NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Stenstugan

Stenstugan är en kulturhistorisk byggnad på Skansen i Stockholm. Stenstugan uppfördes på plats år 1891 med inspiration av liknande stugor i Jämshögs socken i Blekinge. Stugan, som har metertjocka ytterväggar av natursten, är till större delen nedgrävd i en av Skansenbergets sluttningar. I husets gavelformade front återfinns en dörr och ovanför denna en fönsterglugg. Stugans golv består av tillstampad lera. Brädtaket är täckt av torv och näver. Längst inne i stugan finns en eldstad med bakugn. Historia Konstnären Magnus "Måns" Jönsson, känd som förebild till romangestalten Olle Montanus i Strindbergs Röda rummet, fick 1890 i uppdrag av Skansens grundare Artur Hazelius att samla kunskap om blekingska stenstugor. Jönsson avrapporterade om Stenstugan i form av ritningar, skisser och anteckningar. Hazelius lät uppföra stenstugan till friluftsmuseets öppnande i oktober 1891. Skansens stenstuga hade ursprungligen ett takfönster, men det togs bort eftersom det uppfattades som ohistoriskt; stenstugans förebilder var knappast utrustade med takfönster. Referenser Noter Tryckta källor Bæhrendtz Nils Erik, Biörnstad Arne, red (1991). Skansen under hundra år. Höganäs: Wiken. Libris 7591939. ISBN 9170247382 Arnö-Berg Inga, Biörnstad Arne, red (1980). Skansens hus och gårdar ([Ny, bearb., utök. uppl.] /[redaktion: Inga Arnö-Berg, Arne Biörnstad]). Stockholm: Nordiska mus. sid. 125-129. Libris 7603610. ISBN 91-7108-186-0 Vidare läsning Svensson, Sigfrid (1927). När Olle Montanus hjälpte Artur Hazelius. Karlskrona. Libris 10586738 Externa länkar Stenstugan på Skansens webbplats
Linberedningsverket

Linberedningsverket är en kulturhistorisk byggnad på Skansen i Stockholm. Linberedningsverket uppfördes ursprungligen i Nansta i Forsa socken i Hälsingland sannolikt under första delen av 1800-talet. Tre bönder ägde tillsammans verket. Den knuttimrade byggnaden omfattar två våningar, den övre skjuter ut över det vattenhjul, ett underfallshjul, som drev verkets klubba, anordningen med vilken linet bråkades. Vattnet leddes från dammar fram till hjulet med hjälp av rännor. Tillrinningens hastighet kunde varieras genom att en lucka nära hjulet höjdes eller sänktes. Linberedningsverket flyttades till Skansen 1918-1919. Innan det 1943 flyttades till sin nuvarande plats i Delsbogårdens närhet, stod verket vid lapplägret. Källor Externa länkar Keyland, Nils (1920). Linberedningsverk. Stockholm: Nordiska museet. Libris 2222508. https://runeberg.org/fataburen/1921/0130.html Wikimedia Commons har media som rör Linberedningsverket.
Soldattorpet, Skansen

Soldattorpet Säldefall är en historisk byggnad på friluftsmuseet Skansen på Djurgården i Stockholm. Ursprungligen stod torpet på gården Högaskogs ägor i Eksjö socken, Småland. Torpet inköptes och flyttades till Skansen 1905. En med Säldefall sammanhörande ladugård flyttades också till Skansen där den återuppbyggdes 1920. I ladan fanns höskulle, tröskloge och fähus. Den ursprungliga torpstugan hade även andra uthus samt jordkällare, bod och brunn. De soldater som bodde på Säldefall hörde till Vedbo kompani vid Kalmar regemente. Byggnaden Stugan uppfördes omkring år 1800 efter en fastighetsinspektion 1798. Väggarna består av timmerstockar, taket var torvtäckt. På ena husgaveln kungör rotetavlan som torpets kompanitillhörighet. Stugan har tre rum: förutom köket en förstuga och en storstuga. Källor Externa länkar ”Soldattorpet Skansens webbplats.”. http://www.skansen.se/sv/artikel/soldattorpet. Läst 15 juli 2015. Wikimedia Commons har media som rör Soldattorpet, Skansen.
Kölnan

