NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Municipio de Ödeshög

Ödeshög (en sueco: Ödeshögs kommun) es un municipio en la provincia de Östergötland, al sureste de Suecia. Su sede se encuentra en la ciudad de Ödeshög. El municipio actual se formó en 1952 por la fusión de Ödeshög con Stora Aby y otros municipios rurales circundantes. En 1969 se incorporó Alvastra.​ Localidades Hay dos áreas urbanas (tätort) en el municipio:​ Referencias Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Municipio de Ödeshög.
Ödeshög (commune)

La commune d'Ödeshög est une commune suédoise du comté d'Östergötland. Environ 5320 personnes y vivent (2020). Son siège se situe à Ödeshög. Géographie Une grande partie de la commune est située au bord du lac Vättern. Il y a un petit port. Il y a deux réserves naturelles à l'intérieur des limites de la commune : Isberga avec une flore de prairie steppique, et Kråkeryd située sur des rochers au-dessus du lac Vättern à 60 mètres d'altitude. Kråkeryd a une géologie riche en calcaire et le terrain rocheux non cultivé abrite plusieurs fleurs et plantes peu courantes. Héraldique Le blason de la commune a été créé en 1972, au moment de la création des municipalités modernes de Suède. Il représente principalement le monastère médiéval d'Alvastra : Un bâton d'abbaye, une lune montante (représentant historiquement la Vierge Marie), et une étoile à six branches (représentant une divinité supérieure). Localités La commune de Ödeshög compte deux localités principales: Ödeshög. Hästholmen. Patrimoine L'une des plus pierres runiques les plus connues, la pierre de Rök, se trouve sur le territoire de la commune d'Ödeshög. Le monastère d'Alvastra se trouve aussi sur le territoire communal. Il y a aussi d'autres vestiges anciens : les restes de deux forts de montagne Borgberget et Hjässaborgen. Parmi les monuments religieux, outre le monastère d'Alvastra, il convient de mentionner l'église de Rök de 1845 (à l'extérieur de laquelle se trouve la pierre runique de Rök), l'église de Stora Åby, des années 1750, avec plusieurs objets plus anciens (fonts baptismaux, triptyque), et l'église d'Ödeshögs remontant au Moyen Âge. Jumelages La commune d'Ödeshög est jumelée avec la commune biélorusse d'Obol. Personnalités liées à la commune Helen Svensson Fletre (1909-1987), journaliste et écrivaine américaine, née à Ödeshög. Klas Ingesson (1968-2014), footballeur suédois, né à Ödeshög. Références (en) Cet article est partiellement ou en totalité issu de l’article de Wikipédia en anglais intitulé « Ödeshög Municipality » (voir la liste des auteurs). Portail de la Suède
Ödeshög (comune)

Ödeshög è un comune svedese di 5 293 abitanti, situato nella contea di Östergötland. Il suo capoluogo è la cittadina omonima. Località Nel territorio comunale sono comprese le seguenti aree urbane (tätort): Hästholmen Ödeshög Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Ödeshög Collegamenti esterni Sito ufficiale, su odeshog.se. Ödeshögs kommun (canale), su YouTube.
Gmina Ödeshög

Gmina Ödeshög (szw. Ödeshögs kommun) – gmina w Szwecji, w regionie Östergötland, z siedzibą w Ödeshög. Pod względem zaludnienia Ödeshög jest 274. gminą w Szwecji. Zamieszkuje ją 5 520 osób, z czego 50% to kobiety (2760) i 50% to mężczyźni (2760). W gminie zameldowanych jest 150 cudzoziemców. Na każdy kilometr kwadratowy przypada 12,8 mieszkańca. Pod względem wielkości gmina zajmuje 188. miejsce. Zobacz też podział administracyjny Szwecji Bibliografia SCB - Statistiska centralbyrån
Ödeshög (comuna)

Ödeshög (em sueco: Ödeshögs kommun) é uma comuna da Suécia localizada no condado de Gotalândia Oriental. Sua capital é a cidade de Ödeshög. Possui 434 quilômetros quadrados. Segundo o censo de 2018, havia 5 323 habitantes. Referências Bibliografia «Ödeshög». City Population. 2018
Comuna Ödeshög

