NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Villa Göth

Villa Göth es una casa situada en el barrio de Kåbo de la ciudad de Uppsala, en Suecia. Fue terminada en 1950 y está catalogada como de especial interés arquitectónico en Suecia (byggnadsminne). Fue diseñada por los arquitectos Bengt Edman y Lennart Holm para Elis Göth, el entonces director de la empresa Pharmacia. El edificio tiene importancia en la historia de la arquitectura internacional como la fuente creída del término brutalismo.​ Villa Göth, que tiene dos plantas y un sótano, está construida en ladrillo oscuro. Las ventanas son lisas pero forman filas parciales en la fachada. Las vigas en I visibles sobre las secciones de las ventanas en la parte delantera y trasera del edificio son un ejemplo de cómo la elección de materiales se muestra abiertamente en la casa. El techo es un techo plano a dos aguas. En el interior, la planta es abierta y los materiales se hacen visibles de manera consistente y sencilla. En los techos, es visible el patrón machihembrado de las tablas utilizadas para construir los encofrados del hormigón vertido. Varias paredes interiores son del mismo ladrillo oscuro que el exterior. Los baños del primer piso están hechos de hormigón en bruto (béton brut) en forma del famoso jarrón Aalto de Alvar Aalto. En el centro de la casa se encuentra la escalera abierta que conecta los pisos.​​ Villa Göth y el brutalismo El término brutalismo se hizo popular cuando el crítico de arquitectura británico Reyner Banham lo utilizó en 1966 The New Brutalism: Ethic or Aesthetic? para caracterizar un nuevo grupo de tendencias arquitectónicas, específicamente en Europa.​ Se cree que tiene su origen en la expresión "nybrutalism" (nuevo brutalismo) acuñada en 1950 por el arquitecto sueco Hans Asplund en un comentario gracioso a propósito de Villa Göth. La expresión fue difundida por colegas británicos que visitaron Suecia y adoptada por arquitectos más jóvenes en Reino Unido. En una carta de Hans Asplund al editor de Architectural Review, publicada en agosto de 1956, Asplund describe cómo utilizó por primera vez el término. La carta se reproduce en New Brutalism de Reyner Banham. El nuevo brutalismo no es solo un estilo arquitectónico; también es un acercamiento a la arquitectura, un esfuerzo por crear edificios simples, honestos y funcionales, por ejemplo, no permitiéndoles crear asociaciones o emociones. Estilísticamente, se dice que el brutalismo, con su estricto lenguaje de diseño modernista, es una reacción a la arquitectura de la década de 1940, gran parte de la cual se caracterizó por una nostalgia retrospectiva.​ El brutalismo es una expresión que se usa a menudo de manera despectiva para denotar la gran escala, la insensibilidad y el uso de materias primas. Villa Göth puede causar una impresión severa y distante, pero al mismo tiempo es un edificio simple y cuidadosamente preparado con grandes cualidades arquitectónicas. Esta casa bien conservada y culturalmente interesante fue catalogada como históricamente significativa por la junta administrativa del condado de Uppsala el 3 de marzo de 1995.​ Referencias
Villa Göth

Villa Göth è un edificio residenziale di Uppsala, in Svezia, considerato uno dei primi esempi di architettura brutalista. Storia Villa Göth prende il nome dal suo primo proprietario, ovvero il CEO della Pharmacia Elis Göth. Progettata dagli architetti Bengt Edman e Lennart Holm, Villa Göth venne terminata nel 1950. La sua estetica peculiare spinse l'architetto Hans Asplund a definirla ironicamente un esempio di nybrutalism (lett. "nuovo brutalismo"), rendendola così il primo edificio al quale venne attribuita la definizione di edificio brutalista. Dal 3 marzo 1995, Villa Göth appartiene agli edifici ai quali viene attribuito un significativo valore storico da parte del governo svedese (byggnadsminne). Descrizione Villa Göth è collocata a Döbelnsgatan, una strada del quartiere residenziale di Kåbo, a Uppsala. Si tratta di uno dei pochi edifici modernisti della contea e rappresenta uno dei primi esempi