NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Vagnhallen Majorna

Vagnhallen Majorna är en fordonshall i Kungsladugård i Göteborg där Göteborgs spårvägar AB sedan 1921 förvarar en del av sina spårvagnar. Vagnhallen har 20 spår på tillsammans 2 700 meter. Historia Vagnhallen Majorna är Göteborgs Spårvägars äldsta och största drifthall, och togs i drift 1921. 1952 byggdes den ut åt sydost, det vill säga den sida som räknas som hallens baksida. Hallen blev då ungefär dubbelt så stor. Inne i hallen kan man fortfarande se stolparna i vilka de gamla portarna satt. Vagnhallens tak kläddes en gång i tiden in med gips. När detta gjordes kontrollerades inga fuktskador. Mellan 2015 och 2016 utfördes takreparationer i hallen då det kommit in såpass mycket fukt innanför takstolarnas gips att taket höll på att rasa in. Användning På vardagar tas 70 vagnset ut i trafik från hallen, varav ca 65 ledvagnar, och cirka 8 tågset med M29:or. Vagnhallen är hemmastation för alla M29:or, och i hallen finns alla reservdelar till de vagnar. Allt planerat underhåll av dessa vagnar, samt arbeten på M31:or (300-330) och några enklare arbeten på M32:or. Hallen har även en bygelverkstad där reparationer av vagnarnas strömavtagare utförs. I hallen finns bara vagnslyft för M28:or och M29:or. Dessa vagnar kan bara lyftas i Vagnhallen Majorna, eller i Gårdahallen, Spårvägssällskapet Ringliniens vagnhall. Galleri Referenser Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Vagnhallen Majorna.
Vagnhallen Slottsskogen

Vagnhallen Slottsskogen är en spårvagnshall vid Margretebergsmotet i stadsdelen Slottsskogen i Göteborg. Vagnhallen, inklusive spårområdet runtom, har plats för 48 stycken 15-metersvagnar eller 24 stycken 30-metersvagnar. Historia Byggnaden användes som lokstallar för järnvägslinjen Säröbanan, som inte var elektrifierad. Den första vagnhallen var byggd av trä och stod drygt hundra meter längre österut, ungefär där Dag Hammarskjöldsleden går idag. Träbyggnaden revs och dagens vagnhall byggdes i tegel 1954, men redan 1965 lades Säröbanan ned. Efter nedläggningen av Säröbanan användes en av dess tågvagnar som kontor till den bensinstation som låg i närheten av vagnhallen. Vagnhallen har använts av Bilprovningen, varit verkstad, bussdepå och användes av Göteborgs stad Park och Natur innan Göteborgs Spårvägar AB (GS) tog över den. Park och Natur hade ett entresolplan med fikarum inne i hallen. I hallen fanns även bastu, verkstad och tvätt. När Park och Natur några år senare behövde spara pengar fick GS i april 2011 erbjudande om att ta över hallen. De tackade ja i juni samma år, och avtal skrevs den sommaren. I september beslutades att den före detta vagnhallen skulle bli vagnhall igen. 1 december 2011 tog GS officiellt över kontraktet. Vid ombyggnaden upptäcktes att delar av Säröbanans originalspår från 1901 fanns kvar och gick att använda. Detta originalspår tillvaratog man, och det används till två av spåren inne i hallen, fram till portarna där det är skarvat till nytt spår. Mot skogen vid hallen hade man fått bygglov för att ta bort lösa stenar. Det var inte specificerat hur lösa dessa stenar fick vara, vilket gjorde att man lyckades gräva bort en hel del av kullen på vagnhallens västra sida så att man där fick plats med två spår. Hallen är sedan ombyggnaden omgärdad av ett tre meter högt staket. Banverket kräver minst 2,5 meter högt staket runt vagnhallar. 28 december 2012 kördes den första spårvagnen in, men det dröjde ytterligare några månader innan vagnhallen började användas på riktigt. Från början var det mycket problem med signalsystemet runt hallen. Det tog nästan 2 år innan det fungerade som det skulle. Spårvagnar kommer in i hallen på kvällen från linje 2, 5 eller 6. På morgonen åker vagnar ut som linje 1, 7, 8, 3 och 2. Detta för att infarten till hallområdet är från stan och utfarten västerut. Linjerna 1, 7, 8 och 2 går västerut mot Frölunda, och linje tre har sin ändhållplats på Marklandsgatan, strax väster om Vagnhallen Slottsskogen. I hallen pågår mest kvällsaktiviteter, men dagtid arbetas det med krockskador och renoveringar av M29:or. Spår Tre av hallens spår (4, 5 och 6) är delvis placerade inomhus. Spår 4 och 5 är till för översyn. Spår 6 är till för M29:or som krockskadats eller ska på revision. Spår 6 har tre 10 meter långa sänkbord. Källor Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Vagnhallen Slottsskogen.
Vaksala Church

