prägend ist der Turm an ihrer südliche Längsseite. Ausstattung Das Innere ist geprägt von zwischen 1933 und 1939 entstandenen Gemälden des Malers Olle Hjortzberg. Das Altargemälde stellt die „Wanderung zum Himmel“ dar, es wird auch „Die ewige Stadt“ genannt. Es wird von zwei Gemälden mit den Titeln „Du gehörst dem Reich Gottes“ und „Auf dem Heimweg von der Konfirmation“ flankiert. Auf der Kanzel stellte Hjortzberg „Christus und die vier Evangelisten“ sowie die schwedischen Evangelisten Ansgar, Brigitta, Olaus Petri und Nathan Söderblom dar. Unter der Kanzel steht eine Truhe von 1682. Die Kirchenglocke stammt wahrscheinlich aus dem Anfang des 14. Jahrhunderts. Vor der Orgelempore hängen zwei Kronleuchter aus Messing. Sie unterscheiden sich kaum. Einer wurde 1681 vom Goldschmied Meister Mårten gefertigt, der andere wesentlich später. Die Gemälde der Orgelempore sind ebenfalls Werke von Hjortzberg. Die Orgel wurde 1876 von der Firma Setterquist gebaut und 1933 renoviert. Sie hat 26 Register auf zwei Manualen und Pedal. Die Chororgel mit 21 Registern ebenfalls auf zwei Manualen und Pedal schuf 1991 die Firma Smedman. Der Taufstein aus dem 13. Jahrhundert stand in der alten Kirche. Das kupferne Taufbecken ist eine Arbeit der Bildhauerin Britta Nerman aus dem 20. Jahrhundert. Ebenfalls von Britta Nerman sind die beiden Engel aus Holz im Chor. Das Altarbild unter der südlichen Empore am Platz für eine Andacht wurde von Karna Olsson gewebt. Weblinks Einzelnachweise
Grästjärnen (Grythyttans socken, Västmanland, 661797-143708)

Grästjärnen är en sjö i Hällefors kommun i Västmanland och ingår i Göta älvs huvudavrinningsområde. Se även Lista över insjöar i Hällefors kommun Källor SMHI: Sjöar, vattendrag och avrinningsområden Externa länkar Delavrinningsområden på SMHI Vattenwebb (S-HYPE) Ladda ner data från Svenskt Vattenarkiv
Österledskyrkan, Uppsala

Österledskyrkan (Österledskyrkans församling, tidigare Gamla Uppsala missionsförsamling) är en frikyrka i Gamla Uppsala, ansluten till Equmeniakyrkan. Församlingen grundades 1867. Den nuvarande kyrkan byggdes 1928 och fick sitt nuvarande utseende 1987. Församlingen startade först som en syförening tillhörande Gamla Uppsala församling. Föreningen samlade in pengar till missionen i Kina. Österledskyrkan är en församling med musik som en central del i sin verksamhet. Därav driver kyrkan också en musikskola i samarbete med Studieförbundet Bilda och Uppsala Kommun, samt två orkestrar - Gamla Uppsala Symphonic Band och Österledsbrasset. Kyrkan har även bland annat fritids- och scoutverksamhet. Kyrkans ungdomsförening Equmenia Gamla Uppsala ansvarar för kyrkans barn- och ungdomsarbete. De bedriver söndagsskola, en ungdomsgrupp och scoutverksamhet i kyrkan. Österledskyrkans församling har en nära relation till Missionskyrkan i centrala Uppsala som brukar kallas för kyrkans "systerkyrka". Församlingen har ett ekumeniskt samarbete med Gamla Uppsala församling. Kyrkorna har gemensamma gudstjänster varje år. Orgel Den nuvarande mekaniska orgeln byggdes 1961 av Grönlunds Orgelbyggeri, Gammelstad. Orgeln utökades 1989 med självständig pedal av Inge Almén, Örbyhus. Referenser Noter Externa länkar Officiell webbplats
Österängs kyrka

