NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Pampas Marina

Pampas Marina är en privatägd marina vid Karlbergskanalens mynning i Ulvsundasjön i Solna. Historik Namnet ”Pampas” hänger förmodligen samman med att kadetterna på det närbelägna Karlbergs slott kallade övningsfältet bakom slottet för "Pampas".. Pampas Marina grundades 1991 och tillhandahåller fullserviceverksamhet för båtar, med plats också för vinterförvaring. Inom området finns ett 15-tal företag inom den marina branschen samt en sjökrog. År 2000 ingick Solna kommun ett avtal med Pampas Marina, som reglerade boende på båt, och år 2002 fastställdes en detaljplan. Inom området får det finnas högst 40 bostäder på vatten. Bilder Källor Noter Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Pampas Marina. Pampas Marinas webbplats
Storängshallen

Storängshallen är en multi-idrottshall belägen i Storängens industriområde vid hörnet Dalhemsvägen / Förrådsvägen i kommundelen Sjödalen-Fullersta i Huddinge kommun. Inriktningen är främst friidrott och gymnastik. Hallen invigdes 2007. Beskrivning På platsen fanns på 1960-talet Storängens idrottsplats som i början av 1970-talet klimatskyddades genom en uppblåsbar plasthall. År 2007 började nuvarande idrottshall att uppföras, byggherre var kommunägda Huge Fastigheter (nuvarande Huddinge Samhällsfastigheter). Hallen är 51,5 meter bred och 94,5 meter lång. Ytterväggarna består av silverfärgade fasadelement i plåt. Taket utfördes välvt och spänner pelarfritt över anläggningen. Invändig takhöjd är 14 meter. Längs norra långsidan ligger entré, sex omklädnadsrum och en motionssal med spegelvägg. Inomhusytan är 5 450 m². Läktaren har 320 sittplatser. Kaféverksamhet finns vid tävlingar och arrangemang. Anläggningen förfogar över en 200 meters rundbana och en 60 meters rakbana samt längdhoppsgrop, höjdhoppsmatta, kulring, kastbur och spjutduk. Källor Huddinge kommun: Storängshallen Bygglovsritningar från 2007 upprättade av FE Arkitekter.
Parkbadet

Parkbadet är ett badhus med simhall och äventyrsbad beläget i centrala Sandviken. På Parkbadet finns det också gym och aktiviteter med friskvård. Historik Den 6 oktober 1991 brann Gamla Parkbadet ned. Strax efter branden beslöt kommunen att man skulle bygga upp badhuset samt att man då också skulle bygga till en äventyrsdel samt familjebad. Den tidigare simhallen byggdes först upp och öppnade den 23 december 1992. Julbadet som idag är en tradition i Sandviken introducerades. Återuppbyggnaden, kallad etapp 1 som kostade drygt 30 miljoner kronor täcktes av försäkringspengar. Precis två år efter branden, den 6 oktober 1993 öppnades Äventyrsbadet, även kallad etapp 2. Investeringen av denna etapp bekostades av Sandvikens kommun. 2018 invigdes två nya vattenrutchkanor, Stålröret som är 145 meter lång och Guldpilen 111 meter lång. Externa länkar Parkbadets webbplats på Sandviken.se Källor Godkännande Godkännande för kopiering av text från Sandvikens kommuns hemsida finns här.
Parkudden-Lövsta naturreservat

