NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Karlfeldtsparken

Karlfeldtsparken är en kvarterspark om 0,2 hektar i stadsdelen Fredhäll på Kungsholmen i Stockholm. Den ligger i en sänka mellan de två bergen på Fredhäll och utgör entré till naturområdet vid Fredhällsklipporna. En av parkens viktigaste kvaliteter är utblicken mot vattnet. Parken avgränsas av Snoilskyvägen i väster, Stagneliusvägen i norr och Atterbomsvägen i öster samt av Fredhällsparken i söder. Parken består av en gräsyta som svagt sluttar ut mot Fredhällsklipporna. Gräsytan är nedsänkt mellan Snoilskyvägen och Atterbomsvägen vilket skapar en tydlig rumslighet. Under hästkastanjerna närmast Stagneliusvägen finns en perenn- och rosplantering, sittplatser samt ett gatukök. Historik Karlfeldtsparken anlades i mitten av 1930-talet i samband med att området bebyggdes. Den utgjorde tidigare en del av den större Fredhällsparken. Efter en upprustning fick parken sitt namn 2013 genom en namntävling i tidningen Vårt Kungsholmen. Parken är uppkallad efter författaren Erik Axel Karlfeldt och ingår i kategorin ”berömda svenska författare” som dominerar gatunamnen på västra Kungsholmen. Invigningen av den upprustade parken och det nya namnet skedde den 27 maj 2014. Erik Axel Karlfeldt hade tidigare haft en gata uppkallad efter sig på Kungsholmen, Karlfeldtsvägen i stadsdelen Kristineberg, men namnet försvann 1964 när gatan namnändrades. Södra delen blev en del av Hjalmar Söderbergs väg och norra delen en del av Geijersgatan. Referenser
Equmeniakyrkan i Linköping

Equmeniakyrkan är en kyrkobyggnad i Linköping. Kyrkan invigdes 1994 och tillhörde från början Svenska Missionsförbundet som numera är en del av Equmeniakyrkan. Den 1 maj 2021 gick Baptistkyrkan Linköping och Missionskyrkan Linköping ihop och bildade Equmeniakyrkan Linköping. I klocktornet hänger två kyrkklockor. Orgel 1930 byggde Åkerman & Lunds Nya Orgelfabriks AB, Sundbybergs stad en orgel med 16 stämmor, två manualer och pedal. Orgeln flyttades till Centrumkyrkan, Strängnäs. Den nuvarande orgeln byggdes 1962 av Marcussen & Søn, Aabenraa, Danmark. Orgeln är mekanisk och har ett tonomfång på 54/30. En tremulant finns för hela orgeln. Referenser Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Equmeniakyrkan i Linköping.
Ekotemplet, Hagaparken

Ekotemplet i Hagaparken i Solna är en av flera mindre byggnader, paviljonger och lusthus som uppfördes i Hagaparken mellan 1788 och 1795. I Sverige finns flera ekotempel; det i Hagaparken är förmodligen ett av de mest påkostade i Sverige och sedan 1935 ett statligt byggnadsminne. Historik Templet byggdes 1790 på en liten kulle strax öster om Gustav III:s paviljong och gestaltades som en öppen oval sommarmatsal för Gustav III, som älskade att äta utomhus. Byggnaden hette "Gröna salongen" och kom så småningom att kallas "Ekotemplet", på grund av att ett eko uppstår under byggnadens välvda tak. Arkitekt var Carl Christoffer Gjörwell d.y. under överinseende av Louis Jean Desprez. Till templet specialtillverkades ett stort ovalt matbord som placerades mitt i rummet. Templet renoverades år 1846 av arkitekt Axel Nyström d.ä. Då tillkom bl.a. takmålningar med amoriner och fåglar och en dekorslinga på templets takfris. Vid nästa renovering, under ledning av slottsarkitekten Ragnar Hjorth år 1924, försvann dekoren på taklisten och på listerna över pelarparen under grå färg. Ytterligare en upprustning gjordes år 1992–93. Vid denna reparerades takstolen och de fragment av takmålningen som fanns kvar räddades och kan beses i Haga Parkmuseum. Vidare återskapades Nyströms övermålade dekorslinga från 1846 som finns fortfarande idag. Så här beskrivs byggnaden i Gustav III:s bouppteckning: 24 målade träpilastrar med koppartak vilande på 12 piedestaler av trä och sandstensplattor med målat gallerverk mellan pilastrarna. Bilder Referenser Informationstavla på platsen Tryckta källor Hagapromenader utgiven av SFV Haga Lustpark, Elow Söderberg, Bokförlaget Plus, Stockholm 1980. ISBN 91-7406-175-5 Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Ekotemplet, Hagaparken. SFV Statens Fastighetsverk - Hagaparken
Englische Kirche (Stockholm)

