NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Stegesund-Hästholmen

Stegesund-Hästholmen is an island, sometimes considered a pair of islands, in the Stockholm archipelago in Sweden. Stegesund-Hästholmen is situated in Vaxholm Municipality and Stockholm County. Hästholmen (to the west) and Stegesund (to the east) are separated by an artificial channel, constructed in 1899, and connected by a bridge. The island has a permanent population of about 20 people. To the north, west and south, Stegesund-Hästholmen is separated from the islands of Resarö, Edholma and Vaxön by the winding northern section of the Kodjupet strait, whilst to the east it is separated from the island of Skarpö by the much narrower Stegesundet strait. The artificial channel between Stegesund and Hästholmen is only navigable by very small boats, such as dinghies and canoes. Stegesund-Hästholmen has no road connection to the mainland or other islands. It is served throughout the year by passenger ships of the Waxholmsbolaget, which call at either the Vikingsborg pier (on Hästholmen) or the Stegesund pier (on Stegesund), providing a connection to Vaxholm town and Stockholm city. Gallery References
Stegesund-Hästholmen

Stegesund och Hästholmen är två öar belägna utanför Vaxholm i Stockholms skärgård. Egentligen utgör Stegesund och Hästholmen en enda ö, men sedan 1899 skiljs de åt av en smal kanal. Ön saknar vägförbindelse med fastlandet och det smala Stegesundet skiljer öarna från Skarpö. Kanalen mellan Hästholmen och Stegesund är idag bara farbar med mycket små båtar, vid lågvatten enbart med jollar och kanoter. Ön har en permanent befolkning på cirka 20 personer.[källa behövs] Ön trafikeras av Waxholmsbolaget året runt. Källor Externa länkar Kulturhistorisk byggnadsinventering av Stegesundsöarna Stegesund och Vikingsborg
Stehag Church

Stehag Church (Swedish: Stehags kyrka) is a medieval church in Stehag, Scania, Sweden. It belongs to the Church of Sweden. It contains Romanesque church murals with royal donor portraits. History The church in Stehag was built during the third quarter of the 12th century. Originally the church consisted of a nave, chancel and apse; parts of the original northern portal still survive. Some of the stones used to build the church contain mason's marks identical to some found in Lund Cathedral, as well as the signature Johannes, so it has been assumed that the master mason of the church had worked at the construction site of the cathedral and was named Johannes. A tomb under the floor of the choir bears the name Jakob; it is probably the tomb of the builder of the church. In the 14th century, the chancel was enlarged and a church porch built in front of the southern entrance. In the 14th and 16th centuries, the earlier ceiling of the church was replaced with vaults. After the Middle Ages the nave was enlarged in 1727, and the windows replaced in 1778. A burial chapel for the Coyet family was built in 1803. In 1848 the church porch was transformed into the current squat tower, and in 1853 the church was enlarged to the north. Repairs and restorations have been carried out in 1911, 1968–69, 1985 and 1997. Murals and furnishings The choir walls contains Romanesque wall paintings depicting Mary, Christ and saints. There are also two donor portraits of Canute VI of Denmark and an archbishop, possibly Absalon. This may indicate that the church was commissioned by the archbishop. The baptismal font of the church is from the end of the 12th century and made by another artisan from the cathedral workshop in Lund, Mårten stenmästare. The other furnishings are from the time after the Reformation. The altar has a decorated antependium from 1607. The altarpiece is also from the early 17th century. Some pews from 1574 displaying the coats of arms of the families to which they belonged are also preserved in the church. The pulpit is from the middle of the 18th century. References External links Media related to Stehag Church at Wikimedia Commons
Stehags kyrka

