NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Djäkneberget

Djäkneberget är ett parkområde strax väster om Västerås innerstad. Området är cirka 500 meter långt och 250 meter brett (cirka tolv hektar). Parken är belägen på en bergshöjd med utsikt över bland annat Domkyrkan, Stadshuset, Skrapan och en del av Mälaren. I anslutning till parken ligger Djäknebergsskolan, en folkskola som invigdes 1894 och som idag inrymmer Västerås folkhögskola samt Västerås Konstskola. Namnet Djäkneberget kommer av djäkne, en lärjunge från det närbelägna gymnasiet (nuvarande Rudbeckianska gymnasiet). Djäknarna hade sina gymnastik- och vapenövningar på berget. Djäknarna firade även Valborgsmässoafton på berget med fyrverkerier och eldar men det upphörde på 1830-talet efter en olycka då två djäknar brändes till döds. Västerås frivilliga skarpskytteförening hade från cirka 1862 sin övningsplats på Djäkneberget. Parkområdet Över hela parkområdet finns över 500 inskriptioner i sten utspridda. De är inhuggna i stenar och själva berget. Ofta är det endast ett namn men ibland även citat. Upphovsmannen bakom de allra flesta inskriptionerna är lektorn och f.d. kaptenen Sam Lidman som under åren 1862–1895 förvandlade Djäkneberget från en kal bergknalle till en park att vistas i. Några av inskriptionerna är tillkomna efter Lidmans arbete. Den 11 september 1955 skrev kung Gustaf VI Adolf sitt namn på en sten när han och drottning Louise avslutade sin eriksgata genom Västmanland och den namnteckningen blev ännu en inskription. Den 17 juni 1974 skrev kung Carl XVI Gustaf sitt namn på en närbelägen sten. Åren 1862 – 1895 förvandlades Djäkneberget till en lummig, vacker oas och Sam Lidman uppgav senare att han hade brutit och grusat 1800 famnar väg samt planterat 1100 parkträd på egen bekostnad. Han lät plantera bok, ek, björk, al, pil, lönn, rönn och många andra träd på berget. Han anlade terrasser, stigar och små paviljonger. Från mitten av 1940-talet fanns där en anläggning med olika fågelarter, bland annat exotiska fåglar och fyrfota djur. I dag är Djäkneberget hem för många fridlysta grodor, paddor och vattensalamandrar. Geologi Berggrunden är cirka 1 800 miljoner år. För cirka 4 500 år sedan började berget höja sig ur Littorinahavet. Se även Vem var det som kasta? Referenser Litteratur Ahlm, L. W. (1900). Djäkneberget vid Vesterås. Vesterås: Er. Cleophas. Libris 1662327 Boman, Åke (1989) [1973]. Djäkneberget i Västerås och Sam Lidman (Ny, omarb. uppl.). Västerås: Västerås kommun. Libris 891198 Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Djäkneberget.﻿ ”Djäkneberget”. Turism i Västmanland. Arkiverad från originalet den 12 maj 2009. https://web.archive.org/web/20090512142150/http://www.vastmanland.se/sv/djakneberget_a918_s218.html. ”Djäkneberget”. Werbeka.com. http://www.werbeka.com/vasteras/djaknebs.htm.
Domarring von Skärholmen