di brutalismo, corrente che tenta di distaccarsi dal nostalgismo architettonico che aveva caratterizzato gli anni 1940 privilegiando un'estetica funzionale. Di forma parallelepipedica, Villa Göth ha due piani più un seminterrato e una superficie esterna in mattoni. Presenta due ingressi, ciascuno sulle due facciate più lunghe. L'edificio presenta una serie di finestre dall'estetica essenziale; quelle poste sulle facciate principali si estendono orizzontalmente occupando parte della porzione superiore dell'edificio e sono suddivise verticalmente da alcune travi a I parallele. Il tetto di Villa Göth è a due falde e molto piatto. L'interno di Villa Göth ha una pianta aperta e sono visibili i materiali utilizzati per erigerlo. Ciò è confermato dai motivo a incastro con le assi della cassaforma visibili sul soffitto, alcune mura realizzate con la stessa tipologia di mattoni della facciata esterna e i bagni al primo piano in cemento a vista. I piani sono connessi tra loro da una scala centrale. Note Bibliografia (SV) Arkitekturmuseet, 1955. Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Villa Göth
Villa Göth

Villa Göth, byggd år 1950, är ett hus på Döbelnsgatan i Kåbo i Uppsala. Huset är byggnadsminne. Det ritades av Lennart Holm och Bengt Edman som bostad till Pharmaciachefen Elis Göth. Byggnaden har betydelse för den internationella arkitekturhistorien eftersom den anses ha gett upphov till begreppet brutalism. Villa Göth, som har två våningar och källare, är byggd i mörkt tegel. Fönstren är odekorerade men bildar delvis band i fasaden. Över fönsterpartierna på fram och baksidan finns väl synliga I-balkar, ett exempel på hur materialvalet visas öppet i detta hus. Taket är ett flackt sadeltak. Planlösningen är öppen och även inomhus visas materialen ärligt. I innertaken framträder konturerna av betongens formar av råspont. Flera innerväggar är av samma mörka tegel som utsidan. Toaletten på första våningen är gjord i rå betong och har formen av Alvar Aaltos kända Savoy-vas. Centralt i villan finns öppna trappor, som förbinder våningarna med varandra. År 2007 byggdes det till ett garage med vidhängande carport. Arkitekt var även denna gång Lennart Holm. Villa Göth var hans första hus, och garaget blev troligen hans sista 57 år senare. Villa Göth och brutalismen Termen brutalism gjordes populär när den brittiske arkitektkritikern Reyner Banham 1966 använde den i sin bok The New Brutalism: Ethic or Aesthetic? för att karaktärisera en ny grupp av arkitektoniska strömningar, speciellt i Europa. Den anses komma från uttrycket nybrutalism (new brutalism) som myntades 1950 av den svenske arkitekten Hans Asplund i en skämtsam kommentar om Villa Göth. Uttrycket spred sig genom engelska kolleger på besök i Sverige och togs upp av några yngre arkitekter i England. I ett brev från Hans Asplund till redaktören för Architectural Review, vilket publicerades i augusti 1956, beskriver Asplund hur han myntade begreppet. Brevet återges i Reyner Banhams The New Brutalism. "The new brutalism" är inte bara en arkitekturstil, utan ett sätt att förhålla sig till arkitekturen. Brutalismen strävar efter att skapa enkla, klara och funktionella byggnader, genom att exempelvis inte låta dem ge associationer eller skapa känslor. Rent stilmässigt kan brutalismen med dess stränga modernistiska formspråk sägas vara en reaktion mot 1940-talets arkitektur, som mycket präglades av ett nostalgiskt tillbakablickande. "Brutalism" är ett uttryck som ofta används som skällsord för att beteckna storskalighet, okänslighet och bruk av råa material. Villa Göth ger kanske ett hårt och otillgängligt intryck men är samtidigt en enkel och genomtänkt byggnad med stora arkitektoniska kvaliteter. Det välbevarade och kulturhistoriskt intressanta huset byggnadsminnesförklarades av länsstyrelsen den 3 mars 1995. Källor Externa länkar Brutalist architechture Länsstyrelsen i Uppland om Byggnadsminnet Villa Göth Litteratur Banham, Reyner, The New Brutalism London 1966. Arkitektmuseet Årsbok 1995 p. 142 - 149. Ramus Waern, Guide till Sveriges Arkitektur.
