Salems kyrka

Salems kyrka är en kyrkobyggnad utmed E 4:an ett par mil söder om Stockholm och ligger inom Salems kommun i Södermanland. Kyrkan som är belägen på en udde söder om Bornsjön är inbäddad mellan stora ekar, lindar, alar och björkar. Trakten är rik på fornlämningar och intill kyrkan går Gamla Södertäljevägen. Kyrkobyggnaden Kyrkan i romansk stil är uppförd i början på 1100-talet. Under takfoten på tornets norra sida syns spår efter skottgluggar, vilket tyder på en försvarsanläggning. Tornet som enligt traditionen är placerat i väster, har ankarjärn från 1100-talet, likaså vissa delar av väggen fram till sakristian. Ett vapenhus tillkom på 1400-talet, samtidigt utvidgades det äldre, blott fyrtio kvm trånga långhuset åt söder och öster, varmed samlingsrummet visserligen blev rymligare, men själva kyrkokroppen blev något osymmetrisk. På 1600-talet tillkom det Wredeska koret. Under gångna århundraden har kyrkan byggts om vid ett flertal tillfällen, men arkitekturen har ändå bibehållit sin ålderdomliga prägel. Interiörer Dopfunten är från 1100-talet och ett krucifix från 1200-talet är uppsatt i triumfbågen. Här har tidigare funnits ett mycket vackert altarskåp från senmedeltiden av Hermann Rohde, där bland annat S:t Botvid är avbildad. Det skänktes 1873 till Statens historiska museum i Stockholm. Kyrkan äger även ett antependium av röd och gul brokad i blommönster, enligt initialerna skänkt till kyrkan 1672 av Carl Henrik Wrede och hans hustru Märta Fleming. Den äldsta mässhaken är i röd sammet med årtalet 1707 broderat i guld. Bland kyrksilvret märks en nattvardskalk skänkt till kyrkan 1655 av Carl Henrik Wrede, vars kuppa dock utvidgats 1802. Vidare märks en rikt dekorerad silverkanna från slutet av 1600-talet, skänkt till kyrkan 1763 av Eleonora Lindhjelm på Fogelsta. Den blev förstorad med 100 lod silver i samband med en ändring 1802. Ätterna Lindhjelm och von Höpkens vapen pryder även oblatsasken, som är omgjord 1802. Bland epitafier märks landshövding Anders Lindhielms huvudbanér, Gustaf Johan Wredes (död 1667) huvudbanér, och ett epitafium över Ulrika Sparre, död 1747. Predikstolen är från 1809. Den är placerad ovanför altaret, vilket är ovanligt. Den gamla predikstolen, riven samma år, är försvunnen. De fasta bänkar som sattes in samtidigt som predikstolen byggdes 1809. Särskilda mer påkostade bänkar bänkar fanns tidigare för säterierna, en för Vällinge Skårby gård, de togs bort 1925. Även altaret uppfördes samma år. Altare och predikstol är ritade av Per Wilhelm Palmroth och bekostades av majorskan Anna Helena Thorsman enligt hennes makes testamente. Av kyrkklockorna är den stora omgjuten 1772 av Johan Jakob Mårtenson, sedan den äldre klockan brustit i samband med kungsringningen efter Adolf Fredriks död. Den lilla klocka när gjuten 1727 och pryds med en inskrift ur Davids psalm 76, vers 8 : "I Salem är Guds tjäll och i Zion hans boning". Orgel 1781 byggde Jonas Ekengren en orgel till kyrkan. Den flyttades 1855 till Vällinge kapell, även det i Salems socken. 1855 byggde A W Lindgren en orgel med 8 stämmor och två manualer. 1944 byggde A Magnussons Orgelbyggeri en orgel. Orgeln är pneumatisk och har rooseweltlådor. Det finns även tremulant för hela orgeln, registersvällare och automatisk pedalväxling. Fasaden är från 1855 års orgel. Den nuvarande orgeln är byggd 2021 av Tostareds Kyrkorgelfabrik. Den har mekanisk traktur och elektrisk registratur. Orgeln är utrustad med 20.000 fria kombinationer. S:t Botvids första begravningskyrka Salems allra första kyrka var byggd av trä och enligt Botvidslegenden uppförd till S:t Albans ära. Enligt samma legend var det i denna kyrka som S:t Botvid låg begravd de först nio åren, innan hans bror hämtade hans kvarlevor och överförde dessa 1129 till fädernegårdens nybyggda träkyrka på Hammarby ägor. Träkyrkan ersattes av en stenkyrka som stod klar 1176, och som bär Botvids namn: Botkyrka kyrka. Ortnamnet Enligt en folklig tradition ska det även ha varit denna händelse som gett upphov till namnet Salem. I och med att helgonets kvarlevor överfördes till den nya kyrkan förlorade dess föregångare sin viktigaste ägodel och kyrkan skulle då komma att kallas den slemma kyrkan, där slem betyder usel, fattig eller gammal. Denna etymologi avvisas idag. Namnet Slæm är känt från 1283, och är sannolikt en sammansättning av växtbeteckningen sla = 'slån' och hem = 'boplats, gård'. Sockennamnet Slem ändrades emellertid genom s.k. namnuppsnyggning till Salem på 1600-talet, under kyrkoherde Olaus Achatii Wallenius tid. Denne hävdade 1667 att namnet kom från en "jungfru Salema" som skulle ha grundlagt kyrkan. I tidigare legender kallades den grundläggande jungfrun emellertid för Dina. En sannolikare förebild för förändringen torde vara det bibliska begreppet Salem, en poetisk form för Jerusalem, Psaltaren 76:3, Första Mosebok 14:8, Hebreerbrevet 7:1-2. Exteriörbilder Interiörbilder Se även Vällinge kapell Sankt Botvids pilgrimsled som sträcker sig mellan Botkyrka kyrka och Salems Kyrka. Källor Informationstavla på platsen Salems kyrka, läst 2009-06-12 Värt att se i Sverige, en reseguide. Bonniers 1978. ISBN 91-0-042698-9 Dag Edholm, red (1990). Inventarium över svenska orglar: 1989:III, Strängnäs stift; Stockholms stift. Tostared: Förlag Svenska orglar. Libris 4108784 Noter Externa länkar https://www.svenskakyrkan.se/salem Bebyggelseregistrets byggnadspresentation Wikimedia Commons har media som rör Salems kyrka.