Österängs kyrka i stadsdelen Österäng i Kristianstad är en samarbetskyrka mellan Evangeliska Fosterlandsstiftelsen (EFS) och Heliga Trefaldighets församling i Lunds stift. Kyrkobyggnaden Kyrkan invigdes 1975 av biskop Olle Nivenius. Från början hyrde församlingen lokalen av det kommunala bostadsbolaget Kristianstadsbyggen. År 1987 köptes kyrkan av Heliga Trefaldighets församling. Då anslöt sig EFS och kyrkan blev en samarbetskyrka. Orgel Den nuvarande orgeln byggdes 1977 av Anders Persson Orgelbyggeri, Viken och är en mekanisk orgel. Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Österängs kyrka. Källor Kristianstads kyrkliga samfällighet Tore Johansson, red (1988). Inventarium över svenska orglar: 1988:I, Lunds stift. Tostared: Förlag Svenska orglar. Libris 4108784
Högvålens kapell

Högvålens kapell är en kyrka i Tännäs-Ljusnedals församling i Härnösands stift. Kyrkan är belägen i Härjedalens kommun i Jämtlands län och ligger i vad som brukar betecknas som Sveriges högst belägna by, Högvålen. Ett nytt kapell invigdes 6 januari 2018. Det tidigare kapellet var en träbyggnad där kyrkorummet utgjorde basen av en pyramidformad klockstapel. Kapellet invigdes den 8 september 1960. Detta revs 2017 på grund av fuktskador. Referenser Externa länkar "Sveriges högst belägna kapell byggs upp igen " Kyrkans Tidning 26 juli 2017 Tal vid invigningsmässan i Högvålens kapell – Svenska kyrkan
Hössna prästgårds naturreservat

Hössna prästgård är ett naturreservat i Ulricehamns kommun i Västra Götalands län. Reservatet ligger öster om Ulricehamn nära Hössna kyrka i Ätrans dalgång. Det är skyddat sedan 1998 och omfattar 61 hektar. Västra delen av området domineras av kalkrika grusavlagringar i form av åsar och kullar med artrik flora. Östra delen av området domineras av fuktiga marker med ett flertal mycket artrika och intressanta rikkärr. Den mest intressanta floran finns i rikkärren där kärrknipprot, fjällskära, axag och majviva växer. Där finns även mossor som grov källklomossa, piprensarmossa och kalklungmossa. I de torrare delarna av området kan man finna växter som trollsmultron, backsippa, slåttergubbe, fjällskära, kåltistel, smörboll och jungfrulin. Naturreservatet har även flera spår av förhistoriska lämningar. Inom fornåkerområdet finns fyra gravar, en skålgropsten samt en hålväg registrerade. Området ingår i EU:s ekologiska nätverk av skyddade områden, Natura 2000 och förvaltas av Västkuststiftelsen. Referenser Källor Hössna prästgård, Länsstyrelsen i Västra Götalands län Noter
Kramfors kapell

Kramfors kapell är ett kapell i Kramfors, som sedan 1990-talet är församlingskyrka i Gudmundrå församling i Härnösands stift. Byggnaden, som uppfördes 1895 vid det gamla Bruket, är en träkyrka i nygotik. Historik Kapellet uppfördes då sågverksarbetarna krävt en egen kyrka, och Kramforsbolaget efterkommit deras önskemål, vilken invigdes den 22 december 1895 med Albert Thurdin som arkitekt. Den byggdes mellan arbetarkasernerna och lokaltidningen rapporterade att "hon har ett dominerade läge och därifrån erbjuder sig den vackraste utsikt uppåt mot älven och för övrigt vida omkring, en tavla av både storslagen och leende norrländsk natur". Kapellet är en av få byggnader i staden som finns bevarande sedan sågverksepoken. Kramfors kommun övertog kapellet från SCA när fabriken lades ner 1977, och fick planer på att riva det. 1993 köptes byggnaden av Gudmundrå församling för det symboliska värdet av en krona från kommunen och i gengäld lova att renovera den, vilket genomfördes 1995. Sedan dess används byggnaden mestadels på sommaren, men äldre tillbaks hölls bland annat konfirmationsundervisning och söndagsskola i lokalen. Se även Gudmundrå kyrka Ådalskyrkan, Kramfors Referenser
Källparken