Der Domarring von Skärholmen ist der Rest eines Gräberfeldes aus der Bronze- und Eisenzeit im Süden Stockholms in Schweden. Der Steinkreis wurde von 1966 bis 1967 ausgegraben. Er hat einen Durchmesser von etwa 12 m und besteht wie die meisten (so auch Domarring von Himmelstorp) aus neun Steinen und einem Mittelstein. Der Begriff „Domarring“ ist auf frühere Zeiten zurückzuführen. Man assoziierte die Kreise mit der Rechtsprechung und dachte, dass eine bestimmte ungerade Zahl von Richtern in den Kreisen Urteile sprachen. Der Domarring war Teil eines (mittlerweile aufgelösten) Gräberfeldes mit den Abmessungen von 50 × 100 Metern und etwa 80 Gräbern. Die Hälfte von ihnen konnte ins eisenzeitliche 2. und 3. Jahrhundert n. Chr. datiert werden. Die anderen stammten mehrheitlich aus dem vendelzeitlichen 6. bis 8. Jahrhundert. Im Steinkreis wurden die Überreste von mindestens zwei Brandbestattungen gefunden. Die Grabbeigaben bestanden aus zerscherbter Keramik, verbrannten Knochen, Holzkohle, Bronzeschnallen (eine mit einem Vendel-Tierornament und einer menschlichen Maske) und zahlreichen anderen Bronzegegenständen. Reste einer vermeintlichen Siedlung (ohne Hausgrundrisse), die u. a. aus 30 Herden, 28 Pfostenlöchern und 9 Bestattungen bestand, wurden ebenfalls gefunden. Die dortigen Funde bestanden hauptsächlich aus Holzkohle, Keramik, Schlacke und Ton sowie Werkzeugen aus Eisen und Feuerstein. Literatur Heinrich Beck, Torsten Capelle, Horst Keiling: Domarring. In: Reallexikon der Germanischen Altertumskunde (RGA). 2. Auflage. Band 5, Walter de Gruyter, Berlin / New York 1984, ISBN 3-11-009635-8, S. 561–566. Mårten Stenberger: Nordische Vorzeit. Band 4: Vorgeschichte Schwedens. Wachholtz, Neumünster 1977, ISBN 3-529-01805-8. Weblinks Domarring von Skärholmen – Eintrag in der Datenbank „Fornsök“ des Riksantikvarieämbetet (schwedisch)
Domarringen, Skärholmen

Domarringen i Skärholmen är ett gravfält från bronsåldern och järnåldern beläget vid Stävholmsgränd i södra Stockholm. Gravplatsen undersöktes 1966-1967. Domarringen i Skärholmen är unik som gravform i Stockholm, därför återuppfördes den yttre stenkransen efter undersökningen medan resten av gravfältet togs bort för att bereda plats för radhusbebyggelse. När radhusområdena söder om Skärholmens centrum skulle byggas utfördes en arkeologisk undersökning av Domarringen i Skärholmen. Själva ringen har en diameter på cirka 12 meter och består av nio stenar och en mittsten samt en begränsning av en kantkedja med mindre sten. Stenarna var ursprungligen placerade i gropar med stödstenar. Ringen låg i ett (numera borttaget) gravfält med måtten 50x100 meter. På gravfältet fanns ungefär 80 gravar. Hälften av dem kunde dateras till 100- och 200-talet e.Kr. De övriga härstammade från 500-talets andra del, fram till mitten av 700-talet. I själva ringen hittades rester av minst två personer som hade kremerats. På gravfältet i övrigt var det endast rester av en människa per grav. Gravfynden utgjordes av bland annat keramik, brända ben, kol, hartstätningar, en järnnyckel, bronsspännen, varav en med vendeltida djurornamentik och människomask samt talrika andra bronsföremål. Man hittade även lämningar av boplatskaraktär som bestod av bland annat 30 härdar, 28 stolphål och 9 nedgrävningar. Fynden utgjordes huvudsakligen av keramik, slagg, bränd lera och kol samt vävtyngder, smältdegel, brynen, metkrok av järn och flintskrapor. Bilder från undersökningen 1966 Se även Skärholmens fornborg Källor RAÄ-nummer Huddinge 35:1 RAÄ-nummer Huddinge 35:2 På upptäcktsfärd kring Skärholmen, Stockholms stadsmuseum, s. 8-9. Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Domarringen, Skärholmen.
Domarudden

Domarudden est une réserve naturelle, située à 7 km d'Åkersberga, dans la commune d'Österåker, comté de Stockholm, en Suède. Références Lien externe (en) « Domarudden in Sweden », sur World Database on Protected Areas (consulté le 16 juillet 2017). Portail de la conservation de la nature Portail de la Suède
Domarudden