Kölnan är en historisk byggnad på friluftsmuseet Skansen på Djurgården i Stockholm. Ursprungligen stod Kölnan i Korteruds by i Köla socken i Värmland. 1923 flyttades Kölnan till Skansen. Byggnaden, vars väggar buktar svagt utåt, är uppförd i två våningar av knuttimrat virke. Taket hålls uppe av fem kraftiga åsar. Kölnan användes särskilt för torkning av malt som behövdes vid ölbryggning. Genom en öppning nedtill på gaveln nåddes den värmealstrande gråstensugnen. Halvvägs upp låg lavarna på vilka maltet breddes ut för torkning. Maltet kunde skötas genom gavelluckan på andra våningen. Källor Externa länkar ”Kölnan Skansens webbplats.”. http://www.skansen.se/sv/artikel/kolnan. Läst 15 juli 2015. Wikimedia Commons har media som rör Kölnan.
Kronbergs ateljé

Kronbergs ateljé är en kulturhistorisk byggnad på friluftsmuseet Skansen på Djurgården i Stockholm. Byggnaden i gul panel rymmer två ateljéer: en ursprunglig från 1890 samt Eros-ateljén från 1912. Historik Ateljén, som tillhörde konstnären Julius Kronberg, har flyttats till Skansen från Lilla Skuggan på Norra Djurgården. Ateljén byggdes enligt Kronbergs egna ritningar på den ursprungliga platsen cirka 1890. Den utbyggdes 1912 efter ritningar av Jacob J:son Gate, upprättade 1911. Efter Kronbergs död 1921 köptes byggnaden av Wilhelmina von Hallwyl, som donerade den till Nordiska museet, varefter ateljén överflyttades till Skansen. En bronsbyst utförd av Carl Milles, föreställande Julius Kronberg står vid ingången på husets västra sida. Inne i ateljén ger utställningen en bild av konstnärens arbetsplats; de utställda föremålen tillhörde Kronberg. Omslagsfotografiet till popgruppen Abba:s studioalbum The Visitors från 1981 togs i Kronbergs ateljé. Albumdesignern Rune Söderqvist hade fått idén om att skivtitelns besökare kunde vara änglar samt att låten Like an Angel Passing Through My Room skulle finnas med på albumet. Han kom att tänka på Kronbergs många änglamotiv. Fotografiet domineras av Kronbergs målning av Eros. Fotografiet togs sent på hösten 1981 och ateljén var ouppvärmd. Källor Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Kronbergs ateljé.
Bragehallen

Bragehallen är en historisk byggnad på friluftsmuseet Skansen i Stockholm. Den åttkantiga hallen uppfördes till Stockholmsutställningen 1897 som Stockholms bryggeriernas gemensamma ölhall. Den ritades av arkitekten Carl Westman. Efter utställningen skänktes hallen till Skansen och lanserades med namnet Bragehallen. Bragehallen användes först främst som serveringslokal men med åren har den nyttjats mest för teater- och cirkusändamål. Källor Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Bragehallen.
Folkets hus, Skansen

Folkets hus på Skansen är en kulturhistorisk byggnad. Skansens Folkets hus uppfördes ursprungligen 1908 i Gersheden, Ransäters socken i Värmland. Sedan en folkets husförening bildats kunde bygget finansieras genom insamlingar samt ett mindre banklån. Huset flyttades 1964 till Skansen där det återuppbyggdes. Skansens Folkets hus visar en miljö från 1950-talet, då lokalen användes för sammankomster och aktiviteter, främst de som arbetarrörelsens organisationer initierade, exempelvis ABF och Verdandi. Även uthyrning förekom till frireligiösa samfund och föreningar. Till större delen består huset av stora salen, ett öppet rum med takhöjd upp till nocken. Innanför stora salen ryms ett mindre rum med sammanträdesbord och, längs väggarna, bokskåp med plats för ett biblioteksböcker. Inför flytten till Skansen överläts en stor del av boksamlingen till Ransäter-Munkfors folkbibliotek. I lokalen finns även ett mindre kök med vedspis för kaffekokning. Gershedens folkets husförening beslutade 1959 att skänka huset till Skansen. I september 1964 hade huset flyttats och återuppbyggts och invigdes av dåvarande statsministern Tage Erlander, själv från Ransäter. Källor Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Folkets hus, Skansen.
Husbykyrkan

Husbykyrkan i Husby, Stockholm är ritad av arkitekten Karl Erik Hjalmarson och invigdes 1976. Byggnaden är grönmärkt av Stadsmuseet i Stockholm, vilket innebär ett "högt kulturhistoriskt värde och betyder att bebyggelsen är särskilt värdefull från historisk, kulturhistorisk, miljömässig eller konstnärlig synpunkt". Husby frikyrkoförsamling har ca 290 medlemmar, har visionen att vara "Ett bönens hus för alla folk" och är ansluten till Evangeliska Frikyrkan. Källor Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Husbykyrkan.
Rådhuset, Nyköping

