NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Konstnärligt campus vid Umeå universitet

Konstnärligt campus är ett tidigare industriområde vid Umeälven nära centrala Umeå som åren 2009–2011 byggts om för att inrymma ett flertal av Umeå universitets konstnärliga utbildningar, för att gynna framväxten av en kreativ miljö där arkitektur, design, konst och yrkesverksamhet kan mötas. Konstnärligt Campus ägs av Campus X Design AB. Först till platsen var Konsthögskolan, som redan 1987 etablerades i före detta Umeå träsliperi från 1909. Därefter fick huset intill, en transformatorstation från 1926, bli utgångspunkt för den nya byggnad som arkitekten Olle Qvarnström ritade för Designhögskolan, som invigdes 1989. Planeringsfasen 2005 lade dåvarande rektorn för Designhögskolan, professor Bengt Palmgren, fram ett förslag till Umeå universitet om att bilda ett konstnärligt campus genom att flytta Bildmuseet till området samt att ansöka om examensrätt för utbildning i arkitektur. Hösten 2008 meddelade Balticgruppens donationsstiftelse att den skulle satsa 36,6 miljoner kronor på Konstnärligt campus. I december samma år beslutade Umeå universitets styrelse att under en sexårsperiod satsa sammanlagt 350 miljoner kronor på utbyggnaden av Konstnärligt campus. Beslutet gällde i första hand startbidrag och byggstart för den nya Arkitekthögskolan, som startade hösten 2009 i Tullmagasinet i centrala Umeå och hösten 2010 flyttade in i de nya lokaler som byggts invid Designhögskolan. En ny byggnad för Konsthögskolan uppfördes på området, och det gamla sliperiet har byggts om till en inkubatorverksamhet för konstnärer och kulturarbetare. En tredje nybyggnation inrymmer Bildmuseet, en filial till Umeå universitetsbibliotek och en filial till universitets experimentplattform för "humaniora och nya medier", Humlab. Samtliga byggnader ritades av den danska byrån Henning Larsen Architects i samarbete med White arkitekters Umeåkontor, och färdigställdes 2012. Ett centrum för konstnärlig utbildning och forskning Den officiella invigningen av Konstnärligt campus hölls 25–26 maj 2012. Senare under året färdigställdes även en kontorsbyggnad i fyra våningar på området, med hyresgäster som bland annat Iksu, White Arkitekter, Balticgruppen, Ålö, och revisionsbyrån Öhrlings PricewaterhouseCoopers. Våren 2014 öppnade så det nya Sliperiet, (officiellt invigt i september 2014), som bland annat inrymmer inkubatorn Uminova Expression, en filial av Interactive Institute, Kulturverket och några mindre företag. Där finns också Sveriges första Fab lab (fabrication laboratory) – ett toppmodernt laboratorium med avancerad teknik, bland annat flera 3D-skrivare, portalfräsar, laser- och vattenskärare. Hösten 2015 sålde fastighetsägaren Balticgruppen hälften av sitt ägande av Konstnärligt campus till det nybildade fastighetsbolaget Campus X i Umeå AB, som till lika delar ägdes av Balticgruppen och Wallenberg Foundations AB. Numera ägs bolaget av Kajeka AB och Wallenberg Investments AB. Källor Noter Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Konstnärligt campus vid Umeå universitet. webbplats för Konstnärligt campus Umeå universitets sida om Konstnärligt campus hämtad 25 maj 2010
Neptuni åkrar