Domarudden är ett naturreservat beläget cirka 7 kilometer från Åkersberga, Österåkers kommun, Stockholms län, Sverige. Inom reservatet finns bland annat motionsspår, vandringsleder, naturstigar. Domaruddens friluftsgård är etappmål för Roslagsleden. På Domaruddens kurs- och friluftsgård, som ägs av Österåkers kommun, finns övernattningsstugor, sjöbastu, restaurang, café samt konferens- och festlokaler. För utomhusaktiviteter finns t.ex. fiske, beach-volley, stora gräsytor för kubb och brännboll samt en badstrand vid Drängsjön. På vintern plogar Österåkers kommun bana på Drängsjön för skridskoåkning samt preparerar spår för skidåkning. Referenser Externa länkar Domaruddens friluftsgård
Domkapitelhuset, Uppsala

Domkapitelhuset är en byggnad i stadsdelen Fjärdingen i centrala Uppsala, belägen på Dombergets nordöstra sida. Byggnadens fasader är medeltida men dess övre våningar byggdes år 1746–1748 efter ritningar av Carl Hårleman som nya lokaler åt Katedralskolan då skolans tidigare lokaler i grannbyggnaden Domtrapphuset var inadekvata. År 1837 flyttade skolan ut ur byggnaden som istället övertogs av Domkapitlet. Domkapitelhuset är sedan 1935 ett statligt byggnadsminne och utsågs 2002 till byggnadsminne enligt kulturmiljölagen. Se även Academia Carolina Källor Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Domkapitelhuset, Uppsala.
Domkyrkoforum

Domkyrkoforum är Lunds stifts besökscentrum för Lunds domkyrka. I byggnaden finns lokaler för konserter, konferenser, butik och administration. Arkitekt Carmen Izquierdo och landskapsarkitekt Charlotte Lund tilldelades 2011 Lunds stadsbyggnadspris för utformandet av Domkyrkoforum och Domkyrkoplatsen. Domkyrkoforum tilldelades Kasper Salin-priset av Sveriges Arkitekter och Skånes arkitekturpris av Region Skåne 2012. År 2020 utsåg opinionsgruppen Arkitekturupproret byggnaden till Lunds fulaste byggnad och den näst fulaste i Sverige. Fotogalleri Källor Noter Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Domkyrkoforum. ritningar
Domsten-Viken naturreservat

Domsten-Vikens naturreservat ligger norr om Grå läge, längs kusten upp mot Viken, inom Helsingborgs kommun. Reservatet är ett 10,2 hektar stort kusthedsområde, skyddat som statligt naturreservat och Natura 2000-område. Området blev naturreservat 1984, och utvidgades 1991. Kustheden ingick förr i den över 17 000 tunnland stora allmänningen Kulla fälad och användes inom denna som en täkt för tång och sten. Spår av täkterna kan idag ses genom ett antal svackor i marken. Den södra delen av området var uppodlat fram till 1940-talet och i den norra delen planterades under 1800-talet talldungar för att binda flygsanden i området. Kusten består här av ett invecklat strandvallssystem som bildats av att havsytan förr legat högre än idag. Kusthedarna utgör en rest av den hedvegetation som förr dominerade längs kusterna, men som numera endast finns bevarad på ett fåtal ställen. Marken består av ett tunt sandskikt över steniga jordar, som på sina ställen har gått i dagen. Nära kusten finns ett smalt område vandrande sanddyner och längre in består området av mer permanenta och bevuxna sanddyner. Vegetationen utgörs till största delen av ljunghed med mattor av kråkbär och andra ris, men det förekommer även tidiga successionsstadier av borsttåtelhed. En del av de bevuxna sanddynerna består av en örtvegetation, som domineras av fårsvingel, men även backtimjan, gråfibbla, harklöver och rotfibbla. I de norra delarna rinner en bäck, vilket ger en något mer fuktig vegetation, dominerad av jätteloka och mjölkört. Här finns även fackelblomster, videört, älgört och inslag av den mycket sällsynta jättefräken. Ovanför högvattenlinjen växer vresrosor som spridits från trädgårdarna och inte är en del av den naturliga vegetationen. Dessa bekämpas därför genom avhuggning. År 2019 grävdes alla vresrosor upp och sanddynerna återställdes i samband med Region Skånes projekt LIFE Coast Adapt. Källor Länsstyrelsen i Skåne län Länsstyrelsens beslut 1984 ( PDF) Länsstyrelsens beslut 1991 ( PDF) Noter
Domtrapphuset