Parkudden-Lövsta naturreservat (Parkuddens naturreservat) är ett naturreservat i Södertälje kommun i Stockholms län. Reservatet ligger i västra delen av Enhörnalandet, strax söder om Lövsta gård. Allmänt Reservatet bildades 1992 och omfattar 19,8 hektar land. Markägare är Lövsta gård och förvaltare är Miljökontoret i Södertälje kommun. Sedan 1999 har området, liksom andra naturvårdsområden, fått benämningen naturreservat. År 2009 fattades beslut om ändring av gränser, bestämmelser samt fastställelse av ny skötselplan. Enligt kommunen är syftet med reservatet bland annat att "bevara och vårda delar av ett gammalt herrgårdslandskap intill Mälarens strand för att ge besökare rika natur- och kulturupplevelser". Beskrivning Parkudden, en udde i Mälaren, ligger till största delen i reservatet. I östra delen av reservatet ingår en del av berget Bålaren. En promenadstig sträcker sig runt Parkudden och ger besökaren vackra utblickar över Mälaren och Älgön. En markerad stig leder upp till uddens högsta punkt, där finns den så kallade stensoffan. På udden växer bland annat grova ädellövträd samt silvergranar. Granarna importerades av friherren Johan Nordenfalk den yngre (dåvarande ägare av Lövsta gård) och planterades på 1880-talet. Han lät även anlägga en naturromantisk park med slingrande stigar, stentrappor och ett lusthus. Vid viken på södra sidan låg Lövsta tegelbruk som anlades mellan 1876 och 1879. Här fanns tegellada, arbetarkasern, ugnar, räls och lastbrygga intill vattnet. Produktionen av murtegel slutade på 1920-talet. Från den tiden existerar bara arbetarkasernen, en gulputsad tegelbyggnad i starkt förfall. Intill huset står en av kommunens största ekar. På platsen för tegelbruket ligger idag Lövsta båtklubb, vars område dock inte ingår i reservatet. Bilder Källor Informationstavla på platsen Södertälje kommun: Parkudden-Lövsta naturreservat. Beslut om ändring av gränser, bestämmelser samt fastställelse av ny skötselplan m.m. för Parkudden - Lövsta naturreservat i Södertälje kommun. Noter Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Parkudden-Lövsta naturreservat. Parkudden-Lövsta naturreservat: Karta.
Pauliska huset

Pauliska huset är en byggnad i kvarteret Apollo vid Skeppsbron 26 i Stockholm. Huset byggdes på 1680-talet efter ritningar av Nicodemus Tessin d.ä. Skeppsbron 26 uppfördes ursprungligen för rådman Anders Henriksson, då var huset troligen fyra våningar högt och hade ett säteritak. Fastigheten, som senare ägdes av “Fabriqueren Herr Nicolaus Pauli”, byggdes om 1769 genom arkitekt Casper Christian Friese. Då fick fasaden mot Skeppsbron sitt nuvarande utseende. Fler ombyggnader följde bland annat 1882 genom arkitekt Gustaf Sällström (1857-1937) samt på 1930-talet. Grundförstärkning genomfördes 1981. Till sitt yttre har byggnaden i stort sett bevarat sitt utseende från 1768, men det var inte alltid så. Under 1800-talets senare hälft var det inte modern med gustaviansk enkelhet, då skulle fasaden "snyggas" till med diverse detaljer, som en bygglovsritning från februari 1883 illustrerar. En liknande omdekoration utfördes även på grannbyggnaden Dångerska huset och på Räntmästarhuset, Skeppsbron 48. På 1930-talet ägdes fastigheten av Försäkrings AB Ocean och detta företag ansökte i maj 1934 hos Stockholms stads byggnadsnämnd att få återställa fasaden till sitt ursprungliga skick. I ansökan hette det bland annat: "Denna ritning, som utförts av Arkitekt O. Leijonhufvud, är utarbetad i nära anslutning till den ritning, som finns i Edert arkiv och daterar sig från 1768." Fasaden mot Skeppsbron har en bredd motsvarande fem fönsteraxlar och en höjd av fyra våningar med en vindsvåning. Fasaden är gustaviansk enkel och avfärgad i en klar roströd kulör. Den höga bottenvåningen hålls i en ljusgrå färgton. Taket är plåttäckt och gestaltat som ett säteritak. Idag (2009) ägs fastigheten av Malmegårds Fastighets AB vilket hyr ut det som kontor. Källor Carlsson, Sven-Olof (1991). Stockholm: gata upp, gata ner: en fälthandbok över Stockholms byggnader, dess arkitekter samt andra kulturella miljöer i innerstaden. Malmö: S.-O. Carlsson. Libris 7448562. ISBN 91-630-0500-X Katarina Juvander (2002). Gamla stan, detta har hänt. Raster förlag. ISBN 91 87215 30 6 Uppgifter från Stockholms stadsbyggnadskontor Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Pauliska huset.
Paviljongen Hvilan

