NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Seskarö kyrka

Seskarö kyrka är en kyrkobyggnad som tillhör Haparanda församling i Luleå stift. Den ligger på ön Seskarö. Kyrkobyggnaden Träkyrkan uppfördes 1928 - 1929 efter ritningar av byggmästaren Hjalmar Olsson och invigdes 18 augusti 1929 av biskop Olof Bergqvist. Kyrkan består av ett enskeppigt långhus med rektangulär grundplan. I väster finns ett smalare lägre kor med vidbyggd sakristia. I öster står kyrktornet som är uppdelat i tre avsatser och till sin form inspirerad av de bottniska klockstaplarna. Långhuset täcks av ett sadeltak, korets tak är valmat och kyrktornet har svänga takfall. Taken är beklädda med spån. Fasaderna är klädda med vitmålad stående träpanel. 1945 genomgick kyrkan en total restaurering och återinvigdes 18 november av biskop Bengt Jonzon. Interiör Vapenhuset ligger traditionellt i tornets bottenvåning. Det smalare koret har ett golv som ligger två trappsteg ovanför långhusets golv. Innertaket är svagt tunnvälvt över mitten och klätt med träpanel målad i blågrå ton. Väggarna är målade i ljusgrått. Golvet är av fernissat trä. Bänkinredningen är fast i öppna kvarter. Orgelläktaren är byggd som en balkong med svängda sidor och bärs upp av marmorerade kolonner. Inventarier Altartavlan är målad av Gerda Höglund. På kortväggen vid sidan av koret hänger predikstolen som nås via sakristian. Orgeln byggdes år 1984 av Grönlunds Orgelbyggeri AB Gammelstad. Bilder Vidare läsning Glase, Béatrice; Glase, Gösta (1996). 99 kyrkor : från Skåne i söder till Lappland i norr. Stockholm: Byggförl./Kultur i samarbete med Riksantikvarieämbetet. sid. 214-215. Libris 8377620. ISBN 91-7988-142-4 Externa länkar Bebyggelseregistrets anläggningspresentation Länsstyrelsen i Norrbottens län Swedish Lapland Bilder från kyrkan. Wikimedia Commons har media som rör Seskarö kyrka.
Schweizerdalen

Schweizerdalen är ett område i Haninge kommun, belägen väster om Dalarö i Dalarö och Österhaninge socknar. Där finns ett havsbad med en mycket långgrund och barnvänlig badstrand, Schweizerbadet, som ägs och drivs av Schweizerdalens tomtägarförening och finansieras genom parkeringsavgifter. Området bildade före 2015 en småort. Här har även funnits ett fritidshusområde sedan begreppet introducerades av SCB år 2000. 2010 innehöll fritidshusområdet 134 fritidshus över 57 hektar. År 2000 inkluderas Schweizerdalen i ett större fritidshusområde som också inkluderade Malmen-Kolbotten och som då hade beteckningen Schweizerdalen + Malmen + Kolbotten. 2015 uppgick området i tätorten Dalarö. Historik Namnet är känt sedan 1930-talet och syftade på en dalsänka öster om godset Sandemar. 1937 är Schweizerdalen ett villaområde i Dalarö municipalsamhälle som bildades 1876. Förleden schweizer- i namnet kan syfta på att många villor var byggda i schweizerstil. Området exploaterades i början av 1950-talet av Dalarö Havsbad AB för att anlägga ett havsbad och fritidsbebyggelse. Marken består av fastigheterna Vadet 3:1 och Sandemar 6:1 och hörde ursprungligen till Sandemar. I Schweizerdalen finns idag 328 fastigheter av vilka drygt hälften bebos permanent. Schweizerbadet inrättades 1952. Badplatsen begränsas i sydost av en cirka 140 meter lång brygga som leder ut till en liten kobbe. Sandstranden är 50 meter bred och sträcker sig cirka 30 meter inåt land. Där finns en servicebyggnad. Till Schweizerdalen hör även en småbåtshamn och ett park- och skogsområde. Bilder Noter Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Schweizerdalen.
Setterwallska villan

