Stora Åby kyrkogård

Stora Åby kyrkogård är en kyrkogård vid Stora Åby kyrka i Stora Åby socken, Ödeshögs kommun. Kyrkan och kyrkogården ligger omkring tre kilometer öster om Ödeshög på en markerad höjd i det öppna jordbrukslandskapet. Kyrkogården har en rektangulär planform i nord–sydlig riktning och består av flera delar som har tillkommit vid olika tidpunkter. Kyrkan ligger på den norra delen, medan kyrkogården har utvidgats mot söder 1932 och mot öster 1971. Terrasseringar, stödmurar, grusgångar och trädkransar gör de olika utvecklingsskedena tydligt avläsbara. På kyrkogården finns kistgravplatser, askgravplatser och en minneslund. Historia Den medeltida kyrkplatsen Stora Åby är en medeltida socken och den första stenkyrkan uppfördes under 1100- eller 1200-talet. Kyrkogården växte fram omkring den medeltida kyrkan. Av den äldre byggnaden återstår framför allt tornet. Mellan 1756 och 1757 uppfördes ett nytt långhus intill tornet under ledning av den östgötske byggmästaren Petter Frimodig och efter ritningar av biskop Andreas Rhyzelius i Linköpings stift. Den nya kyrkan fick ett rektangulärt långhus med ett rakslutet kor av samma bredd och en sakristia bakom koret. Kyrkobyggnaden Kyrkans fasader är vitputsade och långhuset täcks av ett högt brutet tak som numera är kopparklätt men ursprungligen var täckt med träspån. Tornspiran fick en utformning som är typisk för Petter Frimodigs arbeten. Huvudingången ligger i tornet i väster och separata ingångar finns även till koret och sakristian. Kyrkorummet präglas av ett mycket högt tunnvalv av trä och en till stor del bevarad inredning från 1700-talets ombyggnad. Kyrkogårdens äldre omfattning På den häradsekonomiska kartan från 1868–1877 finns en tydlig begränsning omkring kyrkan. Den motsvarar sannolikt dagens kvarter A och B. Innanför begränsningen finns en markerad trädkrans. Söder om denna äldre kyrkogård redovisas ytterligare ett område som motsvarar dagens kvarter C. Ett fotografi från 1906 tyder på att den då använda kyrkogården slutade ungefär vid den södra kanten av dagens kvarter B. Utvidgningen 1932 Kyrkogården utvidgades mot söder 1932 i samband med att ett nytt gravkapell uppfördes. Marken togs från en angränsande åker och den äldre stenmuren plockades ned och återuppfördes längs den nya kyrkogårdens sida mot landsvägen. Två nya öppningar anordnades i muren. Den nya delen, dagens kvarter D, utformades efter skisser av arkitekten Erik Hahr och fick en symmetrisk uppbyggnad med gravkapellet centralt placerat. Ett flygfoto från 1952 visar att delar av utvidgningen fortfarande saknade gravsättningar. Gravkapellet Gravkapellet uppfördes efter en donation av bröderna Cervin och invigdes 1932. Byggnaden ritades av arkitekten Erik Hahr och utformades i nationalromantisk anda med genomtänkta material och detaljer. Fasaderna är spritputsade och entrén har omsorgsfullt utformade ekportar. Taket kröns av en lanternin som ger interiören ett särskilt överljus. Kapellets inre är välbevarat och byggnaden har en central placering i den del av kyrkogården som tillkom samtidigt. Trappan från 1962 Den monumentala trappan väster om kyrkan anlades 1962 efter ritningar av arkitekten och professorn Erik Lundberg. Trappan leder från marknivån väster om kyrkogården upp till kyrkans huvudingång. Den är uppförd med massiva granitblock och enligt uppgift lades sättstegen i bly för att göra konstruktionen mer motståndskraftig mot väder och rörelser. Trappan har räcken av järn men saknar grindar. Utvidgningen 1971 År 1971 genomfördes kyrkogårdens senaste större utvidgning mot öster. Det nya området motsvarar kvarter E och sträcker sig längs den äldre kyrkogårdens östra sida. En ny stödmur av kvaderhuggna granitblock uppfördes och området fick en mer modern utformning med låga gravvårdar och återkommande rygghäckar. Minneslunden placerades centralt i den nya delen och anlades sannolikt i samband med utvidgningen. Äldre stigluckor Enligt Linköpings stifts inventering av kyrkogårdsmurar