Villa Hjorth

Villa Hjorth är en fastighet vid Dag Hammarskjölds väg 26 inom kvarteret Ambassadören 9 i Diplomatstaden, Stockholm. Villan är ritad av Curt Björklund för industrimannen Berndt August Hjorth, och uppfördes åren 1929-1930. Senare övertogs villan av Hjorts dotter Greta och hennes make Hugo Duhs. Huset köptes 1965 av turkiska staten som här hade både ambassaden och residens. Sedan 1995 är det enbart residens för Turkiets ambassadör och ambassadverksamheten finns i Villa Bonde. Historik Den obebyggda tomten i kvarteret Ambassadören nr 6 (1924 ändrat till nr 9) ägdes först av en grevinna H. S. Lewenhaupt, efter 1924 står "direktör B. A. Hjorth" som fastighetsägare. Den första bygglovsansökan inlämnades av Hjorth till byggnadsnämnden den 18 augusti 1926 och en blyertsanteckning på denna förklarar ”ritn. återtagen tomtkarta saknas”. Byggnadens tänkta läge och utbredning på tomten hade inte blivit godkänt av Kungl. Majt. i förväg. Efter erforderliga ändringar och godkännanden lämnades en ny ansökan om bygglov den 31 oktober 1927. Den 1 774 m² stora tomten avsåg den ostligaste av villakvarteren inom Diplomatstaden och ligger i hörnet Dag Hammarskjölds väg 26 (dåvarande Strandvägen 84) och Nobelgatan 19. Utformning Den kvadratiska byggnaden placerades längst ut mot öst på tomten med entrén mot kortsidan, mot norr och Strandvägen ritade arkitekten ett smalt och lågt annex. Utvändigt har villan en enkel, stram formgivning och liknar en kub. Fasaderna är uppförda av rött murtegel, som så många andra villor i Diplomatstaden. Taket har utformats som ett så kallat tälttak med svagt fall och är plåttäckt. Entrén markeras genom ett enkelt burspråk, även det utfört i tegel. Ursprungsritningarna visar en enkel planlösning med entréhall, sal, salong och vardagsrum samt ett herrum på bottenvåningen. I annexet fanns kök, rum för tjänstefolk och ett serveringsrum närmast salen. I övre våningsplanet anordnades efter dåtidens ideal herrskapets sovrum, klädrum och badrum samt ytterligare några sovrum för barn eller gäster. Referenser Noter Källor Bygglovsansökan och byggnadslovsritningar uttagna på Stockholms stadsbyggnadskontor 2008-09-15. ”Stockholms adresskalender”. Stockholmskällan. Stockholms stad. Arkiverad från originalet den 1 oktober 2008. https://web.archive.org/web/20081001122606/http://www.stockholmskallan.se/index.php?sokning=2. Läst 14 oktober 2008. Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Villa Hjorth.
