NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Söder Torn

Söder Torn (en español: Torre Sur) es un edificio de gran altura situado en Fatburstrappan 18, junto al parque Fatbursparken en Södermalm, Estocolmo. El edificio tiene una altura aproximada de 86 metros, incluyendo la «corona», y consta de 25 plantas. Söder Torn incluye tres edificios adicionales, uno de ellos colindante con la plaza Medborgarplatsen.​ La torre cuenta con 85 apartamentos, un local comercial y garaje.​​​ El emplazamiento de la torre era anteriormente un lago llamado Fatburen, formado por un levantamiento isostático tras la última glaciación.​​ En el siglo xviii, el lago se contaminó debido a la expansión urbana, y en 1860 se rellenó para crear una estación de tren y un depósito ferroviario.​ El depósito ferroviario fue cerrado en 1980 y el barrio se reconvirtió en una zona residencial entre 1985 y 1995, caracterizada por numerosos edificios de estilo posmoderno.​​​ La torre fue diseñada originalmente por el arquitecto danés Henning Larsen con 40 plantas. Sin embargo, Larsen abandonó el proyecto en protesta después de que la oficina de planificación urbana de Estocolmo le obligara a eliminar 16 plantas del plano del edificio.​​ La planta es octogonal, con cinco apartamentos por nivel. La torre se estrecha a medida que aumenta su altura. Las fachadas están revestidas con losas de granito rojo. En el hueco de la escalera central hay dos ascensores y una escalera de caracol. Los pisos 23 y 24 albergan tres apartamentos dúplex, y el último piso es un salón de eventos común con paredes de cristal y vistas panorámicas de la ciudad. Construido por la constructora JM y la financiera SBC, se inauguró en 1997.​ El desarrollo en el distrito de Fatburen fue mal recibido por algunos críticos de arquitectura, siendo la construcción de la torre parte de la crítica.​ Galería Véase también Anexo:Edificios más altos de Estocolmo Referencias
Tour sud

La tour sud (en suédois : Söder torn) est un édifice situé dans le quartier de Södermalm à Stockholm en Suède. Présentation La tour Söder est un immeuble de grande hauteur situé a l'adresse Fatburstrappan 18, à côté du parc Fatbursparken près de Medborgarplatsen. Le bâtiment a une hauteur d'environ 86 mètres au-dessus du sol, y compris la « couronne », et se compose de 24 étages, qui contiennent des appartements en copropriété et quelques locaux commerciaux. Architecture Dans le cadre de la transformation de la zone de la gare de Södra, la tour sud a été conçue à l'origine par l'architecte danois Henning Larsen, qui a cependant abandonné le projet en signe de protestation car il estimait qu'il faisait trop de compromis. La tour, construite par JM avec SBC Sveriges Bostadsrättscentrum comme client, a été achevée en 1997. Le bâtiment est communément connu sous le nom de bâton de Haglund ou Pinnen, d'après l'ancien conseiller d'urbanisme Sune Haglund du Parti modéré de rassemblement, qui a été la force motrice de sa création. Le plan au sol est octogonal et chaque étage abrite cinq appartements. La tour se rétrécit à mesure que la hauteur augmente, ce qui renforce l'impression d'un bâtiment très haut. Les façades sont revêtues de dalles de granit rouge. Dans la cage d'escalier centrale se trouvent deux ascenseurs et un escalier en colimaçon. Aux 23ème et 24ème étages il y a trois appartements en duplex, et au dernier étage (le 25ème étage) a été aménagé le « Toplokalen », une salle de banquet commune avec des parois en verre et une vue sur la ville. L'ensemble se termine par une « couronne » de onze mètres de haut composée de huit colonnes métalliques maintenues ensemble par un anneau au sommet. L'altitude la plus élevée est de 104,10 mètres selon l'ancien système RH 00 de Stockholm. Un spa avec piscine et sauna a été aménagé au rez-de-chaussée. Société Söder Torn La société de logement Söder Torn gère quatre bâtiments distincts : « La Tour », deux « Cubes » et une « Arche ». "L'Arche" est un bâtiment en forme d'arche de six étages, qui se trouve juste au nord de la tour sud, cependant, il est nettement plus petit que le bâtiment en forme d'arche sur le côté sud de Fatbursparken, l'Arche de Bofill. En incluant les «cubes» et «l'arche», le complexe comprend 172 appartements en copropriété et cinq locaux commerciaux. Parmi les décorations artistiques figure la sculpture-fontaine Nana fontaine ou Les Nymphes au bain de Niki de Saint Phalle, qui a été dévoilée lors de l'inauguration de Söder Torn en juin 1997. Galerie Bibliographie (sv) Fredric Bedoire, Stockholms byggnader: arkitektur och stadsbild (5)., Stockholm, Norstedt, 2012 (ISBN 978-91-1-303652-6, LIBRIS 12348272) Références Voir aussi Articles connexes Lieux et monuments de Stockholm Architecture à Stockholm Liens externes Ressource relative à l'architecture : The Skyscraper Center Portail de l’architecture et de l’urbanisme Portail de Stockholm
Söder Torn