Rådhuset i Nyköping är en byggnad vid Stora Torget i Nyköping. Rådhuset byggdes 1723 och är en stenbyggnad i två våningar med säteritak klätt med tegel. Byggnaden innehåller bland annat lokaler för Nyköpings kommun. Den gamla sessionssalen används bland annat för borgerlig vigsel. Rådhusrättens tidigare sessionssal ligger en trappa upp. Salen har dekormålade väggar utförda av konstnären Georg Holmberg kring sekelskiftet 1900. I mars 1936 skedde i byggnaden ett dubbelmord som förövades under sittande förhandling. Den psykiskt sjuke juristen och sakföraren Axel Ragnar Willén kom in i sessionssalen under pågående förhandling och sköt rörarbetaren Georg Andersson och stadsfogden Harald Cederbaum. Därefter tog han sitt eget liv. Kulhålen i väggen har bevarats. Byggnaden blev byggnadsminnesförklarad 2012. Galleri Referenser
Stadshuset, Nyköping

Stadshuset i Nyköping är en byggnad vid Stora Torget i Nyköping uppförd i Modernistisk arkitekturstil. Den är säte för Nyköpings kommuns politiska ledning och kommunala administration. Byggnaden är ritad av de danska arkitekterna Jean-Jacques Baruël och Paul Niepoort. Den uppfördes 1962–1969 och invigdes i december 1969. Stadshuset är byggt i bland annat carraramarmor, koppar och teak. Även inredning, möbler och armaturer har formgivits av arkitekterna. Byggnaden blev byggnadsminnesförklarad 2012. Bilder Referenser Noter
Holmiaparken

Holmiaparken är en park vid Drottningholmsvägen intill Lindhagensplan i Kristineberg på Kungsholmen i Stockholm. Parken, som länge saknade namn, fick år 2010 av borgarrådet Regina Kevius namnet Holmiaparken efter bostadsområdet Holmia som revs i slutet av 1960-talet. I mitten av parken ligger en fontän som omgärdas av popplar, sittbänkar och rabatter. Källor Epstein, Lars (13 april 2010). ”Ge Bryggar-Anna en täppa vid Thorildsplan!”. Dagens Nyheter. Arkiverad från originalet den 10 mars 2016. https://web.archive.org/web/20160310140426/http://blogg.dn.se/epstein/2010/04/13/ge-bryggar-anna-en-tappa-vid-thorildsplan-6947/. Läst 4 september 2015. Klang, Kerold (19 juni 2012). ”Vart tog Holmiaparken vägen?”. Stockholm Direkt. http://www.stockholmdirekt.se/kerold-klang/vart-tog-holmiaparken-vagen/Ldelfs!osiI4HBDTeXMg155kIHw5g/.
Uppsala stadshus

Uppsalas stadshus är en byggnad belägen i centrala Uppsala och säte för Uppsala kommuns förvaltning och ledning. Planer på att uppföra ett nytt stadshus fanns redan under 1910-talet men blev inte verklighet förrän 1957. Uppsala kommun utlyste en arkitekttävling som vanns av Erik och Tore Ahlséns förslag med namnet ”Fröjas sal”. Bröderna hade tidigare uppfört byggnader vid Vaksalagatan 14 och Kungsgatan 45. Byggnaden uppfördes i Kvarteret Frigg i korsningen mellan Vaksalagatan och Kungsgatan i modernistisk stil och stod färdigt år 1964. Arkitekten Maj Andersson på Ahlséns var verksam i projektet från 1959 fram till 1973. Huset är sex våningar högt mot Vaksalagatan och tre våningar högt mot Kungsgatan. Dess yttre fasad är av röd älvdalssandsten och den inre av emaljerad plåt. 2014 flyttade stora delar av kommunens verksamhet till Stationsgatan 12. Samtidigt inleddes en om- och tillbyggnad av stadshuset vilket blev klart 2021, det ombyggda stadshuset invigdes i september 2022. Källor
Skandalhuset, Uppsala