Paviljongen Hvilan är idag den enda byggnaden som återstår av “Kallvattenkur-Inrättningen i Lerdahl” i Rättviks kommun i Dalarna. Paviljongen är en åttakantig byggnad uppförd av trä, 11 meter i diameter. Invändigt är väggarna dekorerade av kyrkomålaren Olof Hofrén. Verksamheten vid kuranstalten bedrevs mellan 1848 och 1856. Byggnaden byggnadsminnesförklarades 1988. Externa länkar Rättviks kommun Källor RAÄ - Bebyggelseregistret
Kirche von Pelarne

Die Kirche von Pelarne (schwedisch Pelarne kyrka) ist eine der ältesten Holzkirchen Schwedens. Sie liegt in der Gemeinde Vimmerby in der Provinz Kalmar und gehört zur Diözese Linköping. Als Pfarrkirche der Kirchengemeinde Pelarne ist sie die derzeit älteste noch für Gottesdienste genutzte Holzkirche in Schweden. Kirchengebäude Der älteste Teil der Kirche von Pelarne, die östliche Chorwand, stammt vermutlich aus dem frühen 13. Jahrhundert. Die Kirche wurde vollständig aus liegendem Kiefernholz gebaut, das mit Hilfe von Schwalbenschwanznuten (schwedisch laxnutar) verbunden wurde. Die jetzige Holzschindelverkleidung ist aus dem 18. Jahrhundert. Das geostete Kirchenschiff endet an der Ostseite in einem enger und niedriger werdenden Chorraum. An der Nordseite wurde 1812 eine Sakristei aus Stein angebaut. An der südlichen Seite des Chores befindet sich eine achteckige ebenfalls aus Stein errichtete Gruftkapelle der Familie Ramsvärd. Über der Westseite des Hauptschiffes erhob sich einst ein heute nicht mehr bestehender Kirchturm. Stattdessen findet sich außerhalb der Friedhofsmauer ein freistehender Glockenturm aus dem späten 17. Jahrhundert. Er ist ebenfalls vollständig aus Holz erbaut und beherbergt drei Glocken, von denen die kleinste aus dem 13. Jahrhundert stammt. Innenraum Der Altar an der Ostwand des Chorraums wurde 1786 von Jonas Berggren aus Målilla errichtet. Das Altarbild wurde dagegen 1900 eingesetzt und zeigt den sterbenden Christus am Kreuz, umringt von einer Kreuzigungsgruppe. Bemerkenswert sind zudem mehrere mittelalterliche Holzskulpturen. Das Triumphkruzifix auf der südlichen Langseite entstand wahrscheinlich zwischen 1250 und 1300. Die Darstellung der Krönung Mariens an der Nordwand des Schiffes wird auf das Ende des 15. Jahrhunderts datiert. In der südlichen Seitenkapelle hängt ein Banner für Hans Ramsvärd, einen Oberst der schwedischen Kavallerie im Dreißigjährigen Krieg, der 1688 verstarb. Astrid Lindgrens Beziehung zur Kirche von Pelarne In der Kirche heirateten 1905 Samuel August Ericsson und Hanna Jonsson, die Eltern von Astrid Lindgren. Sie wurden vom damaligen Pfarrer von Pelarne, Karl Joel Blomqvist, getraut. Während ihrer Kindheit besuchte Astrid Lindgren häufig ihre Großmutter Louvisa Jonsson, die zu dieser Zeit in Pelarnehult lebte. Es ist nicht auszuschließen, dass die Schriftstellerin den bis 1916 tätigen Pfarrer in ihrer Kindheit kennengelernt hat. Nicht belegt ist, dass sie ihre Romanfigur Kalle Blomquist (schwedisch Kalle Blomkvist) nach diesem Pfarrer benannt hat. Weblinks Pelarne träkyrka – Informationen zur Kirche (schwedisch) Quellen Bengt Cnattingius, K.G. Gilstring: Pelarne kyrka. Linköpings stifts kyrkobeskrivningskommitté, Linköping 2009, ISBN 978-91-7962-132-2. Beschriftungen und Erläuterungen in der Kirche von Pelarne
Pelarne kyrka