Setterwallska villan i Finntorp i Nacka kommun byggdes 1896 av Jacob Gustaf Setterwall som efter stora framgångar inom rederiet Ångfartygs AB Södra Sverige beslöt sig för att uppföra en magnifik patriciervilla. Han köpte 1871 marken mellan Kyrkviken och Svindersviken i Nacka kommun där Finntorp ingick. Först lät han uppföra en mindre trävilla i schweizisk stil som sommarbostad. Trävillan står inte kvar idag. Den Setterwallska villan som ritades av arkitekten Johan Laurentz och uppfördes av byggmästaren Per Sundahl är idag en av de äldsta byggnaderna i Nacka. Den magnifika patriciervillan har en ytterst påkostad utformning i en tidstypisk, historieinspirerad stil. Murarna på hög sockel av sandsten är av gulrött, holländskt tegel med dekorativa inslag i grått och gult. Villan har torn, lanternin, burspråk, altan och en veranda med balkong. Under 1920- och 30-talen inbyggdes delvis den ursprungligen öppna verandan. Även interiören är ett belysande exempel på ett välbeställt borgarhem i slutet av 1800-talet och visar att sommarbostaden skulle hålla samma standard som stadsvåningen. Bottenvåningen domineras av en stor hall med handmålat, blyinfattat fönster intill ektrappan samt bibliotek och sällskapsutrymmen. Rummen har höga ekpaneler och salongen vid altanen sidentapeter. Kassettakets dekorationsmålningar är utförda vid Althins målarskola i Stockholm. Övervåningen har liknande planlösning samt några smårum intill före detta serveringsrummet ovanför köket. Ovanför salongen inreddes ett stort sovrum och en matsal i vinkel mellan detta och serveringsrummet. Båda våningarna har takdekorationer i stuck och öppna spisar av italiensk marmor. En av kakelugnarna är från 1700-talet och hitflyttad. Åren 1985–86 utfördes en restaurering varvid vissa äldre målningar bedömdes vara i alltför dåligt skick för att konserveras och därför målades över. Även om villan var byggd för permanentboende så bodde Jacob Setterwall och hans fru Sophie där endast sommartid. Vintertid bodde de i en våning i Stockholm på Sturegatan 18. Efter hustrun Sophies död 1923 sålde Jacob Setterwall villan för bara 135000 SEK till Fredrik Jahn, direktör i Svenska Pappersbruksföreningen. Efter Jahns död 1940 blev villan kvar i familjens ägo till 1945 då den köptes av ett byggnadsföretag. I samband med exploateringen av Finntorp köptes villan 1950 av Nacka kommun och användes bland annat som lokal för sjukkassa, lågstadieskola, kursverksamhet och vandrarhem. 1983 sålde kommunen villan till privata ägare och därefter har villa ägts av flera olika företag som har låtit restaurera interiörerna. Villan är i dag skyddad av Byggnadsminneslagen. Bilder Källor Nackaboken 1990, s. 5 ff. Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Setterwallska villan.
Seyfridtzska huset

Seyfridtzska huset er en bygning på Stortorget 20 i Gamla stan, Stockholm. Det blev opført i 1520'erne. I 1620'erne var huset ejet af skinnaren Hans Seyfridtz, og efter hans død giftede enken, Maria Seyfridtz, sig på ny med Johan Eberhard Schantz fik huset samme ejer som nabohuset Schantzska huset. Dette hus blev også renoveret i 1600'erne. I 1700-tallet blev huset renoveret igen, samtidig som Grillska huset, og fik det nuværende udseende. Referencer Eksterne henvisninger
Seyfridtzska huset

Seyfridtzska huset är en byggnad på Stortorget 18 i Gamla stan, Stockholm, uppförd på 1520-talet. På 1620-talet ägdes huset av skinnaren Hans Seyfridtz men när han dog och hans änka, Maria Seyfridtz, gifte om sig med Johan Eberhard Schantz fick huset samma ägare som det intilliggande Schantzska huset. Även detta hus blev renoverat på 1650-talet. På 1700-talet renoverades huset igen, samtidigt som Grillska huset, och fick då dagens utseende. På bottenvåningen huserar det gayvänliga caféet Chokladkoppen. Referenser Stockholmgamlastan.se Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Seyfridtzska huset.
Shellhuset, Stockholm