Villa Klippudden

Villa Klippudden år en kulturhistoriskt värdefull byggnad belägen vid Klippuddsstigen 4 i kommundelen Brevik i Lidingö kommun. Villa Klippudden förklarades 1998 som byggnadsminne. Byggnadsbeskrivning Fastigheten Klippudden 29 ligger vid en brant sluttning ner till Halvkakssundet som sammanlänkar Höggarnsfjärden med Lilla Värtan. Huset byggdes 1910 och är en del av det planerade, men aldrig helt genomförda "Segelledens Villaområde" som består av väldiga patricierbyggnader. Byggherre var officeren och konstnären Otto Gripensvärd som lät uppföra villan efter egna ritningar. Han fick hjälp av byggnadsingenjören Eric Häggmark från Uppsala. Liksom Dramatiska Teatern och Thielska galleriet är villan ett typexempel på kubistisk jugendarkitektur enligt österrikaren Joseph Maria Olbrichs förebild. Utöver Villa Klippudden finns bara ett fåtal villor i Sverige som följer denna stil. Villans rum ligger runt ett stort trapphus som börjar i en hall vars trappa leder upp till villans huvudrum vilka är anordnade som ett kors. Centralt i övre våningsplanet höjer sig ett välvt galleri där Gripensvärd visade sina målningar. Konstnären Filip Månsson utförde dekorationsmålningar i husets inre. Till interiören hör även flera öppna spisar och kakelugnar som till största del finns kvar. Villan idag I huvudbyggnaden ligger fem bostadsrättslägenheter och på klipporna vid vattnet finns ytterligare tre byggnader med 12 lägenheter, vilka uppfördes under Skanskas ledning 1994-1995 och ritats av Nyréns arkitektkontor. Noter Källor Lidingö stad: kulturhistoriskt värdefulla områden i sydöstra Lidingö Lidingö stads informationstavla på plats Bebyggelseregistrets anläggningspresentation - Villa Klippudden Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Villa Klippudden.
Villa Kolmo

Villa Kolmo (även Ateljéhuset) är en byggnad intill sjön Magelungen vid Nordmarksvägen 6E i Farsta strand, södra Stockholm. Huset är en stor trävilla som uppfördes 1904 för grosshandlaren Johan Wilhelm Andersson. Byggnaden är en av de få kvarvarande villorna i Södertörns villastad och nyttjas i dag som ateljé av en konstnärsförening, därav namnet ”Ateljéhuset”. Byggnadsbeskrivning Villan är en 350 m² stor tvåvåningsbyggnad med inredd vind. Fasaderna präglas av rika fasadutsmyckningar med så kallad snickarglädje. Sockeln består av natursten. Våning en trappa samt gavelrösten är klädda i vitmålat spån och har vita listverk, vindskivor, snickerier och dekorativa foder. Bottenvåningens fasader är rödmålade. Huset har hela fem frontespiser med sadeltak; en på vardera fasad mot norr, öster, söder, två stycken på fasad mot väster. Yttertaket är ett valmat sadeltak, täckt med rött lertegel och krönt av två skorstenar klädda med plåt. På verandans tak finns en vindflöjel i smide som är utformad som en drake och bär årtalet 1904. På tomten finns tre ekonomibyggnader från sent 1910-tal. Huset i dag År 1963 var huset moget för rivning eftersom det hade stått tomt några år, och var svårt vandaliserat. Då slöt sig tio konstnärer samman, tog kontakt med Stockholms stad (som ägde fastigheten) och fick hyra huset. De genomförde sedan en omfattande upprustning och renovering av villan och grundade där ”Ateljéhuset Farsta Strand”. Bilder Källor Farsta hembygdsförening: "Södertörns Villastad - idyllen som försvann". Bebyggelseregistrets byggnadspresentation Stockholmskällan om Farsta strand Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Villa Kolmo.
