Kaga kyrkogård

Kaga kyrkogård är en kyrkogård vid Kaga kyrka i Kaga socken, Linköpings kommun. Kyrkogården ligger på en svagt utskjutande udde vid Svartån och består av en äldre del kring kyrkan samt en yngre del i öster, som anlades 1960 och togs i bruk 1961. Kyrkan ligger ungefär mitt på kyrkogården, något förskjuten mot söder, och den höga tornspiran gör kyrkomiljön väl synlig över den flacka slätten. Omgivning Kyrkan ligger längst norrut i socknen, omgiven av öppen åkermark och Svartån. Norr om kyrkogården ligger den enda gård som finns kvar på Kaga bys ursprungliga tomt, medan övriga gårdar flyttades söderut vid laga skiftet 1867. Söder om kyrkogården ligger parkeringen på platsen för prästgårdens tidigare ekonomibyggnader och i sydöst finns den gamla prästgården. Längre söderut ligger det äldre sockencentret med skola, bygdegård, tidigare klockarbostad och det före detta ålderdomshemmet Lugnet. Kaga kyrka Kaga kyrka är en av Östergötlands bäst bevarade kyrkor från äldre medeltid. Den uppfördes under 1100-talet och består av långhus, smalare kor med absid, västtorn, sakristia och vapenhus. Enligt traditionen lät kung Sverker den äldre uppföra kyrkan 1137. Under 1400-talet tillkom valv och kalkmålningar, varav kormålningarna tillskrivs Risingemästaren och långhusets målningar hans elev Amund. Kyrkan har till stor del bevarat sin medeltida karaktär och i sydportalen finns den ursprungliga järnbeslagna dörren kvar. Tidig historia Platsen tycks ha haft stor betydelse redan under vikingatiden och den tidigaste kristna perioden. I kyrkans vapenhus finns en runsten över Lid-Bove, som möjligen tillhörde kungens livvakt, och i Linköpings stifts- och landsbibliotek förvaras en skadad häll från en så kallad Eskilstunakista. Hällen dateras till omkring 1050–1100 och visar att det sannolikt fanns en kyrka eller åtminstone en kristen begravningsplats i Kaga före den nuvarande stenkyrkan. Kyrkogården har också knutits till Sverkersätten och det kungliga godskomplex som omfattade Kaga, Alguvi och Sättuna. Kyrkogårdens historia Den äldre kyrkogården har haft ungefär samma utsträckning sedan åtminstone början av 1700-talet. Kartor från 1710, 1767, 1867 och 1870-talet visar i stort samma form som den äldre delen har i dag. Under 1900-talets första hälft var kyrkogården tydligt socialt indelad med stora köpegravar längs murarna och söder om kyrkan, medan den allmänna linjen låg i det inre området norr om kyrkan. Den nya kyrkogården anlades öster om den gamla och invigdes 1960, med begravningar från 1961. Under 1980- och 1990-talen genomfördes handikappanpassningar och en minneslund anlades på den nya delen. Gerstorpska gravkoret På kyrkans södra sida, väster om vapenhuset, finns det Gerstorpska eller Gyllenramska gravkoret. Det uppfördes under 1600-talet för ägarna till säteriet Gerstorp och innehåller flera kistor från 1600-talet och framåt. I kyrkan finns också begravningsvapen för släkterna Garff och Gyllenram samt en gravsten över Hans Mårtensson Garff och hans hustru Christina. Gravkoret restaurerades 1937 och är ett viktigt uttryck för socknens äldre högreståndsmiljö. Utformning Kyrkogården består av en äldre del kring kyrkan och en yngre del i öster. Den äldre delen saknar kvartersindelning och har en tydlig struktur med köpegravar längs murarna och enklare gravar i det inre området norr om kyrkan. Den nya delen har ett mycket strikt häcksystem med korsande idegrans- och oxbärshäckar och har därför liknats vid en fransk slottspark. Från den östra delen finns en vid utsikt över Svartåns låglänta landskap. Murar och ingångar Den äldre kyrkogården omges av en omkring 1,2 meter hög mur av huggen kalksten. Murarna restaurerades till stor del under 1900-talet, men mitt på den östra sidan finns ett äldre parti som sannolikt är ursprungligt. Den nya kyrkogården omges av grövre murar av sprängd sten. Den äldre huvudgrinden ligger nära det nordvästra hörnet och består av en smidesgrind mellan putsade stolpar i empirestil. Ytterligare grindar finns i väster och vid den nya kyrkogårdens norra sida. I söder finns en asfalterad ramp som anlades vid handikappanpassningen 1986. Vegetation Trädkransen består huvudsakligen av lindar och genomgick vid inventeringen en successiv föryngring. På den äldre delen finns flera system av rygghäckar av oxbär, tuja och idegran. Några större familjegravar markeras