Ödeshög (Ödeshögs kommun) este o comună din comitatul Östergötlands län, Suedia, cu o populație de 5.174 locuitori (2013). Geografie Zone urbane Lista celor mai mari zone urbane din comună (anul 2015) conform Biroului Central de Statistică al Suediei: Demografie Referințe Legături externe www.odeshog.se – Site web oficial
Едесгег (комуна)

Комуна Едесгег (швед. Ödeshögs kommun) — адміністративно-територіальна одиниця місцевого самоврядування, що розташована в лені Естерйотланд у центральній Швеції. Із заходу омивається водами озера Веттерн. Едесгег 156-а за величиною території комуна Швеції. Адміністративний центр комуни — місто Едесгег. Населення Населення становить 58 230 чоловік (станом на вересень 2012 року). Населені пункти Комуні підпорядковано 2 міські поселення (tätort) та низка сільських, більші з яких: Едесгег (Ödeshög) Гестгольмен (Hästholmen) Трегерна (Trehörna) Геда (Heda) Галерея Виноски Посилання Сайт комуни [Архівовано 15 травня 2006 у Wayback Machine.] Див. також Комуна (Швеція) Список комун Швеції
Kombihallen

Kombihallen is an indoor arena for association football in Malmö, Sweden. The main purpose of the arena is for football training when outdoor training is discouraged due to bad weather or snowfall. The arena has an area of 4,000 Km² with artificial turf. The main playing field can be used as one big field with an area of 60 x 42 metres and three minor playing fields with 18.5 x 42 metres area. The arena is owned by Malmö Stad and is mostly used by Malmö FF as part of the club's pre-season training when cold weather conditions prevents outdoor training. The area is also used by IFK Malmö and various minor football clubs in the Malmö area. The arena was built in 1980 and is part of Stadionområdet located next to numerous other stadiums such as Malmö FF's home stadium Stadion and the multi-purpose stadium Malmö Stadion. Events Kombihallen is one of the host arenas of the annual football tournament Skånecupen for youth teams between 10 and 16 years old. The tournament is held annually from late December until early January. References
Kombihallen

Kombihallen är en inomhusarena för fotboll i Malmö, Sverige. Arenan har en area på 4 000 m² och underlaget är konstgräs. Huvudplanen kan användas som en stor plan på 60 x 42 meter eller delas upp i tre mindre planer på 18,5 x 42 meter. Arenan ägs av Malmö stad och används främst av Malmö FF under deras försäsongsträning när väderförhållandena förhindrar utomhusträning. Arenan används även av IFK Malmö och ett flertal mindre fotbollsklubbar i Malmö-området. Arenan byggdes 1980 på Stadionområdet, i närheten av flera andra arenor, som Malmö FF:s hemmaarena Swedbank Stadion och deras tidigare hemmaarena Malmö Stadion. Evenemang I Kombihallen spelas den årliga fotbollscupen Skånecupen för ungdomslag mellan 10 och 16 år. Cupen hålls mellan slutet av december och början av januari varje år. Referenser
Ebbe power station

Ebbe power station (Swedish: Ebbes kraftstation) is a hydropower station on the Huskvarna River in Huskvarna, Sweden. It was in operation between 1906 and 1969 and served as an energy source for the Munksjö AB paper mill. Today, it is a technology museum maintained by Hakarps hembygdsförening. Parts of the buildings are heritage-listed and historically important. References External links
Centrale hydroélectrique d'Ebbe

La centrale hydroélectrique d'Ebbe est une centrale hydroélectrique située sur la rivière Huskvarna, au niveau des chutes de Huskvarna, à Huskvarna, en Suède. En service de 1906 à 1969, elle alimentait en énergie électrique la fabrique de papier Munksjö AB (sv). Elle a été convertie en musée. Liens externes Portail des énergies renouvelables Portail de l’eau Portail de la Suède
Centrale idroelettrica di Ebbe

La centrale elettrica di Ebbe (in svedese Ebbes kraftstation) è una centrale idroelettrica sul fiume Huskvarna a Huskvarna, in Svezia ed è gestito da Hakarps hembygdsförening. Alcune parti degli edifici sono classificate come patrimonio di importanza storica. Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Centrale elettrica di Ebbe
Central hidroelèctrica de Porjus