Villa Lido

Villa Lido är en byggnad vid Lidovägen 14 på Norra Djurgården i Stockholm. Historik Villa Lido byggdes 1836 för hovmästarinnan och änkegrevinnan Christina Charlotta Piper född Ruuth (dotter till Eric Ruuth). Hon fick tillstånd för bygget av sin gode vän Karl XIV Johan. Byggnaden uppfördes vid Djurgårdsbrunnsvikens norra strand efter ritningar av stadsarkitekten i Stockholm Carl Christoffer Gjörwell. Han gestaltade villan i italiensk stil, vilket troligen påverkade namngivningen Lido efter den italienska badorten Lido utanför Venedig. Samtidigt med huvudbyggnaden tillkom även det sexkantiga lusthuset, ett duschhus och ett orangeri. Efter Charlotta Pipers död 1860 förvärvades Lido av grosshandlaren Claes Peyron som avled efter tre år. Efter honom övertog sonen Adolf stället, han sålde det efter 20 år till grosshandlaren Patrik Bodé. Bland spekulanterna 1898 märks Frälsningsarméns Förlags AB som skulle förvandla Lido till ett hem för ”fallna kvinnor”, men översten för det närliggande Livregementets dragoner protesterade ”med omtanke om sin trupp”. Lido såldes istället till Carl Lindqvist som var källarmästare på Djurgårdsbrunns värdshus. På hans initiativ tillbyggdes huset med den stora inglasade verandan mot Djurgårdsbrunnsviken och parken rustades upp. Åren 1897 till 1907 var skalden Carl Rupert Nyblom hyresgäst i huset och efter dennes död 1907 förvärvades Lido av tidskriftsförläggaren Stig M. H:son Björkman. Han moderniserade de tekniska installationerna med vatten, avlopp och centralvärme. 1952 köptes egendomen av docenten i radiologi Nils Westermark. Han lät renovera huset och omgestalta trädgården med hjälp av landskapsarkitekten Gösta Reuterswärd. Efter Westermarks död 1980 övertogs Lido av Westermarks döttrar Marianne och Berit med familjer. Referenser Noter Källor Björn Hasselblad; Monica Eriksson (1982). Djurgårdsvandringar: villor och andra sevärdheter på Södra och Norra Djurgården: en introduktion till Kungl. Djurgården. Stockholm: Kungliga Djurgårdens förvaltning. sid. 106-107. Libris 7791397. ISBN 91-970418-0-7 Stahre, Nils-Gustaf; Fogelström, Per Anders (1986). Stockholms gatunamn: innerstaden. Monografier utgivna av Stockholms stad (återtryck av del av 1:a upplagan). Stockholm: Liber/Allmänna förlaget. sid. 99. Libris 7269073. ISBN 91-38-90777-1 Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Villa Lido.
Villa Lindhov, Fagersjövägen

Villa Lindhov (fastigheten Fagersjö 1:2) är en byggnad vid Fagersjövägen 203 i stadsdelen Fagersjö i södra Stockholm. Trävillan byggdes 1910 för Harald Lind och han namngav huset efter sig. Villa Lindhov var en av villorna i Fagersjödelen av Södertörns villastad. Den hör i dag till de få kvarvarande och relativt välbevarade villorna från denna tid. Byggnaden är grönklassad av Stadsmuseet i Stockholm vilket innebär att bebyggelsen anses vara ”särskilt värdefull från historisk, kulturhistorisk, miljömässig eller konstnärlig synpunkt”. Historik När det nybildade ”Aktiebolaget Södertörns Villastad” började stycka och sälja tomter i början av 1900-talet uppfördes de första villorna i Fagersjödelen norr om den nya Nynäsbanan i närheten av stationshuset ”Fagersjö”. Många av villorna är numera rivna när der moderna Fagersjö byggdes på 1960-talet och de kvarvarande är ofta förändrade. Till de få ursprungliga villorna hör Villa Edvardshäll (Fagersjövägen 211) och ”Fagerö 1:2”. Husets exteriör präglas av fasader med riklig så kallad snickarglädje och ett litet utanpåliggande trapptorn. Fasaderna är klädda med vitmålad pärlspontpanel, liggande och stående samt listverk i blåmålat trä. Mot nordväst, över entrén finns en halvrund