NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Fatmomakke

Fatmomakke (Zuid-Samisch: Faepmie) is een gehucht binnen de Zweedse gemeente Vilhelmina. De omgeving van Fatmomakke is al eeuwen bewoond; er zijn opgravingen gevonden uit de steentijd en ijzertijd. Het gebied werd sindsdien bevolkt (en weer verlaten) door de Saami met hun rondtrekkende rendierkuddes. In de 17e eeuw probeerde men de mensen in dit gebied te kerstenen en kwamen er ook kolonisten vanuit het zuiden die het onherbergzame gebied introkken. In 1781 kwam er een gelegenheid tot beleving van het geloof; het was een speciaal ingericht huisje dat omgeven was door andere huisjes om een eventuele overnachting plaats te laten vinden. De kerstening ging dermate snel dat er snel een groter gebouw moest komen. In 1791 kwam de eerste kerk. Tussen 1881 en 1884 kwam er de huidige kerk. Tegenwoordig geeft het toegang tot het Marsfjället natuurreservaat. Het dorp heette vroeger ook wel Fadno-måkke en Fatmomack. Externe link Fatmomakke
Fatmomakke

Fatmomakke (sydsamiska: Faepmie) är en ort i Vilhelmina kommun, tolv mil nordväst om Vilhelmina. Orten växte ursprungligen upp kring Fatmomakke kyrka när samer och nybyggare bosatte sig i närheten av kyrkan. Fatmomakke kyrkstad fick status som kulturreservat den 23 juni 2014. Ortnamnet Ortnamnet Fatmomakke är sammansatt av två sydsamiska namnled. Förleden faepmie är troligen ett nordiskt inlån som avser en plats där en större dal smalnar av. Efterleden mehkie betecknar en sträcka mellan två sjöar eller längs en älv där man inte kunde färdas med båt utan måste gå och bära sin utrustning. Historia Parallellt med Svenska kyrkans verksamhet var Frälsningsarmén mycket aktiv i Fatmomakke. Sommaren 1946 donerade Anna-Lisa Öst (Lapp-Lisa) en stor timmerkåta som blev Frälsningsarméns samlingspunkt i Fatmomakke. Faepmie saemien siebrie (Fatmomakke sameförening) Under 1900-talet blev Fatmomakke en betydelsefull plats för det gryende samiska föreningslivet. Den första samiska lokalföreningen i Sverige var Fatmomakke lappförening som bildades 1904 med Hans Magnus Nilsson som ordförande. Den bytte 1912 namn till Vilhelmina och Åsele Lappars Enskilda Arbetsförening, 1917 till Vilhelmina-Åsele lappförening och 1948 till Fatmomakke sameförening. Här verkade bland andra Andreas Wilks, Emil Öster, Torkel Tomasson och Elsa Laula. År 1926 invigdes ett föreningshus i Fatmomakke. I samband med kyrkhelgerna hölls ofta politiska möten och sammanträden. Det blev naturligt för landshövdingen och andra företrädare för det svenska samhället att komma till Fatmomakke för att inhämta samernas åsikter i olika frågor. Med tiden kom den politiska kampen att alltmer föras på riksplanet. När kyrkhelgsseden i Fatmomakke i mitten av 1900-talet började dö ut blev en av de viktigaste arbetsuppgifterna för Fatmomakke sameförening att bibehålla och föra vidare platsens traditioner. Föreningen har idag 190 medlemmar, främst från Vilhelmina norra och Vilhelmina södra sameby. Den moderna sameföreningen har det samiska namnet Faepmie saemien siebrie som översätts till Fatmomakke sameförening. Källor Externa länkar Fatmomakke
Stavenowska huset

Stavenowska huset är en byggnad belägen på Rundelsgränd 1 i Uppsala tillhörande Södermanlands-Nerikes nation. Huset byggdes 1855 efter ritningar av Johan Otto Larsson och har fått sitt namn efter Ludvig Stavenow, professor i historia och universitetets rektor 1918–1929. Stavenow köpte huset samma år som han tillträdde som rektor och det totalrenoverades 1998. Idag inrymmer huset nationens bibliotek men även studentbostäder och läsesalar. Referenser
Norr-Äspen

