Rinna kyrkogård

Rinna kyrkogård är en kyrkogård vid Rinna kyrka i Rinna socken, Boxholms kommun. Kyrkan och kyrkogården ligger på en höjd mellan Rinnasjön och den öppna Rinnaslätten. Kyrkogården har en avsmalnande rektangulär planform i nord–sydlig riktning, medan den del som tillkom 1961 sträcker sig i öst–västlig riktning. Kyrkan ligger något norr om kyrkogårdens mitt med långhuset orienterat i öst–västlig riktning. Kyrkogården består av en äldre del med gravvårdar från 1600-talet och framåt, en utvidgning mot norr från 1800-talets senare del samt en modernare utvidgning österut från 1961. Historia Den medeltida kyrkplatsen Rinna är en medeltida socken och den första kända kyrkan på platsen uppfördes av sten under äldre medeltid. Kyrkogården växte fram omkring den medeltida kyrkan och hade under flera århundraden i stort sett samma omfattning. Geometriska kartor från 1638, 1766 och 1837 visar en likartad utsträckning, även om några ingångar i omgärdningen inte är markerade. Klockstaplarna År 1681 uppfördes en klockstapel av tornbyggmästaren Mattias Schröder från Säby. Den ersattes 1786 av en ny klockstapel. Den senare revs sannolikt när den nuvarande kyrkan uppfördes och kyrkklockorna kunde flyttas till tornet. Den nuvarande kyrkan Den medeltida kyrkan revs när den nuvarande byggnaden uppfördes 1802–1803 av någon av byggmästarbröderna Casper och Johan Seurling efter ritningar av arkitekten Olof Tempelman vid Överintendentsämbetet. Kyrkan byggdes så att den södra väggen placerades på den äldre kyrkans norra grund och den norra väggen lades nära kyrkogårdsmuren. Detta visar hur långt kyrkogården då sträckte sig åt norr. Kyrkobyggnaden Rinna kyrka består av ett rektangulärt långhus med rakslutet kor, en halvrund sakristia i öster och torn i väster. Byggnaden är uppförd av sten och har slätputsade fasader i gulvit ton. Sadeltaket är täckt med svart plåt och tornet har en karnisformad huv. De stora symmetriskt placerade fönstren har brunmålade bågar och dekorativt diagonalställt spröjsverk. Huvudingången ligger i tornet och ytterligare en ingång finns på den södra långsidan. Interiören är välbevarad och präglas av byggnadstidens ljusa och luftiga ideal. Utvidgningen mot norr År 1864 planerades en utvidgning av kyrkogården mot norr, vilken senare genomfördes. Området motsvarar i stort kvarter A och är tydligt markerat på häradskartan från 1868–1877. Denna del fick med tiden både familjegravar, grusgravar och yngre gravrader. Utvidgningen 1961 Trädgårdskonsulenten Eric Lind från Linköping överlämnade 1954 ritningar till en ny kyrkogårdsdel intill den äldre. Utvidgningen anlades av kyrkogårdsanläggaren C. O. Lindblad och invigdes 1961. Den nya delen placerades öster om den gamla kyrkogården och motsvarar kvarteren D och E. I samband med arbetena uppfördes ett nedgrävt bisättningsrum med förråd och ingång till pannrum. Kyrkogården under 1900-talet Ett flygfoto från 1935 visar att kvarter B söder om kyrkan innehöll flera grusgravar med höga gravvårdar, medan kvarter C längre söderut huvudsakligen var en öppen gräsyta. Två grusgångar i öst–västlig riktning syns tydligt och finns fortfarande kvar. Ett fotografi från 1955 visar att kyrkogården då hade grusats i större omfattning och att många gravplatser omgavs av häckar. På ett fotografi från omkring 1970 finns fortfarande flera häckomgärdade grusgravar i kvarter B och den allmänna linjens små gravvårdar är tydliga i kvarter C. Läge och omgivning Rinna kyrka ligger i ett kuperat odlingslandskap mellan Rinnasjön och Rinnaslätten. I kyrkans närhet växte socknens administrativa centrum fram med skola, sockenmagasin och prästgård. Miljön har fortfarande en tydlig prägel av äldre sockencentrum. Skolan och sockenmagasinet Den tidigare skolan är en panelklädd