Söder Torn is een wolkenkrabber in de stad Stockholm (Zweden). Het gebouw ligt aan de Fatburstrappan 18 bij de Fatbursparken in het stadsdeel Södermalm. Met een hoogte van 75 meter en 86 meter inclusief de masten is het gebouw het veertien hoogste gebouw van Zweden. Het gebouw telt 24 verdiepingen en moest aanvankelijk zelfs 40 verdiepingen hoog worden. Elke verdieping bevat vijf appartmenten. Op de 23e en 24e etage zijn drie duplex appartementen (twee verdiepingen). Op de bovenste verdieping (vlak 25) is een gemeenschappelijk feestzaal met glazen wand en uitzicht op de stad Stockholm. Op de begane grond is er een spa met zwembad en sauna. Het werk is ontworpen door de Deense architect Henning Larsen, maar hij verliet het project vroegtijdig omdat hij te veel compromissen moest sluiten tijdens de planfase. Zie ook Lijst van hoogste gebouwen van Zweden Foto's
Söder torn

Söder torn är ett höghus beläget på Fatburstrappan 18, intill Fatbursparken på Södermalm i Stockholm, i nära anslutning till Medborgarplatsen. Byggnaden har en höjd av cirka 86 meter över marken inklusive "kronan" och består av 24 våningsplan, vilka innehåller bostadsrättslägenheter och några affärslokaler. Beskrivning Som ett led i omdaningen av Södra stationsområdet ritades Söder torn ursprungligen av den danske arkitekten Henning Larsen, som dock hoppade av projektet i protest då han ansåg att det kompromissades för mycket. Tornet, som uppfördes av JM med SBC Sveriges Bostadsrättscentrum som beställare, stod klart 1997. Byggnaden kallas i folkmun för Haglunds pinne eller Pinnen, efter förra stadsbyggnadsborgarrådet Sune Haglund (M), som var drivande kraft bakom dess tillkomst. Grundplanen är en oktogon och på varje våning ritades fem lägenheter. Tornet avsmalnar med tilltagande höjd, vilket förstärker intrycket av ett mycket högt hus. Fasaderna är klädda med skivor av röd granit. I det centralt belägna trapphuset finns två hissar och en spiraltrappa. På plan 23 och 24 ligger tre etagelägenheter, och högst upp (plan 25) anordnades "Topplokalen", en gemensam festvåning med glasväggar och utsikt över staden. Det hela avslutas med en elva meter hög "krona" bestående av åtta metallkolonner som hålls ihop av en ring högst upp. Högsta höjd är 104,10 meter över havet enligt Stockholms äldre höjdsystem RH 00. På bottenplanet byggdes en spaavdelning med pool och bastu. Bostadsrättsföreningen Söder torn består av fyra separata byggnader: "Tornet", två "kuber" och en "båge". "Bågen" är en bågformad byggnad i sex våningar, som återfinns strax norr om tornet, den är dock är betydligt mindre till formatet än den bågformade byggnaden på södra sidan om Fatbursparken, Bofills båge. Inklusive "kuberna" och "bågen" innehåller anläggningen 172 bostadsrättslägenheter och fem affärslokaler. Bland konstnärlig utsmyckning märks fontänskulpturen Nana fontaine eller De badade nymferna av Niki de Saint Phalle som avtäcktes vid invigningen av Söder Torn i juni 1997. Kritik Projektet diskuterades ivrigt under dess tillkomst och var från början tänkt att utföras med 40 våningsplan. Stockholms stadsbyggnadskontor som stod för stadsplanen avvisade dock ett "Söders Manhattan". Bland arkitekturhistoriker och -skribenter föll Söder torn inte i god jord. Olof Hultin kallade det "ett monument över postmodernismen" och "en stadsbyggandets lekstuga" och Fredric Bedoire "ett monument över stadsbyggandets tillkortakommande". Bilder Se även Lista över Stockholms högsta byggnader Referenser Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Söder torn. Emporis.com – Söder Torn
University College Stockholm