Die Englische Kirche (schwedisch Engelska kyrkan) „St Peter and St Sigfrid“, ist eine Kirche im Stadtteil Östermalm in Stockholm. Die Predigten werden in englischer Sprache abgehalten. Die Gemeinde gehört zur Diözese in Europa der Church of England. Die Kirche Die Kirche wurde ursprünglich im Jahr 1863 vom britischen Architekten Gustavus W. Hamilton in Liverpool entworfen und durch den Architekten James Souttar vervollständigt. Während der Jahre 1864 bis 1866 wurde die Kirche zunächst im Westen des Stadtteils Norrmalm errichtet und mit rotem Sandstein aus Roslagen in einem neugotischen Stil gebaut, sie ähnelt einer englischen Landkirche. 1913 wurde die Kirche Stein für Stein demontiert und auf ihrem jetzigen Standort im Osten Östermalms wieder aufgebaut. Hier, am östlichen Ende des neu angelegten Strandvägen, entstand ein Bebauungsplan mit exklusiven Villen, die so genannte Diplomatstaden. Eine der ersten Villen war die Botschaft für Großbritannien und deshalb wird angenommen, dass Prinzessin Margaret von Connaught und Strathearn sich für den Umzug der Kirche engagiert hatte, damit in der Nähe der Botschaft eine englische Kirche sei. Laut anderer Quellen sollte ein hier befindlicher Friedhof, der Garnisonsfriedhof, mit einer Kirche ergänzt werden. Der Friedhof Wo die Englische Kirche heute steht, befand sich seit 1860 der Friedhof der Stockholmer Garnison, Garnisonskyrkogården. Hier wurden früher unter anderem Unteroffiziere, Sergeanten, Fahnenjunker und Regiments-Trommler samt deren Angehörige beigesetzt. Einige Gräber sind immer noch erhalten. Hier ruhen beispielsweise L. F. Hedlund, Fahnenjunker der Kungliga Svea livgarde zu Pferd, ausgezeichnet mit der Tapferkeitsmedaille und Träger des Sankt Georg Kreuzes, sowie J. F. Braun, Sergeant des Kongl. andra livregementet und der Sergeant Svante H. Ek mit dem kleinen Folke (lilla Folke). Bilder Weblinks Engelska kyrkans offizielle Webseite
Église anglicane de Stockholm

