NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Lilla Rängen

Lilla Rängen är en sjö i Linköpings kommun i Östergötland och ingår i Motala ströms huvudavrinningsområde. Sjön är 6 meter djup, har en yta på 1,78 kvadratkilometer och befinner sig 84,1 meter över havet. Sjön avvattnas av Stångån. Den långsmala sjön genomkorsas i längdriktningen av Stångån och Kinda kanal. Den smalaste delen av sjön har namnet Ekesund. I Lilla Rängen finns två allmänna badplatser. Delavrinningsområde Lilla Rängen ingår i delavrinningsområde (645859-149009) som SMHI kallar för Utloppet av Lilla Rängen. Medelhöjden är 109 meter över havet och ytan är 25,03 kvadratkilometer. Räknas de 97 avrinningsområdena uppströms in blir den ackumulerade arean 2 149,97 kvadratkilometer. Stångån som avvattnar avrinningsområdet har biflödesordning 2, vilket innebär att vattnet flödar genom totalt 2 vattendrag innan det når havet efter 112 kilomete. Avrinningsområdet består mestadels av skog (49 procent), öppen mark (10 procent) och jordbruk (28 procent). Avrinningsområdet har 1,74 kvadratkilometer vattenytor vilket ger det en sjöprocent på 6,9 procent. Bebyggelsen i området täcker en yta av 0,7 kvadratkilometer eller 3 procent av avrinningsområdet. Se även Lista över insjöar i Linköpings kommun Stora Rängen Källor SMHI: Sjöar, vattendrag och avrinningsområden Externa länkar Delavrinningsområden på SMHI Vattenwebb (S-HYPE) Ladda ner data från Svenskt Vattenarkiv Lilla Rängen på VISS
Лилла Сикла

Лилла Сикла (швед. Lilla Sickla) — небольшая ферма, находящаяся в природном заповеднике в районе Накка, в юго-восточной части Стокгольма. Сохранилось письмо 1620 года, в котором голландец жалуется на шведского короля Густава II Адольфа, отобравшего несколько земель, которые голландец получил в 1620 году, среди них упоминается и место под названием Klein-Sickla — это и есть первое упоминание этих земель. Рядом с хозяйством течёт ручей с перепадам высот и очевидно, что он использовался для находящейся здесь мельницы. Первое упоминание мельницы в источниках относится к 1752 году. Сохранившееся до наших дней здание мельницы, построено в период между 1800 и 1849 годами. Главный дом хозяйства также сохранился и датируется 1789 годом, но это место было заселено намного раньше, ещё в Средневековье. Крыло здания по соседству, к сожалению, сгорело в 1990 году и теперь можно видеть его остатки. До 1920-х годов, когда уровень воды в заливе Сиклашён был понижен, к усадьбе подплывали на лодке с Сёдермальма. К северу от фермы — остатки Английского парка, в котором расположена так называемая «философская могила» — надгробная плита 1824 года, служившая местом для размышлений «о вечном». Со двора к озеру ведёт старинная заброшенная аллея. Сейчас ферма принадлежит муниципалитету и используется для проведения культурных мероприятий.
Lilla Sjötullen

Lilla Sjötullen är en före detta tullbyggnad i Stockholm, på Djurgården vid norra sidan om Djurgårdsbrunnskanalen intill Lilla Sjötullsbron. Byggnaden är s.k. blåmärkt av Stadsmuseet i Stockholm, vilket innebär att bebyggelsen bedöms ha synnerligen höga kulturhistoriska värden. Byggnadsbeskrivning Tullstugan Lilla Sjötullen kom till på 1830-talet i samband med att Djurgårdsbrunnskanalen anlades och öppnades för trafik. Lilla Sjötullen blev ett komplement till Stora Sjötullen som var tullstation vid Blockhusudden. Vid den nya kanalen lät tullverket uppföra en mindre träbyggnad under ledning av Johan Oldenburg som var arbetsledare för kanalbygget. Tullstugan bär arkitekt Fredrik Bloms prägel. Det lilla huset vid inloppet till kanalen blev kvar även efter att tulltvånget upphävdes 1881 och nyttjas numera som privatbostad. Se även Stora sjötullen Källor Björn Hasselblad; Monica Eriksson (1982). Djurgårdsvandringar: villor och andra sevärdheter på Södra och Norra Djurgården: en introduktion till Kungl. Djurgården. Stockholm: Kungliga Djurgårdens förvaltning. sid. 107-108. Libris 7791397. ISBN 91-970418-0-7 Stadsmuseets kulturklassificering, interaktiv karta. Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Lilla Sjötullen.
Lilla Slågarps kyrka