Neptuni åkrar, česky lze přeložit jako Neptunova pole, je populární malá přírodní rezervace a pravěké až středověké pohřebiště. Leží na západním pásu pobřeží ostrova Öland podél Kalmarského průlivu Baltského moře a pobřežní silnice. Nachází se u vesnice Byxelkrok patřící k obci Böda v okrese Borgholm v kraji Kalmar v jižním Švédsku. Je to štíhlé cca 200 m široké oblázkové pole a pole kamenných ploten s pláží, s malými útesy a přilehlou pobřežní vegetací. Jméno ji dal švédský přírodovědec Carl Linnaeus (1707–1778) v roce 1741 podle římského boha moře, jezer a pramenů Neptuna. Pro svůj zvláštní vzhled je jednou z nejnavštěvovanějších oblastí Ölandu. Příroda Rezervace byla založena 12. prosince 1961. Vegetace je velmi řídká kvůli povrchu a poměrně stálému větru, který krajinu vysušuje. Skládá se tedy pouze z rostlin odolných vůči suchu. Nejznámější rostlinou je Hadinec obecný (Echium vulgare), což je léčivá dvouletá bylina z čeledi brutnákovitých, která v červnu a červenci kvete a zbarvuje celou oblast do modra. Původně rostlina nebyla na Ölandu běžná, ale její semena byla přivezena do Byxelkroku s nákladem štěrku v roce 1934 a od té doby se rozšířila po celém ostrově. Geologicky zajímavé kamenné plotny vznikly z kamenů zanechaných zde během poslední doby ledové, které erodovaly působením vln, a jsou protkány zkamenělinami trilobitů a ramenonožců (brachiopodů). Sběr zkamenělin je zakázán. Archeologické nálezy Podobně jako na mnoha místech Ölandu, se zde nachází archeologické lokality. Bylo zde objeveno nejseverněji položené pohřebiště na Ölandu pocházející z období doby bronzové až po dobu Vikingů. Skládá se z mohyly ve tvaru lodi, přesněji zasypané kamenné lodi, a nazývá se Forgalla Skepp. Zajímavé jsou také malé kamenné kruhy a kruhové cairny, kde jeden je ve tvaru trojcípém (tzv. treudd). Poblíž u Byxelkroku se nachází také vztyčený vápencový kámen Höga flisa (Vysoký odštěpek) vysoký 1,70 m. Další informace U silnice se nacházejí parkoviště a také placené stání pro obytné automobily Byxelkrok Ställplats. Galerie Odkazy Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Neptuni åkrar na Wikimedia Commons Reference
Neptuni åkrar

Neptuni åkrar (dt.: Neptuns Felder) ist ein Naturreservat im Norden der schwedischen Ostseeinsel Öland. Das nördlich von Byxelkrok am Ufer des Kalmarsunds gelegene Gebiet erhielt seinen Namen 1741 während Carl von Linnés Ölandreise. Es gehört aufgrund seiner eigenartigen Erscheinung zu den meistbesuchten Gegenden Ölands. Neptuns Felder bestehen aus einem sich am Ufer entlangstreckenden großen Geröllfeld. Im Juni und Juli blüht auf den sonst kargen Flächen der Gewöhnliche Natternkopf in üppigem Blau. Die das Geröllfeld bildenden Steine stammen vom Inlandeis der letzten Eiszeit und wurden über Jahrtausende von den Wellen geschliffen und zur Geröllbank geformt. In dem Gebiet wurden Fossilien insbesondere von Trilobiten und Brachiopoden gefunden. Südlich des Gebiets befinden sich der Stein Höga flisa und das Gräberfeld von Byxelkrok, welches die Schiffssetzung Forgallaskeppet umfasst. Literatur Andreas Hassler, Schweden Handbuch, Edgar Hoff Verlag 2001, ISBN 3-923716-10-9, Seite 265 Weblinks Neptuni åkrar in der World Database on Protected Areas (englisch) Karte des Gebiets beim Länsstyrelsen Kalmar län Einzelnachweise
Neptune's fields

Neptune's fields (Swedish: Neptuni åkrar) is a nature reserve in the north of the island of Öland, Sweden. Located in Borgholm Municipality along the Kalmar Strait, north of the village of Byxelkrok, it consists of a long stretch of cobble beach covered with Echium vulgare which blossoms in June and July, coloring the entire area blue. The cobble stones result from stones left during the last ice age that eroded through the action of the waves, and they are interspersed with fossils from Trilobites and Brachiopods. The place is a well-known tourist attraction. It was named by Carl Linnaeus, who visited the place on his 1741 journey to the island. Tumulus and gravefield Just south of the Neptune's fields is the Forgalla Skepp, a Bronze Age ship shaped tumulus, and a grave field. The latter measures 150 by 30 m (492 by 98 ft) and contains 32 small stone circles, nine cists, twelve round cairns, and one in the shape of a three pointed star (treudd). A bit further south, just a kilometer north of Byxelkrok, is Höga Flisa (the Tall Shard), a 1.70 m (5.6 ft) high limestone. References External links Area entry at Swedish National Heritage Board Neptune's fields, photos and map at Atlas Obscura. Accessed 8/2/2025
Neptuni åkrar