Stehags kyrka är en kyrkobyggnad i Stehags kyrkby utanför tätorten Stehag. Den tillhör Östra Onsjö församling i Lunds stift. Kyrkobyggnaden Kyrkan byggdes under mitten av 1100-talet och den var troligtvis vigd åt S:t Dionysius. I korbågen finns unika samtida målningar av ärkebiskop Absalon och kung Knut VI. Under slutet av 1200-talet eller början på 1300-talet slogs valvet i koret. Ytterligare valv slogs sedan i långhuset. Under 1500-talets början revs absiden och den nuvarande sakristian uppfördes. Under samma tid byggdes vapenhuset i anslutning till den södra portalen. Omkring år 1725 förlängdes kyrkan åt väster. Under 1800-talet genomgick kyrkan flera ombyggnader. Coyetska gravkoret tillkom 1803 och används numera som bårrum. 1848 påbyggdes vapenhuset med ett klocktorn. Kyrkklockan, som tidigare fanns i en klockstapel, flyttades till det nybyggda tornet. Ännu en kyrkklocka har kommit till sedan dess. Nykyrkan på norrsidan tillbyggdes 1853. Inventarier Dopfunten härstammar från medeltiden och tillverkades troligen av Mårten Stenmästare. Ett ovanpåliggande mässingsfat tillverkades på 1500-talet. Orgel 1927 byggde A. Mårtenssons Orgelfabrik AB, Lund en orgel med 8 stämmor. Den nuvarande orgeln byggdes 1958 av Jens Zachariassen, Danmark och är en mekanisk orgel. Källor Bertil Olausson: V. Strö gamla kyrka en Nikolaikyrka. Onsjö härads hembygdsförenings årsbok 1967. Tore Johansson, red (1988). Inventarium över svenska orglar: 1988:I, Lunds stift. Tostared: Förlag Svenska orglar. Libris 4108784 Externa länkar Åsbo Släkt- och Folklivsforskare Demografisk Databas Södra Sverige Helene Wilhelmson: Stehags kyrka, Arkeologisk förundersökning, 2006, Regionmuseet Kristianstad Wikimedia Commons har media som rör Stehags kyrka.
Pomnik Stena Sture Starszego w Uppsali

Pomnik Stena Sture Starszego w Uppsali – monument znajdujący się w Uppsali na wzgórzu Kronåsen. Brązowy odlew liczy 5,5 metra wysokości i ustawiony jest na liczącym 17 m kamiennym cokole. Pomnik przedstawia regenta Stena Sture Starszego w otoczeniu rycerzy. Z powodu wysokości cokołu postać Stena Sture Starszego jest prawie niewidoczna dla oglądających pomnik z bliska. Pomnik wzniesiono, aby upamiętnić czterechsetną rocznicę bitwy na wzgórzu Brunkeberg. Idea budowy pomnika zrodziła się w latach 70. XIX wieku, pierwotnie planowano odsłonięcie pomnika w 1877. Zaprojektowany został przez Carla Millesa, konkurs na projekt pomnika ogłoszono w 1901. Odlany z brązu przez Hermana Bergmana w 1915. Budowę cokołu rozpoczęto w 1924 i zakończono w listopadzie 1924. Pomnik został uroczyście odsłonięty 13 lutego 1925 przy udziale króla Szwecji Gustawa V. Przypisy
Sten Sturemonumentet

Sten Sturemonumentet (även känt som Sturen på Kronåsen och Sten Sture-monumentet) är en skulpturgrupp i brons utförd av Carl Milles. Monumentet beläget på Kronåsen i Uppsala avtäcktes den 13 februari 1925, men arbetet påbörjades redan 1902. Historia Idén till ett monument över Sten Sture den äldre kom från Uppsala studentkår, och gick tillbaka till 1871 då 400-årsdagen av slaget vid Brunkeberg högtidlighölls. Först 1901 utlystes en pristävling i vilken Carl Milles deltog, som då fortfarande uppehöll sig i Paris för sina studier. Carl Milles medtävlande var bland annat Charles Lindholm, Ragnar Östberg och Olle Hjortzberg. När prisnämnden i april 1902 offentliggjorde sitt beslut hamnade Milles förslag först på plats fyra, efter Lindholm, Östberg och Hjortzberg. Det blev en chock för Milles, han hade varit säker på att vinna. Prisnämndens utslag fick dock stark kritik, inte minst från Uppsala studentkår, som tryckte affischer med uppmaningen att avsätta priskommittén. Studenterna körde över prisnämnden och bjöd in Carl Milles, som genast reste till Uppsala. Under tiden hade hela affären diskuterats i pressen och när Milles anlände hade den unge skulptören blivit allmänt känd. En nytillsatt monumentkommitté var mycket entusiastisk för Milles och beställde en modell av Sten Sturemonumentet samt samlade in de pengar som fattades. I och med Sten Sture-affären var Milles namn på allas läppar, han hade till och med blivit emottagen av konungen Oscar II som noggrant hade studerat Milles skiss till Sten Sture. Det skulle dock dröja ända till år 1925 innan Sten Sturemonumentet kunde invigas. Anledning till denna försening var dels brist på medel, dels olika uppfattningar om var i Uppsala Sten Sture egentligen skulle placeras. När Sten Sturemonumentet slutligen kom på plats, hade nästan 25 år gått sedan den första skissen. Milles själv arbetade numera i en helt annan, lättare stil, de tunga stenmonumentens tid hade han lämnat i och med skulpturen Sjöguden i Stockholm från 1913. Även den allmänna smaken hade ändrats, och kritiken tyckte “för mycket Sten, för lite Sture”. Sten Sturemonumentet var en stor framgång för Milles som nådde stor nationell ryktbarhet för sitt bidrag i pristävlingen. Källor Näslund, Erik (1991). Carl Milles – en biografi. Höganäs: Wikens förlags AB. Libris 7605299. ISBN 91-7119-010-4 Noter Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Sten Sturemonumentet. Bilder från Upplandsmuseet
Toftaholm