Shellhuset är en byggnad på Birger Jarlsgatan 64 på Östermalm i centrala Stockholm. Byggnaden uppfördes som huvudkontor åt Svensk-Engelska Mineralolje AB (som 1939 bytte namn till AB Svenska Shell). Mineraloljeaktiebolaget hade bildats 1912 som ett dotterbolag inom Shellgruppen, och tidigare haft lokaler på Skeppsbron. 1927 påbörjades byggandet av det moderna kontors- och bostadshuset i hörnet av Birger Jarlsgatan och Rådmansgatan. Byggnaden med dess karaktäristiskt rundade form hade ritats av Albin Starks arkitektkontor. Formen var en anpassning till den pumpstation och dess skärmtak som uppfördes framför byggnaden. Den klassicistiska fasaden pryddes med lamphållare av brons och ett dekorativt smidesräcke som löper i hela fasadens längd på den andra våningen. I fönstrens överstycken på samma våning återfinns alltjämt Shellsnäckan, vilken ritades av Fredrik Lidvall som då var anställd på arkitektkontoret. Svenska Shell flyttade 1975 sitt huvudkontor till Solna och i och med det försvann även bensinpumparna framför huset. Finansbolag som Svenska Finans och därefter Max Matthiessen hade kontor i huset under 1980- och 1990-talen. I slutet av 1980-talet gjorde byggnaden sig känd som exteriören till Sveriges Televisions dramaserie Varuhuset. Huset köptes och renoverades sedan av fastighetsbolaget Wallenstam, som gjorde det till sitt Stockholmskontor 2003. Torgny Larssons skulptur Två myror (Wallenstams symbol) placerades 2014 framför huvudentrén. Källor Lindegren Westerman, Ann. ”Arkitekterna Albin Stark och Erik Stark” (PDF). Stockholms Byggnadsförening. Arkiverad från originalet den 19 augusti 2010. https://web.archive.org/web/20100819222417/http://www.sthbyggnadsforening.se/UserFiles/Stark_091118_WEB.pdf. Stockholms stadsmuseum, Östermalm IV, byggnadsinventering 1984 (Kv. Sälgen 2) Stockholms stadsmuseum, Östermalm IV Noter Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Shellhuset.﻿
Shopping (Luleå)

Shopping is a shopping mall in downtown Luleå, Sweden. Designed by architect Ralph Erskine, it was the first purpose built indoor shopping centre in the world when it opened in October 1955. Erskine designed it with an intent to let "city life" move indoors during the cold seasons. Since its inauguration, it has seen multiple refurbishments and alterations, but is still used as a shopping mall. See also Midtown Plaza (Rochester) References
Shopping, Luleå

Shopping är en galleria i Luleå, invigd den 27 oktober 1955. Shopping blev därmed Sveriges och världens första köpcentrum inomhus. Historia Shopping, beläget vid Storgatan mitt i Luleå, ritades av arkitekten Ralph Erskine som ville skapa något mer än bara ett köpcentrum; han ville att stadslivet skulle flytta inomhus under vintermånaderna och Shopping skulle därför uppmuntra till möten och samvaro. Hans stad i staden fungerade utmärkt i många år, både kommersiellt och socialt – Shopping blev den träffpunkt han hade hoppats på. Anläggningen skilde sig från sina amerikanska förebilder såtillvida, att det är speciellt avsett att fungera i ett bistert klimat nära polcirkeln. Shoppings planlösning är okonventionell: Några traditionella våningar finns inte, utan hela byggnaden består av ett antal halvplan förbundna med ramper, rulltrappor och trappor. Detta ger Shopping ett labyrintiskt inre som det tar lång tid att få grepp om som besökare. Invändigt i de allmänna utrymmen är materialval mycket obehandlad betong för väggar, tak, ramper och bärande pelare. På golven ligger mönsterlagd cementmosaik. Som en kontrast därtill hölls butiksinredningarana i ljusa, lätta material. Shopping är i sin helhet en ganska liten galleria, men tack vare de två andra galleriorna Smedjan och Strand Galleria i närheten, så håller Luleå centrum sitt urval av shopping vid liv. Längst ned låg ursprungligen biografen Spegeln i en sal som kom att kallas Grottan på grund av sin grottlika form. Salongen var gestaltad i äggform med ett skal av 120 millimeter sprutbetong. Biografen stängde emellertid 1988 när Svensk Filmindustri öppnade en Filmstaden-biograf i kvarteret bredvid. Senare har dock denna en gång så lyckade byggnad förvanskats och Erskines skapelse genomgick både förfall och okänslig upprustning. Nya etableringar i Luleås stadskärna började konkurrera med Shopping och ett stort varuhus inom Shopping tog över handeln från de små detaljaffärerna. Övrigt Shopping syns i Mai Zetterlings film Flickorna från 1968. Källor Noter Tryckta källor Mats Egelius: Ralph Erskine, arkitekt, Byggförlaget, Stockholm, 1988, ISBN 91-7988-016-9 Rasmus Wærn, Olof Hultin, Claes Caldenby m.fl.: Guide till Sveriges arkitektur, Arkitektur Förlag AB, Stockholm, 2005, ISBN 91-86050-55-9 Externa länkar Shoppings webbplats
Siaröfortet