Norr-Äspen (ook wel Noor-Espen) is een Zweeds eiland behorend tot de Lule-archipel. Het ligt ten westen van Norr-Äspen. Het heeft geen vaste oeververbinding en heeft een overnachtingshuisje. Op het eiland groeit een van de oudste sparrensoorten en op de omgevallen bomen groeien paddenstoelen en schimmels waaronder Fomitosis rosea, Amylocytus lapponica, Skeletocutis odora en de Phlebia centrifuga. Het eiland maakt deel uit van Natura 2000. Voorheen legde men aan in de nu genoemde Gammelhamn; tegenwoordig meer aan de westkust. Externe links Fomitosis rosea Skeletocutis odora Phlebia centrifuga[dode link]
Església de fusta de Hedared

L'església de fusta de Hedared és un stavkirke en el municipi de Borås, Suècia. De totes les stavkirke medievals que han perdurat fins a l'actualitat és l'única que va ser construïda fora de Noruega. És una petita església (35 m quadrats) d'una sola nau i, junt amb l'església de Haltdalen, forma part del grup més senzill de stavkirke. A més de la nau, hi ha un petit cor. Prenent en consideració el seu tipus, havia estat datada al segle xiii, però gràcies a noves investigacions i a les tècniques de dendrocronologia s'ha establert que la fusta va ser tallada l'any 1501. Per tant, l'església hauria estat completada, com molt ràpid, dos anys després. L'anterior es reforça amb una carta episcopal de 1506, quan es parla de la construcció de l'església. Exterior Els murs exteriors consisteixen en taulons convexes d'alzina que es mantenen units en una armadura de pals (stav) verticals i soleres. Durant una renovació feta l'any 1781 es va afegir un nou porxo en l'entrada de l'església, en el costat occidental, a més de petites finestres rectangulars. Es creu que aquestes van ser les primeres finestres de l'església, però no és segur. El porxo va ser demolit durant una nova remodelació l'any 1901, quan el govern suec, a través del Departament Nacional d'Antiguitats (Riksantikvarieämbetet), va desenvolupar un programa per restablir l'aspecte medieval de l'església. Una nova restauració va ocórrer entre 1995 i 1997. Interior Pel que sembla. va haver-hi almenys una església més antiga en el mateix lloc. En la dècada de 1930 es van trobar les restes d'un retaule pintat en l'exterior dels taulons. El retaule, datat cap a el segle xiv, tenia una representació de la coronació de la Mare de Déu. Altres elements antics són una Madonna de fusta i una pintura de Sant Francesc d'Assís que es localitzen en l'altar lateral, i que es creu que són peces d'un altre temple que van ser traslladades a l'església de Hedared quan aquesta va ser erigida. Referències Lagerlöf, Erland: Medeltida träkyrkor, del 2: Västergötland, Värmland, Närke (Sveriges Kyrkor, Konsthistoriskt inventarium, part 199), Stockholm: Riksantikvarieämbetet, 1985. Enllaços externs Església de fusta de Hedared Arxivat 2007-09-27 a Wayback Machine. detall de l'altar pintat Arxivat 2007-09-30 a Wayback Machine. (Kalkmålning) — en suec
Hedared Stave Church