Toftaholm är en herrgård i Dörarps socken i Ljungby kommun i Småland. Den nuvarande huvudbyggnaden är i trä, och uppfördes 1871. Byggnaden flankeras av ett par äldre flyglar. Herrgården är numera konferensanläggning med restaurang och hotellverksamhet. Toftaholm ligger vid östra stranden av sjön Vidöstern och omkring herrgården ligger Toftaholms naturreservat. En runsten, Smålands runinskrifter 31, står på en äng mellan vägen och herrgården. I Toftaholm finns även en campingplats och ett stugområde. Motorvägen på E4 går förbi Toftaholm. Historia Tofta finns omnämnt första gången 1387 och var då en bondby. Åren 1466–1470 köpte Gustaf Olofsson (Stenbock) åtta gårdar i byn i avsikt att skapa en ny befäst sätesgård. Bönderna avhystes från sina gårdar och 1475 stod sätesgården troligen färdig, för då började Gustaf Olofsson skriva sig till Toftaholm. Gustaf Olofssons medeltida stenhus var beläget på en ö i Vidöstern, den så kallade Stenhusholmen. Sätesgårdens huvudbyggnad var flera våningar hög. De murarna som än idag står är helt i sten och i området finns det mängder med medeltida tegel, vilket antyder att byggnaden varit imponerande och lyxig. Under den östra delen av huset finns en källare med en bevarad ingång. Borgen är avskild från resten av holmen genom en vallgrav och var en stark befästning. Läget vid Lagastigen gjorde den strategiskt viktig. På 1500-talet härjades borgen av danska trupper men byggdes åter upp under vasatiden. Toftaholm kom med Gustaf Olofssons dotter Anna till yngre släkten Stenbock och genom gifte på 1660-talet till grevliga ätten Bonde af Björnö. Släkten Bonde sålde av Toftaholm cirka 1920 och därefter har ägarna växlat flera gånger. På det smalaste stället mellan Vidöstern och Flåren, där vägen passerar Toftaån, anlades Tofta skans av Per Brahe den yngre i juni 1657. Den förstärktes 1658, men efter krigets slut fick skansen förfalla. Källor Tofta i Nordisk familjebok (andra upplagan, 1919) Dörarp 34:1, Riksantikvarieämbetet. Fotnoter Externa länkar Toftaholm Herrgård
Steningekusten

Steningekusten är ett naturreservat i Steninge socken i Halmstads kommun med en mindre del i Eftra socken i Falkenbergs kommun i Halland. Steningekusten är det nya namnet på de gamla naturreservaten Stensjöstrand och Steninge. Naturreservaten bildades 1966 och 1970. De slogs samman 2012 och omfattar numera 208 hektar, varav 159 ingick i Stensjöstrand. Området sträcker sig längs kusten norr om Steninge, mellan kustvägen och havet. Här finns öppen kusthed med stenstränder, sandmarker, klapperstensfält, klippor och mindre områden med lövträd. På betesmarkerna finns i norr islandshästar och i söder betar får. Inom Steningekustens naturreservat kan man få syn på fem av Sveriges sex kräldjursarter: hasselsnok, huggorm, snok, kopparödla och skogsödla. De är alla fridlysta i hela landet. Bland arter som växer på de fuktigare delarna finns klockljung och myrlilja, medan det finns trift, borsttåtel och backtimjan på de torrare delar. Bland fåglar som häckar i området finns ejder, fiskmås och trutarter. Även alkonblåvinge återfinns här Referenser Externa länkar Steningekusten, Länsstyrelsen i Hallands län
Stenkvista kyrka