The University College Stockholm (Swedish: Enskilda högskolan Stockholm), formerly the Stockholm School of Theology (Swedish: Teologiska högskolan Stockholm), is an independent school for theology and human rights in Stockholm, Sweden, sponsored by the Uniting Church in Sweden. The institution has been accredited by the Swedish National Agency for Higher Education to award degrees in the field of theology (Swedish: kandidatexamen i teologi and masterexamen i teologi, Bachelor of Theology and Master of Theology) as well as in the field of human rights (Swedish: kandidatexamen i mänskliga rättigheter). In cooperation with Uppsala University, Stockholm School of Theology also awards a Master's degree in human rights. The school declares an ecumenical ambition and students include future pastors in the denomination, but also a sizable group training for clerical positions in the Church of Sweden, as well as others. References External links Official website (English) Official website (Swedish)
Högvaktsterrassen

Högvaktsterrassen (en français : terrasse des gardes) est une place du quartier de Gamla stan à Stockholm en Suède. Présentation La place est située à l'extérieur de la cour extérieure du palais royal de Stockholm. La place s'étend au nord de la cathédrale de Stockholm à Storkyrkobrinken et se termine au côté nord par une terrasse offrant une vue panoramique sur la place Mynttorget et le palais de la Diète nationale de Suède et la rampe nord du palais. La place est délimitée à l'est par les deux ailes occidentales courbes du palais royal de Stockholm, et à l'ouest par une annexe appartenant à l'État composée du palais d'Axel Oxenstierna et de la Maison Beijer (sv) et abritant des bureaux et des salles de travail de la cour. Galerie Notes et références Voir aussi Liens externes Articles connexes Lieux et monuments de Stockholm Portail de l’architecture et de l’urbanisme Portail de Stockholm
Högvaktsterrassen

Högvaktsterrassen är en öppen plats som ligger utanför den yttre borggården vid Stockholms slott. På västra sidan ligger Axel Oxenstiernas palats samt en mur uppförd på 1800-talet som döljer en oregelbunden bebyggelse. Den norra sidan är öppen, med utsikt mot Mynttorget och Riksdagshuset. Högvaktstrappan förbinder terrassen med Lejonbacken. Se även Kvarteret Neptunus större Gator och torg i Gamla stan Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Högvaktsterrassen. Stockholmskällan har media som rör Högvaktsterrassen
Näckrosdammen, Göteborg

Näckrosdammen i Göteborg är en damm i det som egentligen heter Renströmsparken bakom (sydöst om) Konstmuseet, ovanför Götaplatsen. I dagligt tal kallas hela parken för Näckrosdammen. Historia Näckrosdammen anlades till Jubileumsutställningen i Göteborg 1923. Parkens yta är ca 1,3 ha. Platsen används ibland för utomhuskonserter och utomhusbio. Vid själva dammen finns en lekplats, och en ideell förening har vid lekplatsen en leksaksbod som är tillgänglig för föreningens medlemmar. Parken i sig består av ett antal äldre planterade träd, rhododendronbuskar och där finns också parkbänkar och ett par minnesstatyer. I dammen växer näckrosor. Näckrosdammen är omnämnd i Nationalteaterns Bängen trålar och i Annika Thors ungdomsroman Näckrosdammen. Konstverk I parken finns ett flertal konstverk och statyer. Gustav III:s byst står sedan 1926 i parken, och var en gåva till Göteborg av USA. Se även Finnsmossen - Näckrosdammen i Änggårdsbergen i Göteborg Källor Göteborgs stad om Renströmsparken Göteborgs universitet om jubileumsutställningen 1923 Texten till Bängen trålar Boken Näckrosdammen Vidare läsning Mattsson, Britt-Marie; Franks Jeremy, Nagel Hillevi (1992). Parkernas Göteborg. Göteborg: AB Långedrag. Libris 7448919. ISBN 91-630-1016-X Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Näckrosdammen, Göteborg.
Festung Älvsborg

