NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Långvattnet, Krokoms kommun

Långvattnet är en sjö i Oldfjällen i Offerdals socken i Krokoms kommun i Jämtland. Sjön ingår i Indalsälvens huvudavrinningsområde, har en area på 4,22 kvadratkilometer och ligger 717,9 meter över havet. Långvattnet ligger i Oldflån-Ansätten Natura 2000-område och skyddas av habitat- och fågeldirektivet. Sjön avvattnas av vattendraget Långvattsån. Långvattnet är beläget mellan Stensjön och Korsvattnet, norr om Jänsmässholmen. Långvattnet ligger inom Oldflån-Ansättens naturreservat. Delavrinningsområde Långvattnet ingår i delavrinningsområde (709268-139915) som SMHI kallar för Utloppet av Långvattnet. Medelhöjden är 777 meter över havet och ytan är 13,1 kvadratkilometer. Räknas de 2 avrinningsområdena uppströms in blir den ackumulerade arean 23,74 kvadratkilometer. Långvattsån som avvattnar avrinningsområdet har biflödesordning 5, vilket innebär att vattnet flödar genom totalt 5 vattendrag innan det når havet efter 328 kilometer. Avrinningsområdet består mestadels av skog (30 procent) och kalfjäll (38 procent). Avrinningsområdet har 4,22 kvadratkilometer vattenytor vilket ger det en sjöprocent på 32,2 procent. Se även Lista över insjöar i Krokoms kommun Källor SMHI: Sjöar, vattendrag och avrinningsområden Externa länkar Delavrinningsområden på SMHI Vattenwebb (S-HYPE) Ladda ner data från Svenskt Vattenarkiv Långvattnet på VISS Om Oldfjällen på lokala webbplatsen offerdal.se Oldflån-Ansättens naturreservat
Rörtjärnen (Offerdals socken, Jämtland)

Rörtjärnen är en sjö i Offerdal socken i Krokoms kommun i Jämtland och ingår i Indalsälvens huvudavrinningsområde. Sjön har en area på 0,877 kvadratkilometer och ligger 475,2 meter över havet. Rörtjärnbäcken avvattnar tjärnen. Vattnet går mot Långan och sedan ut i Indalsälven. Tjärnen har fått sitt namn av den rikliga förekomsten av röding, som heter röra på jämtska. Rödingarna är så kallade tusenbröder och växer här bara till en längd av ungefär 12–16 cm. Fisk som tagits i tjärnen har planterats i ett flertal sjöar med mycket gott resultat vad gäller tillväxt. Strax väster om Rörtjärnen ligger en vattendelare som gör att västligare liggande mark avvattnas mot Kallsjön i Åre kommun. Vattnet på båda sidor hamnar till slut i Indalsälven. Delavrinningsområde Rörtjärnen ingår i delavrinningsområde (706051-138895) som SMHI kallar för Inloppet i Västsjön. Medelhöjden är 514 meter över havet och ytan är 30,02 kvadratkilometer. Det finns inga avrinningsområden uppströms utan avrinningsområdet är högsta punkten. Ångsjöån som avvattnar avrinningsområdet har biflödesordning 3, vilket innebär att vattnet flödar genom totalt 3 vattendrag innan det når havet efter 278 kilometer. Avrinningsområdet består mestadels av skog (76 procent) och sankmarker (14 procent). Avrinningsområdet har 1,03 kvadratkilometer vattenytor vilket ger det en sjöprocent på 3,4 procent. Se även Lista över insjöar i Krokoms kommun Källor SMHI: Sjöar, vattendrag och avrinningsområden Externa länkar Delavrinningsområden på SMHI Vattenwebb (S-HYPE) Ladda ner data från Svenskt Vattenarkiv Rörtjärnen på VISS
Lutaure

