NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Réserve naturelle de Högbonden

La réserve naturelle de Högbonden est une réserve naturelle suédoise située dans la paroisse de Nordingrå (commune de Kramfors dans le comté de Västernorrland). La réserve fait partie du patrimoine mondial de la Haute Côte. Géographie La réserve couvre une superficie de 347 hectares (3,47 km2) dont 88 sont terrestres et répartis sur trois îles : Högbonden, Höglosmen et Furan. Histoire La réserve a été fondée en 1987. Environnement Les îles sont recouvertes d'une mince couche de terre et se caractérisent par des roches calcaires. En dépit de cela, les fractures de la roche permettent à des forêts de pins clairsemées d'y pousser. Des Cardaminopsis petraea y poussent également. Y poussent de la végétation habituées aux environnements riches en sels. Sources (sv) Cet article est partiellement ou en totalité issu de l’article de Wikipédia en suédois intitulé « Högbondens naturreservat » (voir la liste des auteurs). Références Bibliographie (en) « Högbonden », sur Protected Planet (consulté le 13 février 2018) Portail de la Suède Portail de l’environnement Portail du patrimoine mondial
Högbondens naturreservat

Högbonden är ett naturreservat i Nordingrå socken i Kramfors kommun, Ångermanland. Naturreservatet, som ingår i världsarvet Höga kusten, bildades 1987 och består av öarna Högbonden, Höglosmen och Furan och vattnet omkring dessa. Totalt är reservatet 347 hektar, därav 88 hektar land. Jordlagret är tunt på alla öarna, som karaktäriseras av kalspolade klippor, men här växer gles hällmarkstallskog och i sprickor kan man hitta Höga Kustens speciella karaktärsväxt strandtrav, (Cardaminopsis petraea). Här hittar man också saltgräs, krypven, stubbtåg och östersjötåg. Högbonden Högst på ön står Högbondens fyr, Sveriges näst högst belägna fyr. Till ön kommer man sommartid med vandrarhemmets båt, som avgår efter tidtabell från Bönhamn eller Barsta. Höglosmen Höglosmen är den till ytan största ön i reservatet. På öns västsida låg fram till 1700-talet ett fiskeläge kallat Grönviken, som nyttjades av Gävlefiskarna. Här uppfördes 1659 ett kapell som flyttades till Bönhamn när fisket upphörde. På Höglosmen finns Fågelberget där många flyttfåglar stannar till. Fågelspillningen gör att näringskrävande växter kan växa här. Mossarten saltulota (Ulota phyllantha) har sin nordligaste växtplats i Sverige här. Saltulotan har en västlig utbredning och är mindre allmän i Sverige. Furan Furan är den minsta av de tre öarna i naturreservatet. Den är belägen i reservatets nordvästra del. Bilder Vidare läsning Eliasson, Anders; Wigardt Mats (1987). Högbonden: en utpost i Höga kusten. Härnösand: Länsstyrelsen. Libris 698427 Referenser Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Högbondens naturreservat.
Högloftet och Nyloftet

Högloftet och Nyloftet är en byggnad på Skansen i Stockholm. Byggnaden uppfördes 1904–1905 efter ritningar av arkitekt Karl Güettler. Beskrivning Arkitekt Güettler kom att spela en framträdande roll i den allmogeromantiska arkitekturvågen efter sekelskiftet 1900. Byggnadsstilen gav uttryck för en förstärkt nationalromantik. Ett exempel härför är Högloftet och Nyloftet på Skansen som han ritade 1904 och som invigdes 1905. Anläggningen består av en tvåvåningslänga (Högloftet) som är hopbyggd med tornet Bredablick. Vinkelrätt mot denna står Nyloftet i samma stil, som öppnade 1925. Fasaderna är klädda med träspån som behandlats med trätjära. Fasaddetaljer som pelare och fönsteromfattningar är målade i faluröd kulör. Fönstren är småspröjsade och blyinfattade. Byggnaden används av Skansen som festlokal och som Café Högloftet under julmarknadshelgerna. Festsalen i Högloftets övre våningsplan han hyras för större tillställningar exempelvis i ”vikingastil” (enligt Skansen). I Högloftets festsal passar större sällskap upp till 250 personer medan Nyloftet har plats för ca 125 gäster. Bilder Referenser Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Högloftet och Nyloftet.
Högs kyrka, Skåne

