Vinnerstads kyrkogård

Vinnerstads kyrkogård är en kyrkogård vid Vinnerstads kyrka i Vinnerstads socken, Motala kommun. Kyrkogården ligger vid den äldre landsvägen mellan Linköping och Motala och består av en äldre del kring kyrkan samt en yngre utvidgning i norr. De båda delarna skiljer sig tydligt åt: den äldre delen har en öppen karaktär med många äldre gravvårdar längs ytterkanterna, medan den yngre delen präglas av regelbundna rygghäckar och låga gravvårdar. Omgivning Öster om kyrkan ligger den tidigare prästgården, vars huvudbyggnad uppfördes under mitten av 1800-talet och omges av en större trädgård som gränsar till kyrkogårdsmuren. Sydväst om kyrkan finns den tidigare kantorsbostaden från 1853, som senare har använts som församlingshem. På andra sidan landsvägen står ett uthus som sannolikt har hört till den rivna kyrkskolan. En modernare skolbyggnad uppfördes nordväst om kyrkan 1943 men används inte längre som skola. Vinnerstads kyrka Vinnerstad är en medeltida socken och fyndet av en runristad häll från ett tidigkristet gravmonument tyder på att den första kyrkan kan ha varit byggd av trä. Den nuvarande stenkyrkan uppfördes sannolikt under andra hälften av 1100-talet. Kyrkan hade ursprungligen ett rektangulärt långhus och ett smalare kor med absid, men förändrades under medeltiden genom att koret förlängdes och kyrkorummet fick valv och kalkmålningar. Den nuvarande utformningen präglas främst av renoveringarna 1897 och 1952. Historia Den äldre kyrkogården har vuxit fram kring den medeltida kyrkan och omges av murar av granit och kalksten. Kyrkogården utvidgades åt norr under 1930-talet och arbetet uppges ha påbörjats 1933. Den äldre norra muren öppnades och en trappa anlades mellan den äldre och den yngre delen. Den nya delen ligger omkring två meter lägre än den gamla. Äldre fotografier visar att kyrkogården tidigare hade en hög och tät trädkrans och att den yngre delen ursprungligen hade låga häckar runt enskilda gravplatser. Dessa ersattes senare av längsgående rygghäckar. Utformning Kyrkogården saknar traditionell kvartersindelning och delas i stället i en äldre och en yngre del. Den äldre delen har en öppen karaktär och gravvårdarna är till stor del placerade längs murarna och kyrkogårdens ytterkanter. Den yngre delen har en striktare utformning med rygghäckar i öst–västlig riktning, en hög trädkrans och regelbundna gravrader. Den gamla norra kyrkogårdsmuren finns kvar och fungerar som en tydlig gräns mellan delarna. Murar Den äldre kyrkogården omges av kallmurade murar med olika utformning och material. Den västra muren är omkring två meter hög och uppförd av granit med oregelbundna skift, medan den södra muren är något lägre. Längs kyrkans östra sida består muren till stor del av staplade kalkstensskivor och övergår därefter i granit. Den norra muren fungerar som stödmur mellan den äldre och den yngre kyrkogårdsdelen. Murarna är på flera platser bevuxna med vildvin och mossa, vilket bidrar till deras ålderdomliga karaktär. Ingångar Kyrkogården har flera ingångar. I den äldre delens sydvästra hörn ligger huvudingången med en rikt dekorerad dubbelgrind av smidesjärn mellan stolpar av kalkstensskivor. I öster finns en öppning där grinden har försvunnit, men grindfästena sitter kvar i två äldre kalkstensvårdar som används som stolpar. Till den yngre delen leder två enklare pargrindar av järnsmide med kors inskrivna i cirklar. De båda kyrkogårdsdelarna förbinds genom en kalkstenstrappa i den äldre norra muren. Vegetation Den äldre kyrkogårdens murar kantas av yngre lövträd, huvudsakligen lindar och sannolikt vitoxel. På den västra och södra muren växer rikligt med vildvin, vilket under sommaren ger intryck av en grön häck. Längs den yngre delen står en hög trädkrans av lind och utanför denna löper en bokhäck. På den äldre delen finns ett mindre antal rygghäckar av oxbär, medan den yngre delen har ett regelbundet system av tuja- och oxbärshäckar. Gångsystem