tvåvåningsbyggnad från 1850-talet med en stor omgivande trädgård. Skolverksamheten pågick till 1960-talet. Mellan skolan och kyrkan ligger ett före detta sockenmagasin från 1700-talet. Den västra delen byggdes senare om till slöjdsal för skolan, medan den andra delen under en period användes som likbod. Prästgården Söder om kyrkan, vid Rinnasjöns norra strand, uppfördes en ny prästgård 1927–1928. Byggnaden är i en och en halv våning, rödfärgad och har nationalromantiska drag samt brutet sadeltak. Den äldre prästgården låg något norr om den nuvarande. Kyrkogårdens utformning Kyrkogården är indelad i fem kvarter, A–E. Kvarter A motsvarar huvudsakligen utvidgningen från 1800-talets senare del. Kvarteren B och C utgör den äldsta kyrkogården och kvarteren D och E den del som invigdes 1961. Kvarter A har två tydligt skilda delar: en östlig del med häckomgärdade grusgravar och en västlig del med gräsytor och rygghäckar. Kvarteren B och C har en blandad och mindre strikt karaktär med gravvårdar från flera tidsperioder. Den nya delen är öppnare och präglas av stora gräsytor och låga, breda gravvårdar. Kyrkogårdsmuren Västra muren Norr om den västra grinden består muren av en kallmurad stödmur av gråsten som varierar mellan omkring 0,6 och 1,2 meter i höjd. Söder om grinden är stenarna mindre och muren omkring en meter hög. Flera stora träd i den tidigare trädkransen hade tagits ned vid inventeringen och ersatts med nyplanterade lindar. Norra muren Den norra muren är omkring 0,7 meter hög och kallmurad av gråsten. Runt den del som tillkom 1961 finns en lägre halvmur av större gråstenar i ett skift. Murarnas skilda karaktär gör kyrkogårdens olika utbyggnadsetapper tydliga. Östra muren Den äldre östra kyrkogårdsmuren finns kvar i norr och består av en omkring en meter hög kallmurad stödmur. Rakt öster om kyrkan döljs den delvis av höga buskage. Vissa partier är äldre, medan andra har lagts om. Ventilationsöppningar finns i anslutning till det nedgrävda bisättningsrummet. Den södra delen är lägre och har en syrenhäck på krönet. Utvidgningen från 1961 omges av en halvmur med stående gråstensblock och oxbärshäck. Södra muren Den äldre södra muren är omkring en meter hög och kallmurad av gråsten. Utanför muren växer sly. Längs 1961 års kyrkogårdsdel finns en betydligt högre stödmur, på vissa ställen upp till omkring 1,7 meter, uppförd av tätt lagda gråstenar. Ingångar Västra ingången Den västra huvudingången består av en dubbelgrind av järnsmide med rakt krön och smala spjälor. Grindstolparna är kraftiga och uppbyggda av stående kalkstensskivor. De har profilerade krön med kors av kalksten. En trappa av kalksten leder upp mot kyrkans västportal och är försedd med platta ledstänger av järnsmide. Norra ingången Den norra ingången har en dubbel smidesgrind med rakt krön och smala spjälor. Grindstolparna är liksom vid den västra ingången utförda av stående kalkstensskivor och kröns av profilerade kalkstensavslutningar med kors. Ingångarna till utvidgningen Den norra och södra grinden till 1961 års del är dubbelgrindar av järnsmide. Grindarna har rakt krön och en solstråleliknande dekor i överdelen. Den södra grinden är betydligt bredare. Stolparna är av grovhuggen granit. Mellan den gamla och nya kyrkogården finns även en trappa med granitsteg och enkel svartmålad ledstång. Trädkrans och vegetation Trädkransen består av lindar, almar, lönnar och björkar. Flera äldre träd i väster och söder hade tagits ned och ersatts med nya lindar. I norr står sju lindar och i sydöst två äldre almar och två yngre lönnar. På 1961 års del står fyra björkar i söder och tre lindar i öster. Häckar av spirea, syren, oxbär, sibirisk ärtbuske, tuja, idegran och rosenspirea används både som omgärdningar och rygghäckar. Gångsystem Kyrkogårdens gångar