fanns det fram till 1800-talet stigluckor i den västra och östra muren. Kyrkogårdsmuren ska även ha haft någon form av skyddande taktäckning. Stigluckorna har senare försvunnit och ersatts av grindar, öppningar och trappor. Läge och omgivning Stora Åby kyrka har ett framträdande läge på en höjd i det öppna odlingslandskapet. Den medeltida kyrkplatsen utvecklades aldrig till ett traditionellt sockencentrum med tät bebyggelse. I kyrkans närhet uppfördes främst skolbyggnader. Väster om kyrkan ligger en äldre skolbyggnad från 1860-talet som byggdes om till lärarbostäder när en ny skola uppfördes 1933. Byggnaden innehåller numera bostäder. Norr om kyrkan ligger en så kallad slöjdvilla från 1889, en av fyra trädgårds- och slöjdskolor som uppfördes efter en donation. De övriga finns i Heda, Rök och Ödeshög. Slöjdvillan används numera som församlingshem. Kyrkomiljön ingår i ett större område av riksintresse för kulturmiljövården. Kyrkogårdens utformning Kyrkogården är indelad i fem kvarter, A–E. Kvarter A ligger norr och öster om kyrkan. Kvarteren B, C och D ligger söder om kyrkan på olika nivåer, medan kvarter E utgör utvidgningen från 1971 i öster. Kyrkogårdens höjdskillnader, terrasseringar, murar och gångar visar tydligt hur anläggningen har vuxit fram. Den äldre delen ligger högt omkring kyrkan, medan de yngre delarna stegvis breder ut sig mot söder och öster. En trädkrans av lindar omger stora delar av kyrkogården. Kyrkogårdsmuren Västra muren Den västra muren fungerar till stor del som stödmur. Norr om den stora trappan är den omkring 2,5 meter hög och delvis fogad med cementhaltigt bruk. Söder om trappan övergår den till en fristående kallmur. Stenarnas storlek och utformning varierar. Murens södra del lades om när kyrkogården utvidgades 1932. Norra muren Norr om kyrkan sluttar terrängen kraftigt och kyrkogården avgränsas därför av två terrasserade stödmurar. Murarna är kallmurade av granit i varierande storlek och innehåller viss skolning med mindre stenar. Mot öster övergår muren i en lägre halvmur. Östra muren Den östra stödmuren uppfördes i samband med utvidgningen 1971. Den består av kvaderhuggna granitblock lagda i förhållandevis jämna skift. Muren skiljer den äldre kyrkogården från den lägre, yngre delen och gör gränsen mellan de båda utbyggnadsskedena tydligt avläsbar. Södra omgärdningen I kyrkogårdens sydvästra hörn finns en fristående kallmur av stora granitblock. I övrigt avgränsas den södra sidan av en hagtornshäck. Mellan häckens lindar bildas en tydlig grön gräns mot det omgivande jordbrukslandskapet. Ingångar Västra huvudtrappan Väster om kyrkans huvudingång ligger den stora trappan från 1962. Den leder upp genom den höga stödmuren och är försedd med räcken av järn. Trappan saknar grindar och bildar en monumental entré till kyrkan och den äldsta delen av kyrkogården. Norra västra grinden Söder om huvudtrappan finns tre grindöppningar. Den nordligaste har en dubbelgrind av smidesjärn och grindstolpar av grovhuggen granit med avfasade krön. Grind och stolpar är sannolikt från slutet av 1800-talet och hör till kyrkogårdens äldre entréer. Mellersta och södra västra grindarna De mellersta och södra grindarna tillkom i samband med utvidgningen 1932. Båda består av dubbla järngrindar mellan stolpar av släthuggen granit med avfasade krön. Grindarna ansluter till gångarna genom kvarteren C och D och visar hur den nya delen integrerades med den äldre kyrkogården. Norra trappan Längs den norra kyrkogårdsmuren finns en trappa med sättsteg av huggen granit. Trappan var vid inventeringen ojämnt lagd och hade vissa skador. Den ger tillträde till kyrkogården från den norra sidan. Trädkrans och vegetation Trädkransen består huvudsakligen av lindar. Längs den västra sidan står nio lindar. Längs den äldre östra begränsningen finns ytterligare nio lindar och omkring utvidgningen från 1971 står tio lindar. I söder finns sex lindar med en hagtornshäck mellan träden. Tre lindar står i öst–västlig riktning mellan kvarteren C