Pelarne kyrka är en kyrkobyggnad i Pelarne i Linköpings stift. Den är församlingskyrka i Pelarne församling. Kyrkobyggnaden Kyrkan är en av landets äldsta träkyrkor, och eventuellt den äldsta som fortfarande används. Dess ålder har inte kunnat fastslås, men romansk stil, bland annat på den östra korväggen, gör att man antar att kyrkan är från 1200-talets början. Kyrkan är byggd av liggande furutimmer och består av ett långhus med ett rakt avslutat kor i öster som är smalare och lägre. Långhusets västra del som inrymmer läktaren var tidigare bottenvåning till ett torn. Väster om långhuset finns ett litet femsidigt vapenhus. En sakristia av sten ligger vid korets nordvägg. Ett gravkor av sten ligger vid korets sydvägg. Utanför kyrkogårdsmuren står en klockstapel från slutet av 1600-talet. Historiska händelser Flickan från Pelarne är en vandringssägen som kretsar kring pastor Rotman och hans dotter Louise. Emil Rotman var pastor i Pelarne församling mellan 1736 och 1758 och sägs ha bortadopterat sin dotter Louise efter att han fick veta att barnet eventuellt ej var hans eget. Den 30 juni 1905 vigdes Samuel August Ericsson (1875–1969) och Hanna Jonsson (1879–1961) i Pelarne kyrka. Två år senare föddes deras andra barn, sedermera författaren Astrid Lindgren. Inventarier Ett triumfkrucifix är från omkring 1300. (Bild) Predikstolen är daterad till 1700-talets mitt. Orgel 1831 byggde Anders Jonsson i Ringarum en orgel med sju stämmor. 1925 byggde Olof Hammarberg en ny orgel. 1967 byggde Reinhard Kohlus en ny orgel med bibehållen fasad från 1831 års orgel. Den nuvarande orgeln byggdes 1999 av Ålems Orgelverkstad AB. Referenser Tryckta källor Våra kyrkor, sidan 125, Klarkullens förlag, Västervik, 1990, ISBN 91-971561-0-8 Sten-Åke Carlsson & Tore Johansson, red (1990). Inventarium över svenska orglar: 1989:II, Linköpings stift, Visby stift. Tostared: Förlag Svenska orglar. Libris 4108784 Noter Webbkällor Bebyggelseregistrets byggnadspresentation Bebyggelseregistrets anläggningspresentation ”Vimmerby turism - Pelarne kyrka”. Arkiverad från originalet den 18 april 2013. http://archive.is/2013.04.18-115916/http://www.vimmerbyturistbyra.se/uppleva/kyrkor/36/pelarne-kyrka/. Fornvännen: Manne Hofrén: Pelarne — en romansk träkyrka (1926). Cecilia Ring: Schaktning för brandsäkring vid Pelarne kyrka, Rapport November 2007, Kalmar läns museum Medeltidens bildvärld, Historiska museet
Per Angers plats

