NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Caroli Church, Malmö

Caroli Church is a former church in Malmö, Sweden. It was built in 1880. The church is named after king Charles XI of Sweden. The first Caroli Church was built in 1680, in the same place as the current building. The church was also known as "The German Church" and the services was held in the German language for the German merchants and craftsmen of Malmö. It was deconsecrated in 2010. References
Kynnefjäll-Sätret

Kynnefjäll-Sätret är ett naturreservat på högplatån Kynnefjäll i Krokstads socken i Munkedals kommun och Naverstads socken i Tanums kommun. Det är det yngsta av tre reservat i området, de andra två är Kynnefjäll A och Kynnefjäll B. Reservatet förvaltas av Västkuststiftelsen. I norra delen av reservatet finns södra ändan av Sälesjön. Platån är mycket jordfattig, på 1700- och 1800-talen var området nästan skoglöst och präglades av svedjebruk och bete. Här fanns ljunghedar, myrar och hällmarker. När hävden successivt upphörde beskogades markerna i huvudsak genom självsådd. Floran är artfattig men här finns sällsynta orkidéer som spindelblomster och knärot. Här finns också sällsynta lavar och mossor som purpurmylia, korallblylav och kattfotslav. Området är viktigt för fågelarter som tjäder, nattskärra, fiskgjuse och sparvuggla. Varg har uppträtt regelbundet under 2010-talet. Referenser Källor Kynnefjäll, Länsstyrelsen i Västra Götalands län (läst 13 augusti 2018) Kynnefjäll-Sätret, Naturvårdsverket (läst 13 augusti 2018) Noter
Dalby Kirke (Skåne)

For alternative betydninger, se Dalby Kirke. (Se også artikler, som begynder med Dalby Kirke) Dalby Kirke eller Helligkorskirken er en kirke i landsbyen Dalby i Skåne. Kirken er formodentlig Danmarks første stenkirke og den næstældste stenkirke i Norden, der stadig er i brug, opført ca. 1060. Den ældste kirke findes i Hofterup, opført ca. 1010-1050. Da Svend Estridsen ved en ny stiftsinddeling i Danmark lod Roskilde Stift dele, blev både Lund og Dalby bispesæder. Til Lund kom biskop Henrik fra Orkneyøerne, og biskop Egino kom fra Hildesheim (indsat af ærkebiskoppen af Bremen) til Dalby. I 1066 overtog Egino bispesædet i Lund efter Henrik, og Dalbys tid som domkirke var forbi. Harald 3. Hen blev angiveligt begravet i kirken – hans grav kendes ikke, men hans begravelse skal også være knyttet til to steder på Sjælland. Litteratur Brunius, Carl Georg (1840). "Kort Efterretning om Dalby Kirke og Kloster i Skaane". Historisk Tidsskrift. bind 1 (1. række): s. 148-164. Eksterne henvisninger Officiel hjemmeside
Kościół Świętego Krzyża w Dalby