Stenkvista kyrka hör till Stenkvista-Ärla församling och ligger i Stenkvista, lite bortifrån samhället Hällberga i Eskilstuna kommun. Gamla kyrkobyggnaden Stenkvista gamla kyrka från senare delen av 1000-talet eller början av 1100-talet låg vid kyrkogården. Kyrkorummet i den gamla kyrkan var endast 5 x 7 meter ursprungligen och senare tillbyggd med ett par meter. Nuvarande kyrkobyggnad Den nya kyrkan uppfördes 1794 på en helt ny plats, cirka 250 meter sydväst om den gamla efter ritningar av Thure Wennberg. Sockenborna fick tegel från Eskilstuna slott som hade eldhärjats 1680 och som nu revs under första delen av 1700-talet. Kyrkan är dock till största delen byggd av gråstensmurar och inte av tegel från slottet. Ovanför södra ingången finns en inskriftstavla där det står: "Uti konung Gustaf iv:s Adolfs tredje regeringsår är denna kyrka å ny grund uppbyggd MDCCXCIV." När kyrkan stod klar bestod den av ett långhus. Tornbygget kom inte till stånd omedelbart. Ritningar fanns men nya sådana införskaffades från arkitekten Carl Gustaf Blom Carlsson. Det nya tornet var färdigt 1846. Exteriören har inte ändrats något sedan tornbygget. Från början var sakristian inrymd i kyrkorummets östligaste del i absiden. 1964 inrymdes en ny sakristia under orgelläktaren och absiden blev del av övriga kyrkorummet. En ny kyrkogård anlades invid den nya kyrkan. En runsten som vid rivningen av gamla kyrkan påträffades under golvet, Södermanlands runinskrifter 111, flyttades senare och placerades i kyrkogårdens sydvästra hörn. Inventarier Från gamla kyrkan finns en del föremål bevarade, som triumfkrucifixet från omkring 1400 och dopfunten från 1100-talet. Kyrkan har två klockor. När lillklockan göts en ny 1743 av Johan Fahlsten. 1776 göts storklockan av Johan Jakob Mårtensson. Orgel 1866 flyttades en orgel till Stenkvista från Jäders kyrka av Anders Petter Halldén, Munktorp. Den var byggd 1697 av Georg Woitzig, Stockholm och hade åtta stämmor. Den utökades 1744 av Daniel Stråhle till tio stämmor. 1904 tillverkade E. A. Setterquist & Son, Örebro, en orgel med 10 stämmor fördelade på två manualer. Den godkändes efter avsyning 20 september 1904. 1942 utökades den av samma firma till två manualer och pedal. Den nuvarande orgeln är mekanisk och byggd 1963 av Jehmlich Orgelbau Dresden. Fasaden från 1697 års orgel har bibehållits och försågs 1964 med ett helt nya fasadpipor och ett ryggpositiv i läktarbarriären. Bilder Referenser Bebyggelseregistrets byggnadspresentation Dag Edholm, red (1990). Inventarium över svenska orglar: 1989:III, Strängnäs stift; Stockholms stift. Tostared: Förlag Svenska orglar. Libris 4108784 Noter Externa länkar Stenkvista-Ärla församling Wikimedia Commons har media som rör Stenkvista kyrka.
Stenkyrka kyrka, Bohuslän

