Ulrika kyrkogård

Ulrika kyrkogård är en kyrkogård vid Ulrika kyrka i Ulrika socken, Linköpings kommun. Kyrkogården ligger i utkanten av samhället och har en rektangulär plan i öst–västlig riktning. Kyrkan står i kyrkogårdens nordöstra del. Anläggningen består av en äldre del i öster och en utvidgning från 1953 i väster. Den tidigare västra kyrkogårdsmuren finns kvar och bildar en tydlig gräns mellan de båda delarna. Kyrkomiljö och historia Ulrika kyrka ligger vid en trevägskorsning centralt i samhället. Väster och nordöst om kyrkan finns bevarade kyrkstallar från 1850-talet. Norr om kyrkan, på andra sidan landsvägen, ligger den tidigare socken- och fattigstugan från 1814. Intill denna uppfördes ett församlingshem 1958. Den tidigare prästgården ligger vid Ycke några kilometer norr om kyrkan. Ulrika socken bildades 1736 och fick sitt namn efter drottning Ulrika Eleonora. Kyrkan uppfördes året därpå som en timrad träkyrka med spånklädda fasader och ett högt, brant spåntak. En fristående klockstapel uppfördes 1752. Kyrkan förlängdes åt väster under slutet av 1700-talet och fick då sin nuvarande form med ett vapenhus i väster. Den är en av få bevarade träkyrkor i Östergötland. Kyrkogården anlades i samband med kyrkan under 1730-talet. Kyrkans placering i den norra delen följer ett äldre, medeltida mönster, där området norr om kyrkan ofta betraktades som mindre hedersamt för begravningar. Fotografier från 1930-talet visar att kyrkogården då hade ett stort antal vita träkors och ett tydligt område med gravar från den allmänna linjen i kvarter A. Träkorsen hade till största delen försvunnit redan vid slutet av 1960-talet. År 1953 utvidgades kyrkogården åt väster. Delar av de västra kyrkstallarna revs för att ge plats åt utvidgningen. Flygfotografier från 1954 visar att den nya delen i huvudsak hade samma struktur som vid inventeringen 2005. Utformning och gravskick Kyrkogården är indelad i åtta kvarter. Kvarteren A–E tillhör den äldre delen och kvarteren F–H utvidgningen från 1950-talet. Den äldre västra muren löper i nord–sydlig riktning genom området och markerar fortfarande den ursprungliga kyrkogårdens gräns. Kyrkogården omges av kallmurade halvmurar av rödgrå granit. Murarna är uppbyggda som lodräta väggar med gräsbevuxna slänter på insidan. Den äldre delen består främst av stora kluvna granitblock, medan den yngre delen har mer regelbundet bearbetade stenar. Murarna, den bevarade inre mursträckningen och nivåskillnaderna gör kyrkogårdens utveckling tydligt avläsbar. I norr finns två ingångar. Den västra leder från parkeringen in till den nya kyrkogården och har låga granitstolpar med avrundade krön och kors. Den äldre ingången i öster har högre granitstolpar med pyramidformade krön, klot och vimplar. De rikt dekorerade grindarna var undanställda vid inventeringen. I sydväst finns en ingång med dubbla gjutjärnsportar. Trädkransen är främst bevarad kring den äldre kyrkogården och består av lönnar och lindar. Den saknas kring den västra utvidgningen, vilket ytterligare framhäver skillnaden mellan de båda delarna. Grusgångar förbinder kvarteren, medan det mellan gravraderna huvudsakligen finns gräsytor. På den nya delen förekommer även delvis övervuxna gångar av kalkstensplattor. På kyrkogården finns ett brett urval av gravvårdar, bland annat obelisker, hällar, stenramsgravar, grusgravar, äldre kalkstensvårdar och yngre låga granitstenar. De äldre vårdarna finns främst i den östra delen, medan den västra delen domineras av gravvårdar från senare delen av 1900-talet och början av 2000-talet. Benämningen syskongrav förekommer i både äldre och yngre kvarter. Kvarteren A–E har en varierad utformning. Kvarter A, norr och öster om kyrkan, är litet och öppet med glest placerade gravvårdar. De flesta är från 1940- och 1950-talen, men i öster finns äldre vårdar från början av 1800-talet och två stenramsgravar. Kvarter B söder om kyrkan har en mer symmetrisk karaktär med flera rygghäckar av tuja. Där finns hällar, liggande vårdar och äldre höga gravstenar av kalksten och granit. Kvarter C utgör den södra delen av den äldre kyrkogården och har huvudsakligen låga, breda gravvårdar från mitten och senare delen av 1900-talet. Där finns också en stenramsgrav med grus och enstaka äldre vårdar. Kvarter D innehåller flera olika typer av gravanläggningar, däribland stenramsgravar med grus eller gräs och en enhetligt utformad gravplats med kedjestaket. Raden längs den gamla västra muren användes tidigare för den allmänna linjen. Kvarter E nordväst om kyrkan har en öppen karaktär och innehåller bland annat en obelisk, en gravvård krönt av en urna och flera stenramsgravar. Den nya kyrkogården har en mer enhetlig efterkrigstida karaktär. Kvarter F är indelat i mindre rum av tujahäckar och innehåller främst gravvårdar från 1990-talet och början av 2000-talet. Flera har personliga symboler, exempelvis en lastbil eller ett garnnystan, som anknyter till den avlidnes yrke eller intresse. Kvarter G och H präglas av låga och breda gravvårdar från 1960-talet och framåt samt rygghäckar som delar in området i mindre enheter. Minneslund, byggnader och kulturhistoriska värden Minneslunden ligger i kyrkogårdens sydvästra hörn. Där finns två träsoffor och en smidesställning för vaser och ljus. Minneslunden hör till den gravskickstradition som utvecklades i Sverige från slutet av 1950-talet, där individuella gravmonument ersattes av en gemensam och anonym plats. Kyrkstallarna väster och nordöst om kyrkan uppfördes under 1850-talet. Det västra stallet förkortades när kyrkogården byggdes ut 1953 och används bland annat som förråd. Byggnaden är klädd med rödmålade träspån och panel och har svartmålade portar med dekorativa beslag. De nordöstra stallarna har också förkortats men behåller i huvudsak sin äldre utformning. Klockstapeln uppfördes 1752 av kyrkobyggmästaren Bragner från Linköping. Den är spånklädd och utgör tillsammans med träkyrkan ett ovanligt välbevarat inslag i kyrkomiljön. Ulrika kyrka och kyrkogård bildar tillsammans med klockstapeln, kyrkstallarna, den tidigare socken- och fattigstugan och församlingshemmet en sammanhållen kulturmiljö. Den äldre kyrkogårdens murar, trädkrans och kyrkans placering har höga kulturhistoriska värden. Den bevarade mursträckningen mellan den gamla och nya delen gör kyrkogårdens utveckling tydlig, samtidigt som utvidgningen från 1953 är väl anpassad till den äldre anläggningen. Kyrkstallarna och klockstapeln representerar byggnadstyper som tidigare var vanliga men som blivit sällsynta i Östergötland. Gravvårdarnas titlar speglar socknens skogsbruk, jordbruk och hantverk. Bland titlarna finns virkeshandlare, skogsförman, lantbrukare, hemmansägare, murare, målarmästare, skräddarmästare, skomakarmästare, kreaturshandlare, kyrkvärd och kyrkvaktmästare. Kvinnliga yrkestitlar som lärarinna och barnmorska förekommer också. Se även Ulrika kyrka Referenser