Hagebyhöga kyrkogård

Hagebyhöga kyrkogård är en kyrkogård vid Hagebyhöga kyrka i Hagebyhöga socken, Vadstena kommun. Kyrkogården ligger högt i det öppna slättlandskapet och har en vid utsikt, särskilt västerut mot Vättern. Den har en rektangulär planform och består av två huvuddelar. Den större västra delen omfattar kvarteren A och B och den mindre östra delen kvarteren C och D. Kyrkan ligger centralt på den västra delen. Kyrkogården präglas av äldre köpegravar och grusgravar längs murarna, medan de inre delarna huvudsakligen innehåller yngre och enklare gravvårdar ordnade längs rygghäckar. Historia Den tidigmedeltida kyrkplatsen Hagebyhöga kyrka är en av de bäst bevarade romanska kyrkorna i Östergötland. Delar av det ursprungliga yttertaket har genom dendrokronologisk undersökning daterats till omkring 1120, vilket gör kyrkan till en av de äldsta säkert daterade kyrkobyggnaderna i länet. Kyrkan kan ha uppförts som en stormannakyrka med anknytning till den stenkilska ätten. Bland de drag som har anförts till stöd för detta finns den tidigare emporvåningen och närheten till Aska härads gamla tingsplats vid Askahögen. Kyrkan omnämns 1298, då en kvinna vid namn Sigrid inrättade prästgård och prästbol vid kyrkan. Bland den mark som skänktes nämns en åker med namnet Tomt söder om kyrkan, vilket kan antyda att en äldre gård eller stormansgård har legat där. Kyrkobyggnaden Kyrkans murar är uppförda som skalmurar av huggen kalksten i jämna skift med kvaderhuggna hörnkedjor och fyllning av bruk och småsten. De nuvarande fönsteröppningarna togs upp när kyrkan valvslogs under 1400-talet och fick sin nuvarande storlek 1702. De ursprungliga ingångarna låg i söder, med en portal till koret och en portal till långhusets västra del. Framför långhusportalen uppfördes under 1400-talet ett vapenhus som revs 1831, då huvudingången flyttades till tornets västra sida. Den södra korportalen ersattes samtidigt med ett fönster. På kyrkans norra sida finns en tunnvälvd sakristia, sannolikt från 1400-talet, som 1886 fick en ingång i öster. Tornet och klockstapeln Kyrktornets murar har förstärkts med kraftiga stödmurar i söder och väster. På den norra sidan utfördes förstärkningen som ett tunnvälvt, rektangulärt magasin som fungerade som tiondebod. Förstärkningarna kan ha tillkommit redan under romansk tid. Kyrkklockorna kan samtidigt ha flyttats till en fristående klockstapel, som finns avbildad på Elias Brenners teckning från 1669. Klockorna återfördes till tornet 1775 i samband med en ombyggnad då tornet sänktes till underkanten av de dubbla ljudöppningarna. Förhistoriska gravar i området De äldsta kända begravningarna i kyrkans närhet är betydligt äldre än den kristna kyrkogården. Nordväst om kyrkogården ligger gravfältet RAÄ 8 med järnåldershögar, stensättningar och en hällkista från stenåldern. Hällkistan undersöktes arkeologiskt 1877 och innehöll omkring trettio mer eller mindre fullständiga skelett, varav de flesta låg eller satt i sittande ställning. Bland fynden fanns djurben, en skafthålsyxa av flinta, ett bryne och mindre föremål av flinta och ben. Det är osäkert hur stort gravfältet ursprungligen var och om det har samband med den äldre förklaringen att socknens namn skulle syfta på hedniska högar. Den medeltida kyrkogårdens utsträckning Kyrkogården har sannolikt vuxit fram omkring kyrkan under medeltiden. Enligt en äldre bedömning hade den medeltida kyrkogården i huvudsak samma utsträckning som den nuvarande, med undantag för den östra utvidgningen 1890. Geometriska kartor från 1635 och 1690 redovisar kyrkojorden men ger få upplysningar om själva begravningsplatsens utformning. Några medeltida gravvårdar är inte kända från kyrkogården, men murarnas ålder och kyrkogårdens i stort sett oförändrade omfattning talar för en lång kontinuitet. Äldre gravvårdar En inventering från 1982 omfattade sexton äldre gravvårdar, huvudsakligen av grå kalksten från 1600-talet och början av 1700-talet. De flesta står undanställda i kyrkogårdens nordvästra hörn, medan sex kalkstensvårdar förvaras inne i kyrkan. Där finns även en gravvård av trä över skattemannen K. P. Jonsson från Appelby Norrgård, död 1831. Bland