Per Angers Plats finns i Kungsparken i stadsdelen Vasastaden i centrala Göteborg. Platsen ligger i nära anslutning till både Raoul Wallenbergs Gata och minnesmärket över Torgny Segerstedt vid Vasaplatsen. Sedan 1952 är den 15 ton tunga lekskulpturen Ägget av konstnären Egon Möller-Nielsen placerad i parken. Beslut och bakgrund Namnet Per Angers Plats fastställdes av Göteborgs stads kulturnämnd genom beslut den 24 maj 2010 på förslag av namnberedningen till minne av Per Anger. Vid denna tidpunkt hade Anger varit död i mer än fem år, vilket är ett krav för namngivning. Referenser Noter Webbkällor Forum för levande historia - Per Anger. The International Raoul Wallenberg Foundation - Per Anger Tryckta källor Nationalencyklopedin, Band 1, NE Nationalencyklopedin AB, Malmö, 2009, ISBN 978-91-86365-00-4, s. 145. Öhnander, Bengt A. (2004). Statyer berättar: [76 konstverk i Göteborg]. Göteborg: Tre böcker. sid. 83. Libris 9600298. ISBN 91-7029-565-4
Per Brahe Secondary School

The Per Brahe Secondary School (Swedish: Per Brahegymnasiet) is a secondary school in Jönköping, Sweden with traditions back to the 17th century. The current building was opened on 18 October 1913. Since 2007, the school has UN certification. References External links Media related to Per Brahegymnasiet at Wikimedia Commons Official website Archived 2016-03-19 at the Wayback Machine (in Swedish)
Per Brahegymnasiet

Per Brahegymnasiet är en gymnasieskola i Jönköping, vars nuvarande byggnad togs i bruk 1913. Skolan bildades 1966/1968 genom ombildning av Jönköpings högre allmänna läroverk. Skolans namn i folkmun är "Peset" eller "PB" .Per Brahegymnasiet är sedan 2007 en certifierad FN-skola och elever har möjlighet att ta Cambridge-certifikatet. År 2005 hade gymnasiet 1 500 elever. Historik Skolan har sitt namn efter Per Brahe d.y.. Gymnasieprogram Per Brahegymnasiet har sex gymnasieprogram: Ekonomiprogrammet (EK) Ekonomi Juridik Estetiska programmet (ES) Bild och form Dans Musik Teater Estetik och Media International Baccalaureate (IB) Naturvetenskapsprogrammet (NA) Inriktning Naturvetenskap och samhälle Inriktning naturvetenskap Samhällsvetenskapsprogrammet (SA) Beteendevetenskap Medier, information och kommunikation Samhällsvetenskap Humanistiska programmet (HU) Språk Källor Noter Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Per Brahegymnasiet. Per Brahegymnasiets webbplats
Persborgs brygga

Persborgs brygga är en ångbåtsbrygga med kallbadhus som byggdes i början av 1900-talet i anslutning till dåvarande Hotell Persborg vid Siljan i Sjurbergs by, cirka två kilometer väster om Rättviks tätort. I byggnaden inrymdes vänthall för ångbåtsresenärer samt kallbadhus. Någon gång mellan 1925 och 1927 raserades byggnaden på grund av högvatten och ersattes 1928 av en enklare byggnad vilken revs 2002. 2009 invigdes den nuvarande byggnaden efter att under åtta år återuppbyggts till dess ursprungliga utförande av Sjurbergs Byalag. Källor Rättviks kommun: https://web.archive.org/web/20120908041531/http://www.rattvik.se/persborgsbrygga
Pershagens kapell