Siaröfortet ligger på Kyrkogårdsön väst om Siarö i Stockholms skärgård, vid Furusundsleden, och utgjorde tillsammans med Ängsholmsfortet Vaxholms yttre befästningslinje. Fortet var från början planerat att uppföras på Siarö, därav namnet. Man ändrade sig dock och byggde istället på Kyrkogårdsön. Namnet Kyrkogårdsön kommer av att det fanns en gammal begravningsplats för koleraoffer på ön. Bakgrund Beslut om en förstärkning av Vaxholms fästning genom Vaxholms yttre befästningslinje togs 1914. När första världskriget bröt ut började man byggandet av Siaröfortet 1916. Slutbesiktningen kunde dock inte ske förrän 1924, efter att kriget var slut 1918. Som en del av försvaret av inloppet till Stockholm ingick också en kanonanläggning uppe på Ljusterö huvud. Fortet Anläggningen består av ett huvudverk som är nedsprängt i berget. Betongtaket har en tjocklek av fyra till sex meter. I huvudverket fanns även stridsledning, ammunitionsförråd och förläggning för besättningen. Via en tunnel kunde man nå de strandnära utanverken. Huvudbeväpningen bestod av två 15,2 cm m/1898 kanoner i enkeltorn som kom från pansarskeppet HMS Svea (sjösatt redan 1885). Vid stranden fanns fyra snabbskjutande 57 mm kanoner och en stor höj- och sänkbar 5.000 watt strålkastare. Två observationskupoler av stål på fortets hjässa användes för eldledning. Hela östra, norra och västra sidan var omgiven av taggtrådshinder, vars rester fortfarande finns kvar. Inne i berget fick cirka 270 soldater plats, här fanns sovrum, matsalar, kök, toaletter, kontor och förråd för mat, vatten och vapen. Redan som färdigställd försvarsanläggning fick Siaröfortet underkänt p.g.a. alltför fuktiga övernattningslokaler inne i berget varför man förbjöd övernattningar för värnpliktiga inne i fortet under fredstid. När andra världskriget bröt ut 1939, betraktades fortet som omodernt. Anläggningen användes dock för militärövningar fram till 1960-talet, då det lämnades och började förfalla. Nutid På 1990-talet började man rusta upp fortet för att använda anläggningen som militärmuseum och turistmål, idag är både logementet och fortet i mycket gott skick. Idag bedriver Antrophia Rederi AB vandrarhem och konferenscenter i de gamla kasernerna. Man anordnar också guidade turer ner i fortet. Antrophia har under sommaren regelbundna turer till fortet. Anläggningen ägs och förvaltas av Statens fastighetsverk. Bilder Exteriör Interiör Källor Noter Webbkällor Kustartilleriet antrophia om Siaröfortet Virtuell Rundtur av Siaröfortet Tryckta källor Leif Törnquist (huvudförfattare) (2007). Svenska borga och fästningar. Medströms bokförlag. ISBN 91-7329-001-7 Externa länkar Siarö fort at Northern Fortress site Wikimedia Commons har media som rör Siaröfortet.
Sickla park

Sickla park var fram till början av 1900-talet ett populärt fritids- och nöjesområde mellan Nacka kommun och Stockholms stad, i nuvarande Södra Hammarbyhamnen. Innan Hammarbyleden och Danvikskanalen byggdes stod vattnet i Hammarby sjö fyra meter högre än idag och vattenytan var betydligt större än idag. Längs sjön fanns lummiga stränder. På sjöns sydöstra sida låg Sickla park och i grönskan i parken kunde man roa sig, ha picknick, leka, dansa och lyssna på musik. Man kunde även lyssna på talare från bland annat nykterhetsrörelsen (logen Ärlig kämpe) eller från arbetarrörelsen. Området förstördes efter sjösänkningen i början av 1920-talet. Det som återstår av området är idag det högst belägna området mellan Båtbyggargatan och Sickla kanalgata i Södra Hammarbyhamnen, där det nu finns en lekpark, bevuxen med ett flertal gamla ekar. I folkmun benämns ofta parken som Ekbacken eller Fjärilsparken. 1930 överfördes området från Nacka landskommun till Stockholms stad. Se även Sickla Lugnets industriområde Sickla udde Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Sickla park.
Sidsjön, Medelpad