L'église anglicane (en suédois : Engelska kyrka) ou église Saint-Pierre et Saint-Siegfried (en anglais : St Peter and St Sigfrid church) est une église située dans le quartier d'Östermalm à Stockholm en Suède. Histoire et architecture L'église est située à l'adresse Dag Hammarskjölds väg 14 (Kyrktomten 1). La propriété est labellisée en bleu par le Musée municipal de Stockholm, ce qui signifie que « le bâtiment est considéré comme ayant des valeurs culturelles et historiques exceptionnellement élevées ». La congrégation appartient au diocèse européen au sein de l’Église d'Angleterre. L'église a été conçue à l'origine par l'architecte Gustavus W. Hamilton de Liverpool. Les travaux de construction commencèrent en 1863, mais les fondations posées par le maître d'œuvre Jacob Wessman se révélèrent fragiles. En 1864, la mission fut confiée à l'architecte James Souttar, qui modifia les plans et dirigea également les travaux de construction de 1864 à 1866, dans l'îlot Lindbacken de la rue Wallingatan, où se trouve aujourd'hui le Scalateatern, près de Norra Bantorget à Norrmalm. En 1913, l'église fut déplacée pierre par pierre jusqu'à son emplacement actuel à Diplomatstaden sous la direction de l'assistant de Souttar, l'architecte Adolf Emil Melander. La nouvelle première pierre a été posée le 12 mars de la même année par la princesse héritière Margaret de Connaught. Cette décision était en grande partie due à l'initiative de la princesse héritière d'origine anglaise, et il était normal que l'envoyée britannique ait une église anglaise à proximité. Selon une autre explication, la raison du déplacement de l'Église d'Angleterre était que le cimetière de Garrison était considéré comme ayant besoin d'une église à proximité. L'église est construite en grès rose rouge dans un style néogothique et ressemble à une église de campagne anglaise. Une extension ultérieure avec des façades en terre et en briques roses décolorées a été construite en 1989. Le cimetière Le cimetière de garnison de Stockholm, Garnisonskyrkogården, a été créé en 1860 pour les sous-officiers, les sergents, les fahnenjunkers, à l'emplacement où se trouve aujourd'hui l'église, Certaines tombes sont encore conservées et y reposent, entre autres, les restes des militaires, A.J. Salthén, Lars Fredrik Hedlund, J.F. Braun et Frans Ludvig Marschall. En face de l'église, de l'autre côté de ce qui est aujourd'hui Dag Hammarskjölds Väg, le cimetière des artilleurs a été construit à la même époque. Bibliographie (sv) Olof Hultin, Ola Österling, Michael Perlmutter, Guide till Stockholms arkitektur, Stockholm, Arkitektur Förlag, 2002 (ISBN 9186050583, LIBRIS 8465772) Galerie Notes et références Voir aussi Articles connexes Liste d'églises de Stockholm Liens externes (en) Site officiel Portail de l’architecture chrétienne Portail de Stockholm
Engelska kyrkan, Stockholm

Engelska kyrkan eller St Peter and St Sigfrid's Church är en kyrkobyggnad vid Dag Hammarskjölds väg 14 (kvarteret Kyrktomten 1) i Diplomatstaden, Stockholm. Fastigheten är blåmärkt av Stadsmuseet i Stockholm vilket betyder "att bebyggelsen bedöms ha synnerligen höga kulturhistoriska värden". Församlingen tillhör Europastiftet inom Engelska kyrkan. Kyrkobyggnaden Kyrkan ritades ursprungligen av arkitekt Gustavus W. Hamilton i Liverpool. Byggnadsarbetet påbörjades 1863, men den av byggmästaren Jacob Wessman uppförda grunden visade sig inte hålla. År 1864 gick uppdraget vidare till arkitekt James Souttar, som modifierade ritningarna och även ledde arbetet med uppförandet 1864–1866, då i kvarteret Lindbacken vid Wallingatan, där Scalateatern nu ligger, i närheten av Norra Bantorget på Norrmalm. Kyrkan flyttades emellertid år 1913 sten för sten till sin nuvarande plats i Diplomatstaden under ledning av Souttars assistent, arkitekt Adolph Emil Melander. Den nya grundstenen lades den 12 mars samma år av kronprinsessan Margareta. Flytten berodde inte minst på den engelskfödda kronprinsessans initiativ, och det passade bra att det brittiska sändebudet hade en engelsk kyrka i närheten. Enligt en annan förklaring var skälet att flytta Engelska kyrkan hit, att Garnisonskyrkogården ansågs behöva en kyrka i sin närhet. Kyrkan är byggd av röd roslagssandsten i en nygotisk stil och liknar en engelsk lantkyrka. En senare tillbyggnad med fasader av slammat och rosa avfärgat tegel uppfördes 1989. Kyrkogården Där kyrkan står idag anlades 1860 Stockholms garnisons begravningsplats, Garnisonskyrkogården, för underofficerare, sergeanter, fanjunkare och regementstrumslagare. Några gravar är fortfarande bevarade. Här vilar bland annat fanjunkare vid Kungliga Svea lif garde A.J. Salthén, fanjunkaren vid Kungliga Livgardet till häst Lars Fredrik Hedlund, sergeanten vid Kongl. Andra livgardet J.F. Braun och regementsfältväbeln vid Kungliga Livgardet till häst Frans Ludvig Marschall. Mittemot kyrkan, på andra sidan nuvarande Dag Hammarskjölds väg, anlades samtidigt Artillerikyrkogården. Bilder Diskografi The English Church : organ recital / Karlsson, Rune, orgel. CD. Nosag Records Nosag CD 118, 2006. Källor Ajkay, Anna von (1991): James Souttar in Sweden, i Architectural Heritage 2: Scottish Architects Abroad, ed D Howard (Edinburgh Univ Press), sid 84-90 Swinstead, J Howard (1913): The English Church in Stockholm, sid 16-20 Tidskrift för Byggnadskonst och Ingenjörsvetenskap (1864), sid 165 Noter Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Engelska kyrkan, Stockholm. Stockholmskällan har media som rör Engelska kyrkan, Stockholm Engelska kyrkans webbplats
Stora Kroppgöl