Neptuni åkrar är ett utbrett klapperstensfält längs kusten norr om Byxelkrok i Böda socken på Öland som har inrättas som ett naturreservat. Det fick sitt namn av Carl von Linné 1741, efter den romerske havsguden Neptunus. På det i övrigt nästan helt vegetationslösa strandvallarna blommar under sommaren blåeld i stor mängd.. Forgallaskeppet På Neptuni åkrar ligger ett 150 gånger 30 meter stort gravfält som omfattar drygt 50 fornlämningar. Dessa utgörs av 32 runda stensättningar, tolv gravrösen, nio stenkistor, en skeppsformig stensättning, en treudd och en rest sten. Den skeppsformiga stensättningen benämns Forgallaskeppet och är 14 meter lång och tre meter bred. I den nordvästra spetsen finns en rest kalksten liksom i skeppets mitt. I övrigt är stensättningen flack och ofylld. Gravarna är delvis svåra att se då de utformats av låga kalkstenshällar som är nedsatta i marken. Genom fynd, påträffade vid utgrävning utförd av T.J. Arne 1935, har gravfältet daterats till vikingatid. Den sannolikt yngsta graven, en stenkista, var på kristet vis orienterad i ost-västlig riktning. Källor Länsstyrelsen om naturreservatet Med arkeologen Sverige runt. Bokförlaget Forum. 1987. ISBN 91-37-09153-0 Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Neptuni åkrar. Böda 5:1, Riksantikvarieämbetet.
Norra Teden

Norra Teden är en sjö i Linköpings kommun och Åtvidabergs kommun i Östergötland och ingår i Motala ströms huvudavrinningsområde. Sjön har en area på 1,03 kvadratkilometer och ligger 60,9 meter över havet. Sjön avvattnas av vattendraget Kumlaån. Delavrinningsområde Norra Teden ingår i det delavrinningsområde (647157-151047) som SMHI kallar för Utloppet av Norra Teden. Medelhöjden är 75 meter över havet och ytan är 27,12 kvadratkilometer. Det finns inga avrinningsområden uppströms utan avrinningsområdet är högsta punkten. Kumlaån som avvattnar avrinningsområdet har biflödesordning 2, vilket innebär att vattnet flödar genom totalt 2 vattendrag innan det når havet efter 71 kilometer. Avrinningsområdet består mestadels av skog (38 procent), öppen mark (13 procent) och jordbruk (35 procent). Avrinningsområdet har 2,42 kvadratkilometer vattenytor vilket ger det en sjöprocent på 8,9 procent. Bebyggelsen i området täcker en yta av 0,68 kvadratkilometer eller 2 procent av avrinningsområdet. Se även Teden Lista över insjöar i Linköpings kommun Källor SMHI: Sjöar, vattendrag och avrinningsområden Externa länkar Delavrinningsområden på SMHI Vattenwebb (S-HYPE) Ladda ner data från Svenskt Vattenarkiv Norra Teden på VISS
Södra Teden

Södra Teden är en sjö i Åtvidabergs kommun i Östergötland och ingår i Motala ströms huvudavrinningsområde. Sjön har en area på 0,687 kvadratkilometer och ligger 61 meter över havet. Sjön avvattnas av vattendraget Kumlaån. Delavrinningsområde Södra Teden ingår i det delavrinningsområde (647157-151047) som SMHI kallar för Utloppet av Norra Teden. Medelhöjden är 75 meter över havet och ytan är 27,12 kvadratkilometer. Det finns inga avrinningsområden uppströms utan avrinningsområdet är högsta punkten. Kumlaån som avvattnar avrinningsområdet har biflödesordning 2, vilket innebär att vattnet flödar genom totalt 2 vattendrag innan det når havet efter 71 kilometer. Avrinningsområdet består mestadels av skog (38 procent), öppen mark (13 procent) och jordbruk (35 procent). Avrinningsområdet har 2,42 kvadratkilometer vattenytor vilket ger det en sjöprocent på 8,9 procent. Bebyggelsen i området täcker en yta av 0,68 kvadratkilometer eller 2 procent av avrinningsområdet. Se även Teden Lista över insjöar i Åtvidabergs kommun Källor SMHI: Sjöar, vattendrag och avrinningsområden Externa länkar Delavrinningsområden på SMHI Vattenwebb (S-HYPE) Ladda ner data från Svenskt Vattenarkiv
Källa Old Church