Domtrapphuset (ibland även kallat Domtrapptornet) är en byggnad och byggnadsminne i stadsdelen Fjärdingen vid Uppsala domkyrka i centrala Uppsala. Historia Byggnaden uppfördes troligen runt år 1280 (enligt somliga på 1330-talet) och anses vara den äldsta kvarstående byggnaden i Uppsala. En teori som framfördes av arkeologen och museimannen Nils Sundquist 1938 är att Domtrapptornet ingick som en del av den medeltida ringmur som omgav Domberget, på vilken Uppsala domkyrka senare uppfördes mellan 1270-talet och 1435. Teorin har dock ifrågasatts av modernare forskning. I skriftliga källor omtalas domtrappan första gången 1376. År 1460 bytte domkyrkan bort ett stentorn med ett hus som låg vid domkyrkogårdens östra trappa, alltså domtrapphuset, till kaniken Henrik Lang mot en tomt på Södermalm utanför Stockholm. År 1472 bytte Henrik Lang tillbaka huset till domkapitlet mot en tomt väster om kyrkan. Orsaken anges vara att bostaden genom krigen blivit otjänlig som bostad. En notis anger att tornet stormats och intagits flera gånger under de politiska oroligheterna 1470. År 1509 bytte kaniken Erik Bengtsson till sig livstidsbesittning av domtrapphuset. Byggnaden anges vara ett stenhus som ligger "östan till i kyrkogårdsmuren uppsides tornet ovan domtrapporna, nordanför". Huset är försett med källare och till bytet hör tornet och två stenbodar under huset. I samband med reformationen drogs byggnaden in till arv och eget åt Gustav Vasa. Denne överlät 1548 byggnaden till Per Brahe den äldre, som donerade den till Uppsala hospital. Huset skadades allvarligt av den förödande stadsbranden 1702. Det reparerades 1764 till 1767 efter Carl Johan Cronstedts ritningar, varvid det i stort sett fick det utseende det har idag. Det var under denna restaurering som tornet över Domtrappan fick sin karaktäristiska kupol. Under 1700-talet användes ett rum i källaren som fängelse för uppsalastudenter som hade begått mindre disciplinbrott, eller som gäldstuga om de inte kunde betala sina skulder. Studentfängelset, vilket gick under namnet "Prubban" från latinets "proba" (prov, arrest), avskaffades formellt år 1852. Katedralskolan hade under 1700-talet sina lokaler i huset. Flera av studentnationerna hade från 1790-talet och fram till det att man byggde egna hus under slutet av 1800-talet sina lokaler i Domtrapphuset. Norrlands nation, Södermanlands-Nerikes nation, Gästrike-Hälsinge nation och Kalmar nation har hyrt lokaler i byggnaden. Om byggnaden Byggnaden är 3-4 våningar hög och uppförd i sten. Fasaden är klädd i rostbrun puts med grågröna snickerier. Trevåningstornet i byggnadens mitt har plåttäckt tak. Idag används byggnaden bland annat som bostadshus och institutionslokaler. Sedan 1930-talet har det i byggnaden funnits olika former av restauranger, och idag har Restaurang Domtrappkällaren sina lokaler i husets källare. Bilder Se även Byggnadsminnen i Uppsala län Referenser Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Domtrapphuset. Bilder från bland annat Upplandsmuseet på Digitalt Museum Bilder på Uppsala universitetsbibliotek
Donners plats