Källparken är en stadsdelspark i Sala Backe i östra Uppsala. Den anlades under 1950-talet och rustades upp sommaren 2012. Parken fick sitt namn efter Sala källa (även kallad Heliga Trefaldighetskällan) som ligger i parkens nordöstra hörn. I parken finns stora gräsytor, en amfiteater, lekplats och en sinnenas trädgård. Referenser Noter Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Källparken.
Ljustjärnen (Grythyttans socken, Västmanland, 661435-142520)

Ljustjärnen är en sjö i Hällefors kommun i Västmanland och ingår i Göta älvs huvudavrinningsområde. Sjön har en area på 0,0815 kvadratkilometer och ligger 178,4 meter över havet. Delavrinningsområde Ljustjärnen ingår i det delavrinningsområde (661477-142946) som SMHI kallar för Utloppet av Torrvarpen. Medelhöjden är 215 meter över havet och ytan är 106,99 kvadratkilometer. Räknas de 145 avrinningsområdena uppströms in blir den ackumulerade arean 1 942,48 kvadratkilometer. Gullspångsälven (Liälven) som avvattnar avrinningsområdet har biflödesordning 2, vilket innebär att vattnet flödar genom totalt 2 vattendrag innan det når havet efter 337 kilometer. Avrinningsområdet består mestadels av skog (64 procent). Avrinningsområdet har 25,05 kvadratkilometer vattenytor vilket ger det en sjöprocent på 23,4 procent. Bebyggelsen i området täcker en yta av 1,88 kvadratkilometer eller 2 procent av avrinningsområdet. Se även Lista över insjöar i Hällefors kommun Källor SMHI: Sjöar, vattendrag och avrinningsområden Externa länkar Delavrinningsområden på SMHI Vattenwebb (S-HYPE) Ladda ner data från Svenskt Vattenarkiv Ljustjärnan på VISS
Marielundskyrkan

Marielundskyrkan är en kyrka i Östersunds församling i Härnösands stift. Kyrkan är belägen i stadsdelen Odenslund i södra utkanten av Östersunds centralare delar. Marielundskyrkan är en treskeppig basilika, byggd i trä. Kyrkorummet är likaledes treskeppigt med valv och väggar klädda med blålaserad furupanel. Kyrkans altarsilver och dopfunt är tillverkade av silversmed Kerstin Öhlin-Lejonklou. Planeringen av den nya kyrkan i bostadsområdet Marielund inleddes 1964. Året därpå inköptes tomtmark för ändamålet. Kyrkan uppfördes efter ritningar av arkitekt Tore Virke och stod klar 1969. Arkitektens strävan var att ge träkyrkan en enkel och vardaglig karaktär som kan stå i kontrast till modernismen ”radikala formspråk”. Referenser
Broborg