Högs kyrka är en kyrkobyggnad i Hög. Den tillhör Löddebygdens församling i Lunds stift. Kyrkobyggnaden Kyrkan består av ett romanskt långhus med lägre och smalare kor med absid, samt ett västtorn. Kyrkans äldsta delar härstammar från slutet av 1100-talet. Välvningen genomfördes relativt tidigt, redan under andra hälften av 1200-talet. 1842 genomfördes en ombyggnad av tornet efter Jacob Wilhelm Gerss ritningar. 1891 tillbyggdes en korsarm i norr. Åren 1957-1958 tog man fram korets kalkmålningar. De hänförs till den så kallade Everlövsgruppen och dateras till 1400-talets slut. Troligen har måleriet längs bågar och ribbor tillkommit redan på 1200-talet. Inventarier Altaruppsatsen är snidad av bonad ek och härstammar antagligen från 1590-talet, medan altaranordningen är från 1891. På altaret står ett krucifix av mässing med figurer i silver. Det är tillverkat i Wien 1953. Predikstolen av snidad och bonad ek var tidigare målad men avlutades 1891. Den är troligen tillverkad 1583, då den numera försvunna baldakinen uppgav detta årtal. Dopfunten är av sandsten och har en närmast cylindrisk urholkning. På skålens utsida finns fyra bevingade gestalter, uthuggna i hög relief. De antas föreställa de fyra evangelisterna. Funten är troligen från 1100-talets mitt. Dopfatet är av mässing och dateras till 1600-talets slut, medan kyrkans nattvardssilver bär årtalet 1641. En kalkduk från 1763 är uppmonterad i en ram. Krucifixet på norra väggen i tillbyggnaden är från 1725. Orgel 1891 byggde Rasmus Nilsson, Malmö en orgel med 9 stämmor. Den nuvarande orgeln byggdes 1947 av A. Mårtenssons Orgelfabrik AB, Lund och är en pneuamtisk orgel. Den har fria och fasta kombinationer. Den har även automatisk pedalväxling. Fasaden är från 1891 års orgel. Galleri Invändigt Högs kyrka i augusti 2013: Referenser Bengtsson, Åke (1972). Skånska kyrkor. Eget förlag. sid. 107 Våra kyrkor. Klarkullens Förlag AB. 1990. sid. 419. ISBN 91-971561-08 Tore Johansson, red (1988). Inventarium över svenska orglar: 1988:I, Lunds stift. Tostared: Förlag Svenska orglar. Libris 4108784 Vidare läsning Liepe, Anita; Edenheim, Ralph (1972). Löddeköpinge och Högs kyrkor : Harjagers härad, Skåne band I :3. Sveriges kyrkor ; 148. Skåne ; 1:3. Harjagers härad. Stockholm: Almqvist & Wiksell. Libris 19512872. http://kulturarvsdata.se/raa/samla/html/6993
Kościół w Högsrum

Kościół w Högsrum – świątynia należąca do diecezji Växjö Kościoła Szwecji. Znajduje się w środkowej części Olandii. Architektura Pierwotna świątynia w tym miejscu była budowlą romańską, składającą się z nawy, prezbiterium z absydą od wschodu oraz wieży od zachodu. Przypuszcza się, że wieżę wzniesiono w XIII wieku. Była ona wówczas zwieńczona prostym dachem dwuspadowym. Pod koniec XVIII wieku pojawiła się potrzeba wybudowania większego kościoła. Miejscowa wspólnota podjęła taką decyzję w 1772 roku. Nic się jednak nie wydarzyło w tej sprawie przed 1821 rokiem. Projekt graficzny nowej świątyni wykonał Carl-Gustaf Blom-Carlsson. Do prac zatrudniono architekta Leonarda Lindmana z Källi w północnej Olandii. Ze starej świątyni pozostawiono tyle fragmentów, ile to było możliwe, wśród nich wieżę. Postawiono obszerną nawę używając do tego wapienia. Od wschodu dostawiono prezbiterium z przylegającą do niego zakrystią. Całość prezentowała styl przypominający empire. W 1840 roku Peter Isberg przebudował wieżę, wyposażając ją w ośmioboczną latarnię z dzwonami, zwieńczoną krzyżem. Wnętrze Wnętrze kościoła, zaopatrzone w wysokie łukowe okna, ma charakter budowli halowej, z drewnianym sklepieniem kolebkowym. Niektóre elementy wyposażenia wnętrza: ołtarz z 1853 roku, z obrazem przedstawiającym zdjęcie Chrystusa z krzyża, namalowanym przez Svena Gustafa Lindbloma, będącym kopią obrazu z katedry kalmarskiej, neogotycka ambona z 1886 roku, z dekoracjami malarskimi autorstwa Nilsa Johana Jonssona, chrzcielnica z czerwonego wapienia, z 1704 roku, krucyfiks z końca XV wieku, galeria z czasów budowy kościoła, organy z lat 1965–1966, zbudowane przez A. Mårtenssons Orgelfabrik AB (wcześniejsze organy wykonała firma E. A. Setterquist & Son w 1897 roku), duży dzwon odlany pierwotnie w 1899 roku, a ponownie w 1920 roku, mały dzwon odlany w 1873 roku. Przypisy
Idtjärnen (Floda socken, Dalarna)