Kościół Świętego Krzyża w Dalby (szw. Dalby Heligkorskyrka) – kościół położony w Dalby, region Skania, ok. 10 km na południowy wschód od Lund. Jeden z najstarszych, kamiennych kościołów Skandynawii. Kościół ma status zabytku sakralnego według rozdz. 4 Kulturminneslagen (pol. Prawo o pamiątkach kultury) ponieważ został wzniesiony do końca 1939 (3 §). Historia Kamień węgielny pod budowę kościoła uważanego za najstarszy zachowany kamienny kościół na Półwyspie Skandynawskim, położono w 1060. Pozostałości tego najwcześniejszego kościoła zachowały się w południowej części nawy środkowej w filarze wmurowanym w niszę. Potężna wieża zachodnia z pomieszczeniem wejściowym na parterze, sklepionym krzyżowo wzniesiona została na pocz. XII w. Diecezja w Dalby została założona w 1060 kiedy król Danii Swen II Estrydsen otrzymał zgodę z Rzymu na podział diecezji Roskilde na 9 nowych diecezji, z których 2 miały być w Skanii, w Lund i w Dalby. Powody, dla których powstały nowe diecezje w Skanii, w miastach położonych blisko siebie nie są do końca jasne. Być może król w ten sposób chciał podkreślić swoją pozycję wobec cesarza Niemiec oraz zaakcentować duńskie ambicje wobec Wysp Brytyjskich, które zaatakował w 1069. Drugim powodem mogła być chęć uczynienia z Dalby centrum misyjnego dla pierwszego biskupa tej diecezji, pochodzącego z Niemiec Egino, który po 1060 schrystianizował pobliską krainę Blekinge oraz współdziałał przy chrystianizacji środkowej Szwecji z punktem wypadowym w Skarze. Według kronikarza Adama z Bremy zamierzał również zniszczyć pogańską świątynię w Gamla Uppsala. Na zachód od kościoła w Dalby znajdowały się również dobra królewskie. Ich resztki odkryto podczas prac wykopaliskowych. W 1066 biskup Egino objął biskupstwo w Lund po zmarłym biskupie Henryku, po czym obie diecezje uległy połączeniu w jedną, z siedzibą w Lund; tym samym kościół w Dalby utracił status katedry. Kościół w Dalby został następnie kościołem klasztornym augustianów i był nim przez cały okres średniowiecza. W kościele spoczął syn Swena II Estrydsena, król Danii Harald III Hen, który zmarł 17 kwietnia 1080. Przypisy Bibliografia Siegrud Fernlund, Kyrkor i Skåne: en kultur Historia, Bokförlaget Signum, Lund, 1980, ISBN 91-85330-26-4. Rasmus Wærn, Claes Caldenby, Olof Hultin, Gunilia Linde Bjur, Johan Mårtelius, Guide till Sveriges arkitektur: [byggnadskonst under 1000 år], wyd. Arkitektur Förlag AB, Stockholm, 2001, ISBN 91-86050-55-9.
Malmø Koncerthus

Malmø Koncerthus (svensk: Malmö konserthus) indviedes i 1985, og var opført efter et projekt af arkitekt Sten Samuelson. Bygningen er hjemsted for Malmö symfoniorkester, og koncertsalen kan rumme 1.200 personer. Bygningen anvendes desuden til kongres- og konferencevirksomhed. Koncerthuset ligger i bydelen Lugnet og har adressen Föreningsgatan 35, hvor den krydser Amiralsgatan. Det ligger centralt i Malmø, ikke langt fra Triangeln. Tidligere koncertlokaler Allerede i 1919 havde Stiftelsen Malmö Konserthus påbegyndt arbejdet for at Malmø skulle få et koncerthus. I årene 1944 til 1985 afholdtes orkesterkoncerterne i Malmö stadsteater, dvs. det hus som i dag disponeres over af Malmö Opera og Musikteater. Før 1944 afholdtes koncerter i Sankt Petri Skole samt i biografen Palladium. Nyt koncerthus Allerede da koncerthuset stod færdigtopført var der problemer med blandt andet for små elevatorer og dårlig akustik. Et nyt koncerthus i det centrale Malmø er i planlægningsfasen, og den skal bestå af en kombination af tre fritstående dele; kongresfaciliteter, koncerthus og hotel. Det nye koncerthus får en koncertsal med kapacitet til 1.600 personer, og kommer til at ligge i Neptuniparken. Det skal stå klart til maj 2015, og de samlede omkostninger for hele komplekset bliver 1,4 milliarder svenske kronor.. Kildehenvisninger Eksterne henvisninger Malmö symfoniorkesters hjemmeside (svensk)
Malmö Old Concert Hall