Stenkyrka kyrka är en kyrkobyggnad i Tjörns kommun. Den tillhör Stenkyrka församling, Göteborgs stift. Kyrkobyggnaden Nuvarande kyrka uppfördes 1843 i en bohuslänskt förenklad Karl Johansstil av Sandhultsbyggmästarna Andreas Persson och Peter Pettersson efter ritningar av Johan Carlberg. Den är 41 meter lång och 17 meter bred. Den tidigare kyrkan från 1200-talet revs för att ge plats åt den nya. Kyrkan har ett långsträckt långhus, ett tresidigt avslutat kor och vidbyggt torn i väster med plattavslutad spira. Inventarier Dopfunt av täljsten från 1100-talet i två delar. Höjd: 70 cm. Cuppan är rund och karformad samt skrånande nedåt. Den är försedd med dekorativa flätmönster. Foten är en odekorerad plint. Uttömningshålet är placerat något åt sidan. Funten tillhör en grupp som är tillverkade av mästarna Sven och Torbjörn. Den är välbevarad utan skador. Altare av trä från slutet av 1800-talet, där altarprydnaden utgörs av ett fristående kors med törnekrona och bakom den en marmorerad tavla som symboliserar Jesu gravsten. Predikstolen av trä med skulpterade figurer, tros vara från medeltidskyrkan. Över predikstolen finns en baldakin med förgyllt kors. Nattvardskalken i silver är daterad 1706, liksom patenen. Klocka Lillklockan är en av Bohusläns äldsta och av en typ, som liknar den till 1228 daterade klockan i Saleby kyrka. Orgel Orgeln från Hammarbergs Orgelbyggeri AB installerades 1962. Den har tjugo stämmor fördelade på två manualer och pedal. Fasaden är ljudande. Referenser Våra kyrkor. Västervik: Klarkullen. 1990. sid. 503. Libris 7794694. ISBN 91-971561-0-8 Vår svenska kyrka [Göteborgs stift] / redaktionskommitté Elis Malmeström ... Göteborg: Kulturhistoriska förlaget. 1950. sid. 126. Libris 904466 Externa länkar Stenkyrka församling Bebyggelseregistrets anläggningspresentation Wikimedia Commons har media som rör Stenkyrka kyrka, Bohuslän.
Вермланд (лен)

Вермланд (на шведски: Värmlands län) е лен в западноцентрална Швеция. Граничи с шведските провинции Даларна, Йоребру и Вестра Йоталанд, също както и Норвежките фюлке Йостфол, Акешхус и Хедмарк на запад. През XI век тук се изгражда металургичен център. Провинцията Основна статия: Вермланд Провинцията има почти същите граници като Вермланд, освен общините Карлскуга и Дегерфорш, които са част от Йоребру. Администрация Основна статия: Административен Съвет на Лен Вермланд Провинция Вермланд е създадена през 1779. Общини в лен Вермланд В рамките на административното си устройсто, лен Вермланд се разеделя на 16 общини със съответно население към 31 декември 2013 : Източници Външни препратки Административен Съвет на Провинция Вермланд Съвет на Провинция Вермланд Регионална Асоциация Вермланд Гербове на Вермланд
Comtat de Värmland

El comtat de Värmland, o Värmlands län, és un comtat o län a la zona centre-occidental de Suècia. Fa frontera amb els comtats suecs de Dalarna, Örebro i Västra Götaland, així com els comtats noruecs d'Østfold, Akershus i Hedmark a l'oest. Municipis Arvika Eda Filipstad Forshaga Grums Hagfors Hammarö Karlstad Kil Kristinehamn Munkfors Storfors Sunne Säffle Torsby Årjäng Enllaços externs Oficina Administrativa del comtat de Värmland Consell del comtat de Värmland Arxivat 2009-02-10 a Wayback Machine. Associació Regional de Värmland Heràldica de Värmland
Värmland

Värmland (švédsky Värmlands län) je kraj a zároveň provincie na středozápadě Švédska. Sousedí s kraji Dalarna, Örebro a Västra Götaland, a na západě také s norskými kraji Innlandet, Akershus a Østfold. Obce Symboly Värmland získal svůj znak po provincii Värmland. Pokud je znak zobrazen s královskou korunou, reprezentuje krajskou správní radu. Odkazy Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Värmland County na anglické Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Värmland na Wikimedia Commons Správní rada kraje Värmland Värmlandská krajská rada Archivováno 10. 2. 2009 na Wayback Machine.
Värmlands län