Pershagens kapell är en kyrkobyggnad i centrala Pershagen, utanför Södertälje. Kyrkan ingår i Södertälje församling (och ligger i den del av församlingen som före 2002 var Tveta församling). Bakgrund Pershagens kapell ligger i Pershagens centrum, i en skogsbacke bland villabebyggelse. Kapellet är en villaliknande byggnad, ritad av arkitekt Martin Westerberg och invigd 1936. Bygget möjliggjordes genom en tomtdonation 1931 från Henrik Hallström, dåvarande ägare till Bränninge gård. Grundplanen är rektangulär med ett smalare, rakavslutat östparti som utgör kor. Husets 1½ våningar vilar på en hög souterrängvåning med sockel av sten. Dess utrymmen används till församlingslokaler. De övriga väggarna är av panelat trä under tegeltäckt sadeltak. Huvudingången är förlagd till en fritrappa vid södra långsidan och leder till ett förrum i husets västra del. Här finns församlingssal och kök. En trappa för upp till en mindre bostad i övre våningen. Husets östra del består av kyrkorummet som upptar hela byggnadens höjd. Det överhöjda innertaket är panelat. Orgel Tidigare användes ett harmonium i kyrkan. Den nuvarande orgeln är byggd 1971 av Grönlunds Orgelbyggeri AB, Gammelstad och är mekanisk. Noter Dag Edholm, red (1990). Inventarium över svenska orglar: 1989:III, Strängnäs stift; Stockholms stift. Tostared: Förlag Svenska orglar. Libris 4108784 Externa länkar Gemensam webbplats för Södertälje-Tveta, Västertälje och Östertälje församlingar Strängnäs stift
Perssonska gården

Perssonska gården is a listed building in Hedemora, Dalarna County, Sweden. It was built 1849, after the second city fire, under the direction of Axel Reinhold Hulting. The name originates from Isidor Persson, who ran a hardware store in the building in the early 20th century. References Arne Moström, Harriet Alander (2004). Kulturpromenad Hedemora – Dalarnas äldsta stad. Hedemora kommun Olsson, Daniels Sven (1980). Bebyggelse i Hedemora stad: kulturhistorisk miljöanalys. Dalarnas museums serie av rapporter, 0348-2863 ; 11. Falun: Dalarnas museum
Perssonska gården

Perssonska gården (kvarteret Gäddan 1) är en gård i centrala Hedemora, Dalarnas län, mellan Stora torget och Myntparken. Namnet kommer från Isidor Persson, en av de tidigare ägarna. Historik Gården ligger sannolikt på den plats där Myntgården, Gustav Vasas myntverk, låg 1521–1524. Handelsmannen, senare rådman, Eric Hult (som lät bygga apotekshuset 1779) flyttade in på gården 1754, men samma år brann den ner i den stora stadsbranden. Han lät dock uppföra en ny gård, där han bodde till 1765. Denna gård revs på 1840-talet och en annan gård byggdes, som dock brann ner i den andra stora stadsbranden 1849. Handelsmannen Axel Reinhold Hulting lät då bygga upp den nuvarande gården. I byggnaden mot Kyrkogatan drev Johan Fredrik Åberg ett handelshus från 1883 till 1916, då Isidor Persson köpte gården och öppnade järnhandel. Nuvarande gården Gården man kan se idag är uppbyggd efter branden 1849 i timmer, som reveterades på huvudbyggnaderna (bostads- och butikshusen) 1890. Huvudbyggnaderna är i ett och ett halvt plan och har delvis tegel-, delvis plåttak. Till gården hör även olika timrade och timrade/reglade uthus, såsom magasin, lada, portlider och tvättstuga. Körstallar (garage) tillkom 1919. I bostadsdelen finns dörrar från 1700-talet och takdekorationer. I butiksdelen ligger idag bland annat en inrednings- och kaminaffär och en begravningsbyrå. Sahlbergska gården på andra sidan Kyrkogatan är uppbyggd samtidigt och de två har byggts som tvillinggårdar, med liknande utförande. Under gården finns tre källare, troligen från 1600-talet, eller möjligen ännu äldre. De har väggar av gråsten och valv av tegel. Nedgången till dessa ligger vid portlidret mot Kyrkogatan. Inne på gården finns en fruktträdgård, ett vårdträd och en gräsbevuxen rundel. På baksidan av gården (kvarteret Gäddan 2) ligger socknens gamla barnmorskegård, uppbyggd 1904 på en äldre stomme. Galleri Referenser Webbkällor Länsstyrelsen Dalarna. ”Perssonska gården i kvarteret Gäddan”. Arkiverad från originalet den 15 juni 2007. https://archive.is/20070615184151/http://www.w.lst.se/template/NewsPage.aspx?id=7780. Läst 29 december 2010. Tryckta källor Arne Moström, Harriet Alander (2004). Kulturpromenad Hedemora – Dalarnas äldsta stad. Hedemora kommun Olsson, Daniels Sven (1980). Bebyggelse i Hedemora stad: kulturhistorisk miljöanalys. Dalarnas museums serie av rapporter, 0348-2863 ; 11. Falun: Dalarnas mus. Libris 7748551. ISBN 91-85378-31-3
Perstorpsgölen