Lutaure är en sjö i Arjeplogs kommun i Lappland som ingår i Ume älvs huvudavrinningsområde. Sjön har en area på 2,41 kvadratkilometer och ligger 625,2 meter över havet. Lutaure ligger i Pieljekaise Natura 2000-område. Sjön avvattnas av vattendraget Viejeströmmen. Lutaure ligger 6 kilometer norr om Adolfström. Lutaure gränsar till Pieljekaise nationalpark. Kungsleden passerar sjöns östra sida. Lutaure är känd i sportfiskkekretsar och har fin röding och öring. I den lilla jokken, som rinner ut från sjön är det endast tillåtet att flugfiska de första kilometerna. Fiskekortet Arjeplogskortet gäller i sjön. Stugor och båtar finns att hyra i Adolfström. Delavrinningsområde Lutaure ingår i delavrinningsområde (735881-154175) som SMHI kallar för Utloppet av Lutaure. Medelhöjden är 656 meter över havet och ytan är 12,58 kvadratkilometer. Räknas de 4 avrinningsområdena uppströms in blir den ackumulerade arean 81,69 kvadratkilometer. Viejeströmmen som avvattnar avrinningsområdet har biflödesordning 4, vilket innebär att vattnet flödar genom totalt 4 vattendrag innan det når havet efter 446 kilometer. Avrinningsområdet består mestadels av skog (79 procent). Avrinningsområdet har 2,41 kvadratkilometer vattenytor vilket ger det en sjöprocent på 19,1 procent. Se även Lista över insjöar i Arjeplogs kommun Källor SMHI: Sjöar, vattendrag och avrinningsområden Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Lutaure. Delavrinningsområden på SMHI Vattenwebb (S-HYPE) Ladda ner data från Svenskt Vattenarkiv Lutaure på VISS
Ångsjön, Jämtland

Ångsjön är en sjö i Krokoms kommun i Jämtland och ingår i Indalsälvens huvudavrinningsområde. Sjön har en area på 1,06 kvadratkilometer och ligger 361,2 meter över havet. Ångsjöns största tillflöde är Mellsjöån. Sjön avvattnas av Ångsjöån som rinner in i Långan. Delavrinningsområde Ångsjön ingår i delavrinningsområde (706000-139609) som SMHI kallar för Utloppet av Ångsjön. Medelhöjden är 420 meter över havet och ytan är 11,4 kvadratkilometer. Räknas de 5 avrinningsområdena uppströms in blir den ackumulerade arean 60,59 kvadratkilometer. Ångsjöån som avvattnar avrinningsområdet har biflödesordning 3, vilket innebär att vattnet flödar genom totalt 3 vattendrag innan det når havet efter 271 kilometer. Avrinningsområdet består mestadels av skog (69 procent) och sankmarker (16 procent). Avrinningsområdet har 1,06 kvadratkilometer vattenytor vilket ger det en sjöprocent på 9,3 procent. Se även Lista över insjöar i Krokoms kommun Källor SMHI: Sjöar, vattendrag och avrinningsområden Externa länkar Delavrinningsområden på SMHI Vattenwebb (S-HYPE) Ladda ner data från Svenskt Vattenarkiv Ångsjön på VISS
Svartsjö Palace

Svartsjö Palace (Swedish: Svartsjö slott, "Black Lake Castle") is a Rococo palace situated in Svartsjö on the island of Färingsö in lake Mälaren. It lies just outside of Stockholm. History Royal residence The location of this palace has housed several royal buildings. During medieval times there was a stone house where prominent Swedish royalty lived. Gustav Vasa and his sons Erik and Johan erected a lavish renaissance palace with a round inner courtyard. It was at least partly designed by Willem Boy and completed in 1580 but burnt down in 1687. The remaining building material was shipped to Stockholm to be used in the build of the castle Tre kronor. The stone foundation was left and is visible today. The current buildings middle section was started in 1734 and finished in 1739 on the order of Fredrik I. It was built as a hunting palace for then current queen Ulrika Eleonora using drawings by Carl Hårleman. The now Rococo palace, raised by inspiration of French palaces, became a model for Swedish country mansion architecture during the later part of the 18th century. The palace was extended on both short ends by drawings of Carl Fredrik Adelcrantz, together with a bell tower. It was given to the Queen dowager Louisa Ulrika of Prussia as a residence for her widowhood in 1771. The palace was abandoned for over a hundred years after the death of Lovisa Ulrika in 1782. The prison period Due to the large areas of minable granite in the area the palace was transformed in 1891 into a prison. Prisoners mined the granite until 1910, when a successful trial with farming and logging proved to work better for the prison. As more violent criminals were admitted to Svartsjö Palace, a special closed section was created with 337 cells built with steel walls. In 1966 the palace ceased to be used as a prison, and the prison walls were torn down. The prison warden house still remains in the palace gardens, as well as several prison personnel houses in the nearby area. Modern restoration After years of neglect the palace was restored from 1994 to 2003 by the state, to a cost of 36 million SEK. The façade has regained its light shade, made to resemble French sandstone. The windows are painted in a gold brown oak color. None of the original wallpaper was kept but wallpaper based on nearby Drottningholm Palace was used. References External links Svartsjö Slott - Official website (in Swedish)
Château de Svartsjö