formad altan med blåmålat träräcke med dekorativt formad, kraftig balustrad. Yttertaket är ett sadeltak med valmade spetsar. Trapptornet kröns av ett karnissvängt kupoltak med knopp i svart plåt. Fastigheten är grönklassad av Stockholms stadsmuseum vilket betyder att den har bebyggelse som är särskilt värdefull från historisk, kulturhistorisk, miljömässig eller konstnärlig synpunkt. Villan är privatbostad. Referenser Noter Källor Stockholms stadsmuseum om Fagersjö. Stockholms stadsmuseum om Fagersjös äldre bebyggelse Bebyggelseregistrets byggnadspresentation
Villa Ludvigsberg

Villa Ludvigsberg är en villa i hörnet Ludvigsbergsgatan / Duvogränd på Skinnarviksberget på Södermalm i Stockholm. Byggnaden är blåmärkt av Stadsmuseet i Stockholm vilket innebär att den har "synnerligen höga kulturhistoriska värden". Idag används byggnaden som kontor. Huset har ett öppet läge på berget med god utsikt över Riddarfjärden. Den särpräglade fasaden med utsikstornet är väl synlig från långt håll. Historik Byggnaden uppfördes år 1859–1860 efter ritningar av arkitekt Johan Fredrik Åbom för Jacques Lamm, ägaren av Ludwigsbergs verkstad. Åbom ritade i samarbete med byggherren en byggnad med fasader i en blandning av gotik och nyrenässans. Interiört hade villan en konventionell planlösning för en herrgård. Den bevarade entrén är rik smyckat med gjutjärnsdetaljer ur den egna produktionen, bland annat med två figurativa konsoler för en tidigare gasbelysning. Till huset hör ett karakteristiskt, oktogonalt utsiktstorn. Jacques Lamms dotter Dora, som växte upp i villan, berättade bland annat följande om utsiktstornet i barndomshemmet: Se även Ludvigsberg Noter Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Villa Ludvigsberg.﻿
Villa Lundin

Villa Lundin (fastigheten Fagersjö 4:1) är en byggnad vid Havsörnsvägen 61 (tidigare Vildandsvägen 14) i stadsdelen Fagersjö i södra Stockholm. Villan uppfördes omkring 1911 och hör i dag till de få kvarvarande och mycket välbevarade villorna från denna tid. Huset kallades ofta "Slottet" och familjen Lundin som bodde där sägs ha ägt den ena av Fagersjös två bilar på 1930-talet. Bakgrund När det nybildade Aktiebolaget Södertörns Villastad började stycka och sälja tomter i början av 1900-talet uppfördes de första villorna i Fagersjödelen norr om den nya Nynäsbanan i närheten av stationshuset ”Fagersjö”. Även söder om Nynäsbanan uppfördes några villor intill sjön Magelungen. Många av villorna revs när det moderna Fagersjö byggdes på 1960-talet och de kvarvarande är ofta förändrade. Byggnad Byggnadens ursprungliga karaktär är bevarad. Det rör sig om ett putsat och vit avfärgat stenhus i två våningar, varvid den övre våningen delvis ligger i takvåningen. Taket är ett halvvalmat mansardtak och täckt med glaserat, svart taktegel. Fönstren är en-, tre- och fyrluftsfönster av svartmålat trä och tätspröjsade. Entrétrappan har ett dekorerat svart smidesräcke och skyddas av ett pulpettak. Mot sjösidan finns en rundad balkong som bärs upp av fyra kolonner. Villan är anlagd på en kuperad tomt som sluttar ner mot Magelungen. På tomten finns berg i dagen, grusgångar, gräs, buskar och träd, bland annat ekar och tallar. På tomten finns en damm samt en pergola med gjutna kolonner. Från en terrass intill huset leder gjutna trappor ned mot sjön. Mot gatan finns ett brunt ribbstaket med vitputsade stolpar och smidesgrindar dekorerade med eklöv. Villan är privatbostad. Referenser Noter Källor Bebyggelseregistrets anläggningspresentation Bebyggelseregistrets byggnadspresentation Stockholms stadsmuseum om Fagersjö. Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Villa Lundin.
