Västra Hargs kyrkogård

Västra Hargs kyrkogård är en kyrkogård vid Västra Hargs kyrka i Västra Hargs socken, Mjölby kommun. Kyrkan och kyrkogården ligger i ett kuperat landskap vid foten av ett skogklätt berg. Kyrkogården är rektangulär i öst–västlig riktning och sluttar mot en bäck i väster. Kyrkan ligger i det nordöstra hörnet och endast ett mindre antal gravar finns norr om byggnaden. Kyrkogårdens västra del tillkom genom en utvidgning under 1800-talets senare del. På kyrkogården finns kistgravplatser, en askgravlund och en minneslund. Historia Kyrkogården växte fram omkring en medeltida kyrka som sannolikt uppfördes under 1200-talets första hälft. En karta från 1705 visar kyrkogården omkring den äldre kyrkan, med stigluckor i den norra och södra muren. En fristående klockstapel av trä fanns ännu under 1700-talet. Den medeltida kyrkan ersattes av den nuvarande byggnaden, som stod färdig 1815. Vid en arkeologisk undersökning 2004 påträffades lämningar av den äldre kyrkan intill den nuvarande kyrkans norra fasad. Den nuvarande kyrkan uppfördes i nyklassicistisk stil med rektangulärt långhus, korabsid, sakristia i norr och torn i väster. Fasaderna är vitputsade och taken täckta med falsad plåt. Ingångar finns genom tornet och på långhusets södra sida. Kyrkorummet har en öppen nyklassicistisk karaktär med slutna bänkkvarter. I en sockenbeskrivning från början av 1800-talet omtalas en planterad gravplats i kyrkogårdens sydvästra hörn med almar, ligusterhäck och ett monument av porfyr. Uppgifterna avser sannolikt gravanläggningen över Lovisa Odencrants, daterad 1822. I en beskrivning från 1829 nämns även en gravvård av röd kalksten över Christina Christoffersdotter Uggla, som avled 1781. Den står norr om kyrkan och kan fortfarande finnas på sin ursprungliga plats. År 1875 köptes mark för att utvidga kyrkogården åt väster. Utvidgningen är tydligt avläsbar i murverket, eftersom den äldre och yngre delen har olika typer av murar. De båda delarna hade även skilda fastighetsbeteckningar på ekonomiska kartor från 1900-talet. Under första hälften av 1900-talet fanns flera häckomgärdade grusgravar på kyrkogården. En omläggning pågick under början av 1950-talet med målet att skapa en så kallad grön kyrkogård. Grusgravar lades då om till gräs och en kyrkogårdsbrunn planerades för att förbättra bevattningen. En minnes- och asklund anlades senare i kyrkogårdens sydvästra del och invigdes 2005. Omgivning Kyrkan ligger vid ett vägskäl där vägarna från Önnebo, Sya och Mjölby–Boxholm möts. Väster om kyrkogården rinner en bäck mot Hargsjön och på andra sidan bäcken stiger terrängen genom lövskog. I norr och söder finns öppen odlingsmark. Öster om kyrkan ligger den tidigare skolan och sockenstugan, som numera används som församlingshem. Byggnaden uppfördes omkring 1850 och har två våningar, gulmålad locklistpanel och tegeltäckt sadeltak. Norr om byggnaden finns ett bisättningsrum som är inbyggt i sluttningen. Prästgården ligger på andra sidan en vik av Hargsjön. Utformning Kyrkogården saknar formell kvartersindelning men kan delas in i en södra, sydvästra, nordvästra och norra del. Terrängen sluttar från kyrkan i öster mot bäcken i väster. Områdena söder och väster om kyrkan har en regelbunden karaktär med rygghäckar i nord–sydlig riktning. Den sydvästra delen består delvis av öppna gräsytor med större gravmonument. Norr om kyrkan är gravarnas placering mer oregelbunden och där finns flera äldre familjegravar, grusgravar och påkostade gravvårdar. I västra delen finns områden med bevarad linjegravskaraktär. Murar och ingång Kyrkogården omges av kallmurade stödmurar av gråsten. Murarnas utseende varierar och visar skillnaden mellan den äldre delen och utvidgningen från 1875. Den västra delen av den norra muren är oregelbundet lagd och varierar kraftigt i höjd, medan den äldre östra delen är mer regelbunden och består av större stenblock i två eller tre skift. I nordväst når muren en höjd på omkring 2,5 meter. Även den södra muren ändrar karaktär vid gränsen mellan den äldre och yngre delen. Kyrkogårdens enda ordinarie ingång ligger i öster. Den består av en dubbelgrind av smidesjärn med spjälor och rombmönster i den nedre delen. Grindstolparna är fyrkantiga, utförda av gråsten och har svagt pyramidformade krön. Vegetation och gångar Trädkransen består huvudsakligen av höga lindar. I väster och norr står flera äldre lindar, medan två stora askar växer vid den östra muren. Även längs den södra sidan finns en rad träd, främst lindar. Vid en mittgång sydväst om kyrkan står