Hedared Stave Church is a stave church situated in Hedared between Alingsås and Borås in Västra Götaland county, in the west of Sweden. It belongs to the Diocese of Skara. Description It is Sweden's only preserved medieval stave church. For a long time it was assumed Hedared stave church dated to early medieval times because it was built as a stave church. Already at the beginning of the 20th century, the archaeologist and architectural historian Emil Ekhoff argued that the church was considerably later than the Hemse Stave Church on Gotland, fragments of which he had found under the floor of the current Romanesque stone church during an 1896 excavation, and other stave churches that he had recorded either archaeologically or through written sources. Ekhoff posited a late-medieval, 14th or 15th century, date, with a preference for the former. He based this on some of the carpentry techniques used in the church. Dendrochronological methods have later confirmed Ekhoff's suspicion of a late dating and have been able to narrow it down to the very end of the medieval period. The logs date to some time around 1498–1503, with 1501 as the most likely year for the felling of the trees and a building year in the following years, to allow for the drying of the wood. A 1506 letter from the bishop mentioning the construction of a church in the parish is likely to refer to this building. The interior is tiny (35 square meters) and very plain, and when originally built, the church had only walls and a roof, earth floor and no windows. It has been modified and added to a couple of times, gaining wooden floor in 1735 and the present windows in 1781. Before that it only had a small light hole (lysglugg). In 1901 its exterior was restored to be as original as possible, but the windows were kept. In 1934–35 the interior was restored, and when removing the inner walls an altar painting was discovered. It was painted directly on the wall. A more advanced restoration took place in the 1990s. The church was raised some 70 centimetres, and the old wooden ground was replaced. There is an old altar (kalk) in the church, dating from the 13th century, wooden sculptures of Virgin Mary and Saint Francis and beautiful old paintings. Those are done by Johan Ehrenfrid, although the altar painting is older and assumed to have been made some time during the medieval times. As the church is dated very late in the medieval times this could indicate that the painting was done when the church was built. Gallery References Further reading Lagerlöf, Erland: Medeltida träkyrkor, del 2: Västergötland, Värmland, Närke (Sveriges Kyrkor, Konsthistoriskt inventarium, part 199), Stockholm: Riksantikvarieämbetet, 1985. External links Hedared Stave Church Painted altar piece (Kalkmålning) (in Swedish)
Iglesia de madera de Hedared

La iglesia de madera de Hedared es un stavkirke en el municipio de Borås, Suecia. De todas las stavkirke medievales que han perdurado hasta la actualidad es la única que fue construida fuera de Noruega. Es una pequeña iglesia (35 m cuadrados) de una sola nave y junto a la iglesia de Haltdalen, forma parte del grupo más sencillo de stavkirke. Además de la nave, hay un pequeño coro. Tomando en consideración su tipo, había sido datada en el siglo XIII, pero gracias a nuevas investigaciones y a las técnicas de dendrocronología se ha establecido que la madera fue cortada en el año 1501. Por lo tanto, la iglesia habría sido completada, cómo muy pronto, dos años después. Lo anterior se refuerza con una carta episcopal de 1506, cuando se habla de la construcción de la iglesia. Exterior Los muros exteriores consisten de tablones convexos de encina que se mantienen unidos en un armazón de postes (stav) verticales y soleras. Durante una renovación en 1781 se añadió un nuevo porche en la entrada de la iglesia, en el lado occidental, además de pequeñas ventanas rectangulares. Se cree que éstas fueron las primeras ventanas de la iglesia, pero no es seguro. El porche fue demolido durante una nueva remodelación en 1901, cuando el gobierno sueco, a través del Departamento Nacional de Antigüedades (Riksantikvarieämbetet), desarrolló un programa para restablecer el aspecto medieval de la iglesia. Una nueva restauración ocurrió entre 1995 y 1997. Interior Al parecer hubo por lo menos una iglesia más antigua en el mismo lugar. En la década de 1930 se hallaron los restos de un retablo pintado en el exterior de los tablones. El retablo, datado hacia el siglo XIV, tenía una representación de la coronación de la Virgen María. Otros elementos antiguos son una arte de Madonna de madera y una pintura de San Francisco de Asís que se localizan en el altar lateral, y qué se cree qué son piezas de otro templó qué fueron trasladadas a la iglesia de Hedared cuando ésta fue erigida. Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Iglesia de madera de Hedared.
Staafkerk van Hedared

De Staafkerk van Hedared is de enige middeleeuwse staafkerk van Zweden, en ligt in het plaatsje Hedared in de provincie Västra Götalands län. Het is tevens de enige staafkerk buiten Noorwegen die op de plek zelf is opgebouwd. De bouw ervan begon rond het jaar 1500. Het kerkje is maar 35 vierkante meter groot, en is erg sober ingericht.
Igreja de Hedared

A Igreja de Hedared (em sueco: Hedareds stavkyrka) é uma igreja luterana situada em Hedared, a 17 km a noroeste da cidade de Borås, na província da Västergötland, na Suécia. Pertence à Diocese de Skara da Igreja da Suécia. É a única igreja medieval de madeira com postes verticais (stavkyrka) que está conservada no país. Foi construída no século XIV, com pranchas de carvalho. Contém uma pia baptismal do século X e um pintura de fundo do altar executada na própria parede. Referências Bibliografia
Kraftwerk Porsi