är belagda med finkornigt krossgrus. De flesta gångarna kan ses redan på fotografiet från 1935. På den äldre delen löper gravrader längs murarna, betonade av grusgångarna. I kvarteren finns även delvis övervuxna gångar av kalkstensplattor. Gångsystemet är betydelsefullt för att kyrkogårdens kvarter och olika utvecklingsskeden ska kunna avläsas. Kvarter Kvarter A Kvarter A ligger norr om kyrkan och motsvarar huvudsakligen 1800-talets utvidgning. Den östra delen innehåller mönsterkrattade grusgravar omgivna av klippta tujahäckar, medan den västra delen är gräsbevuxen och indelad av rygghäckar. En rad familjegravar ligger längs kyrkogårdsmuren. Gravvårdarna varierar från höga kalkstens- och granitstenar till yngre låga och breda vårdar. Grusgravarna i kvarter A Den östra delen är ett sammanhängande område med häckomgärdade grusgravar. Häckarna är huvudsakligen av tuja och öppna mot gravvårdarnas framsidor. Där finns även tre stenramsgravar, varav en fortfarande är grustäckt och två gräsbevuxna. Ytterligare en stenram är delvis övervuxen. Gravmiljön är ett välbevarat exempel på ett tidigare vanligt gravskick. Äldre gravvårdar i kvarter A I kvarteret finns flera äldre vårdar av röd kalksten. Två är daterade 1874 och är de äldsta bevarade gravvårdarna i denna del. Där finns även gravvårdar från det tidiga 1900-talet och senare gravstenar av svart granit. Kvarter B Kvarter B ligger söder om kyrkan och har en öppen karaktär. I den norra delen löper gravraderna i nord–sydlig riktning och innehåller flera äldre vårdar. I söder går gravraderna i öst–västlig riktning och domineras av yngre gravstenar. Kvarteret omges och delas av grusgångar. Kalkstensvårdarna i kvarter B I kvarterets norra del finns fem kalkstensvårdar från perioden 1831–1873 samt en korsformad vård. Tre av kalkstensstenarna hör till en stor familjegrav från Särstad som är grustäckt och omgiven av stenram. I södra delen finns ytterligare en kalkstensvård från 1899. Äldre titlar i kvarter B På gravvårdarna förekommer flera äldre titlar, däribland frälseägare, rusthållarehustru, kyrkoföreståndarehustru och skatteman. Titlarna har ett betydande lokalhistoriskt värde och ger inblick i socknens äldre sociala struktur. Kvarter C Kvarter C omfattar kyrkogårdens sydligaste del samt gravrader längs den västra och östra muren. Familjegravarna ligger huvudsakligen nära murarna, medan den södra delen har tydlig linjegravskaraktär med små gravvårdar. Gravarna är placerade både längs grusgångar och delvis övervuxna kalkstensgångar. Linjegravarna i kvarter C Linjegravarna kan följas från 1928 i väster till omkring 1950 i sydöst, även om ordningsföljden inte är helt tydlig och två stenar enligt uppgift har flyttats. Gravvårdarna är små och enkla och visar den kronologiska gravläggning som användes i den allmänna linjen. Familjegravarna i kvarter C Längs de västra och östra murarna finns flera familjegravar. Fem gravar omges av stenramar, varav fyra är grustäckta och en gräsbevuxen. Märken vid en äldre grav antyder att den tidigare kan ha varit omgiven av järnstaket eller en liknande anordning. Till gravanläggningen hör en kalkstensvård från 1888. Äldre kalkstensvårdar I kvarterets sydvästra hörn står två uppställda kalkstensvårdar från början av 1700-talet. Söder om kyrktornet finns dessutom gravvårdar från 1697 och 1760. Tillsammans med ytterligare äldre kalkstensstenar utgör de kyrkogårdens äldsta bevarade gravmonument. Kvarter D och E Kvarteren D och E utgör den kyrkogårdsdel som invigdes 1961. Kvarter D ligger i norr och har tre enkla gravrader i öst–västlig riktning. Kvarter E ligger i söder med gravrader i nord–sydlig riktning, men endast den västra delen hade tagits i bruk vid inventeringen. Området är öppet och domineras av gräsytor och låga moderna