Idtjärnen är en sjö i Gagnefs kommun i Dalarna och ingår i Dalälvens huvudavrinningsområde. Sjön har en area på 0,282 kvadratkilometer och ligger 228,3 meter över havet. Sjön avvattnas av vattendraget Fänan. Delavrinningsområde Idtjärnen ingår i det delavrinningsområde (671496-143609) som SMHI kallar för Inloppet i Dammsjön. Medelhöjden är 291 meter över havet och ytan är 10,47 kvadratkilometer. Det finns ett avrinningsområde uppströms, och räknas det in blir den ackumulerade arean 24,97 kvadratkilometer. Fänan som avvattnar avrinningsområdet har biflödesordning 3, vilket innebär att vattnet flödar genom totalt 3 vattendrag innan det når havet efter 282 kilometer. Avrinningsområdet består mestadels av skog (74 procent). Avrinningsområdet har 0,85 kvadratkilometer vattenytor vilket ger det en sjöprocent på 8,1 procent. Se även Lista över insjöar i Gagnefs kommun Källor SMHI: Sjöar, vattendrag och avrinningsområden Externa länkar Delavrinningsområden på SMHI Vattenwebb (S-HYPE) Ladda ner data från Svenskt Vattenarkiv Idtjärnen på VISS
Idtjärnsflogen

Idtjärnsflogen är en sjö i Gagnefs kommun i Dalarna och ingår i Dalälvens huvudavrinningsområde. Se även Lista över insjöar i Gagnefs kommun Källor SMHI: Sjöar, vattendrag och avrinningsområden Externa länkar Delavrinningsområden på SMHI Vattenwebb (S-HYPE) Ladda ner data från Svenskt Vattenarkiv
Idvattnet, Lappland

Idvattnet är en sjö i Vilhelmina kommun i Lappland och ingår i Ångermanälvens huvudavrinningsområde. Sjön har en area på 1,76 kvadratkilometer och ligger 343,9 meter över havet. Sjön avvattnas av vattendraget Torvsjöån. Sjön ligger vid byn som bär samma namn. Delavrinningsområde Idvattnet ingår i det delavrinningsområde (715000-156160) som SMHI kallar för Utloppet av Idvattnet. Medelhöjden är 364 meter över havet och ytan är 13,52 kvadratkilometer. Räknas de 7 avrinningsområdena uppströms in blir den ackumulerade arean 80,8 kvadratkilometer. Torvsjöån som avvattnar avrinningsområdet har biflödesordning 2, vilket innebär att vattnet flödar genom totalt 2 vattendrag innan det når havet efter 243 kilometer. Avrinningsområdet består mestadels av skog (62 procent) och sankmarker (10 procent). Avrinningsområdet har 1,89 kvadratkilometer vattenytor vilket ger det en sjöprocent på 14 procent. Se även Lista över insjöar i Vilhelmina kommun Källor SMHI: Sjöar, vattendrag och avrinningsområden Externa länkar Delavrinningsområden på SMHI Vattenwebb (S-HYPE) Ladda ner data från Svenskt Vattenarkiv Idvattnet på VISS
Iggelbo naturreservat