Das Kraftwerk Porsi ist ein Wasserkraftwerk in der Gemeinde Jokkmokk, Provinz Norrbottens län, Schweden, das am Lule älv in der Nähe des Ortes Vuollerim und ca. 2 km flussabwärts von der Mündung des Lilla Luleälven in den Lule älv liegt. Es wurde von 1956 bis 1961 errichtet. Das Kraftwerk ist im Besitz von Vattenfall und wird auch von Vattenfall betrieben. Absperrbauwerk Das Absperrbauwerk besteht aus einer Wehranlage mit drei Wehrfeldern und einem Maschinenhaus in der Flussmitte, an das sich auf beiden Seiten ein Staudamm mit einer Länge von 200 m und einer Höhe von 33 (bzw. 40) m anschließt. Über die Wehranlage können maximal 2700 m³/s abgeleitet werden; die maximale Hochwasserbelastung wurde mit 3150 m³/s berechnet. Stausee Bei einem Stauziel von 77,53 m über dem Meeresspiegel fasst der Stausee 28 Mio. m³ Wasser. Kraftwerk Mit dem Bau des Kraftwerks wurde 1956 begonnen; es ging 1961 in Betrieb. Das Kraftwerk verfügt mit drei Kaplan-Turbinen über eine installierte Leistung von 173 (bzw. 262 oder 282) MW. Die durchschnittliche Jahreserzeugung liegt bei 1140 (bzw. 1148 oder 1150) Mio. kWh. Die Fallhöhe beträgt 33 m. Der maximale Durchfluss liegt bei 600 (bzw. 950 oder 1030) m³/s. Das Kraftwerk ging ursprünglich mit zwei Turbinen, die jeweils 74,3 (bzw. 75 oder 76) MW leisteten, in Betrieb; die dritte Maschine mit einer Leistung von 95 (bzw. 105,1 oder 132) MW wurde 1987 installiert. Die Nenndrehzahl der Turbinen liegt bei 115 Umdrehungen pro Minute für die ersten beiden Maschinen und 115,4 für die dritte Maschine. Siehe auch Liste von Wasserkraftwerken in Schweden Einzelnachweise
Waterkrachtcentrale Porsi

De Porsi Waterkrachtcentrale (Zweeds: Porsi Kraftstation) is een Zweedse waterkrachtcentrale. Deze centrale, gebouwd tussen 1958 tot 1961, is gelegen in de Lule, vlak nadat Kleine Lule en Grote Lule samengestroomd zijn. Tussen 1984 tot 1989 werd zij uitgebreid. Na de modernisering in 1999 was het een van de modernste waterkrachtcentrales van het land. Ze levert 280 MW doordat het water ongeveer 30 meter naar beneden stort. De waterkracht centrale draagt de naam van het dorp Porsi, maar ligt twee kilometer zuidelijker nabij Vuollerim. Externe links Vattenfall-gegevens (sv) waterkrachtcentrale Porsi
Porsi kraftstation

Porsi kraftstation är ett vattenkraftverk i Luleälven i Jokkmokks kommun, strax öster om orten Vuollerim. Kraftverket byggdes 1962 och ägs till 100 % av Vattenfall Vattenkraft AB. Ombyggnationer har skett 1984-1987 samt 2001. Källor Kuhlin, Leif. ”Porsi”. vattenkraft.info - Vattenkraften i Sverige. http://vattenkraft.info/?id=399. Läst 30 april 2015. Vattenfalls sida om Porsi vattenkraftverk
ГЕС Порсі