Stora Kroppgöl är en sjö i Lessebo kommun i Småland och ingår i Ljungbyåns huvudavrinningsområde. Se även Lista över insjöar i Lessebo kommun Källor SMHI: Sjöar, vattendrag och avrinningsområden Externa länkar Delavrinningsområden på SMHI Vattenwebb (S-HYPE) Ladda ner data från Svenskt Vattenarkiv
Säters kommun

Säter kommune ligger i det svenske län Dalarnas län i Dalarna. Kommunens administrationscenter ligger i byen Säter. Kommunens største sø er Ljustern ved hovedbyen Säter, men der findes mange mindre søer. Et antal mindre bjerge findes i kommunen, med Bispbergs klack som det mest markante. Byer og landsbyer Indbyggertal pr. 31. december 2005. Eksterne henvisninger Kommunens hjemmeside Arkiveret 14. januar 2022 hos Wayback Machine
Säter (Gemeinde)

Säter ist eine Gemeinde (schwedisch kommun) in der schwedischen Provinz Dalarnas län und der historischen Provinz Dalarna. Der Hauptort der Gemeinde ist Säter. Politik Stadtrat Nach der Wahl wurde eine Koalition aus S, C und KD gebildet. Sie kommt auf 19 der 35 Sitze. Persönlichkeiten Olof Schwan (1744–1812), Orgelbauer Johan Filip Nordlund (1875–1900), Massenmörder Weblinks Offizielle Internetpräsenz (schwedisch) Quellen
Säter Municipality