Vaksala Church (Swedish: Vaksala kyrka) is a medieval Lutheran church in the Archdiocese of Uppsala in Uppsala, Sweden. The church is considered one of the most unusual in the province of Uppland. History The oldest parts of Vaksala Church, the tower and the western end of the church, were erected during the 12th century. Today the church is located in the outskirts of Uppsala city, but at the time of its construction – before the establishment of the Diocese of Uppsala - the church was the centre of one of the hundreds of Uppland, close to the location of a thing and by a locally important road. A guild operated in the locality throughout the Middle Ages. Throughout the Middle Ages the church was expanded and rebuilt. The barrel vaulted vestry was added during the 13th century; during the same century a new and larger choir was built. The church was further enlarged and changed internally during the 14th century. During this time the church started to acquire its present, largely Gothic look, replacing the older Romanesque edifice. During the 15th century, two chapels were added to the church. The church spire dates from 1692 but seems to have replaced an older one of the same design. The exterior of the church was altered in 1810, when the crow-stepped gables that had adorned all the church's gables since the Middle Ages were removed. In 1929 a renovation was carried out, and another one in 1969. Architecture The exterior of the church is largely Gothic in appearance, but contains remains of the first, Romanesque church as well as a few later alterations. It is built of granite and brick. As for the interior of the church, it is a single-aisled church with two side-chapels and without an apse. The side chapels are unusual in that they were vaulted already during the 14th century; most of the churches in the vicinity did not receive proper brick vaults until the 15th century. The interior of the church is decorated with frescos dating from several periods, some possibly made by Albertus Pictor. They were covered in whitewash during the 18th century and laid bare again during the 20th century but remain somewhat damaged. Among the furnishings, the unusually large, 16th-century carved and gilded altarpiece made in Antwerp merits special mention. It is one of the largest of its kind in Sweden. There is also an unusual preserved Romanesque bench. A lot of the furnishings date from the 18th or 19th century; the façade for the organ is from 1805 and designed by Olof Tempelman. In the close vicinity to the church, a brick building dating from the 15th century and which may have served as a storage or, possibly, housed the local guild. A runestone, the so-called Vaksala Runestone, stands in the churchyard. References External links Official website (in Swedish)
Vakttältet

Vakttältet nebo Vakttältet av Drottningholms slott či Corps de Garde, česky Strážní stan či Stan strážců Drottningholmského Paláce, je netradiční budova dřevěného a zděného stanu v zámecké zahradě Drottningholmského pálace (Drottningholms slottspark) na území soukromé rezidence švédské královské rodiny v Drottningholmském paláci. Nachází se také poblíž Čínského paláce (Kina slott) v Drottningholmu na ostrově Lovön jezera Mälaren v okrese Ekerö ve Stockholmském kraji ve Švédsku. Strážní stan, stejně jako všechny budovy Drottningholmského paláce, jsou od roku 1935 chráněny jako národní památka Švédska a od roku 1991 jsou zapsáné na seznamu světového dědictví UNESCO. Další informace Když král Gustav III. Švédský v roce 1777 převzal Drottningholmský palác, byl Čínský palác často využíván dvorem a bylo žádoucí mít budovu pro stráže . Budovu Vakttältet navrhl Carl Fredrik Adelcrantz, který také navrhl i Čínský palác. Patrová budova je postavena podle vzoru tureckého nebo římského vojenského stanu. Lomená sedlová střecha je potažena pocínovaným plechem. Místo je celoročně přístupné a uvnitř se nacházejí expozice. Galerie Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Stan strážců Drottningholmského Paláce na Wikimedia Commons
Vakttältet, Drottningholm

