Norra Vi kyrkogård

Norra Vi kyrkogård är en kyrkogård vid Norra Vi kyrka i Norra Vi socken, Ydre kommun. Kyrkan och kyrkogården ligger högt över Sommen och omges av ett kuperat landskap med skogsklädda höjder, öppna marker och äldre bebyggelse. Kyrkogården har en rektangulär form i nord–sydlig riktning och kyrkan ligger ungefär i mitten av området. Kyrkogården präglas av sitt höga läge vid sjön, de äldre gråstensmurarna, smidesgrindarna, trädkransen, rygghäckarna och gravkapellet i den norra delen. Historia Norra Vi kyrka uppfördes 1771–1774 av byggmästarna Måns Månsson och Petter Andersson. Delar av den medeltida stenkyrkans murverk och ett äldre gravkor återanvändes i den nya byggnaden. Kyrkogårdens äldre murar uppfördes sannolikt i samband med den nya kyrkan under slutet av 1700-talet. Större delen av den östra, södra och västra muren bedöms härröra från denna tid. På kyrkans södra sida finns ett gravkor för släkterna von Schaar och Ridderborg, som ägde Ribbingshof. Gravkoret lät uppföras av generalmajor Axel von Schaar. Dess murverk reparerades 1986. Kyrkogården utvidgades mot norr under 1920-talet efter ett förslag av trädgårdskonsulenten Christian Fredrik Mohr. Förslaget godkändes 1923 och omfattade både allmänna gravplatser och köpegravar. Efter utvidgningen kom kyrkan att ligga ungefär mitt på kyrkogården. Tidigare hade den legat i den norra delen. En minneslund invigdes 1997. I de tidigare kyrkstallarna uppfördes ett vattenverk 1969. Omgivning Söder om kyrkogården går den äldre landsvägen mellan Tranås och Kisa. På andra sidan vägen ligger den gamla skolan från 1871, som senare har använts som församlingshem och bostäder. Väster om kyrkogården finns en parkeringsplats, ett gärde och ett sommarhus. En mindre väg leder därifrån ned till sjön. Norr om kyrkogården ligger Sommen och i nordöst finns de tidigare kyrkstallarna. Öster om kyrkogården finns åkermark och parken vid Ribbingshof. Det omgivande landskapet är kuperat och präglas av skogsklädda berg. Murar och ingångar Kyrkogården omges av murar av tuktad gråsten. Murarna är omkring 0,8–1,3 meter höga och har på flera ställen rundade hörn. På murkrönen växer gräs och sedum. Vid kyrkans västra sida finns två dubbelgrindar av smidesjärn. Grindarna och staketen har spjälor som kröns av klöverbladsliknande kors. Grindstolparna är utformade som kannellerade kolonner och kröns av kors. Den södra ingången har rikt dekorerade smidesgrindar från 1785. Grindstolparna är putsade, uppbyggda i två avtrappande nivåer och krönta av plåttak, kulor och kors. På grindstolparna finns inskrifterna N KYRKOS LIKPORT. och UPPSATT ÅR 1785. På den ena stolpens sida anges även kyrkoherdens namn och titel. Inskrifterna visar att detta var den ingång genom vilken de avlidna fördes in till begravningen. I norr finns en trappa av granit som leder upp till kyrkogården nära gravkapellet. I nordöst finns grindstolpar efter en borttagen grind. Vegetation och gångsystem Kyrkogårdens äldre trädkrans bestod till stor del av kastanjer. Flera av dessa finns fortfarande kvar längs den västra sidan. På den östra sidan står yngre lindar. Längs den norra och södra mittgången finns prydnadsträd. Rygghäckar av idegran, tuja och andra växter löper huvudsakligen i nord–sydlig riktning och håller samman gravraderna. En grusgång löper runt kyrkogården med en gravrad mellan gången och muren. En nordlig mittgång leder mot gravkapellet och en sydlig mittgång går från den södra grinden till kyrkans sydportal. Även runt kyrkan finns en grusgång. Gravvårdar Väster om sakristian står en hög kalkstensvård från 1807. Den har en marmorplatta och en ekkrans av marmor och omges av pollare med kätting. Intill finns två gravhällar omgivna av smidesstaket samt en kalkstenshäll från 1837. Vid den nordvästra muren står ett gjutjärnskors från 1868. Söder om kyrkan finns en hög gravvård av svart polerad granit på en grusgrav omgiven av kätting. I den sydöstra delen står en hög gravvård av bautastenstyp med polerad inskriptionsyta, även den omgiven av kätting. I den nordvästra delen finns flera grus- eller sandgravar omgivna av låga tujahäckar. På andra platser finns grusgravar med stenram eller järnstaket. De enklare linjegravvårdarna är ofta låga, utförda av svart granit och har