Le château de Svartsjö (en suédois : Svartsjö slott, ce qui signifie le château du Lac Noir) est un château suédois situé à Svartsjö, dans l'île de Färingsö du lac Mälar. Il est à trente minutes d'automobile de Stockholm. Historique Il y avait d'abord à cet emplacement un château fortifié au Moyen Âge appartenant à la couronne suédoise. Gustave Vasa et ses fils Éric et Jean le remplacèrent par un château Renaissance avec une cour intérieure ronde, construit en partie par Willem Boy (en). Le château fut détruit par un incendie en 1687. Les pierres restantes servirent à construire le château des Trois Couronnes à Stockholm, mais les fondations sont encore visibles aujourd'hui. Le château actuel date de 1734-1739 et fut construit pour Frédéric Ier de Suède comme pavillon de chasse, selon les plans du baron Carl Hårleman. La reine Ulrique aimait à y séjourner et à y chasser. Ce château d'inspiration classique à la française servit de modèle à nombre de châteaux campagnards suédois. Carl Fredrik Adelcrantz allongea la façade et la fit surmonter d'un clocheton. La reine douairière Louise-Ulrique y vécut à partir de 1777 avec sa cour, dans un semi-exil, après sa dispute avec son fils Gustave III, concernant le scandale des circonstances de la naissance du prince héritier. Lorsqu'elle mourut en 1782, le château fut délaissé et transformé en 1891 en prison. Les prisonniers étaient employés aux mines de granite à proximité, jusqu'en 1910, ainsi qu'à divers travaux agricoles, ce qui faisait de leurs conditions un environnement plus favorable que dans d'autres lieux de détention. Mais ensuite une section spéciale fut créée pour des criminels plus violents et l'on fit bâtir de nouvelles cellules sécurisées avec des murs d'acier. La prison a cessé d'exister en 1966, mais certains de ses bâtiments, comme celui du gardien principal, existent toujours dans le parc. Le château a été restauré par l'État après des années d'abandon entre 1994 et 2003, pour un coût de 36 millions de couronnes. La décoration intérieure s'est basée sur les tableaux et gravures des collections des musées suédois et les papiers peints s'inspirent de ceux de Drottningholm à proximité. Le château se visite et on y trouve un café. Un festival de musique baroque s'y tient l'été. Voir aussi Articles connexes Liste des châteaux suédois Liens externes Site officiel Source (de) Cet article est partiellement ou en totalité issu de l’article de Wikipédia en allemand intitulé « Schloss Svartsjö » (voir la liste des auteurs). Portail des châteaux Portail de la Suède
Yli Lompolo

Yli Lompolo, Yli Lombolo, är en grund myrsjö väster om stadsdelen Lombolo i Kiruna. Sjön gränsar i syd-, sydväst till myrmarker och i norr till E10:an. Yli Lompolo har tillflöde från Luossajärvi via Luossajoki i norr, och avvattnas via Luossajoki till Ala Lompolo i söder. Eftersom sjön är så grund (medeldjupet är ungefär en meter) består bottnen främst av så kallad erosions- och transportbotten, vilket innebär att partiklar inte sedimenterar och stannar kvar på botten särskilt länge utan forslas vidare nerströms. Fram till 1954-55, då ett reningsverk byggdes, mottog sjön det kommunala avloppsvattnet via Luossajoki. Avloppsvattnet var orenat och innehöll dessutom höga halter av diverse tungmetaller, särskilt kvicksilver, främst från gruvverksamheten i Kiirunavaara vid Luossajärvi. Höga halter av kvicksilver återfinns än idag i sedimenten. De båda lompolosjöarna är häckningsplatser för ett antal fåglar, bland annat svarthakedopping och salskrake. Även sångsvanar och änder brukar hålla till i vattnen.
Kesusjön