Perstorpsgölen är en sjö i Eksjö kommun i Småland, strax nordväst om själva Eksjö. Den ingår i Emåns huvudavrinningsområde. Sjön har en area på 0,0387 kvadratkilometer och ligger 213,1 meter över havet. På sjön avgjordes 1949 den svenska mästerskapsfinalen i bandy mellan Nässjö IF och Edsbyns IF. För detta blev den kallad SM-gölen. Allmänna fakta Perstorpsgölen är normalt en plats för ädelfiske. Det sätts regelbundet ut regnbåge och öring i sjön, och fiskarna i sjön väger i regel mellan 1 och 4 kilogram. Insekter som finns i anslutning till sjön är nattsländor, fjädermygg, flicksländor och dykarbaggar. SM-finalen 1949 På sjön avgjordes 1949 den svenska mästerskapsfinalen i bandy mellan Nässjö IF och Edsbyns IF då de varma vårvindarna ställde till problem. Spel på Stockholms stadion var uteslutet men i Småland fanns det is. Finalmatchen flyttades därför till Perstorpsgölen, som räknades som neutral plan. Arrangörsstaben fick fyra dagar på sig att fixa "finalarenan" till den 27 februari 1949. 14 809 personer löste entré, och säkert ett par tusen personer till kom att kanta sjön på naturliga läktare. Matchförlopp 1–0 i 3:e minuten gjorde Arne "Byllen" Igesten på långskott mot en solbländad målvakt. 1–1 i 34:e minuten genom Paul Karlsson efter att Edsbyn kommit igen och pressat hårt. 2–1 i 40:e minuten av Gösta Svensson. Den småländska ledningen i halvtid var något överraskande. I ungefär 20 minuter i andra halvlek var spelet jämnt. Efter det lossnade spelet rejält för Nässjö. 3–1 i 65:e minuten när Igesten ännu en gång gjorde mål. 4–1 av Nils "Nicke" Bergström ur sin specialvinkel. 5–1 av Gösta Svensson på hörna. 6–1 av Rune "Kolarn" Andersson från en klunga framför mål. 7–1 av Bergström med en stänkare. Nässjö IF hade därmed blivit svenska mästare för första gången. Delavrinningsområde Perstorpsgölen ingår i det delavrinningsområde (639550-144884) som SMHI kallar för Ovan Skiverstadån. Medelhöjden är 231 meter över havet och ytan är 21,82 kvadratkilometer. Det finns ett delavrinningsområde uppströms, och räknas det in blir den ackumulerade arean 39,78 kvadratkilometer. Torsjöån (Nybroån) som avvattnar avrinningsområdet har biflödesordning 2, vilket innebär att vattnet flödar genom totalt 2 vattendrag innan det når havet efter 187 kilometer. Delavrinningsområdet består mestadels av skog (70 procent). Avrinningsområdet har 0,57 kvadratkilometer vattenytor vilket ger det en sjöprocent på 2,6 procent. Bebyggelsen i området täcker en yta av 1,57 kvadratkilometer eller 7 procent av avrinningsområdet. Se även Lista över insjöar i Eksjö kommun Referenser SMHI: Sjöar, vattendrag och avrinningsområden Externa länkar Naturvårdsverket – Kartläggning och analys av ytvatten Delavrinningsområden på SMHI Vattenwebb (S-HYPE) Ladda ner data från Svenskt Vattenarkiv Vattenmyndigheterna Perstorpsgölen på VISS