Die Broborg ist eine eisenzeitliche Fornborg (Wallburg, früh- bzw. vorgeschichtliche Ringwallanlage) in einem Wald nordwestlich des Riksväg 77, nordöstlich von Knivsta im äußersten Süden von Uppland in Schweden. Die Broborg ist Upplands größte Fornborg und liegt an einem im Westen und Norden steilen Berghang, bei Husby-Långhundra. Der Name Broborg ist seit dem 18. Jahrhundert bekannt und stammt wahrscheinlich von einer Brücke über den Storån. Die ovale Burg misst etwa 95,0 × 85,0 Meter und verfügt über eine Ringmauer, mit partiell zwei Wällen und zwei Zugängen. Der innere Ring misst 85,0 × 70,0 Meter. Der innere Wall ist etwa 300 Meter lang, 8,0 bis 15,0 Meter breit und noch 1,0 bis 2,0 Meter hoch, während der äußere 7,0 bis 10,0 Meter breit und 0,5 bis 1,5 Meter hoch ist. Beide Wälle zeigen Spuren von Mauerwerk. In der Burg gibt es einen runden Stein von etwa 7,0 m Durchmesser und 0,4 m Höhe. Die Broborg wurde 1982 teilweise ausgegraben. Holzkohle ermöglichte eine Datierung in die Eisenzeit, was zu einer gefundenen Glasperle passt. Mehrere Gebäude wurden gefunden. Die Mauer wurde aus verschiedenen Materialien gebaut. Nordöstlich der Burg liegt die Dreifaltigkeitsquelle (Trefaldighetskälla; RAÄ-Nr. Husby-Långhundra 1274:1). Man findet Spuren von Verglasung, eine besondere Konstruktionsart, bei der die Steine in den Wänden erhitzt wurden, bis sie glasig und dadurch sehr hart wurden. Analysen der Verglasung zeigen, dass Temperaturen von mehr als 1100 Grad erforderlich sind. Um die hohe Temperatur zu erreichen, wurden vermutlich Kastenstrukturen entlang der Innenseite der Wand angezündet. Es ist jedoch unklar, aus welchem Grund die Konstruktionsart gewählt wurde. Laut einer lokalen Sage lebte die Häuptlingstochter Grimsa in der Burg, die von ihrem Bruder angegriffen wurde. Sie zündete sich und die Burg an. Der Sage zufolge hat man das Feuer bis Altuppsala sehen können. In der Nähe befindet sich ein Grabhügel, der mindestens seit dem 16. Jahrhundert Grimsahögen heißt. Siehe auch Burgen auf Öland Weblinks Broborg – Eintrag in der Datenbank „Fornsök“ des Riksantikvarieämbetet (schwedisch) Video Grimsasage schwed.
Broborg

Broborg är en fornborg som ligger vid Stenby gård längs Riksväg 77 öster om Knivsta. Den är belägen på en bergshöjd invid Långhundraleden, en forntida sjöled mellan Uppsala och Östersjön, vilket gav visuell kontroll över trakten. Berget sluttar brant i väster och norr. Borgen är 95 x 85 meter stor och försedd med en ringmur, dubbla försvarsvallar och två ingångar. Den inre ringvallen är 85 x 70 meter. Den inre vallen är 300 meter lång, 8–15 meter bred och 1–2 meter hög, medan den yttre är 140 meter lång, 7–10 meter bred och 0,5-1,5 meter hög. Båda bär spår av kallmurning. Inne i borgen finns en rund stensättning, 7 meter i diameter och 0,4 meter hög. Broborg grävdes delvis ut 1982 och då daterades kol från ett stolphål till folkvandringstiden, en datering som stämmer med en påträffad glaspärla. Flera husgrunder hittades. Man konstaterade att muren byggts av olika material, bland annat fint bokad träkol, graniterad gnejs och amfibolit. Anläggningen saknade dock en timmerkonstruktion. Nordost om borgen finns en trefaldighetskälla. (Husby-Långhundra 274:1) Kol från material i den förglasade fornborgsvallen dateras till vendeltid. Stora delar av den inre fornborgsvallen är förglasad. Analyser av den förglasade borgvallen visar dock att det krävts temperaturer på över 1 100 grader och ett slutet utrymme för att hindra vattenavgång från stenen för att åstadkomma förglasningen. Troligen har en täckt härd med bläster använts. Boxliknande konstruktioner på 1 x 2 meter längs murens insida har troligen använts för att åstadkomma den höga temperaturen. Det är dock oklart av vilken anledning denna konstruktion utförts. Namnet Namnet Broborg finns belagt sedan 1600-talet och kommer troligen från en bro över ån Storån. Grimsahögen Enligt en lokal sägen skall hövdingadottern Grimsa bott i borgen. Borgen attackerades av Grimsas bror. Grimsas bror och hans män antände borgen och Grimsa förstod att spelet var förlorat. Hon tände själv på förrådshusen och offrade hela anläggningen. Enligt sägnen skulle branden ha kunnat ses ända till Gamla Uppsala. Grimsa föll i så häftig gråt att hon dog. Grimsas bror brände sedan hennes lik. Nära fornborgen finns en gravhög som har kallats Grimsahögen åtminstone sedan 1500-talet. Noter
Ekedals naturreservat