Donners plats är ett torg i Visby innerstad, nära Almedalen. Torget har sitt namn efter Handelshuset Donner som i tre generationer hade sitt huvudkontor i Donnerska huset invid torget. Dessförinnan har torget kallats Vattenhämtartorget (medeltiden), Handelstorget (1500-talet), och Wolters plats (1600-talet). Genom Stora Strandporten i Visby ringmur kommer man från torget till Almedalen. I Donnerska huset, som tidigare var ett posthus, finns ett kontorshotell och kafé. Andra verksamheter invid Donners plats är Donners hotell, Wisby hotell och krogen Donners Brasseri. Det tidigare Naturmuseet låg i en tidigare banklokal invid torget. Även det kulturhistoriskt intressanta Burmeisterska huset ligger vid Donners plats. Under Almedalsveckan finns det fasta talarplatser bland annat på Donners plats. I samband med Almedalsveckan 2022 skedde en misstänkt terroristaktion på Donners plats där överläkaren Ing-Marie Wieselgren knivhöggs till döds i det så kallade Almedalsdådet. Referenser Externa länkar Gotlands museum - Visby förr i tiden
Donsö kyrka

Donsö kyrka är en kyrkobyggnad som tillhör Styrsö församling i Göteborgs stift. Den ligger på Donsö i Göteborgs kommun. Historia Byggnaden var ursprungligen ett begravningskapell som uppfördes 1932 efter ritningar av Gustaf Ljungman i anslutning till den på 1830-talet anlagda Donsö kyrkogård. Efter att ha bildat en kyrkostiftelse som samlade in pengar under flera år, kunde man 1954-1955 bygga om gravkapellet till en kyrka. Kyrkobyggnaden Ritningarna utfördes av Valdemar Bäckman och invigningen ägde rum den 30 januari 1955. Stilmässigt har kyrkan bevarat sitt utseende från början av 1900-talet. Den i väster belägna kyrkporten vittnar emellertid om sitt 1950-talsursprung. Tornet höjdes från sju till arton meter och fick en kopparklädd hög och smal tornspira, som ger kyrkan mycket av dess identitet. Ett tresidigt kor byggdes och en separat utbyggd sakristia tillkom. Långskeppet har ett tegeltäckt sadeltak som är valmat över koret. Interiören har vitmålade väggar och taket är träpanelerat. Fasta bänkkvarter med mittgång. Klockstapel Man tror att den fristående klockstapeln är samtida med kyrkogårdens anläggande på 1830-talet. Dess ursprungliga klocka från 1835, flyttades till kyrkan och i klockstapeln hänger sedan dess en annan klocka tillverkad på Götaverken1933. Inventarier De flesta inventarierna är gåvor. Altartavlan är målad av Folke Persson. Orgel En orgel från A. Magnusson Orgelbyggeri AB tillkom 1973 och ersatte den gamla orgeln från 1955. Instrumentet har sex stämmor fördelade på manual och pedal. Kyrkogården Donsö kyrkogård invigdes 1834 och var från början en kolerakyrkogård. Den utvidgades 1999. På kyrkogården, intill kyrkan, finns ett minnesmärke över fiskare som omkommit till sjöss. Askgravlunden anlades 2005 och antalet gravar är 401. Referenser Illerstad, Lennart (1993). Nya svenska kyrkor. Del 2, Götaland. Rapport / Riksantikvarieämbetet och Statens historiska museer, 0348-6826 0348-6826. Stockholm: Riksantikvarieämbetet. sid. 181. Libris 5g5r3cvb30lmbdxl. http://urn.kb.se/resolve?urn=urn:nbn:se:raa:diva-5534 Webbkällor Göteborgs stifts orgelinventering 2006-2008 ”Donsö kyrkogård”. Svenska Kyrkan - Kyrkogårdsförvaltningen i Göteborg. http://www.svenskakyrkan.se/goteborg/kgf/donso-kyrkogard. Läst 19 mars 2015. Tryckta källor Våra kyrkor. Västervik: Klarkullen. 1990. sid. 479. Libris 7794694. ISBN 91-971561-0-8 Zelm van Eldik, Jop van (2016). Andliga rum : religiösa byggnader i Göteborg. Karlstad: Votum. sid. 90-91. Libris 19131152. ISBN 9789187283871 Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Donsö kyrka.
Palais Douglas