Iggelbo naturreservat är ett naturreservat i Tierps kommun i Sverige. Platsen ligger intill den stora sjön Tämnaren. Naturreservatet är på cirka 31 hektar. Området blev fritidsområde av Tierps kommun redan 1969. Det blev naturreservat efter omfattande opinionsbildning från lokala naturskydds- och friluftslivsorganisationer. Drivande i detta arbete var dåvarande Nordupplands Ornitologiska Förening (NUOF) (idag Nordupplands Fågelklubb) och dess dåvarande ordförande Lars Gotborn. Referenser Naturreservat på Länsstyrelsens webbplats NUOF
Ilsbo kyrka

Ilsbo kyrka är församlingskyrka i Bergsjö församling i Uppsala stift. Den ligger på en sandås mitt i samhället Ilsbo. Kyrkobyggnaden Nuvarande stenkyrka har en föregångare som uppfördes vid mitten av 1300-talet tillsammans med en klockstapel. Åren 1843 - 1846 uppfördes en ny kyrka intill gamla medeltidskyrkan, som raserades strax därefter. Kyrkan består av rektangulärt långhus med utbyggd sakristia i öster och kyrktorn i väster. Ingångar finns i väster samt mitt på långhusets norra och södra långsidor. Exteriören är välbevarad och typisk för byggnadstiden. Väggarna är vitputsade, invändigt såväl som utvändigt, och genombryts av rundbågiga fönster. Ovanför portalerna finns lunettfönster. Interiör Det ljusa kyrkorummet, som i allt väsentligt återstår i ursprungligt skick, domineras av den praktfulla altarpredikstolen, från åren efter kyrkans invigning - en av de få bevarade i landskapet. Altarpredikstolen omges av arkitektoniskt dekorationsmåleri av artisten Albert Blombergsson. Läktarunderbyggnaden är från omkring 1990. Inventarier Ett krucifix härstammar från 1300-talet. Ett altarskåp från senmedeltiden är placerat vid södra väggen. Orgel 1858-1859 byggde Daniel Björkstrand, Alfta en orgel med 8 stämmor. Orgeln ligger magasinerad i kyrkans tornvind. Kyrkans nuvarande orgel har 16 stämmor och är byggd 1924 av orgelfirman Gebrüder Rieger, Jägerndorf, Tjeckoslovakien. Orgeln är pneumatisk med kägerllådor. Tonomfånget är på 56/30. Den har två fria kombinationer, tre fasta kombinationer, registersvällare och automatisk pedalväxling. Fasaden är från 1858 års orgel med pipattrapper av bronserade trästavar. Referenser Tryckta källor Våra kyrkor, sidan 80, Klarkullens förlag, Västervik, 1990, ISBN 91-971561-0-8 Webbkällor Bebyggelseregistrets anläggningspresentation Wikimedia Commons har media som rör Ilsbo kyrka. Noter
Ingbokällornas naturreservat

Ingbokällorna är ett naturreservat i Heby kommun, Uppsala län. Naturreservatet ligger i Ingbo och utgörs av ett antal källflöden i närheten av en skvaltkvarn som tidigare har funnits där. Numera finns en kopia av kvarnen på samma plats. Vattnet i källorna kommer från Ingboåsen. Ingbokällornas vatten ser på vissa ställen ut att ha en blågrön färg på grund av en särskild sand. Referenser Externa länkar Ingbokällorna Natura2000 Wikimedia Commons har media som rör Ingbokällornas naturreservat.﻿
Inre-Fjälabodtjärnen

Inre-Fjälabodtjärnen är en sjö i Vindelns kommun i Västerbotten och ingår i Ume älvs huvudavrinningsområde. Sjön har en area på 0,118 kvadratkilometer och ligger 243 meter över havet. Delavrinningsområde Inre-Fjälabodtjärnen ingår i det delavrinningsområde (715071-167146) som SMHI kallar för Mynnar i Vindelälvens vattendragsyta. Medelhöjden är 236 meter över havet och ytan är 28,19 kvadratkilometer. Det finns inga avrinningsområden uppströms utan avrinningsområdet är högsta punkten. Stormyrbäcken som avvattnar avrinningsområdet har biflödesordning 3, vilket innebär att vattnet flödar genom totalt 3 vattendrag innan det når havet efter 112 kilometer. Avrinningsområdet består mestadels av skog (82 procent). Avrinningsområdet har 0,72 kvadratkilometer vattenytor vilket ger det en sjöprocent på 2,6 procent. Se även Lista över insjöar i Vindelns kommun Källor SMHI: Sjöar, vattendrag och avrinningsområden Externa länkar Delavrinningsområden på SMHI Vattenwebb (S-HYPE) Ladda ner data från Svenskt Vattenarkiv Inre-Fjälabodtjärnen (Inre Fjälabodtjärnen) på VISS
Istrums kapell