Värmlands län er et svensk län (amt) beliggende midt i Sverige. Det grænser op til Dalarnas län, Örebro län og Västra Götalands län og de norske fylker Østfold, Akershus og Hedmark. Landskap Landskapet Värmland omfatter omtrent hele det nuværende Värmlands län, samt Karlskoga i Örebro län og Amnehärads församling i Gullspångs kommune i Västra Götalands län. Større byer De ti største byer i Värmlands län, sorteret efter indbyggertal: Indbyggertal pr. 31. december 2005, Statistiska centralbyrån (SCB). Eksterne henvisninger
Värmlands län

Värmlands län ist eine Provinz (län) in Schweden. Geographie Das Territorium von Värmlands län macht ca. 4,9 % der Fläche des schwedischen Staatsgebietes aus. Bevölkerung Der Anteil an der Gesamtbevölkerung Schwedens beträgt 3,1 %. Politik Regionalrat Wahlen seit 2018 Der Regionalrat wird folgendermaßen turnusmäßig alle vier Jahre gebildet: Nach der Wahl wurde eine Koalition S, C und V gebildet. Sie verfügen mit 42 von 81 Sitzen über eine knappe Mehrheit. Gemeinden und Orte Gemeinden Värmlands län besteht aus folgenden 16 Gemeinden (schwedisch: kommuner): (Stand: 31. Dezember 2024) Größte Orte Karlstad (61.685) Kristinehamn (17.839) Arvika (14.244) Skoghall (13.265) Säffle (8.991) Kil (7.842) Forshaga (6.229) Filipstad (6.022) Skåre (5.402) Hagfors (5.146) Grums (5.025) (Einwohner Stand 31. Dezember 2010) Literatur Lennart Utgren: Sköna Värmland. Formula Five, Stockholm 2006, ISBN 91-631-8247-5 Weblinks Offizielle Seite Seite für Touristen Einzelnachweise
Värmland County

Värmland County (Swedish: Värmlands län, pronounced [ˈvɛrmlandˌs lɛːn]) is a county or län in west central Sweden. It borders the Swedish counties of Dalarna, Örebro and Västra Götaland, as well as the Norwegian counties of Østfold, Akershus and Innlandet to the west. Province The county has more or less the same boundaries as Värmland Province, except that the municipalities of Karlskoga and Degerfors are part of Örebro County. Administration Värmland County was formed in 1779, when it was separated from Närke and Värmland County. The main aim of the County Administrative Board is to fulfil the goals set in national politics by the Riksdag and the Government, to coordinate the interests of the county, to promote the development of the county, to establish regional goals and safeguard the due process of law in the handling of each case. The County Administrative Board is a Government Agency headed by a Governor. See List of Värmland Governors. Politics The County Council of Värmland is called Region Värmland. Riksdag elections The table details all Riksdag election results of Värmland County since the unicameral era began in 1970. The blocs denote which party would support the Prime Minister or the lead opposition party towards the end of the elected parliament. Municipalities In Värmland Province: Arvika Eda Filipstad Forshaga Grums Hagfors Hammarö Karlstad Kil Kristinehamn Munkfors Storfors Sunne Säffle Torsby Årjäng Demographics Foreign background SCB have collected statistics on backgrounds of residents since 2002. These tables consist of all who have two foreign-born parents or are born abroad themselves. The chart lists election years and the last year on record alone. Climate Värmland being a landlocked county results in greater temperature differences than at the nearby west coast of Sweden and south coast of Norway. As a result, the southern areas of the county has a humid continental climate with strong oceanic influences. The latter climate type is prevalent in a small area at the shores of Lake Vänern due to recent warming. More northerly areas see a subarctic climate with relatively mild winters for the climate type. The subarctic classification of areas such as Hagfors and Torsby is more due to the cool summer nights that renders September below 10 °C (50 °F) in mean temperatures. Heraldry The county of Värmland inherited its coat of arms from the province of the same name. When it is shown with a royal crown it represents the County Administrative Board. Blazon: "Argent, an Eagle displayed Azure beaked, langued and membered Gules." See also Duke of Värmland, a title for members of the royal family (see Duchies in Sweden)The title is presently held by Prince Carl Philip, Duke of Värmland Egenäs References and notes External links Värmland County Administrative Board Värmland County Council Värmland Regional Association Heraldry of Värmland