Källa Old Church (Swedish: Källa gamla kyrka, also Källa ödekyrka) is a former church on the Swedish island Öland, in the Baltic Sea. It was abandoned by its congregation during the 19th century but is still used occasionally during summer, for services, concerts, and summer weddings. History Beneath the floor of the presently visible church building, traces of wood have been found which point to the existence of an earlier, wooden church on the same spot. This first church was probably erected during the 11th century. During the 1170s a stone tower was erected, possibly attached to the wooden church or else free-standing, and serving a defensive purpose. Subsequently during the 13th century the wooden church was replaced with the stone building now visible. The church still retains essentially the same appearance as it had at the end of the century; only minor adjustments have been made since. It is indicative of the way several fortified churches on Öland may have appeared during the Middle Ages. The church was renovated in the 1760s and in 1802–1807, and continuously during the first half of the 19th century. However, during the 1850s it became apparent that the church had to undergo a comprehensive renovation, and in the light of this the congregation decided instead to build a new church. Källa Church was built nearby in 1888. The old church was abandoned but by decree of the Royal Swedish Academy of Letters, History and Antiquities the congregation was forbidden to destroy it. In 1911, the state allocated funds to have the church repaired and in 1928 it was decided that the church should be turned over to the Royal Swedish Academy of Letters, History and Antiquities, who still own it. Architecture The building has three storeys, of which the ground floor was used as a church. Externally it retains much of its original appearance; however the sacristy is from the 1760s and the roof shingle dates from the 17th century, and minor alterations have been made throughout the centuries. Internally almost nothing remains of the original furnishings. The church was re-decorated during the early 19th century and most of these furnishings were installed in the new church when it was built, or sold. The altar is however the medieval original. References External links Media related to Källa Old Church at Wikimedia Commons
Anstalten Kumla

Anstalten Kumla er et lukket fængsel, beliggende ved byen Kumla i Sverige. Kumla er Sveriges største og et af landets sikreste fængsler. Fængslet, som åbnede i 1965, har 463 pladser, og benyttes især til langtidsdømte. Fængslet har et stort antal afdelinger, heriblandt Riksmottagningen, hvor alle, som er idømt fire års fængsel eller mere, undersøges inden de placeres i det svenske fængselsvæsen. Christer Pettersson, der har været anklaget for Palmemordet, har siddet i fængslet. I en periode i 1982 samtidig men den kriminelle Seppo T. Seppo T påstod senere i 1997 at han der lærte Christer Pettersson at kende og senere skal have solgt den såkaldte Mockfjärd-revolver til ham. Denne revolver var mistænkt som Palmes mordvåben. Personer der har været der Christer Pettersson Clark Olofsson Lars Tingström John Ausonius (Lasermanden) Lars-Inge Svartenbrandt Mats Rimdahl*Stig Bergling Ioan Ursut Mijailo Mijailovic Helge Fossmo Tony Byström Rahmi Sahindal (Fadime Sahindals far) Jackie Arklöv Ekstern henvisning Anstalten Kumla Henvisning
Kumla Prison