kalkstensvårdarna finns östgötska kölbågestenar och höga smala gravstenar med ornament i form av änglar, timglas och dödskallar. Några vårdar är barockepitafier i relief som ursprungligen var avsedda att ligga i kyrkans golv. Fragment av sönderslagna 1600-talsvårdar fördes 1965 till länsmuseets stenmuseum efter att de påträffats bland kasserat material. Utvidgningen 1890 Kyrkogården utvidgades mot öster 1890 och fick då i huvudsak sin nuvarande form. Före utvidgningen bestod kyrkogården främst av den västra delen omkring kyrkan. På häradskartan från 1870-talet framträder kyrkogårdens trädkrans och en smal förlängning åt öster, möjligen i form av en allé. Genom utvidgningen tillkom området som senare kom att omfatta kvarteren C och D. Kyrkogården under första hälften av 1900-talet Fotografier från 1930 visar att de inre delarna av kvarteren C och D då hade en öppen karaktär med gräsmattor och grusgångar men utan häcksystem. Några gravvårdar syns inte på bilderna och på gräsmattorna låg stackar av skördat gräs. Ett vykort från 1953 visar samma område efter att flera grusgravar med individuella häckar hade tillkommit. Spridda träd växte vid denna tid över den östra delen av kyrkogården. Omläggningen 1970 År 1970 genomfördes en så kallad uppsnyggning av kyrkogården. Arbetena beskrevs som försiktiga och innebar bland annat att nya gräsmattor anlades och att lutande eller kullfallna gravstenar restes upp. Förändringarna medförde dock att den äldre allmänna linjen och många mindre gravvårdar i kyrkogårdens inre delar försvann. Områdena fick i stället en modernare utformning med mindre gravvårdar och rygghäckar. I samband med arbetena togs de äldre grindstolparna till huvudingången fram, restaurerades och återuppsattes. De uppgavs då vara från 1600-talet, men det riktiga tillverkningsåret tycks vara 1806 eller 1807. Minneslunden Minneslunden anlades framför den norra kyrkogårdsmurens mittparti och invigdes på allhelgonadagen 1989. Den placerades därmed i kvarter B och bröt den tidigare sammanhängande gravraden och den kringgående gången längs den norra sidan. Minneslunden utformades med en central stenformation, idegranshäckar, stenlagd gång och planteringar. Läge och omgivning Hagebyhöga kyrkogård ligger i ett högt läge med vid utsikt över det omgivande jordbrukslandskapet och Vättern. Hagebyhöga by består av två delar, Nedre Holmen sydväst om kyrkan och Övre Holmen öster om kyrkogården. Väster och norr om kyrkogården breder åkermarken ut sig. I nordväst ligger det mindre förhistoriska gravfältet RAÄ 8. Öster om kyrkan finns bybebyggelsen. Söder om kyrkogården ligger det äldre skolhuset och fattighuset, som båda är bevarade på sina ursprungliga platser. Skolhuset uppfördes under senare delen av 1800-talet och har ett utseende som påminner om en mangårdsbyggnad, medan fattighuset är en rödfärgad träbyggnad med tillhörande uthus. Kyrkogårdens utformning Kyrkogården består av kvarteren A–D. Kvarteren A och B ligger på den äldre västra delen och kvarteren C och D på utvidgningen från 1890 i öster. Kyrkogården har en blandad karaktär. Längs murarna finns många äldre köpegravar med grus, höga gravstenar, häckar, järnstaket eller andra omgärdningar. De inre delarna präglas däremot av enklare och yngre gravvårdar, i stor utsträckning tillkomna efter omläggningen 1970. Rygghäckarna är i flera fall klippta med takformad överdel, särskilt på kyrkogårdens östra del. Den gamla sociala uppdelningen mellan mer påkostade gravar längs ytterkanterna och enklare gravar i de inre delarna kan därför fortfarande avläsas. Kyrkogårdsmuren Västra muren Den västra kyrkogårdsmuren är omkring 1,2 meter hög och uppförd av kalksten i ungefär sju skift. Murens insida är täckt av en grässlänt. Utanför muren finns en träplattform med räcke som används som utsiktsplats över slätten och Vättern. Trädkransen består på denna sida av lindar, rönnar och lönnar. Norra muren Den norra muren är omkring 1,6 meter hög och består av cirka nio skift kalksten. Krönet är delvis jordtäckt och insidan är murad på samma sätt som utsidan. Trädkransen utgörs av sju höga lindar och en rönn. Östra muren Den östra muren är omkring 1,6 meter hög och