Villa Mullberget

Villa Mullberget, eller kort Mullberget, är en stor villa i nationalromantisk stil på Djurgårdsvägen 242 på Djurgården i Stockholm, mellan Nedre Manilla och Täcka udden vid Stockholms inlopp. Byggnaden är grönmärkt av Stadsmuseet i Stockholm vilket innebär att den bedöms vara särskilt värdefull från historisk, kulturhistorisk, miljömässig eller konstnärlig synpunkt. Historik Den ursprungliga byggnaden, då kallad Lilla Manilla var en villa i schweizerstil uppförd 1889 efter ritningar av arkitekt E. Lundroth, som sommarbostad inom fastigheten Nedre Manilla för kamrer John Edvard Berg. 1909 genomfördes en större ombyggnad och modernisering efter ritningar av sedermera stadshusarkitekten Ragnar Östberg för borgarrådet Yngve Larsson och Elin Larsson (född Bonnier) med familj. Liksom med Villa Ekarne klädde Östberg husets fasader och tak med mörkbrunt spån. Interiör dekormålning utfördes av Filip Månsson, och vardagsrummets kolonner utfördes av Elis i Taserud. År 1925 påbörjades utbyggnader i markplan åt sydväst och åt öster, även dessa efter ritningar av Östberg. År 1962 utökades den östra tillbyggnaden med över- och vindsvåningar, denna gång efter ritningar av Yngve Larssons son arkitekt Mårten Larsson. Familjen Larsson kom att bo på Mullberget under 70 år. Makarnas barn var Matts Bergom Larsson, Verna Lindberg, Ester Berggren, Richard Larsson, Yngve Larsson den yngre och Mårten Larsson. Efter makarna Larssons bortgång förvärvades fastigheten 1981 av bankdirektören Rune Barnéus med maka Birgitta. Se även Nedre Manilla (grannfastigheten mot väster, förvärvad samma år av Elin Bonniers föräldrar) Täcka udden (grannfastigheten mot öster) Villa Yngve Larsson (uppförd av samme byggherre i Storängen, Nacka två år tidigare) Referenser Noter Tryckta källor Anna-Karin Ericson & Sophie Nyman (1995-96). Mullberget - ett hus klätt med spån på ett berg täckt med mull. Göteborg: Institutionen för kulturvård, Göteborgs universitet Hasselblad, Björn; Eriksson, Monica (1990) [1982]. Djurgårdsvandringar på norra och södra Djurgården (2:a reviderade upplagan). Stockholm: Kungliga Djurgårdens förvaltning. Libris 7791400. ISBN 91-970418-7-4 Olof Hultin; Ola Österling; Michael Perlmutter (2002) [1998]. Guide till Stockholms arkitektur. Stockholm: Arkitektur Förlag. Libris 8465772. ISBN 91 86050‐58‐3 Lena Larsson (1991). Varje människa är ett skåp. Höganäs: Bra böcker. ISBN 978-91-7160-990-8 Larsson, Yngve A. A. (2008). Vändpunkter – Minnen, möten, uppbrott. Bonniers Familjestiftelse. Libris 11255465 Sundgren, Nils Petter och Björn Nilsson intervjuar Yngve Larsson (17 oktober 1976). Återblick. [TV-program]. Villa Mullberget, Stockholm: Sveriges Television. https://www.youtube.com/watch?v=f3MYiNVC9UQ. Läst 18 september 2009 Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Villa Mullberget. Margareta Cramér. ”Fagra stängsel pryder vår enda nationalstadspark”. Gård & Torp. http://www.gardochtorp.se/fagra-stangsel-pryder-var-enda-nationalstadspark.aspx?article=6034. , läst 2010-05-25