Kumla kyrkogård, Östergötland

Kumla kyrkogård är en kyrkogård vid Kumla kyrka i Kumla socken, Mjölby kommun. Kyrkogården ligger omkring fem kilometer norr om Väderstad i det öppna jordbrukslandskapet söder om Tåkern. Den är mycket liten, har en närmast kvadratisk planform och omger den medeltida kyrkan på alla sidor. Kyrkogården präglas av sin ålderdomliga kalkstensmur, smidesgrindar från 1832, en trädkrans och en tydlig uppdelning mellan grusade familjegravar i norr och väster samt den tidigare allmänna linjen söder om kyrkan. På kyrkogården finns kistgravplatser. Historia Kyrkogården anlades sannolikt i samband med den tidigmedeltida kyrkan eller kan ha funnits redan innan den första stenkyrkan uppfördes. Namnet Kumla kan syfta på en eller flera äldre gravhögar eller kummel, men några sådana lämningar är inte kända. Kyrkogårdens ringa omfattning tyder på att den aldrig har utvidgats. Den har samma utsträckning på 1800-talets kartor som vid inventeringen 2005. Kumla kyrka Kumla kyrka uppfördes av kalksten under slutet av 1100-talet och hör till den grupp romanska absidkyrkor som är särskilt vanlig i västra Östergötland. Den ursprungliga planformen med rektangulärt långhus och smalare absidkor är bevarad. Bland de medeltida delarna finns murverket, den romanska takstolen, ett korsformat fönster i absidväggen, en igenmurad korportal, triumfbågens anfang och en rikt skulpterad piscina. Kyrkan hade tidigare ett torn, som revs 1818. En klockbod hade redan uppförts omkring 1809 som ersättning. Kyrkogårdens äldre omgärdning Kyrkogården omges av en kraftig kalkstensmur som har samma huvudsakliga höjd och omfattning som på en avbildning från början av 1800-talet. Muren ger ett ålderdomligt intryck, men det är osäkert om några delar är medeltida. Den kan i stället ha uppförts eller byggts om under de omfattande arbetena vid kyrkan under slutet av 1700-talet och början av 1800-talet, då rivningen av tornet gav tillgång till stora mängder kalksten. Gravstenar återanvända som grindstolpar De båda stolparna vid kyrkogårdens västra ingång är tillverkade av återanvända gravstenar från stormaktstiden. Stenarna har huggits om och är kraftigt lavbevuxna, vilket gör inskrifterna svåra att läsa. På den ena kan möjligen årtalet 1601 ha funnits. Även i kyrkogårdsmuren kan delar av äldre gravvårdar ha återanvänts, men några säkra exempel kunde inte identifieras vid inventeringen. Grindarna från 1832 Kyrkogårdens västra ingång har en dubbelgrind av smidesjärn mellan de återanvända kalkstensstolparna. Grinden är dekorerad med blomsterslingor och ornament i flera nivåer. På stolparna finns siffrorna 18 och 32, vilket tillsammans bildar årtalet 1832, samma årtal som finns ovanför kyrkans västportal. I den västra delen av den norra muren finns en likadan dubbelgrind mellan smalare kalkstensstolpar. Den norra grinden är odaterad men bör ha tillkommit samtidigt som den västra eller vara en senare kopia. Klockboden Klockboden står i kyrkogårdens nordvästra del och uppfördes omkring 1809 som ersättning för kyrktornet, som revs 1818. Den är en faluröd panelklädd byggnad med svartmålade luckor och detaljer. Taket är täckt med tjärat träspån och kröns av en mindre vindflöjel. Klockboden är ett av kyrkogårdens mest framträdande byggnadsverk och visar hur kyrkklockorna ordnades efter att tornet tagits ur bruk. Tiondeboden På en teckning av Kumla kyrka från början av 1800-talet finns en mindre fyrsidig byggnad i kyrkogårdens nordöstra hörn. Den var sannolikt en tiondebod och hade träpanel samt ett spåntäckt tak. Byggnaden revs troligen kort efter att bilden utfördes, eftersom en sädeslår senare inrättades på vinden över kyrkans vapenhus. Läge och omgivning Kumla är en av Östergötlands minsta socknar och hade 181 invånare 1775. Kyrkan ligger nästan ensam i den öppna och fullständigt uppodlade slättbygden. Väster om kyrkogården står en äldre ljusblå panelklädd skolbyggnad som används av kyrkan och innehåller bland annat toaletter. I öster ligger den mindre gården Ekenäs. I övrigt omges kyrkogården helt av åkermark. Kyrkogårdens utformning Kyrkogården omfattar ett enda