och D och markerar gränsen mellan olika utbyggnadsskeden. Längs den norra muren växer syrener. I de yngre kvarteren förekommer även rygghäckar och enstaka buskar. Gångsystem Från den västra trappan leder en grusgång fram till kyrkans huvudentré och fortsätter runt byggnaden. Från den södra kyrkporten går en grusgång genom kvarter B och vidare nedför två trappor till gravkapellet. I kvarter B löper två grusgångar i öst–västlig riktning längs terrasseringarna. Ytterligare gångar skiljer kvarteren B, C och D åt och ansluter till grindarna i väster. I kvarter D löper en gång längs den södra omgärdningen innanför den yttersta gravraden. I utvidgningen från 1971 finns en nord–sydlig grusgång längs muren och en plattsatt gång till minneslunden. Kvarter Kvarter A Kvarter A omfattar området norr och öster om kyrkan och har en huvudsakligen öppen karaktär utan rygghäckar. Längs den norra muren och i nordöst finns flera stora familjegravar med stenramar, grus, smidesstaket eller pollare. Den östra delen ligger i en sluttning och innehåller mindre gravvårdar i nord–sydliga rader. Där finns även gravvårdar från den allmänna linjen med årtal från början och mitten av 1930-talet. I sydöst finns ytterligare omgärdade gravplatser och gravvårdar placerade i anslutning till en öst–västlig grusgång. Gravvårdar i kvarter A Kvarteret innehåller flera tidstypiska gravvårdar från slutet av 1800-talet, däribland sköldformade stenar och en så kallad bautasten. Där finns också flera kors av sten. De omgärdade gravarna visar ett gravskick som blev vanligt från mitten av 1800-talet, medan stenramarna huvudsakligen härrör från 1900-talets första hälft. Bland titlarna på gravvårdarna finns doktor, riksdagsman, bergsingenjör och hemmansägare. Kvarter B Kvarter B ligger söder om kyrkan i sluttande terräng och är uppdelat i flera terrasser. Närmast kyrkan finns stora gravplatser med stenramar. Även i de lägre terrasserna finns omgärdade och delvis grusade gravar. Två trappor med granitsteg och järnräcken förbinder nivåerna. Det omfattande gångsystemet, terrasseringarna och de många större gravarna ger området en påkostad och tydligt strukturerad karaktär. Gravvårdar i kvarter B Flera gravar är omgivna av stenramar och täckta med grus. Bland gravvårdarna finns kors av järn och sten, två stenar utformade som öppna böcker samt en gjutjärnsurna på ett fundament av svart granit. Urnan är märkt med tillverkarnamnet Skoglund & Olson i Gävle. Bland gravvårdarnas titlar finns häradsdomare, verkmästare, professor, lantbrevbärare och hemmansägare. Kvarter C Kvarter C ligger på plan mark söder om det terrasserade kvarter B. Flera omgärdade gravar är placerade längs ytterkanterna, medan kvarterets inre domineras av låga och breda gravvårdar från 1940-talet och senare. Kvarteret delas av grusgången mellan kyrkan och gravkapellet och omges i övrigt av gångar. Två entréer i väster ansluter till området. Den allmänna linjen i kvarter C I kvarterets västra och östra delar finns bevarade områden från den allmänna linjen. I väster kan gravsättningarnas ordning delvis följas från 1952 till 1966 och i öster från 1927 till 1948. Gravarna anlades kronologiskt och användes framför allt för personer som inte köpte en familjegrav. Att ordningsföljden fortfarande går att avläsa ger området ett högt kulturhistoriskt värde. Kvarter D Kvarter D tillkom vid utvidgningen 1932 och har en symmetrisk uppbyggnad med gravkapellet centralt placerat. Området är gräsbevuxet och delas in av grusgångar. I söder omges kvarteret av lindar och hagtornshäck, medan enstaka rygghäckar förekommer i öster. Gravvårdarna är huvudsakligen från 1930-talet och senare och är därför i regel låga och breda, ofta utförda av grå granit. Flera gravar är fortfarande grusade och omgivna av stenramar. Kvarter E Kvarter E utgör kyrkogårdens östra utvidgning från 1971. Området löper längs den äldre kyrkogårdens östra sida och delas i två delar av den centralt placerade minneslunden. Rygghäckar i öst–västlig riktning