Vakttältet är en byggnad i närheten av Kina slott, inom Drottningholms slottspark, på Lovön, Stockholms län. Drottningholms slott med omgivande miljö är sedan 1991 upptaget på Unescos världsarvslista. Vakttältet skyddas, liksom samtliga slottsbyggnader, sedan 1935 som statligt byggnadsminne. Historia När Gustav III övertog Drottningholms slott år 1777 användes Kina slott flitigt av hovet och det blev nödvändigt att infoga en byggnad för vaktmanskapet. Det nya "Corps de Garde-byggnaden" (eller Vakttältet) uppfördes under åren 1781-1782. Byggnaden är ritad av Carl Fredrik Adelcrantz, som även ritade intilliggande Kina slott. Ritningen godkändes av kungen 1781. Byggnaden är utformat som ett turkiskt eller romerskt soldattält och påminner om Koppartälten i Hagaparken vilka skapades några år senare av Louis Jean Desprez. Vakttältet är en träkonstruktion på gråstensgrund. Byggnades framsida (fasad mot väster) och gavlarna är klädda med målad plåt, som en kuliss, baksidan (fasad mot öster) är av traditionell träpanel, där finns också husets samtliga fönsteröppningar. Det brutna sadeltaket är belagt med förtennad plåt. Planlösningen visar på bottenvåningen två logementsrum med plats för tolv sängar för vakten. I mitten ligger ett förrum med trappan till övervåningen där ytterligare sovplatser för gardet fanns. Bakom förrummet anordnades köket med stor spis. Längs takfallet löper en lambrekäng med tofsar tillverkade i plåt. Plåtväggarna målades randiga för att understryka tältanslaget. Tälten på Drottningholm och i Hagaparken återspeglar romantikens genombrott under 1700-talets andra hälft med dess intresse för historia och främmande kultur. Under 1800-talet har byggnaden fungerat som förläggning för olika vaktstyrkor och manskap som deltog i infanteriskolan. Det har sedan varit förråd. Under några decennier var Vakttältet målat i grönt och vitt. Färgsättningen ändardes i samband med en restaurering på 1990-talet, då fasaden återfick sin ursprungliga kulör i blått och vitt. Därefter fungerade vakttältet som utställningslokal för Drottningholmsparken och dess byggnader. Sedan 2018 är de båda logementsrummen inredda med bord och bänkar där besökare kan förtära medhavd matsäck. Bilder Källor Informationstavla på platsen uppsatt av Statens Fastighetsverk (SFV) Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Vakttältet, Drottningholm.
Valaklitts naturreservat

Valaklitt är ett naturreservat i Sibbarps socken i Varbergs kommun i Halland. Området är beläget mellan Valasjön och Stegasjön i Åkulla i Varbergs kommuns inland. Det har en yta på 31,5 hektar. Reservatet inrättades 1978 och ingår i det större Åkulla bokskogar. Terrängen i Valaklitt är kuperad. Vegetationen består bokskog. Inom området finns också mycket död ved, som fungerar som livsrum för många olika arter av svampar och insekter. Flera rödlistade arter av lavar finns i naturreservatat. Vintertid finns flockar av bergfinkar som äter bokollon. En annan art inom naturreservatet är skogsduva. Referenser Valaklitt, Länsstyrelsen i Hallands län (läst 17 september 2009)
Valbo-Ryrs kyrka