Malmö Old Concert Hall is a 1,200-seat concert hall located in Lugnet, a central neighbourhood in Malmö, Sweden that opened in 1985. The architect was Sten Samuelson. Malmö Symphony Orchestra used to be resident at the building. The building was also used for congresses and conferences. Malmö Old Concert Hall was completely renovated in 2017–2018. Previous concert venues As early as 1919, the Malmö Concert Hall Foundation had begun working to establish a concert hall in Malmö. Between 1944 and 1985, orchestra concerts were held at Malmö City Theater, the building now used by Malmö Opera. Before 1944, concerts were held at St. Petri School and at the Palladium cinema. Even when the concert hall was newly built, there were problems with, among other things, transport elevators that were too small and poor acoustics. It was therefore replaced with a new concert hall. New concert hall In the summer of 2015, the Malmö Symphony Orchestra moved to Malmö Live, also located in central Malmö. Malmö Live is a combination of conference center, concert hall, and hotel. Malmö Live Concert Hall can accommodate 1,600 listeners. Renovation Malmö Old Concert Hall was completely renovated in 2017–2018 and is now an office building of 11,000 m2 (120,000 sq ft) and a hotel containing 225 rooms in 13 stories. The total refurbishment area is 24,000 m2 (260,000 sq ft). The building now houses the Swedish Public Employment Service. References
Malmö konserthus

För Malmös nya konserthus, se Malmö Live Malmö konserthus invigdes 1985. Arkitekt var Sten Samuelson. Huset var hemmaarena för Malmö symfoniorkester. Konsertlokalen hade plats för 1 200 åhörare. Huset användes även för kongress- och konferensverksamhet. Konserthuset var beläget i stadsdelen Lugnet och hade adressen Föreningsgatan 35, vid korsningen med Amiralsgatan. Det låg centralt, inte långt från Triangeln. 2018 byggs lokalerna om till arbetsförmedling. Tidigare konsertlokaler Redan 1919 hade Stiftelsen Malmö Konserthus börjat arbeta för att Malmö skulle få ett konserthus. Mellan 1944 och 1985 hölls orkesterkonserterna i Malmö Stadsteater, det hus som idag disponeras av Malmö opera och musikteater. Före 1944 hölls konserter i S:t Petri läroverk samt i biografen Palladium. Redan när konserthuset var nybyggt fanns problem med bland annat för små transporthissar och dålig akustik. Det ersattes därför med ett nytt konserthus. Nytt konserthus Malmö Symfoniorkester flyttade sommaren 2015 till Malmö Live, också det i centrala Malmö. Malmö Live är en kombination av kongressanläggning, konserthus och hotell. Malmö Live Konserthus har en salong som rymde 1 600 åhörare. Kommunens hyreskontrakt för det 1985 invigda konserthuset utlöpte dock först vid årsskiftet 2016/2017, vilket innebar att man ville försöka fylla även detta med aktiviteter fram till dess. Referenser Noter
Falsterbo Fyr