La central elèctrica de Porjus (en suec: Porjus kraftverk) és una de les centrals elèctriques més antigues i la tercera més gran de Suècia. Està situada prop de Porjus i és propietat de la multinacional elèctrica Vattenfall. Té una capacitat elèctrica de 417 MWe, a més d'un CA de tres fases. La planta fou construïda entre el 1910 i el 1915 per al subministrament elèctric de la línia ferroviària de la Malmbanan, utilitzada per al transport de mineral de ferro. La construcció de la central elèctrica de Porjus en una ubicació tan aïllada encara es considera tota una fita. El material per a l'obra havia de ser transportat amb motxilles per camins improvisats des de Gällivare, a 50 quilòmetres de distància. A principis de la dècada dels setanta, es va construir una nova central elèctrica. Tot i així l'edifici original s'ha conservat amb la major part de la maquinària intacta, i avui en dia és una atracció turística, amb visites guiades a l'estiu. La planta és la tercera més gran del país. El 2016, el seu generador de 10 MW es va actualitzar amb un rodament magnètic. Just aigües avall se situa la central hidroelèctrica de Harsprånget, la més gran de Suècia. Referències
Porjus vandkraftværk

Porjus vandkraftværk (svensk: Porjus vattenkraftverk) er et vandkraftværk i Stora Luleälv, ved udløbet af Stora Lulevatten ved byområdet Porjus i Jokkmokks kommune i det nordligste Sverige. Porjus var Vattenfalls første store vandkraftværk og opførtes 1910–15, og i 1971–82 opførtes det nye vandkraftværk. I dag er kraftværket i Porjus Vattenfalls (og Sveriges) tredjestørste med en normal årsproduktion på 1.233 GWh. Kraftværket blev indviet den 8. februar 1915 ved at kong Gustaf 5. sad på Stockholms slot og trykte på en knap, som udløste en sirene i Porjus. Transformerstationen ved Porjus' gamle kraftværk, tegnet af Erik Josephson, blev byggnadsminne 1986, og var på det tidspunkt ét af de første byggnadsminnen med tilknytning til 1900-tallets industrialisering. Det gamle kraftværk er i dag museum, og huser et uddannelsesaggregat (U8) og et forskningsaggregat (U9). Museet er åbent for uanmeldte besøg i sommerperioden, hvor man også kan gå en gratis guidet fremvisning af hele stationen. På andre tider af året er det muligt at bestille fremvisninger. Maskinsalen, der sammenfatter 90 års svensk kraftværkshistorie, er særligt interessant; de første aggregater blev bygget i 1910'erne og de nyeste, U8 og U9, i slutningen af 1990'erne. Ca 1 km mod syd ligger et udsigtssted hvor man kigger op af det 'til tider' tørlagte Hårsprunget, og op mod den mægtige Porjus-dæmning ca 75 m højere oppe. Kildehenvisninger Eksterne henvisninger Porjus vandkraftværk Arkiveret 9. maj 2011 hos Wayback Machine (svensk)
Porjus Hydroelectric Power Station

Porjus power station (Swedish: Porjus kraftverk) is one of the oldest and largest power plants in Sweden, situated near Porjus. It was built 1910-1915 and has a power of 480 MW. Besides three-phase AC, the plant originally also generated single phase 15 Hz AC for railway traction and hence, two single-phase 80 kV power lines ran along the Iron Ore Line Malmbanan where it was transformed down to 16 kV in substations. However this system was later abandoned in favor of rotary converter stations. The original machines for single phase AC were subsequently scrapped. The construction of the Porjus power station out in the wilderness is considered a pioneering achievement. The material for the founding work had to be carried in backpacks over a 44 km (27 mi) trail in uninhabited land before any infrastructure was built. In the early 1970s, a new power station was built but the old monumental brick building has been kept as a cultural heritage site with most of the machinery intact, with Vattenfall doing daily tours for visitors during the summertime. The station is actually the third largest. In 2016, its 10 MW generator was upgraded with a fast active magnetic bearing for testing. Just downstream of the station is Harsprånget Hydroelectric power station. References External links Media related to Porjus Hydroelectric Power Station at Wikimedia Commons Winchester, Clarence, ed. (1938), "Lapland's Arctic railway", Wonders of World Engineering, pp. 131–136, illustrated description of the Iron Ore line and the Porjus Power Station
Barragem de Porjus

A Barragem de Porjus (em sueco Porjus kraftverk) é uma grande barragem destinada à produção de energia elétrica, localizada no rio Lule (Luleälven), perto da pequena localidade de Porjus, na comuna de Jokmokk, no Norte da Suécia. Entrou em funcionamento em 1915 e é atualmente a 3ª maior barragem do país. Referências Fontes Arne Forsman e David Sellers. «Porjus» (em sueco). Enciclopédia Nacional Sueca
Porjus kraftverk