Le palais Douglas (en suédois : Douglaska palatset) est un édifice situé dans la péninsule de Blasieholmen à Stockholm en Suède, Présentation Le palais Douglas est situé au coin de Blasieholmstorg 14 et Arsenalsgatan. Sa construction a commencé selon les plans de Jean de la Vallée mais a été achevée selon les dessins de Nicodème Tessin l'Ancien. Le bâtiment ne conserve que partiellement sa façade d'origine. En 1874, la décoration de la façade a été modifiée par l'architecte Johan Fredrik Åbom. La façade originale de cinq étages a été conservée, avec un rez-de-chaussée et une mezzanine et deux étages avec des pilastres colossaux en façade, qui soutiennent un étage mansardé. La division de la façade en rangées de fenêtres est également originale, mais plus fortement articulée par la décoration en plâtre des années 1870. La façade du rez-de-chaussée présente une structure solide en pierre de taille enduite. Les pilastres et les décorations en plâtre sont gris clair, tandis que le reste de la façade est de couleur jaune pâle. Nicodème Tessin l'Ancien a également conçu le palais Bååt à Blasieholmen. Bibliographie K. Neville, Nicodemus Tessin the Elder. Architecture in Sweden in the Age of Greatness, Turnhout, Brepols Publishers, 2009 (ISBN 978-2-503-52826-7) Références Voir aussi Articles connexes Lieux et monuments de Stockholm Architecture à Stockholm Liens externes Portail de l’architecture et de l’urbanisme Portail de Stockholm
Douglaska palatset

Douglaska palatset är en byggnad i hörnet Blasieholmstorg 14 och Arsenalsgatan på Blasieholmen i Stockholm. Det började byggas efter ritningar av Jean de la Vallée men slutfördes efter ritningar av Nicodemus Tessin den äldre. Det stod klart omkring 1655. Byggnaden har bara delvis sin ursprungliga fasadutformning kvar, 1874 ändrades fasaddekoreringen genom arkitekten Johan Fredrik Åbom. Ursprungligt bevarad är fasadens indelning i fem plan med en bottenvåning och en mezzaninvåning, båda rusticerade, och två våningar med kolossalpilastrar i fasaden, vilka bär upp en attikavåning. Fasadens indelning i fönsteraxlar är också ursprunglig, men starkare artikulerad genom 1870-talets putsdekor. Den höga bottenvåningens fasad har en kraftig, i puts utförd, kvaderstruktur. Pilastrar och putsdekorationer är ljusgrå, medan fasaden i övrigt går i en blekgul kulör. Nicodemus Tessin den äldre ritade också Bååtska palatset på Blasieholmen. Källor Ellehag, Claes (2003). Jean de la Vallée: kunglig arkitekt. Lund: Signum. ISBN 9187896591 Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Douglaska palatset. ”de la Gardies palats”. Suecia antiqua et hodierna, första bandet. Kungliga biblioteket. https://suecia.kb.se/F/?func=find-c&ccl_term=wso+%3D+asaml&local_base=sah.
Dragongården