Falsterbo Fyr (svensk: Falsterbo fyr) ligger på stedet for det ældste kendte fyr i Skandinavien. Nordøst for fyret ligger byen Skanør-Falsterbo, sydøst for fyrtårnet findes noget af det fineste sandstrand i Sverige og omkring fyrtårnet ligger Falsterbo Golfklubs golfbane. Mod syd ligger det 785 ha store Måkläppens naturreservat. Historie Søruten forbi Falsterbo-halvøen har altid været farlig på grund af de bevægende sandbanker skjult i havet. Det første fyr blev tændt af tyske munke allerede i det 13. århundrede. På det tidspunkt var Falsterbo et vigtigt handelscentrum i Danmark. Fyret var placeret på det daværende yderste punkt. Da handelen blev mindre vigtig i det 16. århundrede var der perioder uden fyrtårn ved Falsterbo. Dette forårsagede store tab af skibe ud for kysten ved Falsterbo. I 1630'erne blev den åbne ild erstattet med et vippefyr. En jernkurv fuld af brændende kul blev hejst op og ned balancerende på en stang. Dermed bevægede lyset sig og blev lettere at opdage. Det brændende kul var intenst rødt og kunne ikke forveksles med en stjerne eller en skibslanterne. Resterne af fyrstedet er stadig synligt som en lille klippeknold af aske og kul som kaldes for "Kulbakken" (svensk: Kolabacken). Mod slutningen af det 18. århundrede blev vippefyret flyttet til stedet hvor det nuværende fyrtårn står, tættere på den nye kystlinje. Fyrtårnet blev bygget i årene 1793–96, og "lyset" bestod af brændende kul på toppen. I 1842–43 blev de øverste riflede dele udskiftet med den nuværende lanterne. Kul blev erstattet med olie. Olien var meget brandfarlig og fyrbøderne måtte vægte lampen hele natten. For at lyset skulle glimte periodisk, blev en skærm flyttet rundt om lanternen af tunge lodder. Omkring 1850 opførtes et fyrbøderhus ved siden af fyret. I slutningen af det 19. århundrede blev endnu et hus bygget til fyrbøderens assistenter. Selv da olien blev erstattet med paraffin og senere gas, skulle skærmen stadigvæk flyttes rundt. Da elektrisk lys blev installeret i 1935 blev skærmen fjernet samt en stor del af personalet. Kun én fyrbøder forblev tilbage. I 1972 blev fyret automatiseret, og den sidste fyrbøder pensioneret. Fyrtårnet er 25 meter højt og 12 meter bredt. I dag har det ikke har nogen betydning som sømærke, og derfor er lyset ikke særlig stærkt (ca. 4000 candela). Det var helt slukket i årene 1990–93. Lysintervallet gentages med fire sekunder tændt, et sekund slukket osv. Fyrtårnet erklæredes byggnadsminne den 17. august 1993. Kilder Rowlett, Russ. "Lighthouses of Sweden: Scania (Helsingborg-Malmö Area)". The Lighthouse Directory. University of North Carolina at Chapel Hill. Arkiveret fra originalen 14. maj 2011. Hentet 14. april 2011. Kildehenvisninger
Engsö Slott

Engsö Slot (svensk Ängsö Slott) er et gammelt gods på øen Ängsön i Mälaren i Sverige. Den ældste med vished kendte ejer var Riseberga kloster. Senere kom Engsö i hertugerne Eriks og Valdemars hænder; de afstod det 1307 det til drost Ambjörn Sixtensson (Sparre). Cirka 1480 opførte rigsråd Bengt Fadersson (Sparre) det endnu bevarede, om end senere opførte slot. Da hans søn, rigsråd Knut Bengtsson, hørte til kong Christian 2.s parti og var medlem af den i slutningen af 1520 indsatte regering i Stockholm, blev Engsö indesluttet af Gustav Vasa. Det var nu så vel befæstet at det først efter en formelig belejring kunne indtages. Sejrherren ødelagde det meste af fæstningsværkerne. Slottet blev senere restaureret af grev Karl Fredrik Piper (1740-48) og danner nu en mægtig firkant i 4 stokværk og med 6 fod tykke grundmure. Pipers mor, gift med Karl 12.s minister, Karl Piper, havde 1710 tilkøbt sig Engsö og gjorde det 1747 til et fideikommis i den Piperske slægt. På den tid var digteren Olof Dalin en velset gæst hos Karl Fredrik Piper på Engsö, og mange af hans digte besynger Engsö. Til slottet hører en smuk gammel kirke, Pipers og Sparres gravkirke. Væggene er dækket af et halvt hundrede våbenskjolde, tilhørende godsets forskellige ejere. Engsö Slott blev beboet frem til 1959 af familien Piper. I dag er slottet åbent for offentligheden.
Ängsö Castle