Skandalhuset är benämningen på en byggnad i centrala Uppsala. Den blev från 1900-talets sista decennier successivt säte för Uppsala universitets växande lednings- och förvaltningskansli. Skandalhuset angränsar till Universitetshuset, som ligger på andra sidan gatan. Universitetsförvaltningen lämnade byggnaden sommaren 2017 (för Segerstedthuset), varefter den började återskapas till bostadshus. Skandalhuset uppfördes i jugendstil mellan 1906 och 1910 av grosshandlaren Axel Beskow efter ritningar av arkitekterna Victor Dorph och Anders Höög. Det fick sitt namn av samtiden då det ansågs vara en skandal att byggnaden var högre än det intilliggande monumentala universitetshuset. Harmonin i omgivningarna ansågs därmed störas. Detta förhållande blev föremål för debatt både i lokaltidningarna och i Uppsala stadsfullmäktige. Byggnaden fungerade länge som bostadshus och 1915 uppfördes även det intilliggande gårdshuset. Byggnaden ägs av Uppsala Akademiförvaltning. I husets gatuplan ligger sedan 1911 Fyrisbiografen, en av Sveriges äldsta biografer. Sedan universitets administration under sommaren 2017 flyttat ut är det tänkt att Skandalhuset ska återgå till sin ursprungliga funktion, som bostadshus. Werket Arkitekter har under 2016/2017 gjort underlag för kalkyl på 51 lägenheter. Under 2020 har hyresgäster flyttat in i universitetsadministrationens gamla delar.[källa behövs] Bilder Referenser
Seminariet, Uppsala

Seminariet eller Seminariehuset är en byggnad i Uppsala. Byggnaden är belägen i Seminarieparken i Luthagen och var tidigare säte för Utbildningsvetenskapliga fakulteten vid Uppsala universitet. År 1914 påbörjades uppförandet skolbyggnaden, vilken har nationalromantiska stilideal. Den invigdes den 29 mars 1917 och är byggd enligt ritningar av Axel Lindegren, med omväxlande stora och små spröjsade fönster, som ger ett stort ljusinsläpp i skolsalarna. Det brunröda fadadteglet tillverkades av S:t Eriks lervarufabrik i Uppsala. Byggnaden har en markerad gråstensgrund och högt takfall. Idag används byggnadens lokaler av Folktandvården och Uppsala Musikklasser. Bilder
Solna brandstation

Solna brandstation är en brandstation för Storstockholms brandförsvar belägen vid Ekensbergsvägen 87 i Solna kommun. Anläggningen togs i bruk i april 1957 och ritades av arkitekten Georg Scherman. Verksamhet Stationens vaktdistrikt omfattar kommunerna Solna och Sundbyberg Till fordonsparken hör släck- och räddningsbil, lastväxlare och en stegbil . Ambulanser Även en ambulansstation, tillhörande det landstingsägda AISAB är inrymd i byggnaden Historik I början av 1900-talet inrättades borgarbrandkårer i de olika samhällen som växte fram i området, bland annat i Råsunda, Hagalund, Huvudsta, Lilla Alby, Ursvik och Duvbo. Befolkningen ökade och det fanns stora industrier i kommunerna, så man började se över brandförsvaret. 1949 bildades Solna-Sundbybergs brandförsvarsförbund och detta uppförde en gemensam brandstation, som stod klar 1957. 2002 ingicks ett avtal med dåvarande Stockholms brandförsvar, som därefter svarade för räddningstjänsten även i grannkommunerna. 2009 bildades Storstockholms brandförsvar som omfattar tio kommuner. Referenser Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Solna brandstation.
Villa Stockenberg