Lilla Slågarps kyrka är en kyrkobyggnad i Lilla Slågarp på Söderslätt i Skåne. Den tillhör Anderslövs församling i Lunds stift. Kyrkobyggnaden Tidigare fanns på platsen en stenkyrka i romansk stil. Drygt tio år innan medeltidskyrkan revs uppmättes den av Carl Georg Brunius. Enligt Brunius var kyrkan byggd i gråsten och hade taklister av sandsten. Vid slutet av medeltiden fick kyrkorummet kryssvalv av tegel. Den nuvarande kyrkan uppfördes åren 1867–1868 efter ritningar av arkitekt Peter Christian Sörensen. Tornet från 1823 behölls från den gamla kyrkan. Interiör En dopfunt i sandsten finns bevarad från 1200-talet. Funtens runda cuppa har en kittelformad urholkning. Altaruppsatsen härstammar från 1600-talet och har en altartavla från 1700-talet. Två kyrkklockor finns och båda är tillverkade på 1700-talet i Malmö av Andreas Wetterholtz. Lillklockan har blivit omgjuten år 1948. Orgel År 1868 byggde Jöns Lundahl i Malmö en orgel med 16 stämmor. Den nuvarande orgeln byggdes 1902 av Thorsell & Erikson i Göteborg och är en mekanisk orgel med rooseveltlådor. Orgeln har fasta kombinationer. Den omändrades 1967 av J. Künkels Orgelverkstad i Lund. Källor Tore Johansson, red (1988). Inventarium över svenska orglar: 1988:I, Lunds stift. Tostared: Förlag Svenska orglar. Libris 4108784 Referenser Kyrkoguiden.se Information från kommunen Demografisk Databas Södra Sverige Åsbo Släkt- och Folklivsforskare Externa länkar Anderslövs församling Wikimedia Commons har media som rör Lilla Slågarps kyrka.
Lill-Stenbiten

Lill-Stenbiten är en sjö i Sundsvalls kommun och Timrå kommun i Medelpad och ingår i Indalsälvens huvudavrinningsområde. Sjön är 9,3 meter djup, har en yta på 0,113 kvadratkilometer och är belägen 182 meter över havet. Sjön avvattnas av vattendraget Stenbitbäcken. Sjön får en skogssjö, och den får sitt huvudsakliga vattentillskott ifrån Stor-Stenbiten genom Stenbitsbäcken. Sjön står i förbindelse med Aspån (efter att först ha förenats med bäcken från Vågsjön) som rinner ut i Ljustorpsån, Indalsälvens sista större tillflöde. Delavrinningsområde Lill-Stenbiten ingår i det delavrinningsområde (694094-157499) som SMHI kallar för Mynnar i Aspån. Medelhöjden är 202 meter över havet och ytan är 6,4 kvadratkilometer. Det finns inga avrinningsområden uppströms utan avrinningsområdet är högsta punkten. Stenbitbäcken som avvattnar avrinningsområdet har biflödesordning 4, vilket innebär att vattnet flödar genom totalt 4 vattendrag innan det når havet efter 15 kilometer. Avrinningsområdet består mestadels av skog (84 procent). Avrinningsområdet har 0,5 kvadratkilometer vattenytor vilket ger det en sjöprocent på 7,9 procent. Se även Lista över insjöar i Timrå kommun Källor SMHI: Sjöar, vattendrag och avrinningsområden Externa länkar Delavrinningsområden på SMHI Vattenwebb (S-HYPE) Ladda ner data från Svenskt Vattenarkiv Lill-Stenbiten på VISS
Lilla Vänstern