Porjus var Vattenfalls första stora kraftverk i Stora Luleälv, vid utloppet av Stora Lulevatten vid orten Porjus i Jokkmokks kommun. Första kraftverket byggdes 1910–1915. I den finns idag[sedan när?] ett museum och vattenkraftsutrustning för utbildning och forskning. Kraftproduktionen sker i det nya kraftverket som uppfördes åren 1971–1982 några hundra meter nordväst om det gamla kraftverket. Idag är den Vattenfalls (och Sveriges) tredje största med en normal årsproduktion på 1 233 GWh. Anläggandet av vattenkraftverket i Porjus var följden av en offensiv statlig politik, en satsning på industriell utveckling som skulle komma hela nationen till godo. Porjus tillkom i första hand för att Riksgränsbanan, över vilken malmen från Kiruna fördes till hamnen i Narvik, skulle elektrifieras. Men i satsningen fanns även en vision om vad kraftverket kunde innebära för Norrbottens industrialisering. Därför överdimensionerades anläggningen kraftigt utöver vad som krävdes för att möta behoven från de primära kunderna, Järnvägsstyrelsen och LKAB. Genom detta gavs också utrymme för att energiintensiva industrier skulle kunna etablera sig i Porjus, lockade av den billiga elkraften. Asea och tyska Siemens - Schuckert Werke fick i uppdrag att bygga både vattenkraftverket i Porjus och de elektriska anläggningarna längs Malmbanan, liksom 15 eldrivna och mycket starka malmtågslok. Det var i princip en tidig form av totalentreprenad. Bygget i Porjus startade under stora strapatser i väglöst land. Innan den provisoriska järnvägen hade byggts från Gällivare så fick allt material och förnödenheter bäras de 44km via Rallarstigen till arbetsplatsen. Bärarna fick betalt 1 öre per kg som de bar, de som bar mest kunde bära 100kg. Bostadssituationen för arbetsstyrkan på cirka 800 man var även den primitiv med boende i enkla baracker. Kraftverkets moderna tekniska utformning med maskinsalen nedsprängd i berget och långa bergtunnlar som vattenvägar väckte internationellt intresse. Kraftverket invigdes den 8 februari 1915 genom att kung Gustaf V satt på Stockholms slott och tryckte på en knapp som utlöste en siren i Porjus. Ställverksbyggnaden vid Porjus gamla kraftverk, ritad av Erik Josephson, blev byggnadsminne 1986 och var då ett av de första byggnadsminnena med anknytning till 1900-talets industrialisering. Det gamla kraftverket är idag museum, samt inhyser ett utbildningsaggregat (U8) och ett forskningsaggregat (U9). Museet är öppet för oanmälda besök under sommarmånaderna, då man även kan gå en gratis guidad visning av hela stationen. Under övriga delar av året är det möjligt att boka visningar. Maskinsalen, som sammanfattar 90 år av svensk kraftverkshistoria, är speciellt intressant; de första aggregaten byggdes på 1910-talet och de nyaste, U8 och U9, i slutet av 1990-talet. Fallens dag firas sommartid i Porjus, varje år ända sedan Harsprångets kraftverk senast byggdes om, då evenemanget flyttades därifrån. Se även Lista över vattenkraftverk i Sverige Referenser Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Porjus kraftverk.
ГЕС Пор'юс