Ängsö Castle (Swedish: Ängsö slott; older spelling Engsö Castle) is a castle in Sweden, located near Västerås. Building The castle is on the island of Ängsö in lake Mälaren. The castle is a cubical building in four stores made by stone and bricks. The lower parts is preserved from the Middle Ages. It was redecorated and expanded in the 1630s. The 4th storey as well as the roof is from the expansion of Carl Hårleman from 1740 to 1741. It gained its current appearance in the 1740s. History It was first named as "Engsev" in a royal charter by king Canute I of Sweden (r. 1167–1196), in which he stated that he had inherited the property after his father Eric IX of Sweden. Until 1272, it was owned by the Riseberga Abbey, and then taken over by Gregers Birgersson. From 1475 until 1710, it was owned by the Sparre family. The current castle was built as a fortress by riksråd Bengt Fadersson Sparre in the 1480s. In 1522, Ängsö Castle was taken after a siege by king Gustav Vasa, since its owner, Fadersson's son Knut Bengtsson, sided with Christian II of Denmark. However, in 1538 it was given by the king to Bengtsson's daughter Hillevi Knutsdotter, who was married to Arvid Trolle. In 1710, the castle was taken over by Carl Piper and Christina Piper. Ängsö Castle was owned by the Piper family from 1710 until 1971, and is now owned by the Westmanna foundation. The castle building itself was made into a museum in 1959 and was made a listed building in 1965. It is currently opened to visitors during the summers. See also List of castles in Sweden References External links Media related to Ängsö slott at Wikimedia Commons
Castillo de Ängsö

El Castillo de Ängsö (antiguamente Castillo de Engsö) es un castillo en Suecia, localizado en las cercanías de Västerås. Edificio El castillo se halla en la isla de Ängsö, en el lago Mälaren. El castillo es un edificio cúbico de cuatro plantas hecho de piedra y ladrillos. La partes bajas se conservan de la Edad Media. Fue redecorado y ampliado en la década de 1630. La cuarta planta así como el tejado es de la ampliación de Carl Hårleman entre 1740 y 1741. Alcanzó su apariencia actual en la década de 1740. Historia Primero fue llamado "Engsev" en una carta real por el rey Canuto I de Suecia (r. 1167-1196), en la que afirmaba que había heredado la propiedad de su padre Erico IX de Suecia.​ Hasta 1272, fue propiedad de la abadía de Riseberga, y después tomado por Gregers Birgersson. Desde 1475 hasta 1710, fue propiedad de la familia Sparre. El actual castillo fue construido como fortaleza por el riksråd Bengt Fadersson Sparre en la década de 1480. En 1522, el Castillo de Ängsö fue tomado después de un asedio por el rey Gustavo Vasa, ya que su propietario, el hijo de Fadersson, Knut Bengtsson, se puso del lado de Cristián II de Dinamarca. No obstante, en 1538 fue dado por el rey a la hija de Bengtsson, Hillevi Knutsdotter, quien estaba casada con Arvid Trolle. En 1710, el castillo fue tomado por Carl Piper y Christina Piper. El Castillo de Ängsö fue propiedad de la familia Piper desde 1710 hasta 1971, y ahora es propiedad de la fundación Westmanna. El propio edificio del castillo fue convertido en un museo en 1959 y está catalogado desde 1965. Actualmente está abierto a visitantes durante los veranos. Referencias
Замок Энгсё