består liksom den norra av omkring nio skift kalksten. Trädkransen omfattar fyra höga björkar, en lind och en alm. Denna mursträckning omger huvudsakligen den del som tillkom genom utvidgningen 1890. Södra muren Den södra muren är omkring 1,2 meter hög och består av ungefär sju skift kalksten. Insidan är släntad och gräsbevuxen. I trädkransen står sex höga lindar och en alm. Muren och den södra huvudingången bildar tillsammans en viktig entrémiljö framför den medeltida kyrkan. Ingångar Norra ingången Mitt på den norra sidan finns en dubbelgrind av smidesjärn som leder mot redskapsboden och åkermarken. Grinden har raka spjälor med knoppar och ett överstycke dekorerat med cirkelformade ornament. Grindstolparna är enkla, fyrsidiga och utförda av granit. Södra huvudingången Huvudingången ligger mitt på kyrkogårdens södra sida. Grindstolparna är av Borghamnskalksten, fyrsidiga och krönta av kors. På den ena står ordet ”ÅR” och på den andra årtalet 1806. Den östra stolpen har även inskriften ”rest 1976”, vilket syftar på återuppsättningen efter restaurering. Den dubbla smidesgrinden har spjälor i två nivåer och är dekorerad med S-formade slingor som bildar hjärtan. Sydöstra ingången I kyrkogårdens sydöstra hörn finns en mindre ingång mot skolan. Den består av en enkel smidesgrind med samma typ av hjärtformade ornament som huvudingången. Grindstolparna är av trä och täcks av plåthuvar. Trädkrans och vegetation Kyrkogården omges av en hög och varierad trädkrans med lind, rönn, lönn, björk och alm. Trädkransen ger kyrkogården en tydlig inramning och visar det parkideal som blev vanligt på landskyrkogårdar under 1800-talet. Inne på kyrkogården finns flera system av rygghäckar. I kvarter A står en nord–sydligt orienterad, takformigt klippt idegranshäck framför kyrkan. Kvarter B har fyra raka idegranshäckar och i kvarteren C och D finns både takformigt klippta idegranshäckar och raka oxbärshäckar. Framför kyrkan står två höga lindar med karaktär av vårdträd. Gångsystem Gångarna är belagda med krattat naturgrus. En grusad yta omger kyrkan och en kringgående gång löper längs kyrkogårdens ytterdel, innanför den yttersta gravraden. Från grindarna leder gångar in till detta system. Minneslunden bryter den kringgående gången längs den norra sidan. Mellan kyrkan och huvudingången delar sig gången i en svagt bågformad sträckning mot tornets ingång och en annan mot koret. Därigenom bildas tre gräsytor framför kyrkan, varav den mellersta är halvrund. Kvarter Kvarter A Kvarter A ligger sydväst om kyrkan och omfattar gravarna längs kyrkogårdens södra och västra murar samt den västligaste gräsytan framför kyrkan. Längs murarna finns stora och påkostade köpegravar, medan gravvårdarna på den inre gräsytan är mindre och enklare. Åtta större grusgravar är bevarade, varav en omges av järnkättingar och en av häckar. Bland de begravda längs den västra muren finns personer med titlar som godsägare och direktör, vilket visar att dessa platser tillhörde kyrkogårdens mest eftertraktade. I den inre delen finns bland annat ett gjutjärnskors över ett barn samt gravvårdar över trädgårdsmästare och lantbrukare. Kvarterets västra läge ger en vid utsikt över Vadstenaslätten och Vättern. Kvarter B Kvarter B ligger norr och nordväst om kyrkan och omfattar gravarna längs den norra muren samt två inre gräsytor. Vid muren finns äldre köpegravar, sex grusgravar och tre höga bautastenar, medan de inre delarna huvudsakligen innehåller låga gravvårdar från 1970- och 1980-talen. Flera präster är begravda längs den norra muren. På gräsytorna finns fyra raka idegranshäckar och i den södra delen en grusgrav omgiven av fyra tujahäckar. Minneslunden ligger mitt i kvarteret och längs den nordvästra muren finns två rader undanställda äldre gravvårdar. Kvarterets karaktär präglas av kontrasten mellan de äldre gravarna längs muren och de yngre, enklare gravarna i det inre. Kvarter C Kvarter C ligger öster och nordöst om kyrkan och omfattar gravarna längs den östra muren samt en större gräsyta. Längs muren finns äldre köpegravar och grusgravar, medan den inre delen är glest belagd med yngre gravvårdar. I sydöst finns två grusgravar, varav den ena