två kraftigt hamlade lindar som kan vara rester av en äldre plantering från början av 1800-talet. Grusgångar leder från den östra grinden genom kyrkogården och omkring kyrkan. En gång går från kyrkans södra portal till den södra muren och två gångar löper i nord–sydlig riktning väster om kyrkan. En kringgående gång följer stora delar av kyrkogårdens ytterkant. Gångarna är belagda med både naturgrus och krossgrus. Gravvårdar och gravtradition Kyrkogården präglas av socknens många stora gårdar. Flera familjegravar har höga gravvårdar av bautastenstyp och några gravar omges av stenram, häck eller gjutjärnsstaket. Där finns även två gravvårdar av gjutjärn, varav den ena är utformad som en nygotisk portal och daterad till 1820-talet. De äldsta vårdarna som sannolikt står kvar på sina ursprungliga platser är från slutet av 1700-talet och början av 1800-talet. I kyrkogårdens västra delar finns ett relativt stort antal enkla gravvårdar från den allmänna linjen. De består främst av mindre granitstenar samt fernissade eller vitmålade träkors. Gravarna anlades kronologiskt efter dödsfallen och familjemedlemmar begravdes därför inte alltid bredvid varandra. I den sydvästra delen kan gravläggningarna följas från 1929 till 1947, vilket gör den äldre ordningen tydligt avläsbar. Södra delen Den södra delen har en regelbunden struktur med rygghäckar och gravrader i nord–sydlig riktning. En grusgång från kyrkans sydportal kantas av två formklippta tujahäckar och avslutas med ett träkors. I den östra och mellersta delen dominerar låga och breda gravvårdar av granit från 1930- och 1940-talen och framåt. I väster ligger flera stora gravanläggningar med anknytning till socknens större gårdar. Mest framträdande är en familjegrav med sex höga bautastenar, omgiven av ett gjutjärnsstaket. Där finns även gravvården över Lovisa Odencrants från 1822, utförd av marmor och försedd med vapensköld. Västra delarna Den sydvästra delen består huvudsakligen av gräsmatta och har delvis bevarad karaktär av linjegravsområde. Flera rygghäckar har tagits bort, men gravvårdarnas placering visar fortfarande det äldre systemet. De bevarade vårdarna är enkla och består av mörk granit eller träkors. Även den nordvästra delen har delvis bevarad linjegravskaraktär. Där finns rygghäckar av rosenspirea, sibirisk ärtbuske och måbär. Gravvårdarna är huvudsakligen låga och utförda i röd eller grå granit. I väster finns flera träkors och enklare stenar som hört till den allmänna linjen. Längs den västra muren har äldre borttagna gravvårdar lagts upp som en mindre museisamling. Norra delen Området norr om kyrkan har en oregelbunden struktur med både äldre och yngre gravar. Där finns flera stora familjegravar i form av grusgravar omgivna av stenramar, häckar eller gjutjärnsstaket. Bland gravvårdarna finns kors av granit, liggande granithällar från 1800-talet och en större familjegrav med flera infällda vårdar. Till de äldsta vårdarna hör kalkstensstenen över Christina Uggla Christoffersdotter från 1781. Vid den östra muren står även ett trepassformat gjutjärnskors från 1865 och en gravvård utformad som en nygotisk portal från 1825. Norr om kyrkan finns därmed flera av kyrkogårdens äldsta och mest påkostade gravanläggningar. Minnes- och asklund Minnes- och asklunden ligger i kyrkogårdens sydvästra hörn och fortsätter ned mot en grusad yta väster om muren, i riktning mot bäcken. Anläggningen invigdes 2005. Titlar Titlarna på gravvårdarna speglar socknens sociala och ekonomiska förhållanden. Förekomsten av stora gårdar framgår av titlar som major, friherre och godsägare. På kyrkogården finns även gravar över anställda vid gårdarna, däribland rättare, trotjänarinnor, kuskar och trädgårdsmästare. Kulturhistoriska värden Västra Hargs kyrka och kyrkogård bildar tillsammans med murarna, smidesgrinden, trädkransen och gångsystemet en sammanhållen kulturmiljö. De skilda murtyperna visar tydligt kyrkogårdens utvidgning mot väster 1875. De höga lindarna ger kyrkogården en stark rumslig karaktär. De stora familjegravarna, bautastenarna och gravarnas omgärdningar speglar socknens många större gårdar. Samtidigt finns ett betydande antal enkla gravvårdar och träkors från den allmänna linjen. Kombinationen av påkostade familjegravar och anspråkslösa linjegravar visar kyrkogårdens äldre sociala struktur. Särskilt värdefulla är de äldre gravvårdarna från 1700- och 1800-talen, gjutjärnsvårdarna, de bevarade grusgravarna och områdena där linjegravarnas ordning fortfarande kan följas. Se även Västra Hargs kyrka Referenser