Kesusjön är en sjö 10 kilometer väster om Ljungdalen i Bergs kommun i Härjedalen och ingår i Ljungans huvudavrinningsområde. Sjön har en area på 0,376 kvadratkilometer och ligger 788,7 meter över havet. Sjön avvattnas av vattendraget Kesuån. Kring sjön finns ett antal stugor, och serveringen Kesubon. Kesusjön saknar vägförbindelse, det allmänna vägnätet slutar i Kläppen några kilometer österut. Genom Kesusjön rinner Kesuån som ansluter till Ljungan någon kilometer nedströms. Vintertid finns skoter- och skidleder från Ljungdalen och Kläppen. Sjön tillhör Ljungdalens fiskevårdsområde och det finns röding och i mindre grad öring i sjön. Delavrinningsområde Kesusjön ingår i delavrinningsområde (698020-133971) som SMHI kallar för Utloppet av Kesusjön. Medelhöjden är 888 meter över havet och ytan är 3,12 kvadratkilometer. Räknas de 14 avrinningsområdena uppströms in blir den ackumulerade arean 55,2 kvadratkilometer. Kesuån som avvattnar avrinningsområdet har biflödesordning 2, vilket innebär att vattnet flödar genom totalt 2 vattendrag innan det når havet efter 348 kilometer. Avrinningsområdet består mestadels av skog (38 procent) och kalfjäll (50 procent). Avrinningsområdet har 0,37 kvadratkilometer vattenytor vilket ger det en sjöprocent på 11,9 procent. Se även Lista över insjöar i Bergs kommun Källor SMHI: Sjöar, vattendrag och avrinningsområden Externa länkar Delavrinningsområden på SMHI Vattenwebb (S-HYPE) Ladda ner data från Svenskt Vattenarkiv Kesusjön på VISS Information om sjön på Ljungdalsfjällens hemsida.
Сюрахамар (община)

Община Сюрахамар (на шведски: Surahammars kommun) е разположена в лен Вестманланд, централна Швеция с обща площ 371 km2 и население 9834 души (към 31 декември 2013). Административен център на община Сюрахамар е едноименния град Сюрахамар. Източници Външни препратки Официален сайт на община Сюрахамар
Surahammars kommun

Surahammar kommune ligger i landskapet Västmanland i länet Västmanlands län i Sverige. Kommunens administrationscenter ligger i byen Surahammar, ca. 20 km nordvest for Vesterås. Kolbäcksån og Strömsholms kanal løber gennem kommunen, og dens byer har stationer på jernbanelinjen. Bergslagspendeln Byer Surahammar kommune har tre byer. Indbyggere pr. 31. december 2005. Eksterne kilder og henvisninger ”Kommunarealer den 1. januar 2012” (Excel). Statistiska centralbyrån. ”Folkmängd i riket, län och kommuner 30 juni 2012”. Statistiska centralbyrån.
Surahammar (Gemeinde)

Surahammar ist eine Gemeinde (schwedisch kommun) in der schwedischen Provinz Västmanlands län und der historischen Provinz Västmanland. Der Hauptort der Gemeinde ist Surahammar. Orte Diese drei Orte sind Ortschaften (tätorter): Surahammar Virsbo Ramnäs Töchter und Söhne der Gemeinde Alf Segersäll (* 1956), Radrennfahrer Weblinks Einzelnachweise
Surahammar Municipality

Surahammar Municipality (Swedish: Surahammars kommun) is a municipality in Västmanland County in central Sweden. Its seat is located in the town of Surahammar. The municipality is located some 100 km west of Stockholm in the southern part of the mineral-rich Bergslagen region. The municipality was formed in 1963 through the amalgamation of Ramnäs and Sura. Localities Ramnäs Surahammar (seat) Virsbo History Steelmaking in this municipality was started on a larger scale in the 16th and 17th centuries when forges were built there. It was a new phenomenon to run forge mills separate from mining and pig iron production sites in Bergslagen. The mills were located in Virsbo, Ramnäs and Surahammar and pig iron was transported from mills further north, initially by horse-sledges in the winter. There was ample local supply of hydropower to run the forge hammers and timber to make charcoal. Later, when Strömsholm Canal was finished, it was used to ship finished products to Västerås and Stockholm for export. This restructuring process appears to have been driven by the need to secure access to hydropower and timber for the forges since both the mines and blast furnaces used up considerable amounts of resources in the production of pig iron. Over time, the mills specialised and in Ramnäs the key product became iron chains – in modern days for the off-shore industry – and in Surahammar wheel-sets for the rail road industry and electro steels, both with ASEA as a major customer. In Surahammar, Gustaf Eriksson developed the first combustion-engine automobile built in Sweden in 1897. It formed the basis for a new Swedish industry that was located in Södertälje under the name of Vagnfabriks-Aktiebolaget i Södertelge (renamed in 1906 to Vabis that later merged with Scania AB). Today, the mills in Virsbo, Ramnäs and Surahammar have been transformed into modern industries with international owners. Economy Industry in Surahammar includes: Surahammars Bruk AB - electrical steels Adtranz Wheelset AB - wheelsets for the railroad industry Metso Powdermet Scana Ramnäs AB Uponor Wirsbo AB Ruukki Sverige AB, Virsbo Tourism The Strömsholm Canal has been restored and is a popular route for small yachts. One can navigate from Strömsholm Palace, one of the Royal Palaces in Sweden at lake Mälaren to Fagersta and Smedjebacken through several canal locks and lakes, a total distance of 100 km. Ecomuseum Bergslagen gives an in-depth view of how the early industrialization evolved in the Bergslagen region. It consists of some 40 sites. Demographics This is a demographic table based on Surahammar Municipality's electoral districts in the 2022 Swedish general election sourced from SVT's election platform, in turn taken from SCB official statistics. In total there were 10,073 residents, including 7,495 Swedish citizens of voting age. 44.4% voted for the left coalition and 54.6% for the right coalition. Indicators are in percentage points except population totals and income. Riksdag elections References External links Surahammar Municipality - Official site Strömsholm Canal - Official site Surahammar Manor - Official site Ecomuseum Bergslagen - Official site
Municipio de Surahammar