Istrums kapell är en tidigare kyrkobyggnad i Istrums församling i Skara stift som dekonsekrerades 2003. Det ligger i Istrum i Skara kommun. Kyrkobyggnaden Kapellet kallades för församlingshemmet då det även användes som ett sådant. Det uppfördes med medel insamlade av bland annat Istrums syförening och med en mängd fria dagsverken av församlingsborna. Ritningen utfördes kostnadsfritt av byggmästare J. Adolfsson. På så sätt kunde det uppföras mycket billigt. Kapellet invigdes i juni 1937 av biskop Gustaf Ljunggren. Byggnaden har en stomme av trä och består av långhus med nord-sydlig orientering med ingång i norr. Sedan år 2003 är kapellet dekonsekrerat och sålt för att användas som bostad. När kapellet togs ur bruk flyttades samtliga lösa inventarier till Eggby kyrka och Eggby församlingshem. Referenser Lisa Molander: Istrums kapell, Byggnadshistorisk rapport 2003:40, Västergötlands museum Bebyggelseregistrets anläggningspresentation - Istrum 3:14 ISTRUMS KAPELL
Villa Jacobsen, Storängen

Villa Jacobsen (även kallad Villa Lockshall) är en kulturhistoriskt värdefull byggnad vid Lindvägen 13 i Storängen, Nacka kommun. Villan ritades år 1906 av arkitekt Albin Brag och innehöll mellan 1916 och 1961 Nackas kommunalkontor. Beskrivning Storängens villasamhälle grundades år 1904 av Tjänstemännens egnahemsförening och lockade till sig inte bara tjänstemän från övre medelklass utan även universitetslärare, konstnärer och ingenjörer. En av dem var överingenjör Waldemar Jacobsen, bland annat chef vid Bergsunds mekaniska verkstad och verkställande direktör för Motala verkstads Stockholmsfilial. År 1905 anlitade Jacobsen arkitekt Albin Brag att rita en pompös och anspråksfull villa intill parken vid nuvarande Lindvägen 13. Jacobsen medverkade själv vid utformningen och 1906 kunde familjen Jacobsen flytta in. Villan blev ett av de få putsade stenhusen i området. Byggnaden gestaltades i jugendstil efter tyska förebilder. Brag hade bland annat studerat två år vid tekniska högskolan i München och var förtrogen med tysk sekelskiftsarkitektur. Huset har två våningsplan under ett valmat sadeltak. Fasaderna är avfärgade i varmgul kulör. Entrén domineras av en arkadliknande altan. Fönstren är småspröjsade, som var vanlig på storängsvillorna. Mot sydost har fasaden dragits upp lik en volutgavel över takfoten och kröns av en klassisk urna. Waldemar Jacobsen avled 1913 och hans änka Linnea sålde villan. År 1916 inköptes villan av Nacka kommun att nyttjas som kommunalhus, denna funktion kvarstod fram till 1961 då det nya kommunalhuset vid Granitvägen 15 stod klart. I kommunalhuset på Lindvägen 13 fanns även en lägenhet, där vaktmästare Henning Hultqvist bodde med sin fru. Idag är huset en privatvilla med fem lägenheter. Referenser Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Villa Jacobsen, Storängen.
Jarlabergs vattentorn

Jarlabergs vattentorn är ett runt vattentorn i kommundelen Sicklaön i Nacka kommun cirka fem kilometer öster om Stockholms innerstad. Tornet har blivit ett karakteristiskt landmärke i sydöstra Stockholm. Vattentornet uppfördes i samband med tillkomsten av den nya bostadsbebyggelsen i Jarlaberg och stod färdigt 1987. Tornet anlades på en kulle som idag kallas Vattentornsberget. Tornets höjd är 47,5 meter och dess diameter är 20 meter. I tornet finns två bassänger. En nedre på 2 000 m³, som servar Sicklaön tillsammans med Henriksdals och Ektorps vattentorn, och en övre bassäng på 1 500 m³ som servar Jarlaberg. Övre bassängens vattenyta ligger 103 m över havet. Den utvändiga dekorationsmålningen utfördes av konstnären Åke Pallarp. Målningen består av abstrakta mönster och bokstäver som bildar ordet "NACKA". Källor Jarlabergs vattentorn. Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Jarlabergs vattentorn.
John the Baptist Catholic Church