Säter Municipality (Swedish: Säters kommun) is one of the 290 municipalities of Sweden in Dalarna County in central Sweden. Its seat is located in the town of Säter. The present municipality was created in 1971 with the amalgamation of the former City of Säter and two neighbouring municipalities. Geography Säter is known for the Säter Valley. It is about 5 kilometers long and has a dense vegetation and steeps. On its bottom the Ljuster stream flows. The valley is popular for walking. Localities Population centers in Säter Municipality: Mora Naglarby och Enbacka Säter (seat) Skedvi kyrkby Solvarbo Demographics This is a demographic table based on Säter Municipality's electoral districts in the 2022 Swedish general election sourced from SVT's election platform, in turn taken from SCB official statistics. Residents include everyone registered as living in the district, regardless of age or citizenship status. Valid voters indicate Swedish citizens above the age of 18 who therefore can vote in general elections. Left vote and right vote indicate the result between the two major blocs in said district in the 2022 general election. Employment indicates the share of people between the ages of 20 and 64 who are working taxpayers. Foreign background is defined as residents either born abroad or with two parents born outside of Sweden. Median income is the received monthly income through either employment, capital gains or social grants for the median adult above 20, also including pensioners in Swedish kronor. The section about college graduates indicates any degree accumulated after high school. In total there were 11,232 residents, including 8,789 Swedish citizens of voting age. 46.3 % voted for the left coalition and 52.4 % for the right coalition. Indicators are in percentage points except population totals and income. Riksdag elections Sights The Old Church of Stora Skedvi is one of Dalarna's oldest, with its oldest parts from the 13th century. There are several remains from the province's mining history, such as the Östra Silvberg's Mining Area with a silver mining history traced to the 1480s with an adjacent cemetery and chapel. It was closed in the 19th century and the mine itself is today a water filled hole. Bispbergs gruva was used for mining iron for over 600 years, until it was closed in 1967. References (in Swedish) article Säter from Nordisk Familjebok (1919). External links Säter - Official site
Municipio de Säter

Säter (en sueco: Säters kommun) es un municipio de la provincia de Dalarna, Suecia, en la provincia histórica de Dalecarlia. Su sede se encuentra en la localidad de Säter. El municipio actual se creó en 1971 cuando la ciudad de Säter se fusionó con los municipios rurales de Gustafs y Stora Skedvi.​ Localidades Hay cuatro áreas urbanas (tätort) en el municipio:​ Demografía Desarrollo poblacional Referencias Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Municipio de Säter.
Säter (commune)

La commune de Säter est une commune du comté de Dalarna en Suède. 10 886 personnes y vivent. Son siège se trouve à Säter. Géographie Säter est connue pour la Vallée de Säter, un endroit populaire pour les randonnées. D'une longueur de cinq kilomètres environ, elle est recouverte d'une végétation dense. Curiosités L'Église de Stora Skedvi est l'une des plus vieilles de Dalécarlie, certaines parties datant du XIIIe siècle. On peut également voir de nombreux restes de l'histoire minière de la ville, tels que la zone minière d'Östra Silveberg où de l'argent a été extrait dès les années 1480. La mine a été fermée au XIXe siècle et est actuellement remplie d'eau. Le fer a également été extrait, à Bispbergs gruva, durant plus de 600 ans, et ce jusqu'à sa fermeture en 1967. Localités Arkhyttan Backa Bispberg Bispbergshyttan Bodarne Fäggeby Kullsveden Kyrkberget Enbacka och Mora Naglarby Norbohyttan Säter Skenshyttan Skedvi kyrkby Solvarbo Stora Skedvi Uggelbo Ulfshyttan Uppbo och Nedernora Liens externes (sv) Säter - Site officiel Portail de la Suède
Säter (comune)

Säter è un comune svedese di 10 980 abitanti, situato nella contea di Dalarna. Il suo capoluogo è la città omonima. Località Nel territorio comunale sono comprese le seguenti aree urbane (tätort): Mora Naglarby och Enbacka Säter Solvarbo Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Säter Collegamenti esterni Sito ufficiale, su sater.se. Säters Kommun (canale), su YouTube.
Säter (gemeente)

Säter is een Zweedse gemeente in Dalarna. De gemeente behoort tot de provincie Dalarnas län. Ze heeft een totale oppervlakte van 627,9 km² en telde 11.245 inwoners in 2026. Plaatsen Säter (stad) Naglarby en Enbacka Mora (Säter) Solvarbo Kyrkberget Skedvi kyrkby Arkhyttan Bispberg Kullsveden Fäggeby Bispbergshyttan, Kalarbo en Hällbo Uppbo en Nedernora Norbohyttan Bodarne, Uddsarvet en Åkre Backa (Säter) Skaraborg
Gmina Säter

