Skara domkyrka

Skara domkyrka är en kyrkobyggnad belägen i centrala Skara. Den är domkyrka i Skara stift och församlingskyrka för Skara domkyrkoförsamling inom Svenska kyrkan. Domkyrkan är helgad åt Sankta Maria. Kyrkans äldsta delar är kryptan från 1100-talet, medan kor och långhus stammar från 1200- och 1300-talet och är uppförda i höggotisk stil. Kyrkan genomgick omfattande renoveringar under 1800-talet och 1940-talet. Skara stift är Sveriges första stift. Det grundades 1014 i Husaby, men biskopssätet flyttades till Skara redan på 1050-talet. Under Adalvard d.ä., som var biskop i Skara stift 1060–1064 påbörjades bygget av Sankta Maria kyrka. Ulrica Fritzson är sedan 2024 Skara stifts biskop. Byggnaden Skara domkyrka har anor från 1100-talet. Mellan 1125 och 1175 byggdes den första kyrkan i romansk stil på platsen. Kvar från denna kyrka är bland annat en för svenska förhållanden ovanlig krypta, ett sista vilorum för stiftets första biskopar. Det nuvarande koret tillkom vid 1200-talets början. Under första halvan av 1300-talet får långhuset jämte tvärskeppet fick sin huvudsakliga form, då också en förhall framför södra tvärskeppsportalen och kryssvälvda skepp med knippepelare reses. Hela byggnaden fick den höggotiska prägel som idag kännetecknar den.. Byggmaterialet var sandsten från Västergötland. Skara domkyrka har skadats vid flera tillfällen, inte minst i samband med bränder under 1500-, 1700- och 1940-talen.. Likaså har den genomgått ett antal större eller mindre renoveringar, varav den mest omfattande torde vara den Zetterwallska under åren 1886–1894. Under åren 1809–1810 försågs kyrkan med platta torn och man tyckte då att de liknade ett par byxor. Därefter kallades tornen Skara byxor (Skara Bôxer), ett uttryck som lever kvar än i dag, trots att tornen ändrat utseende. Skara domkyrka är i sitt nuvarande skick en i väsentliga delar modern byggnad, vari ingår omfattande rester av en medeltida anläggning. Medeltidskyrkan Genom bevarade äldre byggnadspartier i den nuvarande kyrkan, genom tillvaratagna stenfragment och genom ritningar från äldre tider är det möjligt att bilda sig en föreställning om domkyrkans historia och stilkaraktär. Av en större stenkyrka från 1100-talet återstår stora delar av västfrontens dubbeltorn med romanska kolonndelade fönster (så kallade kolonettfönster). Från denna kyrka torde även förskriva sig tre stenreliefer, en av dem med Syndafallet, samt ett grovt kapitäl, vilket liksom skulpturerna äger motsvarighet i andra västgötska kyrkor från skedet, till exempel Forshems kyrka. Före den Zetterwallska restaureringen 1886–1894 (se nedan) visade domkyrkans plan i princip ett rakt avslutat enskeppigt kor med anslutande lägre rum (sidokapell) på sidorna, vilka utåt framkallade prägeln av en treskeppig basilikalanläggning, ett enskeppigt tvärhus och ett långhus med tre skepp, det mellersta av korets bredd. Koret täcktes av tre korsvalv på konsoler och fick enligt gamla ritningar sitt ljus genom trekopplade fönster i gaveln och övermuren (över sidokapellen eller sidoskeppen, således en basilikaanläggning). Bevarade detaljer ger, liksom planen, till känna en engelsk unggotisk stil (bland annat det rakt avslutade koret, som var lägre än långhuset). Dock torde planen också röja något samband med Varnhems klosterkyrka. Korets byggnadstid torde falla omkring 1200-talets mitt. Långhus och tvärskepp kännetecknas av höggotiska, närmast franskt gotiska former med knippepelare, fönsterrosverk, portaler etc. Anmärkningsvärt såsom det enda i Sverige är triforiet, varav rester påträffades vid Zetterwalls restaurering, men som måhända aldrig blivit fullständigt utfört och under alla förhållanden vid slutet