Kumla Prison (Swedish: Anstalten Kumla) is a prison facility in Kumla Municipality, Sweden. It was opened in 1965 and is Sweden's largest prison. Kumla is one of three high security prisons in Sweden holding risk inmates (security class 1). On 18 March 2009, a new supermax facility was opened inside the Kumla Prison. Controversies The 1972 escape of 15 inmates On the night of 18 August 1972, between 3 am and 4 am, 15 inmates escaped from the Kumla bunker, which was considered the most escape-proof prison in Sweden. Those who escaped were considered to be some of Sweden's most dangerous criminals. Among the escapees were Lars-Inge Svartenbrandt, Miro Barešić and Nisse Pistol, among others. One of the factors contributing to the success of the escape was that the security department was not monitored by guards around the clock. Instead, guards patrolled the department at regular intervals during the night. The police were able to establish early on that the 15 cell doors had not been broken into, but had been opened with a key. However, it has never been proven how the actual opening of the doors took place. One theory is that the inmates made their own keys by secretly making impressions of the guards' keys. Another theory is that the keys were bought by a prison guard. In order to open the doors, an inmate managed to fool the guards that he was already locked up. He then hid until the ward was unattended and then unlocked the others' cells. A total of 20 cells were opened, but five inmates chose to stay behind, partly because they had little time left before their release. The escape caused a huge police response. All 15 of the escapees were eventually captured by the police. The 1991 escape On 9 May 1991, Marten Imandi and Ioan Ursuț escaped from Kumla. They were both placed in the security section of the institution. Notable inmates Jackie Arklov Clark Olofsson Christer Pettersson Lars-Inge Svartenbrandt Rakhmat Akilov John Ausonius Stig Bergling Helge Fossmo Daniel Maiorana Mijailo Mijailović Jon Nödtveidt Tony Olsson Rahmi Sahindal Tommy Zethraeus Miro Barešić References
Prisão de Kumla

A prisão de Kumla localiza-se em Kumla na Suécia, sendo um complexo prisional. A prisão foi inaugurada em 1965 e é a maior prisão da Suécia sendo uma das três prisões de segurança máxima no país que detêm detentos de risco (segurança 1). Ao longo de sua história, o complexo prisional recebeu diversos criminosos famosos, como Clark Olofsson, Jackie Arklov, Lars-Inge Svartenbrandt e Christer Pettersson. Referências
Кумлська в'язниця

Кумлська в'язниця, відома як бункер Кумла, є закритою в'язницею за межами Кумли. В'язниця є найбільшою у Швеції і разом з деякими іншими в'язницями, єдиними установами в Швеції, які пропонують найвищий клас безпеки. У Кумлі є також державна виправна установа для чоловіків. До виправної установи йдуть всі, хто засуджений до чотирьох років позбавлення волі або більше. Там проводять ретельне розслідування, перш ніж особи розміщуються на Кумлі або в будь-якій іншій установі в Швеції. Історія Установа була побудована в 1965 році, і мала тоді 435 місць. У 1960-х роках Кумла спонукала великі протести своїми високими стінами, довгими системами водопропускних труб і своїм механізованим спостереженням. Стіни зігнуті всередину, що унеможливлює втечу ув'язнених. Масова втеча в 1972 році У ніч 18 серпня 1972 року між 3 ранку і 4 ранку вночі, 15 ув'язнених втекли з Кумли, яка вважалася найбільш безпечною від втеч в'язницею. Серед тих хто втік, деякі вважалися найбільш злочинними особами Швеції. Серед них були зокрема, Ларс-Інге Свартенбрандт, Міро Барешич і Ніссе Пістоль. Одним з факторів, що сприяв втечі, було те, що відділ охорони цілодобово не контролювався охоронцями. Замість цього, охоронці патрулювали звичайні відділення на регулярній основі протягом ночі. Поліція змогла заявити на ранній стадії, що 15 дверей кліток не були зламаними, а були відкриті ключем. Проте, не було доведено, як власне двері відмикнули. Одна з теорій полягає в тому, що ув'язнені зробили власні ключі, зробивши знімок ключів охорони. Інша теорія полягає в тому, що ключі були придбані в'язничним охоронцем. Щоб досягти успіху у відкритті дверей, ув'язнений зумів обдурити охоронців, що він вже замкнений. Потім він сховався, поки не завершився обхід, а потім відкрив камери інших. Загалом було відкрито 20 камер, але п'ять ув'язнених вирішили залишитися, частково тому, що їм не вистачало часу на звільнення. Втеча викликала величезний поліцейський рейд. Усі 15 втікачів зрештою були захоплені поліцією. Втеча 1991 року 9 травня 1991 року Мартен Іманді та Іоан Урсут втекли з Кумли. Обидвох помістили у в'язничний відділ охорони. 2000-і роки Наразі триває розширення в'язниці. Нові відділи охорони в Кумлі були побудовані в результаті декількох втеч, що сталися в 2004 році. У січні 2004 року троє озброєних людей звільнили трьох ув'язнених, включаючи Даніеля Майорану. Сьогодні в'язниця має 463 місця для ув'язнених і налічує 450 співробітників. Відомі в'язні Рахмат Акілов Джекі Аркльов Джон Аузоній Стіг Берглінг Гельге Фоссмо Даніель Майорана Йон Нодтвейдт Кларк Олофссон Тоні Ольссон Крістер Петтерсон Матс Рімдаль Рахмі Сахіндал Ларс-Інге Свартенбрандт Ларс Тінгстрем Іоан Урсут Томмі Зетраеус Примітки Зовнішні посилання Кумлська в'язниця [Архівовано 11 липня 2015 у Wayback Machine.]
Markuskirche (Stockholm)