Lilla Vänstern är en sjö i Motala kommun i Östergötland och ingår i Motala ströms huvudavrinningsområde. Sjön har en area på 0,244 kvadratkilometer och ligger 122 meter över havet. I närheten av Lilla Vänstern, som är en skogssjö söder om Stora Vänstern i Kristbergs socken, finns flera getryggsåsar med branta sidor och smala krön. Moränryggen i skogen söder om sjön ingår i den mellansvenska israndzonen och är klassad som riksintresse. Lilla Vänstern avvattnas söderut till Boren. Nivåskillnaden mellan de båda sjöarna är ca 50 m. Delavrinningsområde Lilla Vänstern ingår i delavrinningsområde (649579-146320) som SMHI kallar för Rinner till Utloppet av Boren. Medelhöjden är 106 meter över havet och ytan är 41,47 kvadratkilometer. Det finns inga avrinningsområden uppströms utan avrinningsområdet är högsta punkten. Avrinningsområdets utflöde Motala Ström mynnar i havet. Avrinningsområdet består mestadels av skog (25 procent) och jordbruk (44 procent). Avrinningsområdet har 28,03 kvadratkilometer vattenytor vilket ger det en sjöprocent på 18,2 procent. Bebyggelsen i området täcker en yta av 2,16 kvadratkilometer eller 1 procent av avrinningsområdet. Se även Lista över insjöar i Motala kommun Källor SMHI: Sjöar, vattendrag och avrinningsområden Externa länkar Delavrinningsområden på SMHI Vattenwebb (S-HYPE) Ladda ner data från Svenskt Vattenarkiv Lilla Vänstern på VISS
Lilla Övattnet

Lilla Övattnet är en sjö i Härryda kommun i Västergötland och ingår i Göta älvs huvudavrinningsområde. Sjön är 8,5 meter djup, har en yta på 0,032 kvadratkilometer och befinner sig 135,3 meter över havet. Lilla övattnet ligger öster om Stora Övattnet. Sjön är mer svåråtkomlig än Stora Övattnet på grund av all vegetation. Denna vegetation lockar till sig fågelarter som kanadagås, gräsand och sothöna. Sjön ska hysa fiskar som gädda, abborre och mört. Se även Lista över insjöar i Härryda kommun Källor SMHI: Sjöar, vattendrag och avrinningsområden Externa länkar Delavrinningsområden på SMHI Vattenwebb (S-HYPE) Ladda ner data från Svenskt Vattenarkiv
Lillfjärden, Hälsingland

Lillfjärden är en liten sjö som ligger mitt i Hudiksvall i Hudiksvalls kommun i Hälsingland och ingår i Harmångersån-Delångersåns kustområde. Sjön har en area på 0,245 kvadratkilometer och ligger 0,5 meter över havet. Sjön avvattnas av vattendraget Hornån. Vid provfiske har bland annat abborre, björkna, braxen och gers fångats i sjön. Omkretsen av sjön är ca 2,2 km, vilket gör den till ett populärt promenadstråk och joggingslinga. Det finns även rikliga mängder med fåglar här, mestadels olika and- och måsfåglar. Under 1500-talet, då Hudiksvall grundades, var Lillfjärden den innersta delen av Hudiksvallsfjärden och stadens hamn och centrum låg där Hornån idag mynnar i Lillfjärden. Men på grund av att landhöjningen alltmer snörde av den inre delen av fjärden, den som idag kallas Lillfjärden, kunde större båtar inte längre ta sig ända dit och man blev tvungen att flytta staden och dess centrum till det nuvarande läget, söder om Lillfjärden. Idag är Lillfjärden alltså en liten insjö som genomflyts av Hornån, vars slutsträcka fram till Möljen och Strömmingssundet alltsedan 1800-talet är stensatt och kallas "kanalen" men alltmer utvecklas till ett strömmande vattendrag. Delavrinningsområde Lillfjärden ingår i delavrinningsområde (684729-156802) som SMHI kallar för Utloppet av Lillfjärden. Medelhöjden är 31 meter över havet och ytan är 2,51 kvadratkilometer. Räknas de 5 avrinningsområdena uppströms in blir den ackumulerade arean 50,67 kvadratkilometer. Avrinningsområdets utflöde Hornån mynnar i havet. Avrinningsområdet består mestadels av skog (40 procent). Bebyggelsen i området täcker en yta av 1,33 kvadratkilometer eller 53 procent av avrinningsområdet. Fisk Vid provfiske har följande fisk fångats i sjön: Abborre Björkna Braxen Gärs Gös Löja Mört Ruda Sarv Se även Lista över insjöar i Hudiksvalls kommun Källor SMHI: Sjöar, vattendrag och avrinningsområden Externa länkar Delavrinningsområden på SMHI Vattenwebb (S-HYPE) Ladda ner data från Svenskt Vattenarkiv Lillfjärden på VISS
Lillhärdals kyrka