Замок Энгсё (швед. Ängsö slott) — замок, расположенный в окрестностях города Вестерос, в лене Вестманланд (Швеция). Строение Замок Энгсё расположен на одноимённом острове в озере Меларен. Он представляет собой кубическое четырёхэтажное здание из камня и кирпича. Нижние его части сохранились со времён Средневековья. В 1630-х годах замок был отремонтирован и расширен. Четвёртый этаж, два садовых флигеля и новое двухэтажное здание и крыша появились во время реконструкции 1740—1741 годов по проекту архитектора Карла Хорлемана. С того времени замок и получил свой нынешний вид. Вокруг замка расположен большой парк, а внутри него хранится крупная коллекция портретов шведской знати. История Замок Энгсё был впервые упомянут как Энгсев (швед. Engsev) в королевской хартии короля Швеции Кнута I Эрикссона (правившего в 1167—1196 годах), в которой он объявлял, что унаследовал имущество после смерти своего отца, короля Эрика IX Святого. До 1272 года замок принадлежал аббатству Рисеберга, а затем был захвачен Грегерсом Биргерссоном, незаконнорожденным сыном Биргера, правителя Швеции и основателя Стокгольма. С 1475 по 1710 год он принадлежал семье Спарре. Нынешний замок был построен в качестве крепости риксродом Бенгтом Фадерссоном Спарре в 1480-х годах. В 1522 году замок Энгсё был взят в результате осады королём Густавом I Вазой, поскольку его владелец, сын Фадерссона Кнут Бенгтссон, встал на сторону Кристиана II, короля Дании. Однако в 1538 году он был подарен королем дочери Бенгтссона Хиллеви Кнутсдоттер, которая была замужем за Арвидом Тролле. В 1710 году замок оказался во владении Карла и Кристины Пипер. Он принадлежал роду Пипер с 1710 по 1971 год, а ныне находится в распоряжении фонда Вестманна. Само здание замка было превращено в музей в 1959 году и было внесено в список архитектурных памятников в 1965 году. В настоящее время он открыт для посетителей в летнее время. См. также Список замков и дворцов Швеции Примечания Ссылки Gävle slott на slottsguiden.info
Замок Енґсьо (Швеція)

Замок Енґсьо (швед. Ängsö slott) — замок, розташований на околицях міста Вестерос, в лені Вестманланд (Швеція). Будова Замок Енґсьо розташований на однойменному острові в озері Меларен. Він являє собою кубічний чотириповерховий будинок з каменю та цегли. Нижні його частини збереглися з часів Середньовіччя. У 1630-х замок був відремонтований та розширений. Четвертий поверх, два садові флігелі та новий двоповерховий будинок і дах з'явилися під час реконструкції 1740—1741 за проєктом архітектора Карла Горлемана. З того часу замок і набув свого нинішнього вигляду. Навколо замку розташований великий парк, а в ньому зберігається велика колекція портретів шведської знаті. Історія Замок Енґсьо був уперше згаданий як Енґсєв (швед. Engsev) у королівській хартії короля Швеції Кнута I Еріксона (який правив у 1167—1196), в якій він оголошував, що успадкував майно після смерті свого батька, короля Еріка IX Шведського. До 1272 замок належав абатству Рісеберґа, а потім був захоплений Ґреґерсом Біргерсоном, незаконнонародженим сином Біргера, правителя Швеції та засновника Стокгольма. З 1475 по 1710 замок належав родині Спарре. Нинішній замок був побудований як фортеця Риксродом Бенґтом Фадерсоном Спарре в 1480-х. У 1522 замок Енґсьо був узятий в результаті облоги королем Густавом I Вазою, оскільки його власник, син Фадерсона Кнут Бенґтсон, став на бік Кристіана II, короля Данії. Однак у 1538 замок був подарований королем доньці Бенґтсона Гілеві Кнутсдоттер, яка була одружена з Арвідом Троле. У 1710 замок опинився у володінні Карла та Христини Піпер. Він належав роду Піпер з 1710 до 1971, а нині перебуває у розпорядженні фонду Вестмана. Сама будівля замку була перетворена на музей у 1959 і внесена до списку архітектурних пам'яток у 1965. Нині замок відкритий для відвідувачів влітку. Галерея Примітки Посилання Gävle slott [Архівовано 15 січня 2022 у Wayback Machine.] на slottsguiden.info Вікісховище має мультимедійні дані за темою: Замок Енґсьо (Швеція)
Skanörs ljung