Die Markuskirche (schwedisch Markuskyrkan) ist eine Kirche in Björkhagen im Stadtteil Skarpnäck, südlich von Stockholm. Der Kirchenbau aus den 1960er Jahren wurde bekannt durch seinen konsequent durchgeführten brutalistischen Architekturstil des Architekten Sigurd Lewerentz. Der Wettbewerb Nach einem Architektenwettbewerb, der 1955 ausgeschrieben wurde und bei dem u. a. auch Peter Celsing und Sigurd Lewerentz teilnahmen, bekam Lewerentz den Zuschlag. Lewerentz hatte sich schon seit den 1920er Jahren einen Namen gemacht, durch seine baulichen Beiträge zum Waldfriedhof in Stockholm (Skogskyrkogården), der heute Weltkulturerbe ist. Die „Bauhütte“ Im Jahr 1958 begannen die Bauarbeiten. Das Projekt entwickelte sich zu einer, für moderne Zeiten ungewöhnlichen, Arbeitsform zwischen dem Architekten und den Bauarbeitern, besonders den Maurern. Durch Lewerentz ständiger Gegenwart am Bauplatz entstand eine Art Bauhütte mit gegenseitigen hohem Respekt und Vertrauen der Beteiligten. In dieser Bauhütte entstanden einige Anekdoten, die auch illustrierten, dass Lewerentz sehr klare und strenge Auffassungen hatte. Ein Fliesenleger meinte, wenn er es so mache, wie Lewerentz es wolle, „würde er es nicht gerade bekommen“, worauf Lewerentz antwortete: „Gerade hin, gerade her, warum muss immer alles gerade sein? Es soll hübsch sein, egal ob’s krumm ist“. Mit einem Klempner hatte er folgenden Wortwechsel. Der Klempner: „Kann ich es so machen, wie ich es immer mache?“ Lewerentz: „Nein, das Eine weiß ich. Das ist das Einzige, das du nicht machen sollst.“ Die Architektur In der Markuskirche führte Lewerentz konsequent seinen brutalistischen Architekturstil durch. Das Erscheinungsbild der Fassaden und des Innenraumes wird von rotem, grobem Backstein und breiten, ungedrückten Putzfugen bestimmt. Man sucht vergeblich nach Deckleisten, Sockelleisten und Türzargen. Die elektrischen Leitungen liegen bewusst sichtbar auf dem Mauerwerk und bilden so ein eigenes architektonisches Ausdrucksmittel. Die Isolierglasscheiben der Fenster sind ohne Rahmen direkt, nur mit dauerelastischem Kitt, in die Maueröffnungen gesetzt. Die Malerarbeiten sind äußerst sparsam, Naturmaterial wie Backstein, Klinkerplatten und Balken aus Brettschichtholz bestimmen die Farben. Die künstlerischen Ausschmückungen, wie Taufbecken, Altarschmuck, Kirchsilber und Leuchter, sind vom Künstlerpaar Barbro und Robert Nielsson gestaltet worden. Von Robert Nielsson stammte auch die Bronsfontaine, „Lotusblume“, am Spiegeldamm vor dem Haupteingang. Die Bauzeit betrug fünf Jahre, von 1958 bis 1963. Schon während der Bauzeit weckte die Kirche in Schweden und international große Aufmerksamkeit. 1962 wurde Sigurd Lewerentz mit Schwedens vornehmsten Architekturpreis, dem Kasper-Salin-Preis, für die Markuskirche geehrt. Bildergalerie Weblinks Mehr Bilder und Zeichnungen der Markuskyrkan