Lillhärdals kyrka är en kyrkobyggnad som tillhör Svegsbygdens församling i Härnösands stift. Kyrkan ligger i samhället Lillhärdal i Härjedalens kommun. Kyrkobyggnaden Första kyrkobyggnaden uppfördes omkring år 1050 och låg invid ån. När vattennivån steg byggdes en ny kyrka 1407. Med tiden räckte inte kyrkan till så en tillbyggnad genomfördes 1770-1771 under ledning av Per Olofsson i Dillne. Ett kyrktorn av trä uppfördes 1805 av byggmästaren Påhl Persson, Stugun. 1880 genomgick kyrkan en betydligare renovering, från början initierad av kronolänsman Jonas Åslund (1837-1916), senare entreprenör för Sveriges första fjällhotell Fjällnäs, som även anskaffade en ny värmeugn till byggnaden och som tillsammans med skolläraren Eklund och byggmästare Westerlund hade ledande uppsikt över arbetet, och öppnades åter för verksamhet genom invigning av kontraktsprosten Pehr Olof Frändén i Brunflo 28 november 1880. Jonas Åslund fick ett skrivset i silver av församlingen för sitt stora engagemang att ha ombesörjt det mesta. Inventarier Altare, altaruppsats och predikstol är tillverkade av Johan Edler d.ä. på 1770-talet. Dopfunten är en ängel av trä som troligen är tillverkad av Johan Edler d.ä. En madonnaskulptur är från mitten av 1200-talet. Skulpturen är snidad av ett enda stycke trä. Altarskåpet är från slutet av 1400-talet och har åtta löstagbara figurer. Vid sidan om altarringen finns ett sakramentsskåp som är ett svenskt arbete från senmedeltiden. En mässhake är från 1671. Orgel 1880 byggdes en orgel med 9 stämmor och en manual av firman E. A. Setterquist & Son, Örebro. Den blev beställd för församlingen genom kronolänsman Jonas Åslund som även skall ha uppgjort dispositionen för stämmorna. Den blev besiktigad av musikdirektör August Vilhelm Söderström i Järvsö som godkände. Orgeln invigdes 28 november 1880 av kontraktsprosten Pehr Olof Frändén i Brunflo. Referenser Tryckta källor Våra kyrkor. Västervik: Klarkullen. 1990. sid. 635. Libris 7794694. ISBN 91-971561-0-8 Webbkällor ”Lillhärdals kyrka”. Svenska kyrkan. Arkiverad från originalet den 18 april 2013. https://archive.is/20130418094607/http://www.svenskakyrkan.se/default.aspx?id=642043. Läst 28 mars 2011. Härnösands Stifts Herdaminne av L. Bygdén Noter Vidare läsning Glase, Béatrice; Glase, Gösta (1996). 99 kyrkor : från Skåne i söder till Lappland i norr. Stockholm: Byggförl./Kultur i samarbete med Riksantikvarieämbetet. sid. 180-181. Libris 8377620. ISBN 91-7988-142-4 Hamberg, Per Gustaf; Berlin-Hamberg, Ulla (1965). Kyrkor i Svegs tingslag : södra delen : konsthistoriskt inventarium. Sveriges kyrkor ; 103. Härjedalen ; 1:2. Stockholm: Generalstabens litografiska anst. Libris 19512840. http://kulturarvsdata.se/raa/samla/html/6948 Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Lillhärdals kyrka.
Lillienhoff Palace