ГЕС Порсі (швед. Porsi kraftstation) – гідроелектростанція на півночі Швеції. Знаходячись між ГЕС Messaure (вище по течії) та ГЕС Laxede, входить до складу каскаду на річці Лулеельвен, яка впадає у Ботнічну затоку Балтійського моря біля міста Лулео. В межах проекту річку перекрили земляною греблею висотою 37 метрів та довжиною 953 метри, яка утримує водосховище Стора-Лулеельвен з припустимим коливанням рівня поверхні в діапазоні до 2,5 метра. Можливо відзначити, що сюди впадає найбільша притока Лулеельвен Лілла-Лулеельвен, при цьому ресурс з останньої потрапляє в Стора-Лулеельвен переважно через відвідний дериваційний тунель ГЕС Летсі. Розташований біля греблі машинний зал первісно обладнали двома турбінами типу Каплан потужністю по 75 МВт, введеними в експлуатацію у 1964 році. В 1987-му до них додали ще одну значно більшої одиничної потужності 132 МВт. Це обладнання працює при напорі у 33 метри та забезпечує виробництво 1150 млн кВт-год електроенергії на рік. В 1999 році на станції встановили експериментальний високовольтний генератор, який міг видавати продукцію безпосередньо в мережу високої напруги без використання трансформатора. Диспетчерський центр для управління всім каскадом компанії Vattenfall на Лулеельвен знаходиться у Vuollerim, де й розташована ГЕС Порсі. Також можливо відзначити, що на час спорудження ГЕС по річці ще здійснювався лісосплав, тому комплекс обладнали спеціальним водоводом довжиною 130 метрів, по якому було можливо переправляти до 25 тисяч стовбурів на годину. Втім, вже з 1978 року його використання припинилось. Примітки
Malmö Västra Station

Malmö Västra station (English: Malmö West Station) is a former railway station in Malmö, Sweden. It was established in 1874 with the creation of the Malmö–Ystad Line, and from 1886 it was also used by the Malmö–Trelleborg Line. In 1941, the station was taken over by the Swedish state.[1] A new and larger station building was built and its use as a station ended in 1955. The station building was later used as offices for the City Tunnel project.
Gare de Malmö västra

La Gare de Malmö västra (suédois: Malmö västra station, Gare de Malmo Ouest) est une gare ferroviaire suédoise fermée à Malmö. La gare est située entre les canaux de Malmö. Situation ferroviaire Histoire La gare est construite vers la fin du XIXe siècle par le Chemin de fer Malmö-Ystad . Elle ouvre en 1897. La gare "était la dernière gare sur la "voie de comptage" où personnes et marchandises ont voyagé entre Malmö et Ystad pendant près de quatre-vingts ans." Le dernier train de marchandises quitte la gare en 1973 et depuis lors, le bâtiment est vide . En 2012, la ville de Malmö achète l’édifice de Jernhusen pour 28 millions de couronnes, permettant ce dernier d'investir les fonds dans d'autres projets pour aider la situation ferroviaire. Le bâtiment sert (pour un certain temps) de bureaux lors du réaménagement du cartier avoisinant. Elle contient aussi un lieu de torréfaction de café dans un bâtiment annexe . Un restaurant ouvre à la gare en avril 2018 . Service des voyageurs Service des marchandises Notes et références Articles connexes Liste de gares en Suède Transport ferroviaire en Suède Portail du chemin de fer Portail de la Suède
Station Malmö-West

Station Malmö Västra (Malmö Västra) was een station in de Zweedse stad Malmö. Het station Malmö Västra is gebouwd in 1874 voor de Malmö-Ystads Järnväg (MYJ) naar Ystad en vanaf 1886 ook gebruikt door de Malmö-Trelleborgs Järnväg (MTJ) naar Trelleborg en was gevestigd aan de Bagers Plats. De treindiensten van de MYJ en de MTJ werden in 1955 opgeheven en het station werd Södervärn het beginpunt van deze lijnen. Het station is momenteel in gebruik als kantoor voor de Citytunnelproject.
Malmö västra station

Malmö Västra var en järnvägsstation i Malmö som tillkom 1874 i samband med tillkomsten av Malmö-Ystads Järnväg (MYJ) och från 1886 även trafikerades av Malmö-Trelleborgs Järnväg (MTJ). Den ursprungliga stationsbyggnaden ersattes 1897 av en större ritad av Ystads dåvarande stadsarkitekt Peter Boisen. I samband med förstatligandet av MYJ 1941 övertogs stationen av svenska staten. Trafiken mot Ystad och Trelleborg mellan Malmö Västra och Södervärn avvecklades 1955 av Statens Järnvägar, då persontrafiken mot Ystad fick Malmö C som slutstation medan trafiken mot Trelleborg och Falsterbo kortades av och fick Södervärn som slutstation. Stationsbyggnaden ligger på Dag Hammarskjölds Torg 1, längs Neptunigatan cirka 400 m väster om Malmö C. Malmö kommun köpte fastigheten av Jernhusen den 2 april 2012. 2018 öppnade restaurang i byggnaden som länge använts som kontor. Det tillhörande godsmagasinet öster om stationen stod länge öde utan tak, men renoverades och gjordes under 2016 om till Malmö saluhall. En vanlig missuppfattning är att även Malmö-Limhamns Järnväg (MLJ) hade Malmö Västra som slutstation. Passagerartrafiken på MLJ upphörde dock redan 1945 och MLJ hade en egen väntsalsbyggnad (riven 1960), vid Bagers plats, nordost om Malmö Västra. Däremot flyttade MLJ sin godshantering till Malmö V, när deras ursprungliga stationshus precis väster om Varvskanalen revs 1955. Samtidigt upphörde all övrig persontrafik på Malmö V. Källor Noter
Ljuva mons naturreservat