Die Festung Älvsborg (schwedisch Gamla Älvsborg, Älvsborgs slott oder Älvsborgs fästning; deutsch veraltet auch Festung Elfsberg, Elsborg oder Elfsborg) war eine bedeutende Burg an der Mündung des Flusses Göta älv ins Kattegat. Sie lag am Südufer des Flusses an der früheren Grenze der Stadt Göteborg. Die heute sichtbaren Ruinen stammen aus der Renaissance. Von der ursprünglichen mittelalterlichen Burg gibt es keine Überreste mehr. Die erste Burganlage wurde 1366 in einer Urkunde erwähnt. Die Festung und die zugehörigen Landgebiete waren zu dieser Zeit vom norwegischen König Haakon VI. verpachtet worden. 1370 löste er die Burg wieder ein, doch schon sieben Jahre später wurde sie von Margarethe I. erneut verpfändet. 1436 übergab der damalige Befehlshaber, der Deutsche Mattias van Kaalen, die Burg nach geringer Gegenwehr an die Kämpfer des Engelbrekt-Aufstandes. Sie wurden vom späteren König Karl VIII. geleitet und brannten das Bauwerk nicht nieder, im Gegensatz zu ihrer üblichen Vorgehensweise bei anderen Burgen. Norwegische Verbände legten 1439 einen Belagerungsring um die Festung. Nach etwa zehn Wochen mussten sie die Belagerung aufgeben, da der Befehlshaber der Burg, Ture Stensson, Unterstützung von Außen bekam. Der dänische König Christian I. versuchte 1452 und 1455 erfolglos die Burg zu erobern. Sie gelangte jedoch durch Mithilfe des norwegischen Ritters, Olav Nilsson, und durch weitere nicht geklärte Umstände im letztgenannten Jahr in dänische Hände. In weiteren Kämpfen der Kalmarer Union wechselte die Burg mehrfach den Besitzer, wobei sie öfter niedergebrannt wurde. Auch beim Abzug der Dänen von 1523 hinterließen sie eine Brandruine. Gustav I. Wasa ließ die Burg sorgsam wiedererrichten, doch schon einige Jahre später fiel die Festung im Kalmarkrieg erneut in dänische Hände. König Christian IV. nutzte den Besitz der strategisch wichtigen Festung, im Frieden von Knäred hohe Kontributionen von Schweden zu erpressen. Mit der Zeit verlor Älvsborg an Bedeutung, da in der Nähe neue Verteidigungsanlagen entstanden waren, die strategisch günstiger lagen. Der Erste, der 1650 einen Abriss der Anlage vorschlug, war der schwedische Generalbevollmächtigte für Verteidigungsanlagen, Johan Wärnschiöldh. Da die Burg aber als „in gutem Zustand“ angesehen wurde, diente sie noch einige Zeit, bis der schwedische König 1660 endgültig die Sprengung der Burg anordnete, welche 1673 abgeschlossen war. Ein großer Teil der Einrichtung wurde vorher in eine nahe gelegene Anlage gebracht, die den Namen Nya Elfsborg (neue Älvsborg) erhielt. Die Ruine der Festung Älvsborg wird heute von einer Überdachung geschützt. Es gibt Diskussionen über eine Renovierung dieses historischen Platzes. Literatur Festung Älvsborg. In: Theodor Westrin, Ruben Gustafsson Berg, Eugen Fahlstedt (Hrsg.): Nordisk familjebok konversationslexikon och realencyklopedi. 2. Auflage. Band 33: Väderlek–Äänekoski. Nordisk familjeboks förlag, Stockholm 1922, Sp. 1192 (schwedisch, runeberg.org). Einzelnachweise
Älvsborg