Surahammar (en sueco: Surahammars kommun) es un municipio de la provincia de Västmanland, Suecia. Su sede se encuentra en la localidad de Surahammar. El municipio actual se creó en 1963 cuando la ciudad de Surahammar se fusionó con Ramnäs y Sura.​ Localidades Hay tres áreas urbanas (tätort) en el municipio:​ Ciudades hermanas Surahammar esta hermanado o tiene tratado de cooperación con:​ Juupajoki, Finlandia Nore og Uvdal, Noruega Wahlstedt, Alemania Tarvastu, Estonia Kamienna Góra, Polonia Referencias Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Municipio de Surahammar.
Surahammar (commune)

La commune de Surahammar est une commune suédoise du comté de Västmanland. Environ 10 080 personnes y vivent (2020). Son chef-lieu se situe à Surahammar. Localités principales Ramnäs Surahammar Virsbo Liens externes Site officiel Ressource relative à la musique : MusicBrainz Portail de la Suède
Surahammar (comune)

Surahammar è un comune svedese di 10 082 abitanti (2020), situato nella contea di Västmanland. Il suo capoluogo è la cittadina omonima. Località Nel territorio comunale sono comprese le seguenti aree urbane (tätort): Ramnäs Surahammar Virsbo Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Surahammar Collegamenti esterni Sito ufficiale, su surahammar.se. Surahammarskommun (canale), su YouTube.
Surahammar (gemeente)

Surahammar is een Zweedse gemeente in Västmanland. De gemeente behoort tot de provincie Västmanlands län. Ze heeft een totale oppervlakte van 371,2 km² en telde 9.728 inwoners in 2026. Plaatsen Surahammar (plaats) Virsbo Ramnäs Borgåsen Haga (Surahammar)
Gmina Surahammar

Gmina Surahammar (szw. Surahammars kommun) – gmina w Szwecji, w regionie Västmanland, z siedzibą w Surahammar. Pod względem zaludnienia Surahammar jest 211. gminą w Szwecji. Zamieszkuje ją 10 249 osób, z czego 49,13% to kobiety (5035) i 50,87% to mężczyźni (5214). W gminie zameldowanych jest 713 cudzoziemców. Na każdy kilometr kwadratowy przypada 29,7 mieszkańca. Pod względem wielkości gmina zajmuje 219. miejsce. Zobacz też podział administracyjny Szwecji Bibliografia SCB - Statistiska centralbyrån
Surahammar (comuna)

Surahammar (em sueco: Surahammar kommun; pronúncia) é uma comuna da Suécia localizada no condado de Västmanland. Sua capital é a cidade de Surahammar. Possui 344 quilômetros quadrados e segundo censo de 2018, havia 10 088 habitantes. Referências Bibliografia «Surahammar». City Population. 2018
Comuna Surahammar

Surahammar (Surahammars kommun) este o comună din comitatul Västmanlands län, Suedia, cu o populație de 9.834 locuitori (2013). Geografie Zone urbane Lista celor mai mari zone urbane din comună (anul 2015) conform Biroului Central de Statistică al Suediei: Demografie Referințe Legături externe www.surahammar.se – Site web oficial
Сурагаммар (комуна)