Villa Stockenberg är en byggnad på Baggensudden, adress Fjällvägen 12 A i Saltsjöbaden. Den är gestaltad i nationalromantisk stil och uppfördes åren 1909-10 efter ritningar av arkitekterna Isak Gustaf Clason och Rudolf Emanuel Jacobsen. Byggnaden är i allt väsentligt oförändrad sedan den stod färdig och lagskyddas sedan november 1978 som byggnadsminne. Historik Villan står högt med vidsträckt utsikt över Pålnäsviken, Neglingeviken och Baggensfjärden. Tomten sträckte sig ursprungligen från Fjällvägen ner till Pålnäsvägen. Beställare var Hanne Stockenberg (född Thommesen, 1870-1958) som varit gift med konsulatrådet Thor Ferdinand Stockenberg (1866-1908). Villan tillkom genast efter hans död. Arkitekt var Rudolf Emanuel Jacobsen från Norge, som 1902 flyttade till Stockholm för att studera vid Kungliga Tekniska Högskolan och därefter bli assistent åt professorn och arkitekten Isak Gustaf Clason. Jacobsen var influerad av den engelske arkitekten och formgivaren Charles Voysey som i sin tur var anhängare av Arts and Crafts-rörelsen. Jacobsens ursprungliga ritningar till villan bearbetades 1909 av Clason, sedan Jacobsen återvänt till Kristiania för att där öppna ett eget kontor. Husets planlösning är ett av de tidigaste exemplen i Sverige på Arts- and Crafts-arkitekturen, som hade sina rötter i William Morris berömda Red House uppfört 1858 utanför London. Villan Den vinkelbyggda tvåplansvillan fick elva rum fördelade på totalt 481 kvadratmeter. Fasaden mot gatan är sluten. Huvudentrén nås från gårdssidan och ligger i husets innerhörn. Entrén flankeras av kolonner som bär upp ett mindre skärmtak med kassettindelning på undersidan. Från ingången når man en stor trapphall, ett typiskt engelskt arkitekturgrepp från denna tid. Bottenvåningen i norra längan inrymmer vardagsrum med öppen spis och en salong. I sydlängans bottenvåning märks matsal, kök och serveringsrum. Väggarna i bland annat salong och vardagsrum är klädda med ekpaneler. I övre våningsplanet anordnades flera sov- och gästrum samt rum för hembiträde. Det finns åtta öppna spisar och en kakelugn i huset. Taket är ett valmat sadeltak, som svänger lätt utåt och är täckt med glaserat taktegel. Husets ytterhörn accentuerades av uppåt avsmalnande hörnpelare i granit. Med sina bastanta fasader i gråputsat tegel, fönsteromfattningar av granit, småspröjsade och blyinfattade fönster samt burspråk är huset representativt för sin tids arkitekturideal. Villan har på senare tid byggts till med ett garage och en carport. Originalritningar Se även Gamla Saltsjöbadens villor Referenser Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Villa Stockenberg.
Thulinska villan

Thulinska villan (även kallad Villa Gistra) är en privatvilla vid nuvarande Saltsjöpromenaden 38 i Saltsjöbaden, Nacka kommun. Villan ritades av arkitekt Carl Westman och uppfördes 1903 för skeppsredaren Carl Gustav Thulin med familj. Thulinska villan är ytterst välbevarad och utpekas av kommunen som en av de mest intressanta i området. Beskrivning Villan uppfördes i södra delen av Saltsjöbaden i ett område som kallas Garvkroken, dåvarande adress var Strandvägen 1. Gravkroken är mycket kuperat och villan står på en höjd med vidsträckt utsikt över Hotellviken och Baggensfjärden. Villans namn var ursprungligen Gistra, efter Carl Gustav Thulins hustrus flicknamn Helena Gistrén. Som framgår av adresskalendern för år 1926 bodde Helena Thulin kvar i huset efter makens död 1918. Till arkitekt anlitades Carl Westman som stod bakom ett stort antal villor i det nybildade Saltsjöbaden. För familjen Thulin ritade han en mäktig byggnad med 2½ våningar i tidig nationalromantisk stil med inslag av jugend. Huset har tjärbruna fasader av liggande träpanel med vitmålade snickerier. Thulinska villan karakteriseras av ett väldigt tegeltak och en grund av oregelbundna stenblock. Iögonfallande är även det diamantformade burspråket på gaveln mot gatan och en grottliknande rundbågad källaröppning därunder. Dessa motiv, som återkommer i flera av Westmans villor vid denna tid, är direkt hämtade från amerikanska villatyper. Westman ritade även interiörerna och möblemanget i den påkostade villan. Vid stranden finns ett välbevarat badhus. Idag är villan q-märkt i stadsplanen vilket innebär att det råder rivningsförbud och ”att byggnaden är särskilt kulturhistoriskt värdefull och inte får förvanskas”. På den stora tomten planerade Nacka kommun i början av 2000-talet ny bostadsbebyggelse, som dock avslogs av länsstyrelsen med motiveringen ”att det föreslagna bostadshuset skulle få en negativ inverkan på Thulinska villans kulturhistoriska värde och att det skulle kunna innebära påtaglig skada på riksintresset kulturmiljö”. Historiska interiörbilder Nutida bilder Se även Gamla Saltsjöbadens villor Källor Stockholms läns museum: Norra Garvkroken, Saltsjöbaden. Nacka Värmdöposten: Stopp för nytt hus bredvid Thulinska villan, publicerad 13 januari 2011. Yttrande över förslag till detaljplan för Rösunda 40:4,Saltsjöpromenaden 38 i Saltsjöbaden, Nacka kommun. Nacka mediabank: Villa Gistra. Palm, Bertil (1954). Arkitekten Carl Westman 1866-1936. Lund: CWK Gleerup. Libris 808867 s.103-105 Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Thulinska villan.
Villa Nygren

