Drothems gamla kyrkogård

Drothems gamla kyrkogård är den äldre kyrkogården kring Drothems kyrka i Söderköping. Kyrkogården ligger i utkanten av den medeltida stadskärnan och har använts som begravningsplats sedan medeltiden. Endast ett fåtal gravvårdar finns kvar, vilket gör att området i dag främst har karaktären av kyrkotomt. Omgivning Drothems kyrka ligger vid Storåns norra sida, intill den nuvarande E22. Söder om ån låg under medeltiden kungsgården Bossgården, på vars mark kyrkan uppfördes. På andra sidan ån ligger Sankt Laurentii kyrka. Öster om Drothems kyrka anlades 1235 det svenska fastlandets första franciskankonvent. Konventet revs efter reformationen och delar av den senare trähusbebyggelsen har uppförts ovanpå klostrets murar. Norr om kyrkan ligger ett församlingshem från 1991. Det ersatte ett äldre församlingshem från senare delen av 1800-talet. I närheten finns också ett bevarat kyrkstall som senare har använts som tvättstuga. Drothems kyrka Drothems kyrka uppfördes i början av 1300-talet som en salkyrka. Sakristian är äldre och byggdes sannolikt under senare delen av 1200-talet, möjligen som ett fristående kapell. Kyrkan har vitputsade fasader, höga trappstegsgavlar med blinderingar och ett skiffertäckt sadeltak. Kyrkorummet är treskeppigt och täcks av stjärnvalv. Bland de medeltida inventarierna finns ett altarskåp, en dopfuntscuppa och sakristians järnbeslagna dörr. Vid restaureringen 1979–1980 konstaterades att kyrkan är uppförd ovanpå en äldre begravningsplats med gravar från 1100-talet. Grundmurar efter en romansk stenkyrka har också påträffats i närheten. Historia Kyrkogården har vuxit fram kring den medeltida kyrkan. Den omgavs tidigare av en bogårdsmur, som under 1800-talet ersattes av en hagtornshäck. Klockstapeln sydväst om kyrkan ersatte en äldre stapel och har funnits på platsen sedan 1700-talet. Äldre fotografier visar att området tidigare hade fler grusgångar och gravomgärdningar. Bland annat fanns en grusgång fram till en grav på kyrkogårdens västra sida och ett järnstaket kring en gravhäll intill kyrkväggen. Dessa inslag hade tagits bort vid inventeringen 2006. Omgärdning Den västra sidan avgränsas av en omkring 1,2 meter hög hagtornshäck samt ett järnstaket. Längs den norra och östra sidan finns järnstaket, medan kyrkogårdens södra sida avgränsas av nätstängsel. Hagtornshäcken har en lång tradition på platsen eftersom den under 1800-talet ersatte den äldre bogårdsmuren. Häcken är därför betydelsefull för förståelsen av kyrkogårdens historiska utveckling. Ingångar I väster finns en svartmålad enkelgrind av smidesjärn. På den norra sidan finns två smidesgrindar, varav den ena är en dubbelgrind. Ytterligare en enkelgrind finns i öster. Grindstolparna är murade och putsade och har sadelformade plåttak. Samtliga är märkta med årtalet 1916. Järnstaketet uppges ha tillkommit 1962 efter ritningar av arkitekten Kurt von Schmalensee. Vegetation Kyrkogården har en parkliknande karaktär med flera höga lövträd. Vid den västra sidan finns lindar och en hängbjörk. Längs den norra och östra sidan står lönnar och lindar. I söder finns bland annat ask, lind, björkar, syren och en kort idegranshäck. De höga lövträden representerar ett parkideal som blev vanligt på stadskyrkogårdar från slutet av 1700-talet och på landsbygdens kyrkogårdar under 1800-talet. Gångsystem Från den västra grinden leder två rader av kalkstensplattor mot kyrkan. Plattorna övergår några meter före kyrkan i en grusgång. Grusgången fortsätter runt kyrkans norra och södra sidor och ansluter till grindarna i norr och öster. Mellan kyrkan och en av de norra grindarna finns även en gång av betongplattor med synlig sten i ytan. Gravvårdar Vid inventeringen fanns endast sex gravvårdar kvar på kyrkogården. Tre är liggande hällar av kalksten och två är stående kalkstensvårdar. Därutöver finns en större gravvård utformad som en sarkofag. Trots det begränsade antalet har vårdarna ett högt kulturhistoriskt värde eftersom de visar att området kring kyrkan tidigare användes som begravningsplats. Klockstapeln Klockstapeln står sydväst om kyrkan och uppfördes sannolikt under 1700-talet. Den var ursprungligen öppen, rödtjärad och försedd med stödben som var klädda med profilerade takspån. Huven tillkom vid en ombyggnad 1788. Stapeln kläddes senare med panel och målades vid en ombyggnad 1892 med blågrå oljefärg. Vid inventeringen var den klädd med vit locklistpanel och hade svart falsat plåttak och svartmålade ljudluckor. Klockorna göts 1909 av Bergholtz klockgjuteri och utgör sannolikt omgjutningar av äldre klockor från 1601 och 1623. Kulturhistoriska värden Drothems kyrka, kyrkogården och klockstapeln bildar en sammanhållen miljö med mycket höga kulturhistoriska värden. De kvarvarande gravvårdarna visar platsens tidigare användning som begravningsplats, medan hagtornshäcken, grindarna och järnstaketet representerar olika skeden i kyrkogårdens utveckling. Trädkransen och den parkliknande karaktären har ett betydande miljöskapande värde. Även klockstapeln och de äldre grindstolparna är viktiga delar av den historiska kyrkomiljön. Se även Drothems kyrka Referenser