Ekedal är ett naturreservat i Tranemo kommun i Västra Götalands län. Området är skyddat sedan 2011 och är 25 hektar stort. Det är beläget 6 km söder om Sjötofta vid gamla Ekedals säteri och består av kuperade hagmarker med gamla grova lövträd. Inom reservatet växer björk, asp, lönn, lind, hassel och grova ekar. På äldre aspar växer lunglav. I övrigt finns flera signalarter som bårdlav, rostfläck, sotlav och fällmossa. Reservatet förvaltas av Västkuststiftelsen. Referenser Källor Ekedal, Länsstyrelsen i Västra Götalands län Noter
Gamla Sundsbron

Gamla Sundsbron är en valvbro i Lindesberg. Den är belägen vid den södra infarten till Lindesberg. Bron spänner över sundet mellan Lilla Lindessjön och Stora Lindessjön. Gamla Sundsbron tillhör den första generationen betongbroar. Detta kan man skönja genom att, även om materialet var nytt, så ter sig formen äldre. Formen liknar nämligen till stor del en gammal stenvalvbro. Bron är ett exempel på en teknisk övergångsperiod. Endast cirka tio broar byggdes i denna teknik. Historik Gamla Sundsbron har tre spann och uppfördes 1902-1903. Valven är modernt utförda i betong, men sidomurarna, landfästena och mellanpelarna är av huggen natursten. Bron har en spännvidd på 42 meter och den är 9 meter på bredden efter en ombyggnation 1932. Från början var bron bara 6,6 meter bred. Gamla Sundsbron är skyddad som byggnadsminne sedan 2003. På 1970-talets mitt uppfördes en ny bro lite längre österut och sedan dess används Gamla Sundsbron enbart till gång- och cykeltrafik. Valven göts av Skånska Cementgjuteriet. Noter
Perserud

Perserud är ett naturreservat i Arvika kommun i Värmland. Detta endast 2 hektar stora reservat ligger 15 km nordost om Arvika. Det är skyddat sedan 1962 och är ett orört gammelskogsområde. Granarna och tallarna på moränryggen är mycket gamla. Flera tallar är över 300 år. Utöver den levande skogen finns det gott om torrträd och liggande döda träd. Inom området förekommer violettgrå tagellav och mörk husmossa. Bland förekommande fåglar kan spillkråka och tretåig hackspett nämnas. Källor Länsstyrelsen, Perserud naturreservat
Rammsjön (Stuguns socken, Jämtland)

Rammsjön är en sjö i Ragunda kommun i Jämtland och ingår i Indalsälvens huvudavrinningsområde. Sjön har en area på 0,422 kvadratkilometer och ligger 332 meter över havet. Sjön avvattnas av vattendraget Rammsjöbäcken. Delavrinningsområde Rammsjön ingår i det delavrinningsområde (700352-148122) som SMHI kallar för Utloppet av Rammsjön. Medelhöjden är 364 meter över havet och ytan är 16,11 kvadratkilometer. Det finns inga avrinningsområden uppströms utan avrinningsområdet är högsta punkten. Rammsjöbäcken som avvattnar avrinningsområdet har biflödesordning 3, vilket innebär att vattnet flödar genom totalt 3 vattendrag innan det når havet efter 163 kilometer. Avrinningsområdet består mestadels av skog (77 procent). Avrinningsområdet har 1,18 kvadratkilometer vattenytor vilket ger det en sjöprocent på 7,3 procent. Se även Lista över insjöar i Ragunda kommun Källor SMHI: Sjöar, vattendrag och avrinningsområden Externa länkar Delavrinningsområden på SMHI Vattenwebb (S-HYPE) Ladda ner data från Svenskt Vattenarkiv Rammsjön på VISS
Valöns naturreservat, Tanums kommun