Dragongården består av flera byggnader belägna på Gärdet i Stockholm. Namnet härrör från tidigare Livregementets dragoner som hade regementets kansli i huvudbyggnaden. Sedan 1990-talet disponeras Dragongårdens huvudbyggnad av Kinas ambassad i Stockholm, medan Dragongårdens annex hyrs ut av Statens fastighetsverk. Huvudbyggnad Dragongårdens huvudbyggnad uppfördes 1879-1881 efter ritningar av Ernst Jacobsson, han var även ansvarig arkitekt för Livgardets kaserner som numera är rivna. Byggnaden är formgiven i två våningar med vindsvåning, uppförd i sten och med putsade fasader. Efter regementets nedläggning 1927 användes området först för Stockholmsutställningen 1930 och därefter för museiändamål. Dragongården var under många år hem för familjen Folke Bernadotte. Folke Bernadotte mördades under sitt medlaruppdrag i Brittiska Palestinamandatet 1948, men den efterlevande familjen bodde kvar i byggnaden till mitten av 1970-talet. Senare inrymde Dragongården lokaler för Byggnadsstyrelsen och Marknadsdomstolen. När Kinas ambassad uppförde sina nya byggnader på området under 1990-talet integrerades Dragongården helt i anläggningens gårdsbildning och blev residens för Kinas ambassadör i Stockholm. Annexet Dragongårdens annex är det gulmålade 1 ½-planshuset öster om huvudbyggnaden, beläget utanför ambassadtomten. Huset uppfördes 1895 ursprungligen som marketenteri för Livregementets dragoner. Det har senare varit garage och chaufförsbostad. Under slutet av 1900-talet har huset bland annat fungerat som kursgård. För närvarande (2011) står byggnaden utan hyresgäster och i väntan på upprustning. Referenser Björn Hasselblad; Monica Eriksson (1982). Djurgårdsvandringar: villor och andra sevärdheter på Södra och Norra Djurgården: en introduktion till Kungl. Djurgården. Stockholm: Kungliga Djurgårdens förvaltning. Libris 7791397. ISBN 91-970418-0-7 Noter Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Dragongården.
Dragonskolan

Dragonskolan är en gymnasieskola i Umeå, invigd hösten 1971. Skolan renoverades och byggdes om åren 2009–2011. Skolan är Västerbottens läns största gymnasieskola, med omkring 2 200 elever, och ligger granne med Umeå brandstation, Noliaområdet och bostadsområdet Dragonfältet i stadsdelen Väst på stan i Umeå. 2005 fick Dragonskolans "Umeå Teknikprogram" utmärkelsen "Bästa Teknikutbildning" av Teknikföretagen i Norra Sverige. Historia Planeringen av Umeås andra gymnasium, efter det 1957 invigda Östra gymnasiet, inleddes 1964. Uppdraget att rita skolan gick till arkitekten Åke E. Lindqvist som tidigare ritat det tekniska gymnasiet i Växjö, Teknikum, och precis som detta byggdes Dragonskolan med prefabricerade betongelement. Under skolan byggdes ett garage med plats för 800 bilar. Det nya gymnasiet skulle inte bara rymma nya tekniska och naturvetenskapliga utbildningar, utan också stadens fackskola och yrkesskola (som sedan 1947 nyttjat lokaler som senare kom att bli Östermalmsskolan). Genom att dessa kunde dela på bibliotek, bespisning, kafeteria, aula och gymnastiklokaler förväntades stora besparingar. Dessa besparingar var välkomna då slutnotan för bygget blev 51,7 miljoner kronor istället för beräknade 43,5 miljoner. Skolan invigdes 1971, med både yrkesinriktade och universitetsförberedande utbildningar. Sedan ytterligare gymnasielinjer flyttats över från Östra gymnasiet rymde skolan 1974 drygt 2 000 elever. På skolan finns även sedan höstterminen 1991 Riksgymnasiet för Rörelsehindrade Umeå (Rh-gymnasiet). Övrigt Bland tidigare elever märks bland andra Stieg Larsson (journalist och författare), Jan Bylund (ståupp-komiker), Katarina Sandström (nyhetsankare), Frida Normark (tidigare programledare i Bolibompa) och landslagsmeriterade fotbollsspelaren Mikael Lustig. Även medlemmarna i bandet The Perishers har gått på "Draggen" – ett av deras första uppträdanden var på Dragonskolans luciavaka. Nu är bandet känt i USA och deras musik har varit med i många kända TV-serier, bland annat OC, Veronica Mars, Grey's Anatomy, One Tree Hill med flera. Referenser Externa länkar Dragonskolan Dragonskolans Facebook