The Lillienhoff Palace (Swedish Lillienhoffska palatset) is a building located on a corner of the large square Medborgarplatsen in southcentral Stockholm, Sweden. The property is owned and managed by municipally owned AB Stadsholmen. History It was built in 1668–1670 by merchant Joachim Pötter (1630–1676), who was ennobled in 1668 under the surname of Lillienhoff, based upon blueprints were by architect Johan Tobias Albinus (ca 1635-1679). Lillienhoff was one of the larger shipowners in Stockholm. He was also a co-stakeholder in several of companies and was also a partner in the Swedish East India Company. After the death of Lillienhoff in 1676, his widow Petronella Lohe remained in the main building until her death in 1694. The facades are decorated with motifs from Dutch baroque, as was common in Stockholm's palace architecture in the middle of the 17th century. The palace originally had a garden to the west toward a lake that was there then called Fatburen. The current roof design is from 1786. Some interiors have been maintained intact. The palace was purchased by Great Britain in 1723 to serve as its embassy in Sweden and has thus also been called the English Building. After that usage, it served as the poor house for Catherine's Parish until 1888, and was bought by the City of Stockholm in 1900. In the 1950s-1960s the Druvan restaurant at the palace was popular, and since 1993 a large restaurant called Snaps takes up the ground floor, an enclosed subterranean courtyard to the west and (summers) also a sizable patio on the square. There are offices and residential apartments in the rest of the building. Starting in the early 1970s, there have also been popular discothèques in an underground lounge. See also Architecture of Stockholm References Other sources Bedoire, Fredric (2012) Stockholms byggnader: arkitektur och stadsbild (Stockholm: Norstedt) ISBN 978-91-1-303652-6 Olof Hultin; Ola Österling; Michael Perlmutter (2002) Guide till Stockholms arkitektur (Stockholm: Arkitektur Förlag) ISBN 91 86050-58-3 Ohlsson, Martin (1951) Stormaktstidens privatpalats i Stockholm (Stockholm: Forum)
Lillkyrkan

Lillkyrkan är en kyrkobyggnad i Motala i Linköpings stift. Den är församlings- och distriktskyrka i Motala församling. Historik Kyrkan uppfördes 1957 efter ritningar av arkitekt Lennart Ekenger och var en mycket tidig stadsdelskyrka. Byggmästare vid byggnationen av kyrkan var Helmer Andersson och Albin Bengtsson. Utanför kyrkan byggdes en klockstapel av Motala Verkstad. Klockorna i stapeln är gjutna av Bergholtz klockgjuteri i Sigtuna. Kyrkorummet Kyrkorummet byggdes med plats för 150 personer. Altartavlan, som består av en fresk är komponerad av Lennart Segerstråle och tillverkades av Stig Kling. Motivet är hämtat från Matteusevangeliet 11:28. Altartavlan invigdes 31 oktober 1957. Kyrkan renoverades 1995 efter förslag av arkitekten Lars Gustavsson, FFNS i Linköping. Altartavlan konserverades 2014. Inventarier Maria med Jesusbarnet, skulptur tillverkad 1982 av professor Anton Fischer i Oberammergau. De skänktes till kyrkan av Eftermiddagssyföreningen, Kvälssyföreningen och Ansgarsmammorna. Dopfunt i Kolmårdsmarmor av Kurt von Schmalensee, har en dopskål av silver. Tre mässhakar från 1957 och en från 1961 av konstnären Inga-Mi Vannérus Rydgran. Kormattan tillverkad 1961 av Inga-Mi Vannérus-Rydgran. Fyra glasmålningar av Edlef Romeny. Orgel Orgeln är mekanisk och byggd 1957 av Magnussons Orgelbyggeri, Göteborg. Fasaden är ny. Bildgalleri Referenser Tryckta källor Våra kyrkor. Västervik: Klarkullen. 1990. sid. 91. Libris 7794694. ISBN 91-971561-0-8 Sten-Åke Carlsson & Tore Johansson, red (1990). Inventarium över svenska orglar: 1989:II, Linköpings stift, Visby stift. Tostared: Förlag Svenska orglar. Libris 4108784 Webbkällor Om Lillkyrkan i Motala. Kyrktorget informerar. Noter
Lillsjöslåttern

Lillsjöslåtterns naturreservat ligger i Anundsjö socken och Örnsköldsviks kommun. Den är belägen vid norra änden av Lillsjön, omkring tre kilometer nordväst om byn Rödvattnet. Reservatet består av en siläng som bevarats och fortfarande brukas på gammalt vis. Det är en av de sista silängarna i Sverige, som visar hur man genom att leda ut syrerikt vatten på myren kunde öka slåttermyrens produktionsförmåga. Det som skördades dominerades av flaskstarr och fräken som hässjades och förvarades i lador så det kunde köras hem under vintern, när is och tjäle underlättade transporten. Reservatet omfattar 5 hektar och bildades 1980. Det är också utsett till Natura 2000-område. Galleri Referenser Källor Isaksson, Lennart (1981). Lillsjöslåttern - en botanisk och kulturhistorisk undersökning. Häarnösand: Länsstyrelsen i Västernorrlands län Rytterstam, Johan. ”Lillsjöslåttern - unik och brukad siläng”. Naturreservat, Natura 2000. Länsstyrelsen Västernorrland. https://www.lansstyrelsen.se/vasternorrland/besoksmal/naturreservat/lillsjoslattern.html. Läst 17 mars 2019. Isaksson, Lennart. ”Lillsjöslåttern - en botanisk och kulturhistorisk undersökning”. Länsstyrelsen Västernorrlands län, Härnösand 1981. https://www.lansstyrelsen.se/download/18.35db062616a5352a22a27327/1561029359416/Lillsjöslåttern.pdf. Läst 3 april 2020.
Lillö (naturreservat)