Ljuva mon är ett naturreservat i Linneryds socken i Tingsryds kommun i Småland (Kronobergs län). Reservatet är skyddat sedan 1985 och är 135 ha stort. Det är beläget strax öster om Linneryds samhälle och begränsas av Rolsmosjön och Linnerydssjön. Området består av åsryggar, kullar, terrasser och sänkor av varierande storlek och form. Där på mon växer ett vackert tallbestånd och i norra delen finns tallmossar. Fältskiktet domineras av bärris och kruståtel. Linnéa, kråkris och mjölon förekommer i naturreservatet. Källor Ljuva mon, Länsstyrelsen i Kronobergs län
Skanstullshallen

Skanstullshallen är en idrottshall på Södermalm i Stockholm. Hallen började byggas 2009 och invigdes i april 2011 och används framförallt för handboll och innebandy. Anläggningen ritades av Thomas Eriksson Arkitekter AB Den är belägen invid Kanalplan på Bohusgatan 28. Referenser Noter Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Skanstullshallen.
Torne bokskog

Torne bokskog är ett naturreservat i Alvesta kommun i Kronobergs län. Reservatet är skyddat sedan 2012 och omfattar 32 hektar. Det är beläget vid sjön Åsnens västra strand, sydost om Grimslöv, 1,8 km öster om Västra Torsås kapell. Området består mest av gammal bokskog. Marken är kuperad och i vissa delar blockrik. I bokskogen finns inslag av ek och det sydvästra hörnets sumpskog växer björk, asp och al. Det finns många grova gamla träd och rikligt med död ved. Området har ett rikt växt- och djurliv med ett stort antal ovanliga och hotade arter av lavar, mossor och svampar. Delar av området ingår i EU:s ekologiska nätverk av skyddade områden, Natura 2000. Källor Länsstyrelsen, naturreservat Torne Bokskog
Sjöfartsmuseet i Karlshamn

Sjöfartsmuseet i Karlshamn har samlingar från sjöfartens historia i Blekinge. I museet, som är inrymt i ett tobaksmagasin från 1878 i hamnen i Karlshamn, finns bland annat inredningen från Algot Bengtssons Skeppshandel, fartygsmålningar, en segelfartygsskans från mitten av 1800-talet, livräddningskorgen från Hanö, båtmotorer, ankare, fiskebåtstillbehör, bildarkiv och loggböcker.Samt kopia av Rysk ubåtsjökort över Blekinge kusten från 1980. Stor samling av fotografier av Karlshamns fotograferna Arne Andersson samt Börje Andersson. Museet drivs av den ideella Föreningen Sjöfartsmuseet i Karlshamn (bildad 1987), som under 1987-2021 gav ut Sjöfartsmuseets årsbok. Besökare per år: ca 8000 (2020) Bilder från museet Källor Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Sjöfartsmuseet i Karlshamn. Facebook Sjöfartsmuseet Karlshamn
Hensjönäsets naturreservat

Hensjönäset är ett naturreservat i Södra Sandsjö socken i Tingsryds kommun i Småland (Kronobergs län). Reservatet är skyddat sedan 1970 och är 108 hektar stort. Det är beläget sydost om Tingsryd på näset mellan Stora Hensjön och Lilla Hensjön. Landarealen är 32 hektar och till större delen bevuxen av bokskog. På 1800-talet sänktes båda sjöarna varvid mark frilades. Förutom bok växer i området även ek, klibbal, björk och enstaka tallar. Källor Hensjönäset, Länsstyrelsen i Kronobergs län