av medeltiden torde ha blivit igenmurat för att murarna hotade att rasa. I långhusets ornamentik kan man iaktta olika stilskiftningar och växlande teknisk förmåga, tydande på avbrott i byggandet, möjligen till följd av digerdöden. Stilprägeln daterar långhuset till 1300-talets förra hälft. Kyrkan efter reformationen Efter ödeläggelse av danskarna 1566 erhöll domkyrkan de tre stora stjärnvalv, som fram till Zetterwalls restaurering täckte långhuset. Bland de följande århundradenas mångfaldiga reparationer och ändringar är ombyggnaden av södra gaveln under 1760-talet den märkligaste. Den ingick som en del i ett stort förslag till hela exteriörens omdaning, vilket 1759 uppgjordes av överintendenten greve Carl Johan Cronstedt. Stilen i denna vid restaureringen nedbrutna gavel med sina kolonnställningar i två våningar anslöt sig till det romerska barockschemat för en kyrkofasad. Egentligen skulle mer ha förändrats, men bristande ekonomi begränsade ombyggnationen denna gång. Ännu ett ombyggnadsförslag, denna gång nyantikt och av Louis Jean Desprez, såg dagens ljus under slutet av 1700-talet, enligt vilket tornen byggdes om 1809. Därav utfördes korgaveln och västfasaden med sina rakt avstubbade torn. 1839 undergick domkyrkans inre en omgestaltning i huvudsak bestående i korets förvandling till ett treskeppigt rum. Samtidigt togs en del gravmonument och dylikt bort. Zettervalls genomgripande restaurering Överintendenten Helgo Zettervall ledde 1886–1894 en genomgripande och hårdhänt restaurering. Domkyrkan erhöll en prägel av en efter ett enhetligt gotiskt system uppförd treskeppig basilika med dubbla, av kopparklädda spiror krönta västtorn, med av fialer flankerade tvärskeppsfasader och rakslutet kor (rakt avslutat kor) med två mindre torn. Dessa småtorn i öster är medeltida och det norra innehåller en trappa som förr gick upp till en övre våning över nordöstra sidoskeppet. I det inre karaktäriseras byggnaden av triforier i långhus och kor samt av emporer vid tvärskeppsgavlarna. Materialet är sandsten från Broddetorpstrakten. Denna enhetliga stil är vunnen genom ett ensidigt upptagande höggotiska motiv som redan fanns i långhuset, varibland de vid restaureringen spårade triforierna, och tillämpandet av dessa vid korets fullständiga ombyggnad. Även offrades för stilrenheten en del utbyggen och tillsatser, såsom medeltida kapell och gravkapell och särskilt den efter Cronstedts ritning vid mitten av 1700-talet tillkomna södra gaveln i barockstil. Totalkostnaden för restaureringen uppgick till 525 882 kronor. Efterkrigsperiodens restaureringar Resultatet av Zetterwalls restaurering korrigerades vid en pietetsfull restaurering 1947–1949. Vid en anlagd brand 1947 skadades takstolar och yttertak. Under renoveringen togs det nygotiska inslaget från Zettervalls tid bort till förmån för återanskaffande av äldre inventarier som tidigare hade prytt domkyrkans inre. Under renoveringen hittade man rester av en hallkrypta. Från den romanska domkyrkan hittades en biskopsgrav med kalk och patén (oblattallrik) som har daterats till årtionden omkring år 1100. Då anlades en cementklädd fyrkantig ny krypta där man kunde se murresterna av denna tidiga krypta och biskopsgraven. Bland annat syns ett centralkapitäl och hörnkapitäl i den forna kryptans mitt, liksom grunden till en valvöppning in till graven och på ömse sidor om den några trappsteg av de två trappor som gick upp till domkyrkan. 