Комуна Сурагаммар (швед. Surahammars kommun) — адміністративно-територіальна одиниця місцевого самоврядування, що розташована в лені Вестманланд у центральній Швеції. Сурагаммар 223-я за величиною території комуна Швеції. Адміністративний центр комуни — місто Сурагаммар. Населення Населення становить 9 874 чоловік (станом на вересень 2012 року). Населені пункти Комуні підпорядковано 3 міські поселення (tätort) та низка сільських, більші з яких: Сурагаммар (Surahammar) Рамнес (Ramnäs) Вірсбу (Virsbo) Боргосен (Borgåsen) Гаґа (Haga) Ульберга (Olberga) Галерея Виноски Посилання Сайт комуни [Архівовано 31 серпня 2019 у Wayback Machine.] Див. також Комуна (Швеція) Список комун Швеції
Reflexen

Le Reflexen est une salle de cinéma située à Kärrtorp, dans le district de Skarpnäck, au sud de Stockholm. Il a ouvert ses portes en 1961 et est aujourd'hui exploité par le Skarpnäcks Kulturkommitté, le centre culturel de Skarpnäck. Le cinéma, conçu par l'architecte Sverker Feuk, appartient à la Svensk Filmindustri. D'une capacité de 437 places, il est alors équipé de la technologie CinemaScope et d'un écran de 10,5 x 4 mètres. L'enseigne au néon à l'entrée du cinéma est célèbre et a gagné le prix Stockholms skyltpris en 2006. Le cinéma est lancé durant une période de déclin de la fréquentation des salles de cinéma de Stockholm. Dans les années 1970, la fréquentation baissant, la Svensk Filmindustri cesse d'exploiter la salle en 1977. Le cinéma est repris par le centre culturel de la ville, qui l'utilise comme salle de cinéma et de théâtre. Voir aussi Articles connexes Salles de cinéma à Stockholm Liens externes (sv) Site officiel Portail de Stockholm Portail du cinéma
Reflexen

Reflexen är en biograf och teater i Kärrtorp i södra Stockholm. Biografen invigdes 1961 och drivs idag ideellt av 'Kulturföreningen Biograf Reflexen'. Lokalen delas med Teater Reflex. Historik Biografen Reflexen byggdes genom Svensk Filmindustri (SF) i en nyuppförd fastighet i direkt anslutning till Kärrtorps centrum. Arkitekt var Sverker Feuk. Salongen hade 437 platser, där ingick 48 så kallade "fästmanssoffor". Över entrén lyste den numera välkända "Reflexen"-skylten i röd neon. Reflexen hade modern teknik som en Cinemascope-duk med storlek 10,5x4 meter och extra effekthögtalare i salongens tak. Reflexen kom till i en tid, då allt fler biografer lades ner i Stockholms innerstad, men med ett befolkningsunderlag av cirka 30 000 boende tyckte man att det fanns underlag för en egen biograf i förorten. På 1970-talet blev dock besöken i förortsbiograferna allt färre och 1977 upphörde SF med sin verksamhet på Reflexen. Därefter tog Skarpnäcks Kulturkommitté över driften och byggde om biografen för kombinerad film- respektive teatervisning. Reflexen blev även hemmascen för TURteatern. 1986 började filmklubben Skarpnäcks filmstudio visa film. 2000-talet År 2006 genomfördes en stor renovering av Reflexen, då kom den välkända skylten på plats igen, som hade varit borta under många år. Reflexskylten belönades av Stockholms stadsbyggnadskontor med ett hedersomnämnande vid "Årets skylt 2006". SF:s gamla filmprojektorer vat i drift fram till 2013 då en digital projektor installerades. Kulturkommittén bytte 2016 namn till Kulturföreningen Biograf Reflexen. TUR-teater flyttad ut 2010 och Teater Reflex flyttade in. I oktober 2011 hade man premiär på Higher av Marie-Louise Masreliez, en nycirkusföreställning på stora scenen. Referenser Noter Källor Berglund, Kurt (1993). Stockholms alla biografer: ett stycke Stockholmshistoria från 90-tal till 90-tal. Stockholm: Svenska Turistföreningen. Libris 7611737. ISBN 91-7156-113-7 Reflexens historik Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Reflexen.