Sidsjön är en sjö i Sundsvalls kommun i Medelpad som ingår i Selångersåns huvudavrinningsområde. Sjön är 13,6 meter djup, har en yta på 0,345 kvadratkilometer och befinner sig 68 meter över havet. Sjön avvattnas av vattendraget Sidsjöbäcken. Sjön ingår i naturreservatet Sidsjö. Vid norra delen av sjön ligger bostadsområdet Sidsjö. Vid sydöstra delen finns Sidsjöbacken. På västra sidan, i tegelbruksgatans förlängning, finns Abborrviken, en badplats med naturlig sandbotten. I sjön bedrivs gratis fiske i Sundsvalls kommuns regi. Sundsvalls sportfiskeklubb brukar genomföra årliga arrangemang för att popularisera sportfiske i sjön. Till Sidsjön går skidspår, och runt sjön finns ett upplyst elljusspår. Delavrinningsområde Sidsjön ingår i delavrinningsområde (691901-157529) som SMHI kallar för Utloppet av Sidsjön. Medelhöjden är 130 meter över havet och ytan är 4,2 kvadratkilometer. Räknas de 6 avrinningsområdena uppströms in blir den ackumulerade arean 25,04 kvadratkilometer. Sidsjöbäcken som avvattnar avrinningsområdet har biflödesordning 2, vilket innebär att vattnet flödar genom totalt 2 vattendrag innan det når havet efter 4 kilometer. Avrinningsområdet består mestadels av skog (69 procent). Avrinningsområdet har 0,34 kvadratkilometer vattenytor vilket ger det en sjöprocent på 8,2 procent. Bebyggelsen i området täcker en yta av 0,56 kvadratkilometer eller 13 procent av avrinningsområdet. Bildgalleri Se även Lista över insjöar i Sundsvalls kommun Källor SMHI: Sjöar, vattendrag och avrinningsområden Externa länkar Delavrinningsområden på SMHI Vattenwebb (S-HYPE) Ladda ner data från Svenskt Vattenarkiv Sidsjön på VISS
Siggesta gård

Siggesta gård är en herrgård med lantbruk samt turist- och fritidsverksamhet i Värmdö kommun öster om Stockholm. Gården, som ligger i en gammal kulturbygd, är dokumenterad från år 1323. Det finns en folklig tradition att socknens första kyrka skulle ha funnits vid Siggesta, men det finns inga uppgifter som bekräftar detta. I Siggestas närhet finns tio dokumenterade gravfält med 85 gravar. Området har troligen varit bebott sedan järnåldern och vendeltid, cirka 550–800 e. Kr. I närheten av gården finns även en 900 år gammal ek. Enligt Beskrifning öfver Stockholms län ska gården under medeltiden ha tillhört släkten Vasa, varefter den skänktes till kyrkan. I samband med reformationen återgick gården i Vasaättens ägo. Kung Erik XIV skänkte därefter gården till Jakob Bagge d ä, vars släkt ägde gården in på 1600-talet. I ägarlängden finns, enligt samma källa, även bland andra släkterna Svinhufvud, Fleming (1662) och von Scheven (1770). En tidigare huvudbyggnad revs år 1732, då ägaren Gabriel Cronstedt uppförde en ny mangårdsbyggnad. Den i sin tur förföll och revs 1872. Runt sekelskiftet 1900 byggdes flera nya ekonomibyggnader och arbetarbostäder vid gården, men den nuvarande huvudbyggnaden uppfördes först år 1938. Den ritades i 1700-talsromantisk stil av arkitekten W Nathanson. Gården ägs sedan år 1990 av finansmannen Olof Stenhammar, som har utvecklat verksamheten med bland annat konferenslokaler i herrgården samt restaurang, konsertlokal, butiker och ridskola i intilliggande byggnader. Se även Värmdö socken Referenser Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Siggesta gård.
Sigmahuset