Grusgångar löper runt både den äldre och den yngre kyrkogården. På den äldre delen går gångarna innanför en yttre gravrad och sammanbinds av en nord–sydlig gång förbi kyrkans västtorn. Vid kyrkans norra sida och vid tornet finns kortare gångar av kalkstensplattor. På den yngre delen löper en grusgång runt gravområdet och två äldre stråk med kalkstensplattor går i nord–sydlig riktning. Dessa var vid inventeringen delvis övervuxna med gräs. Den äldre kyrkogårdsdelen Den äldre delen ligger omkring kyrkan och har en öppen karaktär med få rygghäckar. Gravvårdarna är främst samlade längs ytterkanterna, vilket följer ett äldre kyrkogårdsideal där mer påkostade familjegravar placerades vid murarna. På kyrkans norra sida har många gravvårdar avlägsnats, medan den västra, södra och östra sidan fortfarande har ett stort antal äldre gravanläggningar. Vildvinet på murarna och den delvis nyplanterade trädkransen förstärker områdets gröna och sammanhållna karaktär. Gravvårdar på den äldre delen På den äldre delen finns en ovanligt stor andel äldre gravvårdar i förhållande till kyrkogårdens storlek. Många är högresta och utförda i granit, men där finns också ett stort antal vårdar av kalksten. Vid huvudingången står sju äldre kalkstensvårdar uppställda och ytterligare några finns längs den västra muren. Bland gravvårdstyperna finns bautastenar, avbrutna livsträd, öppna böcker, stenkors och gjutjärnskors. Längs den södra muren finns flera gravar med stenram och några har kvar sin äldre grustäckning. Grusgravar och stenramar Grustäckta gravar var tidigare vanliga på kyrkogårdarna i Östergötland, men många har senare lagts om till gräs. På Vinnerstads kyrkogård finns flera bevarade grusgravar, framför allt på den äldre delen. Några omges av stenramar, en gravtyp som blev vanlig från omkring 1920-talet. De bevarade grusytorna och stenramarna är viktiga eftersom de visar hur mer påkostade familjegravar tidigare utformades. Den yngre kyrkogårdsdelen Den yngre delen anlades under 1930-talet norr om den äldre kyrkogården och ligger omkring två meter lägre. Den omges av en bokhäck och en hög trädkrans av lindar. Gravraderna ordnas genom rygghäckar som löper i öst–västlig riktning och binds samman av kortare häckar i nord–sydlig riktning. Stora delar av området hade ännu inte tagits i bruk vid inventeringen och bestod därför av öppna gräsytor. Gravvårdar på den yngre delen Gravvårdarna på den yngre delen är huvudsakligen låga och breda och utförda i olika typer av granit. De representerar ett yngre och mer enhetligt gravskick än vårdarna på den äldre delen. Titlar förekommer endast på ett fåtal stenar, vilket visar hur bruket att ange yrke eller samhällsställning på gravvårdar minskade under 1900-talet. De titlar som noterades vid inventeringen var chefsingenjör och sjöman. Gravtitlar Titlarna på gravvårdarna ger en bild av Vinnerstads sociala och ekonomiska struktur. Hemmansägare är den vanligaste titeln och förekommer på elva gravvårdar, medan lantbrukare finns på sex. Kyrkoherde förekommer på fyra vårdar och därutöver finns kyrkliga titlar som kyrkvaktmästare, kyrkvärd, kantor och organist. Den stora andelen yrkes- och samhällstitlar på den äldre delen står i tydlig kontrast till den yngre delen, där titlar är ovanliga. Kulturhistoriska värden Vinnerstads kyrka och kyrkogård bildar tillsammans med murarna, smidesgrindarna, trädkransen och gångsystemet en sammanhållen miljö med mycket höga kulturhistoriska värden. Murarnas varierande material och utförande visar kyrkogårdens långa utveckling och växtligheten av vildvin och mossa bidrar till deras karaktär. Den äldre delens struktur med gravar längs murarna, de många kalkstensvårdarna, de högresta gravmonumenten samt de bevarade grusgravarna och stenramarna är särskilt värdefulla. Den yngre delens rygghäckar, lindar och regelbundna gångsystem visar 1900-talets mer planerade kyrkogårdsideal. Se även Vinnerstads kyrka Referenser