John the Baptist Catholic Church (Swedish: Johannes Döparens katolska kyrka) is a Catholic church and congregation in Landskrona, Sweden. The church was originally a Methodist church from its inauguration in 1905; but in 1995 the Roman Catholic church in Sweden acquired the church after the Methodist congregation had ceased its activity. The building was renovated to prepare for its reinauguration as a Catholic church. During its time as a Methodist church, the name of the church building was the Betel Church (Swedish: Betelkyrkan). The inauguration in 1995 was officiated by the bishop Hubertus Brandenburg. In 2006 a major interior renovation took place, leading to the present appearance of the Neo-Gothic church room. Next to the crucifix, the choir has a sculpture of Mary with the baby Jesus on the left and the patron saint of the congregation and Landskrona City, Johannes the Baptist, as a sculpture on the left at the baptismal font. References External links Media related to John the Baptist Church at Wikimedia Commons Christian congregations in Landskrona
Johannes Döparens katolska kyrka

Johannes Döparens kyrka är en romersk-katolsk kyrkobyggnad i Landskrona i Skåne. Den tillhör Johannes Döparens katolska församling i Stockholms katolska stift. Historia Kyrkobyggnaden uppfördes av Metodistförsamlingen under år 1905. Den hette då Betelkyrkan och stilen var nygotisk. År 1994 lade de ner sin verksamhet i Landskrona. Kyrkan inköptes då av den katolska församlingen och genomgick en större ombyggnad och renovering. Det blev åter en Johannes Döparens kyrka i Landskrona när den invigdes den 10 mars 1995. Från medeltiden och fram till 1700-talet hade det funnits en Johannis Baptistas kyrka. Invigningen 1995 förrättades av biskop Hubertus Brandenburg. År 2006 utfördes en större invändig renovering och kyrkorummet fick sitt nuvarande utseende. Inventarier Det finns 14 målningar av konstnären Erik Olson från Halmstadgruppen. Koret har vid sidan av krucifixet en Mariaskulptur med Jesusbarnet och församlingens och Landskrona Stads skyddspatron Johannes Döparen som skulptur. Referenser och Källor Johannes döparens katolska församling Wikimedia Commons har media som rör Johannes Döparens katolska kyrka.
Jon-Persbäcken

Jon-Persbäcken är en naturreservat vid Öreälven, ungefär 20 kilometer norr om Nordmaling. Det består av ett mindre naturskogsområde som omger den lilla Jon-Persbäcken, ett tillflöde till Öreälven. Bäcken rinner djupt nedskuren genom områdets centrala del. Skogen domineras av hänglavsrik granskog. Referenser
Jonsereds strömmar

Jonsereds strömmar är ett naturreservat tillika ett Natura 2000-område i Partille socken i Partille kommun och Lerums socken i Lerums kommun i Västergötland. Det inrättades 2007 och förvaltas av Västkuststiftelsen. Reservatet omfattar en del av Säveåns dalgång från bron i Kåhög till sjön Aspen med omgivningar. Av den totala arealen på omkring 16 ha täcks 6,6 ha av skog, 5,2 ha av vattendrag och 1,6 ha av betesmark. Skogen är huvudsakligen blandlövskog med en rik svampflora där till exempel den rödlistade arten rökfingersvamp har observerats. Bland fågelfaunan märks arterna forsärla, kungsfiskare och strömstare. I själva Säveån förekommer en genetiskt unik stam av den sällsynta vilda laxen tillsammans med de flesta av de 37 fiskarter som finns i Göta älv. Även bottenfaunan är artrik. Till följd av reservatets närhet till Kåhög och Partille är det ett populärt friluftsområde. Det finns en badplats och möjligheter till sportfiske med en av få handikappanpassade fiskebryggor i Sverige. Referenser Noter Källor Skötselplan för naturreservatet Jonsereds strömmar i Partille och Lerums kommuner. Länsstyrelsen i Västra Götalands län. 2007. http://www.partille.se/PartilleFiles/Bygga_bo/Mark/Natur/Jonseredsstrommar_Slutligt_skotselplan071213.pdf?epslanguage=sv Jonsereds strömmar, Länsstyrelsen i Västra Götalands län (läst 1 juni 2013)