gravkvarter med drygt hundra bevarade gravvårdar. Den är större söder om kyrkan än norr om den och kyrkobyggnaden ligger därför tätt intill kyrkogårdens olika delar. Området norr om kyrkan och längs den västra muren domineras av större stenramsomgärdade grusgravar, medan den södra delen har raka gravrader mellan rygghäckar och utgör platsen för den tidigare allmänna linjen. Omgärdning och trädkrans Den västra muren är omkring 1,2 meter hög på båda sidor och uppförd av tre till fem skift kalksten. Samma typ av mur finns i norr, öster och söder, men där är insidan grästäckt och sluttar ned mot kyrkogården. I den norra muren förekommer granit, sannolikt efter lagningar. Trädkransen saknas i väster och nordväst men består i övrigt av två lindar i norr, fyra lindar i öster samt fyra almar, en lind och en hög syren i söder. Vegetation Norr om den västra porten står ett större vårdträd. Söder om kyrkan finns tre omkring en halv meter höga rygghäckar av ölandstok som löper i nord–sydlig riktning. Häckarna markerar gravraderna på den del där den allmänna linjen tidigare låg. Gångsystem Samtliga gångar är belagda med naturgrus. Från de västra och norra grindarna leder gångar mot kyrkan. En gång följer kyrkans norra sida och fortsätter runt sakristian, medan en annan löper runt kyrkogårdens norra och östra sidor och lämnar en gravrad utanför. Framför kyrkans västportal finns en grusad plan med gångar vidare mot söder och öster. Den tidigare gången längs den södra muren har senare såtts igen. Gravvårdar Den äldsta gravvården som står kvar på kyrkogården är rest 1892 över Otto Johansson i Tungelunda. Gravvårdarna norr om kyrkan och längs den västra muren utgörs huvudsakligen av stora familjegravar med stenramar. Sammanlagt finns fjorton grusgravar, varav tretton omges av stenram och en av en låg häck. De visar ett gravskick där socknens hemmansägare och mer välbärgade familjer placerades längs kyrkogårdens ytterkanter. Den allmänna linjen Söder om kyrkan låg tidigare den allmänna linjen. Gravarna var ordnade i raka rader mellan rygghäckar och användes för personer som inte hade egna köpta familjegravar. Nästan samtliga äldre linjegravvårdar har tagits bort och endast en finns kvar. Området innehåller numera glest placerade gravvårdar från tiden efter 1960. Kyrkogårdens förändringar under 1900-talet Ett flygfoto från 1952 visar att de grusade gravarna i huvudsak låg på samma platser som vid inventeringen. Fler gravar tillkom senare i norr. En gravkarta från 1960- eller 1970-talet visar att en grusgång tidigare löpte längs den södra muren och att gångar av trädgårdsplattor fanns inne i gravområdena både norr och söder om kyrkan. Dessa gångar har senare försvunnit och den östligaste av fyra tidigare rygghäckar har tagits bort. Soluret och övrig utrustning På kyrkogården finns ett äldre solur av kalksten. Belysningen utgörs av ett mindre antal armaturer av trä. Någon minneslund fanns inte vid inventeringen 2005. Titlar och social struktur Gravvårdarna visar den tidigare uppdelningen mellan mer välbärgade familjer och personer begravda i den allmänna linjen. De större stenramsgravarna i norr och väster tillhörde huvudsakligen hemmansägare och andra mer förmögna personer. Denna placering längs kyrkogårdens kanter följer ett vanligt mönster på äldre landsbygdskyrkogårdar. Kulturhistoriska värden Kumla kyrkogård bildar tillsammans med den välbevarade romanska kyrkan, klockboden, kalkstensmuren, smidesgrindarna och trädkransen en sammanhållen miljö med höga kulturhistoriska värden. Murens ålderdomliga karaktär understryker kyrkans medeltida prägel och grindarna från 1832 är betydelsefulla delar av 1800-talets kyrkomiljö. De bevarade stenramsomgärdade grusgravarna visar kyrkogårdens tidigare sociala uppdelning och har höga kulturhistoriska värden. Den allmänna linjen söder om kyrkan är till stor del försvunnen, men områdets raka gravrader och rygghäckar gör den tidigare strukturen delvis avläsbar. Även de återanvända gravstenarna i den västra porten och den ensamma gravvården från 1892 har ett särskilt kulturhistoriskt intresse. Se även Kumla kyrka Referenser