Valbo-Ryrs kyrka är en kyrkobyggnad i Munkedals kommun. Den tillhör sedan 2022 Munkedals församling (tidigare Valbo-Ryrs församling) i Göteborgs stift. Kyrkobyggnaden Valbo-Ryrs stenkyrka ligger på krönet av en kulle, strax intill ett skogklätt bergsmassiv och med utsikt över Viksjön. Den uppfördes 1902-1903, efter ritningar av Hjalmar Cornilsen och ersatte en äldre träkyrka från 1742, med tillhörande klockstapel, belägen cirka 300 m längre åt väster, vid södra änden av Viksjön. Kyrkan bedömdes vara liten, kall och dragig varför man beslutade bygga nytt. Platsen för kyrkan ska ha kallats för Kyrkerud. Av den gamla kyrkan återstår endast en ödekyrkogård och en minnessten i närheten av Ryrs säteri. Texten på stenen lyder: "Till den gamla kyrkans åminnelse reste Valbo-Ryrs församling denna vård 1939". Det skall enligt uppgift ha funnits en ännu äldre kyrka, på en udde i Viksjön. Byggnaden är uppförd i florentisk stil med tresidigt kor, spetsbågiga muröppningar och strävpelare. Det sidoställda tornet kröns av en hög spira. Det vitputsade kyrkorummets innertak har delvis blottade takstolskonstruktioner med nygotiska snickerier. Ursprungligen var granitmurarna menade att förbli exponerade men de putsades tidigt över. Taket var tidigare täckt med svarta skifferplattor. Efter fuktskada hösten 2005 hölls kyrkan stängd en längre tid. Kyrkonämnden föreslog 2008 att den förfallna kyrkan skulle rivas, men efter starka protester från sockenbor beslutade kyrkofullmäktige i Foss-Sörbygdens pastorat i maj 2009 att renovera kyrkan. Inventarier Dopfunt av täljsten från 1200-talet. Höjd 57 cm i två delar. Cuppan är bägarformad med ett litet skaft. Runt cuppan finns fem arkadbågar och mellan dem treflikiga ornament. I bågarna finns även inskjutna liljeornament av olika utformning. Det finns även djurfigurer. Foten är stor och klumpig och hör eventuellt inte ursprungligen samman med cuppan. Uttömningshål finns i funtens mitt. Cuppan har skador som är lagade med cement. Den tillhör en grupp om tre funtar från Dalsland, jämte denna de i Ödeborgs kyrka och Erikstads kyrka, samt två i Bohuslän. Den fasta inredningen är i huvudsak samtida med byggnadens uppförande. Följande äldre inventarier är dock bevarade: Predikstol från 1632 Diakonskulptur från 1400-talet som avbildar en manligt helgon. En ljuskrona i böhmisk kristall från början av 1800-talet hänger i taket. Två stolar i björk från 1700-talet. Orgel En kororgel från Magnussons orgelbyggeri har ersatt den ursprungliga orgeln. Referenser Våra kyrkor. Västervik: Klarkullen. 1990. sid. 506. Libris 7794694. ISBN 91-971561-0-8 Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Valbo-Ryrs kyrka.
Valdshults kyrka

Valdshults kyrka är en kyrkobyggnad som sedan 2010 tillhör Norra Hestra församling (tidigare i Valdshults församling). Den tillhör sedan 2018 Växjö stift, tidigare Skara stift. Kyrkan ligger vid Nissastigen i Gislaveds kommun. Historia Valdshults kyrka är nämnd i dokument från 1540. Sannolikt en medeltida träkyrka med spåntak som blev ombyggd på 1600-talets senare del. Ett vapenhus byggdes 1689. En sakristian uppfördes 1705. Klockstapel som tidigare varit fristående sammanbyggdes 1798 med kyrkan. Den gamla kyrkan var av liggtimmer och spånklädd. Den revs 1904 och den nya uppfördes under detta och nästkommande år. Kyrkobyggnad Under 1880-talet började en ny kyrka på allvar att diskuteras. Först 1901 kom dock den slutgiltiga ritningen att fastställas. Denna hade framtagits av ingenjör E. T. Cedergen vid Nissafors och omarbetats av arkitekt Fritz Eckert vid Kungliga Byggnadsstyrelsen. Byggmästare var A. Gren från Öjhult. Det är en träkyrka som består av långhus med smalare rakt kor i söder, sakristia öster om detta och vapenhus i norr. Fasaderna är av liggande och stående panel och rikligt med listverk. Interiören har kvar sin ursprungliga prägel av schweizerstil med pärlspontklädda väggar och öppen takkonstruktion. Åren 1955-1956 renoverades interiören. Bänkarna kortades för att anordna sidogångar. Fyra rader togs bort. Inventarier Ett senmedeltida krucifix konserverades 1934 och uppsattes på altaret istället för 1905 års träkors i vitt och guld. Gamla kyrkans predikstol konserverades av Sven Wahlgren och ställdes på plats vid 1955 års renovering. Predikstolen är ett karaktäristiskt bildhuggeriarbete av Jonas Ullberg från Velinga, tillverkat 1718 i barock. Medeltida dopfunt i sandsten, sannolikt från 1200-talet, som inställdes 1955. En äldre träskulptur. Lillklockan är gjuten 1670. Storklockan göts 1523 av Ulf Sonnasson i Skänninge. Orgel Orgeln på läktaren i söder är i princip orörd sedan 1907 och efter restaureringen 2014 av Karl Nelson Orgelbyggeri som i originalskick. Den färdigställdes ursprungligen 1907 av Carl Axel Härngren och är av mekanisk-pneumatisk konstruktion med sju stämmor fördelade på manual och pedal. Referenser Kyrkor i Skara stift / red.: Johnny Hagberg ; [foto: Sture Björnson ; text: Robin Gullbrandsson]. Skara stiftshistoriska sällskaps skriftserie, 1401-7725 ; 67. Skara: Skara stiftshistoriska sällskap. 2012. sid. 186. Libris 12922511. ISBN 978-91-86681-09-8 Kringla Riksantikvarieämbetet Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Valdshults kyrka.
Valinge kyrka