1949 anlades också en ny trappa ner till den nyupptäckta kryptan i det nordöstra sidoskeppet. Åren 1979–1985 genomgick domkyrkan en teknisk renovering. Bland annat säkrades valvtrycket med stänger mellan dem. En av pelarna har också fungerat som kyrkans skorsten. Under 1999 års renovering lyftes det gotiska kyrkorummet fram ännu mer. Ytterligare en trappa ner till kryptan anlades. Kryptan utvidgades och moderniserades som ett modernt andaktsrum. Delar av inredningen nygestaltades med utförande i traditionella och delvis lokala material. Domkyrkans fönster De 37 glasmosaikfönstren är utförda av konstnären Bo Beskow i samarbete med konstglasmästare Gustav Ringström under åren 1945–1976. Motiven är mestadels bibliska, men även det svenska helgonet Heliga Birgitta och Sankta Helena av Skövde finns avbildade. Inga fönster från den medeltida kyrkan finns bevarade. Fönstren i koret återger i huvudsak gestalter och händelser från Bibeln. Tre av fönstren i det norra sidokoret skildrar Gamla Testamentet, medan det fjärde, med titeln Skarafönstret, visar mötet mellan hedendom och kristendom i Skara stift. I södra sidokoret ses scener ur Nya Testamentet. I södra långskeppet ser man människans åldrar från fosterstadiet till döden. På motsvarande norra sida avbildas symboliskt de fyra evangelisterna samt längst i väster Petrus genom tuppen. Över södra läktaren återfinns Mariafönstret med bland andra Heliga Birgitta och Elin av Skövde. Domkyrkans tak Taket på kyrkan är av grön patinerad koppar. Kyrkklockorna Kyrkklockorna i de två västtornen är fyra. Storklockan göts 1725 efter stadsbranden 1719 och blev omgjuten och förstorad 1785 av Nils Billsten i Skara. Den näst största klockan göts 1875 av C.A. Norling i Jönköping och den näst minsta 1727 av Erik Näsman. Dessutom finns en mindre klocka, den minsta, lillklockan. Storklockan hänger i norra tornet, medan de övriga hänger i sydtornet. Storklockan har en klang med två grundtoner (på grund av att en stor flisa lossnat från slagringen), c och d i tredje oktaven, men slagtonen är h0. Av de två mellanklockorna har den större en klang med grundtonen ciss och den mindre en klang med grundtonen f, båda tonerna i tredje oktaven. Lillklockan har en klang med grundtonen h i fjärde oktaven. Med anledning av Skara stifts 1000-årsjubileum installerades hösten 2014 ett klockspel med 25 klockor i norra tornet. Klockspelet invigdes den 29 november. Inventarier Skara domkyrka innehåller rika konstskatter, bland annat altarkärl från 1000-talet och äldre kyrkliga textilier, och ett dyrbart gravmonument i svart marmor och vit alabaster över riddaren och översten Erik Soop, färdigställt år 1637 i Amsterdam av Pieter de Keyser. Det hade ursprungligen sin plats vid högkorets södra sida invid ingången till familjegraven. Gravmonumentet flyttades sedan runt i kyrkan under århundradena och står sedan 1999 placerat i domkyrkans södra korsarm. Mars och Minerva flankerar vid norra gaveln. Själva kistan, av tenn med graverade historiska bataljscener, finns numera under gravmonumentet. Domkyrkan äger en guldkalk med emalj och diamanter, gåva av Erik Soop, och ett av Anders Hästehufvud skänkt silverdopfat. Det Hästehufvudska gravkoret är rivet sedan 1890, men i domkyrkan finns två hällar med bilder och inskrifter över generalguvernören i Riga Anders Eriksson Hästehufvud och hans familj. Förutom dopfatet har familjen Hästhufvud skänkt en vinkanna och domkyrkans nuvarande altaruppsats. Den senare kom i kyrkans ägo 1663 och tillverkades av bildhuggaren Hans Swant i Göteborg. Orglar Redan på 1100-talet fanns en orgel i kyrkan. 1697 byggde Hans Henrich Cahman och Johan Åhrman en orgel med 24 stämmor. Orgeln byggdes om 1788 av Johan Ewerhardt den äldre, Skara. 