ГЕС Пор'юс (швед. Porjus) — гідроелектростанція на півночі Швеції. Знаходячись між ГЕС Vietas (вище за течією) та ГЕС Харспронгет, входить до складу каскаду на річці Лулеельвен, яка впадає у Ботнічну затоку Балтійського моря біля міста Лулео. Спорудження першого гідроенергетичного об'єкту на місці сучасної ГЕС Porjus почалось ще у 1910 році. Метою проекту було забезпечення електрифікації залізниці Мальмбанан, створеної для вивезення залізної руди з району Кіруна. Враховуючи розташування будівельного майданчика у практично неосвоєному районі, в 1911-му сюди проклали спеціальне відгалуження залізниці. Введена в експлуатацію у 1915-му, станція поступово підсилювалась та до 1960-го мала дев'ять гідроагрегатів. Наразі з них залишилось лише сім, які хоч і знаходяться у працездатному стані, проте не використовуються та входять до експозиції музею. Ще два агрегати (№ 8 та № 9) з турбінами типу Френсіс та типу Каплан потужністю по 10 МВт належать дослідницькому центру, створеному в 1994 році компаніями Vattenfall, ABB Generation (в подальшому стала підрозділом Alstom) та Kvaerner Turbin (GE Hydro). З 1975 року потенціал району Porjus використовує нова електростанція, проект якої включав зведення також нової греблі. Ця споруда висотою 25 метрів виконана як кам'яно-накидна з ядром із моренного ґрунту та утримує водосховище Stora Lulevatten з проектним коливанням рівня поверхні в діапазоні 3,5 метра. Машинний зал станції споруджений у підземному виконанні в правобережному масиві. Він обладнаний двома турбінами типу Френсіс загальною потужністю 430 МВт, які при напорі у 60 метрів забезпечують виробництво 2 млрд млн кВт-год електроенергії на рік. Диспетчерський центр для управління всім каскадом компанії Vattenfall на Лулеельвен знаходиться у Vuollerim. Примітки
Bollmoradalens kyrka

Bollmoradalens kyrka är en kyrkobyggnad i Bollmora i Tyresö kommun. Den är församlingskyrka i Tyresö församling i Stockholms stift och ligger i anslutning till Tyresö centrum. Kyrkobyggnaden Under 1960-talet ökade befolkningen i Tyresö församling. 1968 inköptes en vandringskyrka av Oresjö-modell som placerades i Lindalen, nära Bollmora begravningsplats. En befintlig mindre byggnad nyttjades som församlingshem. De provisoriska lokalerna ersattes 1973 av Bollmora församlingscentrum som innefattade kyrka, expedition och församlingslokaler. Hela anläggningen kom att omfatta 1800 m². Kyrkan uppfördes i gult tegel efter ritningar av Bo Sahlin. Kyrkorummet eldhärjades 1988, men återställdes till ursprungligt skick. Inventarier Orgel 1976 byggde Walter Thür Orgelbyggen, Torshälla en orgel med 31 stämmor, tre manualer och pedal. Orgeln förstördes i branden 1988. 1989 användes en interimsorgel med 6 stämmor, en manual och pedal. År 1993 invigdes en ny orgel med 32 stämmor, tre manualer och pedal. Även den byggd av Walter Thür Orgelbyggen AB, Torshälla. Orgeln är mekanisk. Orgelfronten är av Gunvor Westelius. Diskografi Inspelningar av musik framförd på kyrkans orglar. Preludium / Lundkvist, Erik, orgel. LP. Proprius PROP 7832. 1980. Tonsvall från min orgel : Lars Jonsson spelar på orgeln i Bollmoradalens kyrka, Tyresö. CD. HELA 0513. 1999. Källor Tryckta källor Kyrkor kring Stockholm, Stig Haglund (red.) & Rolf Arensberg (ill.), Förlaget Kulturkonst 1981 Dag Edholm, red (1990). Inventarium över svenska orglar: 1989:III, Strängnäs stift; Stockholms stift. Tostared: Förlag Svenska orglar. Libris 4108784 Webbkällor Bollmoradalens kyrka Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Bollmoradalens kyrka. Bebyggelseregistrets anläggningspresentation - Tyresö kyrka Tyresö församling
Zimmermans backe

Zimmermans backe är ett naturreservat i norra utkanten av Skurup i Skurups kommun. Backen är cirka 25 meter hög. På toppen av backen står en ensam Tysklönn. Många kopplar trädet till sparbankseken, eller till trädet tjuren Ferdinand sitter under i Disney-filmen. Backen fick sitt namn efter den från tyska Mecklenburg invandrade lantbrukaren Joachim C F Zimmerman, som under 1800-talet odlade marken kring höjden. Trädet planterades dock inte av Zimmerman själv, utan av en gårdskarl på Svaneholms slott som hette Ekdahl. Backen har blivit en symbol för Skurup. Kullen är till största del uppbyggd av isälvsmaterial. Syftet med reservatet, som bildades 1961, är att skydda ett geologiskt område som har betydelse för landskapsbilden. Det är populärt att hålla bröllopsceremonier upp på backen under lönnen. Källor
Bottnaryds urskog