vinklat krön. Dekoren kan bestå av en uppgående sol eller stjärnor. Linjegravar Vid utvidgningen på 1920-talet anlades områden för allmänna gravplatser, även kallade linjegravar. Begravningarna skedde där i tidsföljd efter dödsfallen. Till skillnad från vad som var vanligt på många andra kyrkogårdar reserverades enligt uppgift i Norra Vi en plats intill den avlidne för en efterlevande make eller maka. Rester av den allmänna linjen finns framför allt i den nordöstra delen. Gravvårdarna står fortfarande delvis i tidsordning och visar hur området tidigare varit organiserat. Linjegravssystemet upphörde i allmänhet under 1960-talet. De kvarvarande gravvårdarna har därför ett högt kulturhistoriskt värde. Gravkapellet Gravkapellet ligger i den norra delen av kyrkogården med utsikt mot Sommen. Uppgift om det exakta byggnadsåret saknas, men byggnaden är sannolikt från omkring år 1900. Kapellet har vitmålade fasader av stående fasspontad panel och en gråputsad sockel. Det svängda topptaket är täckt med svart plåt och kröns av kula och kors. Dubbeldörrarna är panelklädda och har stora gångjärn. Fönstren är spröjsade och avslutas med välvda bågar. En källaringång finns på byggnadens norra sida. Minneslund Minneslunden ligger i kyrkogårdens norra del och invigdes 1997. Den består av en mindre kvadratisk yta som omges av en idegranshäck. En plattbelagd gång leder in till lunden. I den västra delen står ett träkors och i söder finns en sittbänk. Nordvästra delen Den nordvästra delen har en öppen karaktär med stora gräsytor. Låga idegranshäckar delar in delar av området och längs den norra muren finns flera grus- eller sandgravar omgivna av tujahäckar. Gravvårdarna sträcker sig från 1860-talet till början av 2000-talet. De flesta är låga och utförda i svart eller röd granit. Bland de äldre vårdarna finns gjutjärnskorset från 1868. Här finns även graven över en sjökapten på ångfartyget Carl Johan, som trafikerade Sommen. Nordöstra delen Den nordöstra delen har en striktare karaktär med idegranshäckar i nord–sydlig riktning. Här finns rester av den allmänna linjen. Väster om sakristian ligger den Ridderborgska gravanläggningen med kalkstensvården från 1807 och omgärdning av pollare och kätting. Där finns även en grusgrav med smidesstaket och en grusgrav med stenram. De flesta övriga gravvårdar är låga och breda och härrör från 1940-talet och senare. Sydvästra delen Den sydvästra delen har en enhetlig karaktär med rosenspireahäckar och raka gravrader. De äldre gravvårdarna står främst längs kyrkogårdsmuren. Gravvårdarna är huvudsakligen från 1940- till 1990-talen, men där finns även äldre exempel från slutet av 1800-talet. Titlar som hemmansägare och rusthållare visar områdets jordbruksprägel och äldre sociala struktur. Sydöstra delen Den sydöstra delen har både öppna partier och striktare områden med rygghäckar. Längs muren finns flera större gravvårdar och familjegravar. Två större grusgravar är omgivna av pollare med kätting och har höga gravvårdar av svart respektive röd granit. Vid den östra muren står en gravvård av röd kalksten från 1883. Titlarna på gravvårdarna omfattar bland annat hemmansägare, nämndemän och kammarherre. Kulturhistoriska värden Norra Vi kyrka, gravkoret och kyrkogården bildar tillsammans med murarna, grindarna, trädkransen och gravkapellet en sammanhållen miljö med mycket höga kulturhistoriska värden. De södra grindarna från 1785 är särskilt värdefulla genom sitt ålderdomliga smidesarbete och sina inskrifter. Även de västra grindarna med sina ovanliga gjutna stolpar har ett högt kulturhistoriskt värde. Trädkransen visar det parkideal som blev vanligt på landsortskyrkogårdarna under 1800-talet. Kastanjerna är särskilt betydelsefulla eftersom de tillhör den äldre trädkransen. De större gravarna längs murarna och i kvarterens ytterkanter visar den äldre sociala indelningen mellan köpegravar och enklare gravplatser. Bevarade grusgravar, järnstaket, stenramar samt pollare med kätting representerar gravskick som tidigare var vanliga. Resterna av den allmänna linjen i den norra delen är viktiga eftersom de visar gravsättningarnas tidsordning. Även rygghäckarna och grusgångarna har stor betydelse för förståelsen av kyrkogårdens historiska struktur. Se även Norra Vi kyrka Referenser