Valön är ett naturreservat i Svenneby socken i Tanums kommun i Bohuslän. Reservatet är skyddat sedan 1968 och 265 hektar stort. Det är beläget strax nordväst om Bovallstrand och utgörs av en halvö. Där finns kala klippor, hällmarker och blockmarker. På västsidan dominerar branta klippstränder med blockstrand. Vid Kvarnviken och Valö kile finns vidsträckta strandängar. I torra kalkrika ängsmarker finns en rik vegetation med bl.a. gullviva, spåtistel och backsmultron. I andra områden kan man se krissla, blodnäva, småborre och sötvedel. Strandängarna och torrängarna betas fortfarande. Reservatet förvaltas av Västkuststiftelsen. Bilder Referenser Källor Valön, Länsstyrelsen i Västra Götalands län Noter Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Valöns naturreservat.﻿
Strandvallen

Das Strandvallen ist ein Fußballstadion in der schwedischen Stadt Hällevik. Die Anlage ist Austragungsort der Heimspiele von Mjällby AIF. Geschichte Die in der Nähe zur Ostsee gelegene Anlage Strandvallen wurde Anfang der 1950er erbaut und 1953 eröffnet. Nachdem Mjällby AIF in der Spielzeit 1980 erstmals in der Allsvenskan antrat, wurde am ersten Spieltag beim Duell mit Kalmar FF mit 8438 Zuschauern der Zuschauerrekord aufgestellt. In den Spielzeiten 1983 und 1985 spielte die Mannschaft ebenfalls erstklassig in dem Stadion. 2002 fand ein Umbau des Stadions statt, das mittlerweile 7500 Zuschauern Platz bietet. Die Haupt- und Gegentribünen im Osten bzw. Westen des Stadions sind seither jeweils überdacht. Die Haupttribüne verfügt über beige-gelbe Sitzschalen in den Vereinsfarben von Mjällby AIF, während die Gegenseite als Stehplatztribüne flacher ist. Die Tribünen an den kurzen Spielfeldseiten bieten unüberdachte Stehplätze. In Nähe des Stadions liegen weitere Sportplätze. Nachdem Mjällby AIF im Herbst 2009 vorzeitig als Aufsteiger in die Allsvenskan feststand, begannen die Überlegungen, inwieweit das Stadion gemäß den Vorgaben des Svenska Fotbollförbundet als Erstligastadion umgebaut werden muss. Neben kurzfristigen Anpassungen plante der Verein mit bis 2014 durchzuführenden Aus- und Umbaumaßnahmen. 2013 wurde der Verkauf benachbarter Grundstücke jedoch abgelehnt, so dass bestehende Tribünen auszubauen waren und der Klub im Herbst um entsprechende Baugenehmigungen bat. Vor Beginn der Spielzeit 2014 begannen die Ausbauarbeiten, um die bestehende Sitzplatztribüne um 225 Sitzplätze auf die geforderte Mindestzahl von 3000 Sitzplätzen bis zum ersten Saisonheimspiel Ende März zu erweitern. Im Herbst 2025 kamen erneut Diskussionen bezüglich eines Umbaus des Stadions auf, als Mjällby AIF während der Spielzeit 2025 sich im Meisterschaftsrennen befand und über die Tauglichkeit des Stadions für Europapokalspiele gesprochen wurde. Kurz nachdem mit dem Gewinn des ersten Meistertitels der Vereinsgeschichte auch die erstmalige Europapokalqualifikation feststand, entschied die Vereinsführung sich unter anderem wegen der Kurzfristigkeit gegen einen Ausbau des Stadions und machte sich auf die Suche nach einer Ausweichspielstätte. Weblinks europlan-online.de: Strandvallen – Sölvesborg-Hällevik Einzelnachweise
Strandvallen