Gmina Säter (szw. Säters kommun) – gmina w Szwecji, w regionie Dalarna, siedzibą jej władz jest Säter. Pod względem zaludnienia Säter jest 196. gminą w Szwecji. Zamieszkuje ją 10 980 osób, z czego 49,22% to kobiety (5404) i 50,78% to mężczyźni (5576). W gminie zameldowanych jest 172 cudzoziemców. Na każdy kilometr kwadratowy przypada 19,13 mieszkańca. Pod względem wielkości gmina zajmuje 162. miejsce. Zobacz też podział administracyjny Szwecji Bibliografia SCB - Statistiska centralbyrån
Сетер (комуна)

Комуна Се́тер (швед. Säters kommun) — адміністративно-територіальна одиниця місцевого самоврядування, що розташована в лені Даларна у центральній Швеції. Сетер 164-а за величиною території комуна Швеції. Адміністративний центр комуни — місто Сетер. Населення Населення становить 10 886 чоловік (станом на вересень 2012 року). Населені пункти Комуні підпорядковано 5 міських поселень (tätort) та низка сільських, більші з яких: Сетер (Säter) Наґларбю і Енбака (Naglarby och Enbacka) Мура (Mora) Сульварбу (Solvarbo) Шедві-Чиркбю (Skedvi kyrkby) Чиркберґет (Kyrkberget) Аркгиттан (Arkhyttan) Біспберґ (Bispberg) Галерея Виноски Посилання Сайт комуни Див. також Комуна (Швеція) Список комун Швеції
Ivö

Ivö (dansk: Ivø) er en ø i Ivösjön i Kristianstads kommun i det nordøstlige Skåne med cirka 200 indbyggere. Øen er cirka 7 km lang og 3,5 km bred. Øen har et areal på cirka 1100 hektar. Øens højeste punkt måler 134 moh. Der er forbindelse til Ivø fra Barum med en kabelfærge, der sejler tre gange i timen. Blandt øens seværdigheder er Biskopskælderen, der er en ruin efter Ivøhus, hvor Lunds ærkebiskop Anders Sunesen tilbragte sine sidste år i 1200-tallet næsten som eneboer. En del danske folkesagn er knyttet til øen og Sunesen. Eksterne henvisninger
Ivö

Ivö ist die größte Insel der schwedischen Provinz Skåne län. Sie liegt im See Ivösjön und gehört zur Gemeinde Kristianstad. Lage In Nord-Süd-Richtung erstreckt sich Ivö über 7,5 Kilometer, in Ost-West-Richtung über 3,6 Kilometer. Die Fläche beträgt 11 Quadratkilometer. Auf der Insel leben dauerhaft etwa 170 Menschen. Die Insel ist per Autofähre Ivöleden zu erreichen, die Ivö regelmäßig von Barum ansteuert. Hauptort der Insel ist der in ihrem südlichen Teil liegende Småort Ivö. Im Süden wird die Insel durch die tief in die Insel hereinragende Bucht Kyrkeviken geteilt. Weitere auf der Insel gelegene Weiler und Höfe sind unter anderem Bokehem, Drängabryggan, Hovgården, Jeppsagården, Kaffagården, Kungagården, Ljungen, Lundagården, Nabbagården, Östergård, Sjödala, Sjötorpet und Vikhem. Auf der Nordseite der Insel erhebt sich der 133,5 Meter hohe Ivö klack, an dessen Nordseite lange Kalkstein und Kaolin abgebaut wurde. Teile der Insel sind bewaldet. Nordwestlich der Insel liegen die kleinen Inseln Stora Danmark und Mågeskäret. Geschichte Im Mittelalter war die Insel Bischofssitz. Erzbischof Andreas Sunesen lebte und starb auf Ivö. An diese Zeit erinnert der Biskopskällaren (dt. Bischofskeller), ein historisches Kellergewölbe im Süden Ivös, von dem vermutet wird, es sei der Rest des Bischofssitzes Ivöhus. 1887 begann am Ivö klack der Abbau von Kalkstein und Kaolin. 1960 wurde der unrentabel gewordene Abbau wieder eingestellt. Die Einwohnerzahl Ivös betrug 1918 426 Personen, war jedoch 1977 bereits auf 165 Personen gesunken. Bauwerke und Einrichtungen In Ivö befindet sich die auf das Mittelalter zurückgehende Kirche von Ivö. Unmittelbar nördlich der Kirche liegt die Sankt-Ursula-Quelle. Weiter südöstlich in Hovgården befindet sich der Biskopskällaren. Mit dem Troldesten befindet sich einer der größten Findlinge Schonens auf der Insel. An der Westküste befinden sich die Sandhöhlen Ugnsmunnarna. In der Nähe des auf der Westseite der Insel gelegenen Fähranlegers befindet sich ein größerer Zeltplatz. Wirtschaft Ivö ist landwirtschaftlich geprägt. Neben dem Anbau von Produkten wie Roggen und Kartoffeln, wird in kleinen Obstplantagen vor allem Obst angebaut. Weiterer bedeutender Wirtschaftszweig ist heute der Tourismus. Der Campingplatz am Fähranleger verfügt auch über einen Kiosk. In diesem Bereich befindet sich auch ein kleiner Yachthafen und ein öffentlicher Badeplatz. Weblinks private Homepage zur Insel Ivö Informationen zur Insel auf der Homepage des Campingplatzes Informationen der Gemeinde Kristianstad zu Barum und Ivö (schwedisch) Einzelnachweise
Tryserums gamla kyrkogård