Bottnaryds urskog är ett naturreservat i Bottnaryds socken i Jönköpings kommun i Småland (Jönköpings län). Bottnaryds urskog blev kyrkoreservat 1950. Länsstyrelsen ombildade det till naturreservat 1969. Det utvidgades 2004 och omfattar 38 hektar. Det är beläget strax öster om Bottnaryds tätort och består av mycket barrskog. I området finns även en högmosse och en liten göl. Delar av skogen växer på en rullstensås. De gamla tallarna är ända upp till 400 år gamla och granarna upp till 200 år. Det förekommer död ved i form av omkullfallna träd och torrakor. På träden växer mängder av olika svampar, mossor och lavar. Exempel är ullticka, gränsticka, gropticka, garnlav, talltagel, kattfotslav och gränsticka. I övrigt finns intressanta insekter, älg, rådjur och rikligt med fåglar. Galleri Källor Bottnaryds urskog, Länsstyrelsen i Jönköpings län
Grönviks naturreservat

Grönvik är ett naturreservat i Södra Sandsjö socken i Tingsryds kommun i Småland (Kronobergs län). Reservatet är skyddat sedan 1974 och är 115 hektar stort. Det är beläget sydväst om Tingsryd och består mest av åker, äng, hagmark och blandskog vid Stora Hensjöns västra strand. Granskog dominerar i norr medan kulturlandskap präglar den mellersta delen. Det är där man finner äkrar, ängar och hagmarker. Den största delen av naturreservatet upptas av vattenyta i Stora Hensjön och bara 30 hektar består av land. Källor Grönvik, Länsstyrelsen i Kronobergs län
Hackekvarns naturreservat

Hackekvarn är ett naturreservat i Urshults socken i Tingsryds kommun i Småland (Kronobergs län). Reservatet är skyddat sedan 2012 och är 203 hektar stort. Det är beläget 2,5 km nordväst om Urshult vid sjön Åsnens utlopp i Havbältesfjorden och består mest av bokskog. Utöver bok förekommer även grov ek, björk, rönn, lind, alm och ask. Fältskiktet domineras av blåbär och kruståtel. I områdets centrala del finns betesmarker och en mindre slåtteräng. Flera rödlistade arter har hittats i området. Framförallt lavar men även växter, svampar och en skalbagge. De flesta av arterna är knutna till äldre lövträd samt grov och död ved. En rad kulturhistoriska spår finns i området. Där finns odlingsrösen, fossila åkrar, husgrunder, hamlade träd, hävdade betesmarker. På Kungsholmen (Slottsholmen) finns rester av fornborgen "Hacke slott" från 1300-talet. I nordväst gränsar området till Ekefors naturreservat. Källor Hackekvarn, Länsstyrelsen i Kronobergs län
Knuthöjdsmossen

Knuthöjdsmossen är ett naturreservat i Hällefors kommun i Örebro län. Området är naturskyddat sedan 1973 och utvidgad 2025 är 448 hektar stort. Reservatet är beläget strax nordväst om Hällefors tätort i Västmanland. Naturreservatet är en stor mosse som innehåller ett antal tjärnar och gölar, som gör att mossen har ett rikt fågelliv. Knuthöjdsmossen är framför allt känd som häckningsplats för smålom, som gärna bygger sitt bo vid gölarna inom reservatet. Där finns det inte så mycket fisk, utan fåglarna måste flyga iväg och hämta föda åt sig själva och sina ungar från större sjöar. Mossen är också den andrikaste i Örebro län. Här finns bland annat gräsand, kricka och knipa. I reservatet finns också tofsvipa, skogssnäppa, enkelbeckasin och storspov. Referenser
Lunnabackens naturreservat

Lunnabacken är ett naturreservat i Urshults socken i Tingsryds kommun i Småland (Kronobergs län). Reservatet är skyddat sedan 1960 och är 6,3 ha stort. Det är beläget norr om Urshult vid sjön Åsnens sydöstra strand och består av ängar, grova träd och lundartade skog. Reservatet är delat i två områden. Den östra delen består av en slåtteräng som omges av ekbackar. Där ligger också Urshults sockens hembygdsgård, Odensvallahults säteri med mangårdsbyggnad, visthus, smedja och ladugård. Den västra delen i sluttningen ner mot sjön Åsnen har ett bokbestånd. I reservatets omgivningar finns fruktodlingar, visningsträdgård, café och bed and breakfast. Källor Lunnabacken, Länsstyrelsen i Kronobergs län