Le Strandvallen est un stade de football suédois basé à Hällevik. Le club résident est le Mjällby AIF. Histoire Le stade est inauguré le 28 juin 1953. Le match d'ouverture confronte le Mjällby AIF face au VfL Germania Leer. Le record d'affluence remonte à 1980 lors d'un match de Mjällby AIF face à Kalmar FF avec 8 438 spectateurs. Il s'agit du premier match de l'équipe résidente en première division suédoise. Le stade est rénové en 2002 pour atteindre sa capacité actuelle de 7 500 places. Notes et références Liens externes Portail de l’architecture et de l’urbanisme Portail du football Portail de la Suède
Strandvallen

Lo Strandvallen è uno stadio di calcio sito a Hällevik, località sul territorio del comune di Sölvesborg, in Svezia. È lo stadio di casa del Mjällby AIF. Storia La storia dello Strandvallen nasce nella sua primissima forma nel 1941, quando Axel Bengtsson, figura chiave nella fondazione del club, vendette il terreno alla società, che lo adibì a propria struttura sportiva. Per poter ospitare un numero maggiore di spettatori, nel 1950 fu avviata la ricostruzione dello stadio, ma i lavori si protrassero a lungo. L'inaugurazione ufficiale avvenne il 28 giugno 1953, in occasione di una partita amichevole contro il club tedesco Germania Leer, vinta dal Mjällby (all'epoca militante nelle serie minori) per 4-1. Nel corso degli anni l'impianto ha subito vari interventi per aumentare la capienza e migliorare le strutture. Fu a lungo uno dei pochi stadi della prima o della seconda serie svedese a rimanere privo di illuminazione artificiale. Per un periodo beneficiò di una deroga, fino al 13 maggio 2008, quando, in occasione della partita interna contro l'Örgryte valida per il campionato di Superettan, l'illuminazione artificiale venne finalmente inaugurata. Il record di pubblico risale al 13 aprile 1980, quando 8 438 spettatori assistettero alla prima partita del Mjällby AIF in Allsvenskan, persa 0-1 contro il Kalmar FF. Per la stagione 2010 fu costruita una nuova tribuna sul lato corto nord con circa 1 000 nuovi posti a sedere, di cui un terzo coperti. Prima dell'inizio di quella stagione, la capacità venne tuttavia ridotta da 7 500 a 7 000 posti. Prima dell'inizio della stagione 2012, la tribuna sul lato corto nord fu ulteriormente ampliata con 580 nuovi posti a sedere. Tutto il lato corto nord, denominato "Extra-läktaren", è ora coperto. Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Strandvallen Collegamenti esterni Fotbollsplaner, su solvesborg.se.
Strandvallen

Strandvallen is een multifunctioneel stadion in de Zweedse plaats Hällevik. Het werd geopend op 28 juli 1953 en heeft een capaciteit van 7.500 toeschouwers, waarvan 1.200 zitplaatsen. Het stadion is de thuishaven van de voetbalclub Mjällby AIF. Geschiedenis In 1966 werd er afgesproken met de gemeente Sölvesborg dat de voetbalclub Mjällby AIF tot 1986 geen huur hoefde te betalen. De atletiekbaan werd verwijderd in 1977, waardoor het veld kon worden uitgebreid. Een nieuwe zittribune en clubhuis werden in 1980 gerealiseerd wegens de promotie van Mjällby AIF naar de Allsvenskan. Drie jaar later werd ook de infrastructuur buiten het stadion aangepakt. Ook werden er tribunes in de vorm van een halve maan geplaatst achter de doelen, met achter het noordelijk doel een tribune. Strandvallen kreeg in 2008 als een van de laatste stadions in Zweden elektrische lichtmasten. Tijdens het wereldkampioenschap voetbal 2010 werd de grasmat vervangen. Ook werden een nieuw drainage- en een nieuw irrigatiesysteem aangelegd.