Valinge kyrka är en kyrkobyggnad i Varbergs kommun. Den tillhör sedan 2010 Lindberga församling (tidigare Valinge församling) i Göteborgs stift. Kyrkobyggnaden Valinge kyrka omnämns i skrift första gången 1337. Den nuvarande kyrkan är från 1891 och uppfördes i nyromansk stil efter ritningar av Fredrik Ekholm. Byggmästare var I. P. Andersson i Skövde. Västtornet byggdes dock redan 1840. Byggnaden är spritputsad i vitt på sockel av gråsten. Den har ett långhus med låg takresning och ett kor med absid. Koret är lika brett som långhuset och halvcirkelformat avslutat. Fönstren är ganska små och rundbågiga. På tornets västra sida finns bokstäverna CXJVJ, kung Karl XIV Johans initialer, i smide. Tornet kröns av en pyramidformad spira, samt kors och glob i koppar. Inventarier Dopfunten är i barockstil av utskuren ek från 1600-talet. Altartavlan är en kopia av Leonardo da Vincis Nattvarden. I kortaket hänger en basunängel från 1700-talet. Nattvardskalken är av förgyllt silver och från 1520-talet. Korets fönster har glasmålningar, som föreställer de fyra evangelisterna. I kyrkan finns tre tavlor från sen tid, som återger bibliska motiv och är utförda av Lennart Linjer. Klockor Storklockan är gjuten på 1500-talet och 117 centimeter i diameter. Vikt: 1020 kilogram. Lillklockan göts 1782. Diameter: 91 centimeter. Vikt: 475 kilogram. Orgel Kyrkans pneumatiska orgelverk tillverkades 1958 av Tostareds Kyrkorgelfabrik. Den har 21 stämmor fördelade på två manualer och pedal. Fasaden är byggd 1891 av Salomon Molander. Referenser Rohr, Ingvar (1980). Kyrkorna i Varbergs kommun : presentation i bild med beskrivande text. [Lindome]: [Förf.]. sid. 62-63. Libris 7790731. ISBN 91-970213-0-X Vår svenska kyrka [Göteborgs stift] / redaktionskommitté Elis Malmeström ... Göteborg: Kulturhistoriska förlaget. 1950. sid. 171. Libris 904466 Våra kyrkor. Västervik: Klarkullen. 1990. sid. 538. Libris 7794694. ISBN 91-971561-0-8 ”VARBERG VALINGE 10:3 - husnr 1”. Bebyggelseregistret. Riksantikvarieämbetet. http://kulturarvsdata.se/raa/bbr/html/21400000448119. Läst 16 juni 2011. ”VARBERG VALINGE 10:3 - husnr 1”. Bebyggelseregistret. Riksantikvarieämbetet. http://kulturarvsdata.se/raa/bbr/html/21400000448119. Läst 16 juni 2011. Vidare läsning Eliasson, Rune; Karlsson, Yngve (1991). Valinge kyrka : en kort beskrivning. [Varberg]: [Valinge kyrkoråd]. Libris 1345177 Rodin, Anna (2011). Valinge kyrka : omläggning av torntak mm : rapport över restaurering : Valinge kyrka, Valinge socken, Varbergs kommun. Kulturmiljö Halland ; 2011 :11. Halmstad: Kulturmiljö Halland. Libris 12590190 Skeppstedt, Charlotte (2007). Valinge kyrka : bergvärme : rapport över installation av nytt värmesystem : Valinge kyrka, Valinge socken, Varbergs kommun. Kulturmiljö Halland ; 2007 :20. Halmstad: Kulturmiljö Halland. Libris 10905845 Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Valinge kyrka.
Valla kyrka, Bohuslän