gravvårdar. Vegetation och gravvårdar Lindar och björkar ingår i trädkransen och i kvarter E finns två rygghäckar av rosenspirea och oxbär. Vid bisättningsrummet växer högre buskage och i söder finns planteringar med tall och rosor. Gravvårdarna är huvudsakligen låga och breda och utförda av grå eller röd granit. Minneslund Minneslunden ligger i kyrkogårdens sydvästra hörn och avgränsas mot söder av en tujahäck. Den består av en mindre kulle med rest minnessten, blomplantering och en liten damm. Intill finns en sittbänk. Bisättningsrum och förråd Öster om kyrkan finns ett nedgrävt bisättningsrum med förråd och ingång till pannrum. Anläggningen nås från den nya kyrkogården. Den synliga fasaden är av gråsten med markerade fogar och har en dubbel- och en enkeldörr med fiskbensmönstrad panel i ljusbrun färg. Över dubbeldörren sitter ett enkelt smideskors. Ovanför anläggningen finns ett skyddsräcke av svartmålat rundjärn. Sockenmagasinet och likboden Det tidigare sockenmagasinet väster om kyrkogården uppfördes under 1700-talet. Den västra delen byggdes senare om till slöjdsal för den närbelägna skolan, medan den andra delen under en period fungerade som likbod. Byggnaden har därför en direkt historisk koppling till både kyrkogården och socknens skolväsen. Belysning och bänkar Kyrkogården har belysning med svartmålade stolpar och runda kupor av vitt glas. Vid den västra ingången finns lyktor på fyrkantiga trästolpar med gultonat råglas. Bänkarna är enkla och brunmålade och tillverkade av trä. Gravvårdar och gravtradition Kyrkogården innehåller flera gravvårdar av kalksten, däribland stenar från 1600-, 1700- och 1800-talen. Där finns också en sköldformad gravvård av svart granit, äldre kors och ett stort antal grusgravar med häckar eller stenramar. Högre gravvårdar från 1800-talet och tidigt 1900-tal förekommer tillsammans med yngre låga och breda stenar. Gravvårdarnas variation visar hur gravskicket har förändrats under flera århundraden. Den allmänna linjen Den södra delen av kvarter C är ett tydligt område med gravar från den allmänna linjen. I detta system begravdes de avlidna kronologiskt efter dödsfallen, vilket innebar att makar och andra familjemedlemmar inte nödvändigtvis fick gravplatser intill varandra. Under 1800-talet blev linjegravarna främst en gravform för dem som inte köpte egna familjegravar. De bevarade vårdarna är viktiga eftersom gravläggningarnas ordning delvis kan följas. Titlar och näringsliv Titlarna på gravvårdarna visar Rinnas tydliga jordbrukskaraktär. Hemmansägare är den klart vanligaste titeln. Bland de mer ovanliga och ålderdomliga benämningarna finns rusthållarehustru på en gravvård från 1864. Andra äldre titlar är frälseägare, kyrkoföreståndarehustru och skatteman. Kulturhistoriska värden Rinna kyrka och kyrkogård bildar tillsammans med murarna, grindarna, trädkransen och det tidigare sockenmagasinet en väl sammanhållen miljö med mycket höga kulturhistoriska värden. Murarnas skilda konstruktioner visar kyrkogårdens olika utbyggnadsetapper under 1800- och 1900-talen. De äldre och yngre grindarna har olika formspråk och bidrar till att göra utvecklingen avläsbar. Trädkransen representerar det parkideal som blev vanligt på landsortskyrkogårdar under 1800-talet. Grusgångarna, familjegravarna längs murarna och linjegravarna i kvarter C visar kyrkogårdens äldre sociala och rumsliga struktur. Det sammanhängande området med tujahäcksomgärdade grusgravar i kvarter A har mycket höga värden, liksom de bevarade stenramsgravarna. Gravvårdarna från 1600-, 1700- och 1800-talen är särskilt betydelsefulla, medan de äldsta vårdarna i kvarteren D och E visar när 1961 års utvidgning togs i bruk. Se även Rinna kyrka Referenser Externa länkar Officiell webbplats Bebyggelseregistret – Rinna kyrkogård