Sigmahuset är en byggnad i Malmö som bland annat rymmer Sigmakoncernens verksamhet i Malmö. Sigmahuset ligger på Dockplatsen vid Malmös hamninlopp med cirka 500 arbetsplatser på en total yta om 12 000 m². Byggnaden ritades av arkitektfirman Temagruppen och ägs av Wihlborgs fastigheter. Byggnaden har sju plan som ligger i en u-form runt en ljus atriumgård. Arbetsplatserna varierar mellan cellkontor, storrum och öppet landskap. Byggnadens fasad är rivputsad i en varmvit kulör och kombineras med stora glaspartier. Sigmahusets interiör har en varm karaktär med grå kalksten och ljusa väggar i kombination med björkpartier. I Sigmahuset har Nexer Group http://www.nexergroup.com/sv och Nexer Recruit http://www.nexerrecruit.com sitt Malmö baserade kontor. Nexer Recruit fokuserar på rekrytering inom IT och tech. Invigning skedde i oktober år 2000. Vid 2-tiden på natten den 4 november 2016 utsattes huset för ett sprängattentat på bottenplan med omfattande skador på husets glasfasad. Referenser
Signalbergets naturreservat

Signalberget är ett naturreservat i Gryta socken, Enköpings kommun. Reservatet ligger vid östra änden Alsta sjö, cirka 2 kilometer väster om Örsundsbro. Signalberget består främst av gammal barrskog. En del av träden är så gamla som 230 år. Signalberget är ungefär 35 meter högre än de omgivande jordbruksmarkerna och domineras av hällmarsktallskog på de över områden och av granskog längs sluttningarna. Länsväg C 569 passerar platsen. Referenser Länsstyrelsens beskrivning
Sigtuna folkhögskola

Sigtuna folkhögskola grundades av Manfred Björkquist 1917. Folkhögskolan är belägen på en av Sigtunas västra kullar, på samma plats där Svenska kyrkans lekmannaskola tidigare låg. Huvudmannaskap Skolans huvudmän är Sigtunastiftelsen, Sensus studieförbund och Svenska Kyrkans Unga. Utbildningar Sigtuna folkhögskola driver utbildning inom konst, film, teater, manusskrivande, musik- och ljudproduktion samt pedagogiska områden t ex fritidsledareutbildning. Skolan har också – som alla svenska folkhögskolor – en behörighetsgivande kurs, allmän kurs. Denna utbildning ger behörighet för vidare studier på universitet och högskola. Skolan driver helfartsutbildningar, halvfartsutbildningar och distansutbildningar. Antalet studerande ligger kring 200 deltagare per år. Skolan har ett internatboende. Övrig verksamhet Andra verksamheter skolan driver är konferensverksamhet och vandrarhemsverksamhet anslutet till STF. Noter Externa länkar Sigtuna folkhögskola
Sigtuna rådhus

Sigtuna rådhus är beläget vid Stora torget i Sigtuna och är Sveriges minsta bevarade rådhus. Det byggdes på initiativ av borgmästare Eric Kyhlman och invigdes 1744. År 1947 höll rådhusrätten sitt sista sammanträde i rådhuset, som idag är museum och vigsellokal. Rådhuset byggnadsminnesförklarades 1971. Sigtuna rådhus från 1700-talet är nu en del av Sigtuna museums verksamhetsområde, liksom Borgmästargården. Bildgalleri Källor Gunnar Redelius, Sigtuna rådhus, Länsstyrelsen i Stockholms län, 1987, ISBN 91-87088-03-7.
Sikö naturreservat

Sikö är ett naturreservat i Jälluntofta socken i Hylte kommun i Småland (Hallands län). Reservatet är 3,5 hektar stort och skyddat sedan 1957. Det består av ön Sikö och två mindre skär i sjön Jällunden. Öarna, som mest är bevuxna av barrskog, har stor betydelse för fågellivet och därför förbjudna att beträda under vissa tider av året. Området är just ett reservat för att skydda häckningsplatser för fågel. Då området skyddades 1957 angavs glada och fiskgjuse som där häckande fåglar. Området är ett fågelskyddsområde och ej anpassat för besökare. Källor Sikö, Länsstyrelsen i Hallands län