Valla kyrka ligger i Tjörns kommun. Den tillhör Valla församling i Göteborgs stift. Kyrkobyggnaden Valla nuvarande kyrka uppfördes 1859-1861. Det är en hallkyrka av sten med torn och tresidigt kor, ritad av Ludvig Hedin och uppförd av Sandhultsbyggmästaren Andreas Persson, Erikstorp, Bollebygd. Tidigare fanns en medeltida kyrka av sten på platsen, som revs med undantag av gravkoret, vilket infogades i den nya kyrkan. Hvidtfeldtska gravkoret Det Huitfeldtska gravkoret (se bild) uppfördes 1663-1664 för adelsdamen Margareta Huitfeldt och hennes familj, som hade sina godsegendomar på Tjörn där herrgården Sundsby på ön Mjörn vid norra Tjörn var sätesgård. Inventarier Dopfunt av täljsten från 1100-talet i två delar. Höjd: 60 cm. Cuppan rund och karformad, nedåt något skrånande. Den är försedd med dekorativa flätmönster. Foten är en odekorerad plint. Uttömningshål i funtens mitt. Den tillhör en grupp funtar tillverkade av mästarna Sven och Torbjörn. Den är svårt skadad och cuppans botten saknas. Den donerades 1872 till Göteborgs museum Altaruppsatsen från 1663 är en gåva från Margareta Huitfeldt och utförd av Hans Schwandt. Predikstolen, liksom huvuddelen av altarringen och läktarbarriären härstammar från den gamla kyrkan. Läktarbarriären har målningar som förställer Jesus och apostlarna utförda av Lars Holm 1741. Klockor Lillklockan är av senmedeltida typ med klumpig och ojämn yta. Den saknar inskrifter. Orgel 1878 byggde Salomon Molander & Co, Göteborg en mekanisk orgel med 10 stämmor. 1933 byggde John Grönvall Orgelbyggeri, Lilla Edet en orgel med 15 stämmor. Den nuvarande orgeln byggdes 1972 av Olof Hammarbergs Orgelbyggeri AB, Göteborg och är en mekanisk orgel. Fasaden är från 1878 års orgel. Några av Molanders orgelstämmor fick vara kvar och fasaden blev ljudande. Instrumentet har 22 stämmor disponerade enligt nedan. Bilder Källor Einar Erici: Orgelinventarium, Kyrkomusikernas riksförbund, Stockholm (1964) Sten L. Carlsson (1973). Sveriges kyrkorglar. Lund: Håkan Ohlssons förlag. ISBN 91-7114-046-8 Dag Edholm (1985). Orgelbyggare i Sverige 1600–1900 och deras verk. Stockholm: Proprius förlag. ISBN 91-7118-499-6 Våra kyrkor. Västervik: Klarkullen. 1990. sid. 503. Libris 7794694. ISBN 91-971561-0-8 Tore Johansson, red (1988). Inventarium över svenska orglar: 1988:III, Göteborgs stift. Tostared: Förlag Svenska orglar. Libris 4108784 Externa länkar Bebyggelseregistrets anläggningspresentation Riksantikvarieämbetet: Foto på kyrkan 1909. Medeltidens bildvärld, Historiska museet. Wikimedia Commons har media som rör Valla kyrka, Bohuslän.
Valla torg

Valla torg är en öppen plats i stadsdelen Årsta i Söderort inom Stockholms kommun. Den ligger vid Sandfjärdsgatans mellersta del och använder gatans adressnumrering. Torget har sitt namn efter Valla gård med rötter tillbaka till medeltiden. Valla gård var under många år utgård till Årsta gård. Valla bytomt låg vid nuvarande kvarteret Sävlången vid Sandfjärdsgatan. Vallas gamla bebyggelse revs 1960. Platsen mäter 120x50 meter och invigdes 1965. Vid den finns fontänen Vallafontänen av konstnären Bertil Johnson. Namnet används även för en av Tvärbanans hållplatser. Hållplatsen ligger vid f.d. Nyboda-Enskede järnvägs banvall mellan Valla torg och Rämensvägen. Avståndet till station Alvik är 7,0 kilometer. Till exempel så finns det en glasbyggnad nära Valla torg belägen vid Sandfjärdsgatan. Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Valla torg.
Vallby Friluftsmuseum

Vallby Friluftsmuseum ist ein Freilichtmuseum, zwei Kilometer nördlich von Västerås gelegen, in der schwedischen Provinz Västmanlands län. Geschichte Das Museum wurde 1921 von Sven T. Kjellberg gegründet und wird heute von der Stadt Västerås betrieben. Das Museum ist eines der größten Freilichtmuseen Schwedens und besitzt etwa 40 Gebäude: Holz- und Steinhäuser aus städtischen und ländlichen Gebieten. Die ältesten Häuser stammen aus dem 17. Jahrhundert. Weiterhin werden gefährdete einheimische Haustierrassen erhalten sowie Kunsthandwerk und Kultur- und Zierpflanzen der Region gepflegt. Siehe auch Liste von Freilichtmuseen Weblinks offizielle Website des Museums Das Museum auf der Website von Västerås Karte des Museums