av höga tujor. Den nya delen präglas av tre öst–västliga idegranshäckar som korsas av sex nord–sydliga oxbärshäckar. Häckarna avslutas mot mittgången av figurklippta tujor, vilket ger området en starkt geometrisk och parkmässig karaktär. Gångsystem På den äldre delen finns grusgångar runt kyrkan och längs kyrkogårdens ytterkanter. I den norra delen förekommer även gräsgångar och öster om kyrkan finns flera korta grusgångar mellan gravraderna. Delar av gångsystemet söder om kyrkan har handikappanpassats med kalkstensplattor. På den nya kyrkogården går en tydlig mittgång genom anläggningen och korsas av mindre gångar mellan häckarna. Gravvårdar Den äldre kyrkogården innehåller gravvårdar från mitten av 1800-talet och framåt. Ett stort antal stenramsgravar finns kvar, även om nästan alla har lagts om från grus till gräs. I ytterkanterna dominerar höga och smala vårdar från tidigt 1900-tal, medan de inre delarna främst innehåller låga och breda gravvårdar från 1940- och 1950-talen. Bland de ovanligare vårdarna finns ett stort gjutjärnskors, en gravvård i form av ett gotiskt fönster, ett äldre granitkors och flera undanställda kalkstensvårdar. Äldre gravvårdar Den äldsta bevarade gravvården på ursprunglig plats är en gotiskt utformad gjutjärnsvård från mitten av 1800-talet över bokhållaren A. J. Widoffs båda makar. I närheten står en enklare granitsten som markerar Widoffs familjegrav. Vid den östra muren finns också gravvården över komministern C. A. Nerman, död 1853. En kalkstensvård från 1645 står undanskymd i det sydöstra hörnet och hör till de äldsta bevarade gravminnena utomhus. Köpegravar och linjegravar Den äldre kyrkogårdens sociala indelning är fortfarande delvis synlig. Köpegravarna låg längs murarna och söder om kyrkan, medan den allmänna linjen fanns i det inre norra området. De flesta linjegravarna har försvunnit, men sju vårdar från perioden 1920–1954 finns kvar. Stenramarna och gravarnas placering visar hur kyrkogården tidigare var ordnad efter social och ekonomisk ställning. Nya kyrkogården Den nya kyrkogården anlades 1960–1961 och innehåller huvudsakligen låga och breda gravvårdar från 1960-talet och framåt. Gravplatserna avgränsas ofta av korta berberishäckar och hela området organiseras genom korsande rygghäckar. Trots att stora delar fortfarande var obelagda vid inventeringen har området en tydlig och genomarbetad struktur. Hembygdsforskaren Henry Glad, författare till hembygdsverket Kaga i ditt sköte röjes, är begravd på den nya delen. Minneslund Minneslunden ligger längst i söder på den nya kyrkogården och anlades efter ett beslut 1993. Den avskiljs från övriga området med en låg idegranshäck och innehåller en gräsyta, fem yngre träd och rosenrabatter. En korsformad gång av plattor leder fram till en natursten med inskriften ”minneslund”. Byggnader I den äldre kyrkogårdens sydvästra hörn står en kyrkbod som sannolikt är en medeltida tiondebod. Den är vitputsad, har kalkstenssockel och spåntak samt en mycket ålderdomlig tjärad port med smidda beslag. Vid den södra ingången finns en toalettbyggnad som stilanpassats till kyrkboden. Utanför den nya kyrkogården står ett garage och en redskapsbod som uppfördes i samband med utvidgningen 1960–1961. Gravtitlar På kyrkogårdens gravvårdar förekommer ett stort antal titlar som speglar både jordbrukssamhället och närheten till Linköping. Hemmansägare och lantbrukare är vanligast, men där finns också rusthållare, nämndeman, häradsdomare och agronom. Kyrkliga yrken representeras av komminister, kyrkvärd, organist, kyrkogårdsvaktmästare, klockare och ringkarl. Därutöver förekommer stationsföreståndare, banvaktsförman, snickarmästare, smidesmästare, trädgårdsmästare, konditor, fabrikör, inspektör, affärsinnehavarinna, barnsköterska, bokhållare och journalist. Kulturhistoriska värden Kaga kyrka och kyrkogård bildar tillsammans med kyrkboden, murarna, grindarna, trädkransen och den äldre bymiljön en sammanhållen plats med mycket höga kulturhistoriska värden. Den äldre kyrkogårdens många stenramsgravar, äldre gravvårdar och bevarade sociala struktur är särskilt betydelsefulla. Det äldre murpartiet i öster bör bevaras med stor försiktighet. Den nya kyrkogårdens geometriska häcksystem har en stark och särpräglad parkkaraktär, medan kyrkboden och kyrkan tillsammans ger miljön en tydligt medeltida prägel. Se även Kaga kyrka Referenser