1894 byggde Johannes Magnusson, Göteborg en orgel med 33 stämmor. Den nuvarande orgeln byggdes 1964 av Poul-Gerhard Andersens orgelbyggeri i Köpenhamn i Danmark. Orgeln har mekanisk traktur och elektrisk registratur. Fasaden är tillverkad i samband med orgeln. Fria och fasta kombinationer finns samt en Rossignol (Näktergal). Kororgel Kororgeln tillkom 1959 och byggdes av Nordfors & Co, Lidköping och är en mekanisk orgel. Diskografi Svensk orgelmusik : Lars Hagström spelar på orgeln i Skaradomen. CD. Fusion CD 103. 1989. Referenser Vidare läsning Alberius, Anders; Almegård Harald (2008). Bo Beskows glasmosaik i Skara domkyrka. Skara: Skara pastorat. Libris 10952466 Beskow, Bo; Svensson, Åke (1985). Ny himmel, ny jord : en bok om Bo Beskows fönster i Skara domkyrka. Stockholm: Legenda. Libris 8360590. ISBN 91-582-0684-1 Bodin, Anders (2017). Helgo Zettervalls arkitektur : vol. 2 Kyrkor. Stockholm: Carlsson. sid. 376-400. Libris 20846731 Lisiński, Jan (2004). ”Restaurering som förändring och tidsspegel - en reflektion utifrån Skara domkyrka och S :ta Helena kyrka i Skövde”. Västgötakyrkor : 400 år av restaurering (2004): sid. 29-49 : ill. Libris 9853901 Lundberg, Erik (1936). Den äldsta stenkatedralen i Skara. Stockholm. Libris 10191768 Ryd, Christina (1981). Den 1000-åriga domkyrkomiljön i Skara : en studie med tonvikt på biblioteket, skolan och domkyrkan byggda i tre olika slags nygotik. Skara kulturnämnds skriftserie, 0349-8336 ; 3. Skara: Kulturnämnden. Libris 7629200. ISBN 91-7260-555-3 Sandberg, Nils; Wideen, Harald (1988). Skara domkyrka i litteraturen. Skara: Fören. för västgötalitteratur. Libris 7759000. ISBN 91-86558-09-9 Sigsjö, Ragnar (2008). Det medeltida kapitelhuset vid Skara domkyrka : fornlämning 68, Skara stad, Västergötland : arkeologisk undersökning 1991. Rapport / Västergötlands museum ; 2008 :10. Skara: Västergötlands museum. Libris 11640973 Sigsjö, Ragnar (1986). Skara domkyrka : kort historik och vägledning. Skara: R. Sigsjö. Libris 597808 Sigsjö, Ragnar (1999). ”Skara domkyrkor”. Skarastudier / utgiven av Skara humanistiska förbund. Saml. 3 (Stockholm : Norstedt, 1999): sid. 51-69 : ill. Libris 3285285 Soop, Hans (2005). Erik Soops gravmonument i Skara domkyrka. Skara stiftshistoriska sällskaps skriftserie, 1401-7725 ; 20. Skara: Skara stiftshistoriska sällskap. Libris 9893356. ISBN 91-975004-5-3 Stenermark, Nils (1999). ”De som restaurerade domkyrkan 1947-1949”. Ett och annat från den gamla staden Skara (Skara : Skara gille, 1961-) 1998/1999,: sid. 23-26 : ill. ISSN 0281-9066. ISSN 0281-9066 ISSN 0281-9066. Libris 3087000 Svanberg, Jan (2011). Västergötlands medeltida stenskulptur. Stockholm: Signum. sid. 146-168. Libris 11855659. ISBN 978-91-86221-11-9 Sälde, Ann-Marie (1988). Bo Beskows glasmålningar i Skara domkyrka och deras relation till efterkrigstidens franska glasmåleri. Ars Suetica, 0066-7919 ; 11. Uppsala: Univ. Libris 7425020. ISBN 91-554-2308-6 Wideen, Harald (1986). Domkyrkan som konstminne : äldre forskning och nya grävningsrön sammanställda. Skara. Libris 1521730 Wideen, Harald; Danell, Sven (1961). Skara domkyrka : kort historik och vägledning. Skara: Bergers bokh. Libris 9822890 Wideen, Harald (1993). Skara domkyrkas krypta och gotiska förhall : jämte en grävningsplan. Acta Regiae Societatis scientiarum et litterarum Gothoburgensis. Humaniora, 0072-4823 ; 33. Göteborg: Kungl. Vetenskaps- och vitterhets-samhället. Libris 7747178. ISBN 91-85252-49-2 Tore Johansson, red (1989). Inventarium över svenska orglar: 1989:I, Skara stift. Tostared: Förlag Svenska orglar. Libris 4108784 Externa länkar Antiqvarisk tidskrift för Sverige, femtonde delen, nr 2, sid 1-112, handlar om Skara domkyrka. Skara domkyrka på Svenska Kyrkans hemsida Den här artikeln är helt eller delvis baserad på material från Nordisk familjebok, Skara domkyrka, 1904–1926. Wikimedia Commons har media som rör Skara domkyrka.