Lillö är ett naturreservat i Höörs kommun i Skåne län. Området är naturskyddat sedan 1937 och är 3 hektar stort. Området tillsattes som naturreservat bl.a. för att skydda beståndet av jätteasp. Det råder för närvarande beträdnadsförbud hela året i området. Referenser Källor Länsstyrelsen Skåne
Lima kyrka

Lima kyrka är en kyrkobyggnad i Lima i Västerås stift. Den är församlingskyrka i Lima-Transtrands församling. Historia Det är sannolikt att socknens äldsta kyrka var byggd av trä. När ny kyrka uppfördes skall enligt traditionen den raserade träkyrkans timmer återanvänts till en klockstapel. Den första stenkyrkan uppfördes på den nuvarande kyrkans plats, troligen under 1440-talet. Kyrkan bestod då av ett rektangulärt långhus med rakslutet korparti och möjligen en samtida sakristia i norr. Omkring 1500 välvdes kyrkorummet. Möjligen tillbyggdes då även vapenhus. Enligt uppgift skall kyrkorummet varit smyckat med kalkmålningar. En större sakristia uppfördes 1739. Vid en ombyggnad under åren 1763–64 förlängdes långhuset i öster och erhöll ett tresidigt avslutat korparti. Kyrkan brann 1852, varefter den återstående murstommen revs och ny kyrka uppfördes. Kyrkobyggnaden Kyrkan är byggd av sten och uppfördes 1853–56 efter ritningar av Albert Törnqvist och under ledning av byggmästare P. G. S. Melander. Till sin planform är kyrkan helt intakt. Den består av ett rektangulärt långhus med ett smalare, tresidigt avslutat kor i öster. Mitt på långhusets norra sida finns en sakristia och i väster finns ett torn. Kyrkan har vitputsad fasad och förkroppade hörn med småtorn. Tornet har urtavlor och kopparlanternin med gavelfrontoner och låg spira. Fönsteröppningarna är stora och rundbågiga. Kyrkan är restaurerad år 1920, 1973 och 2024. Bakre delen av kyrksalen byggdes om 2005 till ett församlingsutrymme. Där finns sittplatser för ca 70 personer och används till olika sammankomster. Över detta utrymme byggdes en läktare. De kyrkbänkar som togs bort i den bakre delen, sattes upp på det lätt sluttande golvet på läktaren. Orgel Orgeln byggdes 1979 av A. Magnussons Orgelbyggeri AB, Göteborg. Diskografi Preludium, fuga & chaconne för orgel buxwv 137 c-dur ; Preludium, fuga & ciacona / Buxtehude, Dietrich ; Phillips, Margaret, orgel. LP. Opus 3 8107. 1981. Källor Bebyggelseregistrets anläggningspresentation Fotnoter Vidare läsning Bergman, Mats (1988). Lima och Transtrands kyrkor : Malungs tingslag, Dalarna. Sveriges kyrkor ; 204. Dalarna. Stockholm: Almqvist & Wiksell International. Libris 19512914. http://kulturarvsdata.se/raa/samla/html/7049 Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Lima kyrka.
Limhamns museum

Limhamns museum, Soldattorpet, är ett svenskt hembygdsmuseum vid Limhamnsvägen 102 i Limhamn i Malmö kommun. Det ligger i en torpstuga som byggdes i början av 1800-talet och beboddes av indelta soldater under seklets senare del. Museet sköts av Limhamns Museiförening, bildad 1956. Föreningen fick av Malmö Stad överta omhändertagandet av Soldattorpet 1959. Museet har en omfattande bildsamling. Sedan 1959 ger museiföreningen ut årsskriften Limhamniana. Källor Noter Externa länkar Officiell webbplats