Villa Nygren (Nygrenska villan) är ett bostadshus vid Pålnäsvägen 31 på Baggensudden, ett villaområde och en halvö i Baggensfjärden vid Pålnäsviken, i Saltsjöbaden, Nacka kommun. Villan uppfördes 1891–1892 som sommarnöje för grosshandlaren Theodor Nygren och räknas som Saltsjöbadens första villa. Idag finns tre bostadsrättslägenheter i huset. Historik Udden kallades ibland för Nygrens udde. Han anses ha givit K.A. Wallenberg det avgörande tipset att den nya villaområdet och badorten Saltsjöbaden borde anläggas här. Villan byggdes i väglöst land och allt byggmaterial fick transporteras vattenvägen till platsen. Villan är ett jugendinspirerat stenhus i 1½ plan med rundade gavlar och gulputsade fasader under ett högt tak. Långsidans söderfasad med sin rundade frontespis ligger mot Pålnäsviken och syns från långt håll. Några andra av Saltsjöbadens äldsta villor vid Pålnäsviken är Villa Amalfi och Villa Madati, båda ritade av arkitekt Edward Ohlsson och uppförda 1892 och 1893. Ritningar Mellan 1917 och 1936 ritade arkitekt Erik Amundson flera om- och tillbyggnader av villan som då fick sitt nuvarande utseende. Ända fram till 1938, då en ny stadsplan med 16 nya villatomter godkändes, stod villan i det närmaste ensam på uddens sydöstra spets. År 2009 följde en genomgripande ombyggnad som resulterade i tre separata lägenheter som ägs av bostadsrättsföreningen Baggensfjärden 1. Exteriört är villan välbehållen, interiört dock starkt förändrad. Bilder Se även Gamla Saltsjöbadens villor Grosshandlarvilla Referenser Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Villa Nygren.
Badholmen, Saltsjöbaden

Badholmen är en liten klippö i Baggensfjärden i Saltsjöbaden, Nacka kommun. Namnet härrör från ett kallbadhus som fanns på ön. Idag är Badholmen plats för KSSS bryggor för fritidsbåtar. Beskrivning I samband med att Saltsjöbaden började 1892 etableras som badort och villastad anlades även två kallbadhus som stod färdiga omkring 1895. Herrbadhuset placerades på en liten klippig holme som sedermera kallades ”Badholmen”. Mellan Badholmen och fastlandet byggdes även en hängbro med en fri spännvidd av 50 meter som levererades av Bergsunds mekaniska verkstad. Liksom Bergsunds broar till Restaurangholmen vittnar dessa små gångbroar om de höga estetiska krav som kännetecknade Saltsjöbadsprojektet. Samtliga broar finns fortfarande bevarade och har blivit renoverade. 1925 revs herrbadhuset och ett nytt uppfördes på Restaurangholmen, byggt efter ritningar av Torben Grut. Det fanns även ett något mindre dambadhus som stod strax söder om Badholmen med en brygga till fastlandet. Dambadhuset flyttades 1925 tvärs över Hotellviken till Restaurangholmen där det placerades norr om herrbadhuset. Båda badhusen genomgick i början av 2000-talet en omfattande renovering och förklarades i januari 2012 för byggnadsminnen. För en kurort, som Saltsjöbaden ville vara, var havsbad en viktig del. I ”Stockholms Förstäder och villasamhällen 1911” kan man bland annat läsa: Havsbad erhålles i öppen sjö i särskilda kallbadhus, ett för herrar och ett för damer. Baggens kristallklara och för uppfriskande bad så omtyckta vatten har sin särskilda dragningskraft för det badande Stockholm. Inte långt från Badholmen etablerade vattenläkaren Clara Emilia Smitt i Malmska villan redan i maj 1895 Saltsjöbadens första sanatorium. Hon var examinerad hydroterapeut och studerat medicin utomlands, framförallt moderna hälsometoder som vattenbehandling och elektriska ljusbad. Bad i kallbadhusen ingick troligen i Smitts behandlingsmetoder. Hennes terapier fördes vidare i det 1903 nybyggda Badhotellet. Se även Restaurangholmen Referenser Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Badholmen, Saltsjöbaden.