förekommer över hela området och ger det en modern och regelbunden karaktär. Gravvårdarna är huvudsakligen låga och breda. En nord–sydlig grusgång löper genom den yttre delen och från denna leder en plattsatt gång till minneslunden. Minneslund Minneslunden ligger centralt i utvidgningen från 1971 och anlades sannolikt samtidigt med denna. Anläggningen är delvis belagd med plattor och innehåller sittbänkar och en brunn. En hängask breder ut sina grenar över delar av lunden och bidrar till en avskild karaktär. Gravkapellet Gravkapellet är placerat centralt i kvarter D och utgör tillsammans med gångarna och terrasseringarna den södra utvidgningens arkitektoniska huvudpunkt. Erik Hahrs nationalromantiska utformning märks i de spritputsade fasaderna, ekportarna, materialvalen och lanterninen. Kapellet och den omgivande kyrkogårdsdelen utformades som en sammanhållen anläggning och har mycket höga arkitekturhistoriska och miljöskapande värden. Gravvården från 1600-talet Strax sydöst om kyrkan står en kalkstensvård från 1630-talet, rest över Torsten Erickson. Stenen är en av kyrkogårdens äldsta bevarade gravvårdar och har ett särskilt högt historiskt värde. I kyrkogårdens nordöstra del finns även flera undanställda gravvårdar, däribland stenar som tidigare kan ha ingått i den allmänna linjen. Grusgravar och familjegravar På kyrkogården finns ett stort antal gravplatser som omges av stenramar och är eller tidigare har varit grusbelagda. De ligger främst i kvarteren A, B och C och representerar de mer påkostade köpegravarna. Några gravar omges av smidesstaket eller pollare. Smidesstaketen hör till de äldre formerna av omgärdning, medan stenramarna framför allt blev vanliga från 1920-talet. Familjegravarna placerades ofta längs murarna och kvarterens ytterkanter, medan enklare gravar anlades inne i kvarteren. Den allmänna linjen Rester av den allmänna linjen finns framför allt i kvarteren A och C. Där går det bitvis att följa gravsättningarnas kronologiska ordning från 1930-talet till 1966. I linjegravsystemet begravdes de avlidna i turordning efter dödsfallen och familjemedlemmar fick därför inte nödvändigtvis platser bredvid varandra. Under 1800-talet kom gravskicket främst att användas av personer som inte kunde eller ville köpa en egen gravplats. Gravvårdstyper Gravvårdarna visar en stor variation i material och form. Bland de tidstypiska formerna finns bautastenar, sköldformade stenar, öppna böcker, obelisker och kors av både sten och metall. Flera gravar är omgärdade av stenramar och en grav har ett smidesstaket. En annan omges av pollare där den ursprungliga kedjan saknas. Variationen visar hur gravmodet förändrades från slutet av 1800-talet till 1900-talets senare del. Titlar och näringsliv Titlarna på gravvårdarna ger upplysningar om socknens sociala struktur och näringsliv. Hemmansägare och lantbrukare förekommer på omkring femton gravvårdar och visar bygdens jordbruksprägel. Därutöver finns titlar som riksdagsman, häradsdomare, professor, veterinär, postmästare, mjölnare, bergsingenjör, verkmästare, lantbrevbärare och flygtekniker. Kulturhistoriska värden Stora Åby kyrka och kyrkogård bildar tillsammans med murarna, grindarna, gravkapellet och trädkransen en väl sammanhållen miljö med mycket höga kulturhistoriska värden. Höjdskillnaderna, terrasseringarna och gångsystemet gör det möjligt att avläsa kyrkogårdens olika utvidgningar. Lindarna visar det parkideal som blev vanligt på landsortskyrkogårdar under 1800-talet. Gravkapellet från 1932 och den samtidigt anlagda södra utvidgningen har höga arkitekturhistoriska värden genom Erik Hahrs nationalromantiska utformning. Trappan från 1962 är ett betydelsefullt verk av Erik Lundberg. De omgärdade familjegravarna och resterna av den allmänna linjen visar den äldre sociala indelningen av kyrkogården. Även gravvården från 1630-talet samt de många tidstypiska gravvårdarna och yrkestitlarna har höga historiska och lokalhistoriska värden. Se även Stora Åby kyrka Referenser