Skanörs ljung er et naturreservat i det alleryderste sydvestlige hjørne af Skåne i Sverige, i Vellinges kommun mellem Ljunghusen, Skanör og Falsterbo. Skanörs ljung har været et naturreservat siden den 18. september 1969 og omfatter et areal på 263 ha, hvoraf ca. 7 ha er landareal. Området indeholder fortidsmindet Skyttsie Hage, der var en gård, som var beboet mellem jernalderen og sildemarkedets fremvækst i 1300-tallet. Skanörs ljung er hovedsageligt bevokset med lyng. For at opretholde hedekarakteren af området er kreaturer udsat på græs. Kilder Eksterne henvisninger Abelin, Lars (2008). Naturreservat & Nationalparker. Pärlor i den svenska naturen. Stockholm: Designförlaget (Naturvårdsverket). s. 281. ISBN 978-91-975622-5-6. (svensk)
Skanörs Ljung Nature Reserve

Skanörs Ljung Nature Reserve (Swedish: Skanörs ljung) is situated in the South-Western part of the Scania province of Sweden, in the Vellinge Municipality between Ljunghusen and Skanör-Falsterbo. Skanörs Ljung became a designated nature reserve 1969 and encompasses a total area of 5.75 km2 of which 2.122 km2 is the marine portion. References
Skanörs ljung

Skanörs ljung är ett naturreservat och natura 2000-område inom den historiska Skanör med Falsterbo stads område i Vellinge kommun i Skåne. Skanörs ljung är en av Europas största fukthedar och en rest av det hedlandskap som täckte halva Falsterbohalvön för 150 år sedan. Här växer bland annat ljung, klockljung, klockgentiana, pysslingtåg, dvärglin, knutört, krypfloka, granspira, dvärglåsbräken (Sveriges största betånd), ljungögontröst, sjötåtel, strandlummer, rödlånke, borstsäv och rundsileshår. Bland insekterna kan nämnas förekomst av bredbrämad dykare. För att ljungheden inte ska växa igen av främst björk så betades den under en period på 90-talet och 2000-talet av höglandsboskap. Tyvärr har rasen nu blandats ut och ersatts med köttdjur som föredrar gräs och ljung före björk. Länsstyrelsen försöker istället hålla nere spridningen av björk genom att köra med en slaghacka över heden varje år. Detta är både skadligt och relativt ineffektivt jämfört med höglandsboskap. På våren bränns mindre områden för att förnya ljungen. Naturreservatet ligger mellan Ljunghusen, Skanör och Falsterbo, på båda sidor om länsväg 100. Det har en totalareal av 580 hektar. Delar av Ljunghusens golfklubb ingår i naturreservatet. Området innehåller fornlämningen Skyttsie hage, som var en gård som var aktiv mellan järnåldern och sillmarknadens expansion på 1300-talet. "Ljungens" öppna landskap skapar termik i vilken stora mängder rovfåglar skruvar upp till stor höjd innan de lämnar landet på hösten och är härigenom välbesökt av ornitologer. Källor Länsstyrelsen Skåne - Skanörs ljung Referenser Skanörs ljung, Länsstyrelsen i Skåne län Externa länkar Information från kommunen
Trollhättan Vandtårn

Trollhättan Vandtårn er et tidligere vandtårn i det centrale Trollhättan ved Drottningtorget og Högskolan Väst. Tårnet blev opført i 1909, samme år som Olidans kraftverk. Arkitekt Erik Josephson tegnede vandtårnet. I perioden 1984 til 1990 havde Trollhättans Närradioförening sine lokaler i tårnet. I 1992 blev det ombygget til lejligheder. Totalt indeholder tårnet ni lejligheder som er enten i etager eller i et plan. Referencer
Trollhättan Water Tower

The Trollhättan Water Tower is a landmark in central Trollhättan in Västergötland, Sweden. It is located next to Drottningtorget ("the Queen's Square") and University College West. The tower was built in 1909 by architect Erik Josephsson at the same year as Olidan Power Station. In 1992 it was converted to a tower of apartments. In total the tower consists of nine one- or two-storey apartments. Notes See also Water tower