Tryserums gamla kyrkogård är en övergiven kyrkogård vid ruinen efter den medeltida Tryserums gamla kyrka i Tryserums socken, Valdemarsviks kommun. Kyrkplatsen ligger omkring sju kilometer väster om den nuvarande Tryserums kyrka. Historia Den medeltida stenkyrkan uppfördes sannolikt under 1200-talets senare del. Kyrkogården låg runt kyrkan och omgavs av en så kallad kyrkbalk, en timrad mur. Innanför inhägnaden stod ett klocktorn. På kyrkogården fanns träkors, stenhällar och järnkors. Över flera gravar ska det även ha funnits mindre byggnader av trä. Där fanns också ett benhus. Flera av järnkorsen från den gamla kyrkogården har senare flyttats till den nuvarande Tryserums kyrka. Under 1700-talet väcktes frågan om att bygga om eller ersätta den äldre kyrkan. På initiativ av greve Gustav Horn på Fågelvik uppfördes i stället en ny kyrka på en annan plats. Den första gudstjänsten i den nya kyrkan hölls 1784. År 1785 flyttades de Gyllenstiernska och Hornska kistorna från gravkapellet vid den gamla kyrkan till den nya. Gravarna restaurerades 1947. När den nya kyrkan och kyrkogården tagits i bruk övergavs den äldre kyrkplatsen. Den medeltida kyrkan finns i dag bevarad som ruin. Kulturhistoriska värden Tryserums gamla kyrkogård har ett högt kulturhistoriskt värde genom sitt samband med den medeltida kyrkoruinen och socknens äldre kyrkliga historia. Uppgifterna om den timrade kyrkbalken, benhuset, gravbyggnaderna och de olika gravvårdarna visar hur en äldre kyrkogård kunde vara utformad. De bevarade järnkorsen, som numera förvaras i den nya kyrkan, utgör viktiga minnen från den gamla begravningsplatsen. Se även Tryserums gamla kyrka Referenser
Требю (крепост)

Требю бори (на шведски: Träby borg) е кръгова крепост, разположена на около километър северно от село Требю (на шведски: Träby), в южната част на шведския остров Йоланд в рамките на община Мьорбюлонга, лен Калмар. Това е една от деветнадесетте крепости от подобен тип, открити на острова. Вижте също Екеторп Гробори Исманторп