omges av ett högt järnstaket och har ett granitkors. Längs muren står även en rad höga och smala gravvårdar över hemmansägare, huvudsakligen från Appelby och avlidna omkring sekelskiftet 1900. Direkt öster om kyrkans kor ligger gravarna efter två kontraktsprostar, den ena i en stor grusgrav med granitkors och den andra under en liggande kalkstenshäll. Kvarterets struktur markeras av takformigt klippta idegranshäckar och raka oxbärshäckar. Kvarter D Kvarter D ligger söder och sydöst om kyrkan och omfattar gravarna längs den södra muren samt två gräsytor. Längs muren finns äldre köpegravar och grusgravar, men dessa är färre än i de övriga kvarteren. På de inre gräsytorna dominerar yngre, breda gravvårdar från 1970- och 1980-talen. Där finns även några äldre, smala vårdar av svart granit. Många av gravvårdarna bär titlarna hemmansägare och lantbrukare. I kvarterets östra del finns flera gravar över medlemmar av familjen Jansson från Hageby Övre Östergård, med titlar som lantbrukare, handlande, köpman och direktör. Vegetationen består av takformigt klippta idegranshäckar, raka oxbärshäckar och en hög lind med karaktär av vårdträd. Grusgravar och köpegravar De många bevarade köpegravarna och grusgravarna är ett av kyrkogårdens mest utmärkande drag. De ligger huvudsakligen längs kyrkogårdsmurarna och härrör från slutet av 1800-talet och början av 1900-talet. Gravarna är ofta försedda med höga vårdar, grusytor, häckar, järnstaket, kättingar eller andra omgärdningar. De visar hur kyrkogården tidigare var socialt indelad, med de mer påkostade familjegravarna längs ytterkanterna och den allmänna linjens enklare gravar på de öppna ytorna i mitten. Trots att den allmänna linjen till stor del försvann vid omläggningen 1970 har kyrkogården behållit mycket av den äldre ståndsuppdelade strukturen. Minneslund Minneslunden ligger framför den norra kyrkogårdsmurens mittparti och invigdes 1989. I mitten finns en stenformation som liknar en dös och vars centrala sten bär texten ”minneslund”. Platsen omges av idegranshäckar och nås genom en mindre öppning från väster i den kringgående grusgångens förlängning. En gång av plattor leder fram till mittpunkten. Där finns även en rabatt och en fyrsidigt klippt idegran. Undanställda gravvårdar I kyrkogårdens nordvästra hörn finns ett större antal undanställda äldre gravvårdar, huvudsakligen från 1600-talet och början av 1700-talet. Bland dem finns kölbågestenar, höga smala kalkstensvårdar med dödssymbolik och större reliefhällar som tidigare legat i kyrkans golv. Flera är utsatta för vittring och bör enligt inventeringen ges bättre skydd och föras in i kyrkans inventarieförteckning. De äldre vårdarna är betydelsefulla exempel på östgötsk gravkonst och lokal personhistoria. Titlar och näringsliv Titlarna på gravvårdarna visar att Hagebyhöga var en utpräglad jordbrukssocken. Hemmansägare och lantbrukare är de vanligaste titlarna. Därutöver förekommer godsägare, direktör, trädgårdsmästare, handlande, köpman, kyrkoherde och kontraktsprost. Fördelningen av titlar och gravtyper visar också hur de mer framstående personerna ofta fick gravplatser längs kyrkogårdsmurarna, medan enklare gravar placerades på de inre gräsytorna. Kulturhistoriska värden Hagebyhöga kyrka och kyrkogård bildar en sammanhållen kulturmiljö med mycket höga kulturhistoriska värden. Kyrkogårdsmuren kan åtminstone delvis vara medeltida och kyrkogårdens omfattning har endast förändrats genom den begränsade utvidgningen åt öster 1890. Den södra huvudingången med grindstolpar av Borghamnskalksten och smidesgrind från början av 1800-talet bildar en viktig helhet med den romanska kyrkan. Trädkransen visar 1800-talets parkideal. De många bevarade köpegravarna längs murarna gör att den äldre sociala indelningen fortfarande kan avläsas, medan de yngre gravvårdarna och rygghäckarna i de inre delarna representerar omläggningen 1970. De äldre kalkstensvårdarna från 1600- och 1700-talen har särskilt höga värden genom sin ålder, utformning och ovanlighet. Även utsikten mot Vättern, vårdträden och samspelet med det öppna slättlandskapet är viktiga delar av kyrkogårdens karaktär. Se även Hagebyhöga kyrka Referenser