La fortezza di Älvsborg fu costruita tra il 1300 ed il 1600 e costituiva un importante sistema di fortificazioni alla foce del Göta älv. Il forte fu costruito sulla sponda sud del fiume, poco più ad ovest sorse la città di Göteborg. Oggi del castello rimangono solamente delle rovine, soprattutto della parte rinascimentale, mentre la parte medievale è andata persa per sempre. XIV secolo Originariamente il castello venne costruito in legno. XV secolo XVI secolo XVII secolo Durante la guerra di Kalmar, i danesi conquistarono nuovamente la fortezza. Conquistarono da prima la collina True e da lì bombardarono la fortezza con palle di cannone fino a quando gli svedesi non si arresero. Il riscatto per la fortezza venne fissato durante le contrattazioni del trattato di Knäred nel 1613 e fu fissato in un milione di Riksdaler (monete d'argento) da pagare in 4 rate nell'arco di 6 anni, durante tutto il periodo la fortezza rimase sotto controllo danese. Oggi Del castello rimangono solo dei ruderi, l'area è stata più volte scavata dagli archeologi nel corso del 1900, spesso si discute di ripristinare questo monumento storico.
Fortaleza de Alvsburgo

A Fortaleza de Velha Alvsburgo (em sueco: Gamla Älvsborg), anteriormente designada por Castelo de Elfsburgo (em sueco: Elfsborgs slott), foi uma importante fortificação do século XIV ao XVII. Está situada na margem sul do rio Gota - a poucos quilómetros da sua foz no Mar do Norte, e localizada em Klippan, no bairro de Kungsladugård em Gotemburgo. Foi durante mais de três séculos o bastião que permitiu o acesso da Suécia ao Mar do Norte - entalada como uma cunha entre a Bohuslän norueguesa e a Halland dinamarquesa, numa terra de ninguém disputada por estes três países. Hoje em dia restam apenas algumas ruínas da época do Renascimento, tendo desaparecido tudo o que havia da Idade Média. Dada a sua posição estratégica, apetecida pela Suécia, Dinamarca e Noruega, a fortaleza foi atacada várias vezes pelos dinamarqueses, que a conseguiram conquistar em 1502 (por Cristiano II), em 1563 (Guerra Nórdica dos Sete Anos) e em 1612 (Guerra de Calmar). Em 1660, foi demolida e substituída pela Nova Alvsburgo, erigida numa ilha na foz do Gota. Referências Bibliografia
Bjärsjöholm slot

Bjärsjöholms slot er et slot, der ligger 3 km vest for Ystad i nærheden af E65. Bjärsjöholm, Bjersjöholm, Bergsjöholm, består egentlig af to slotte. I nord ligger den gamle renæssanceborg fra 1576, opført af Bjørn Kaas mellem en bakke og en lille, nu tørlagt sø. Den blev opgivet på grund af dårlig fundering, og et nyt slot, tegnet af Ferdinand Meldahl, opførtes i 1850. Efter 1986 er den gamle borg restaureret med gamle metoder. Historie "Berghusagård" omtales 1344. Formentlig lå sædegården fra middelalderen ved Bjäresjö kirke. Ved udgravninger har man fundet stenmure efter denne. Ejendommen ejedes 1344 af Ingemar Karlsson som dette år bevidnede et køb. 1350 omtales derimod "Berghusaholm" hvilket kan angiv tidpunktet for sædegårdens flytning ned på en holm i den nærliggende sø. I 1366 stod ridderen Åge Ingvarsen Båd som ejer til borgen. Han var i 1360-tallet kongelig foged, (gälkar), i Skåne. Hustruen Anne Gerhardsdotter giftede ved mandens død sig med Peder Munk. 1386 donerede parret en større ejendom til Lund Domkirkes bygningsfond. I begyndelsen af 1400-tallet og til midten af 1500-tallet ejedes gården af slægten Rotfeld. Den tilhørte siden slægterne Kaas, Ugerup og Thott. 1668 købtes Bjärsjöholm af Ebba Brahe, gift med generalfeltherren Jakob de la Gardie. Ved hendes død 1674 overgik godset til hendes søn Magnus Gabriel de la Gardie. 1681 var han tvunget til at sælge Bjersjöholm til feltmarskalken Otto Wilhelm Königsmarck. Fra begyndelsen af 1700-tallet var det en længere tid ejet af slægten Palmcreutz og solgtes 1847 til lagmand Tage Sylvan. Slottet ejes siden 1965 af familien Ahlström. En runesten fra vikingetiden, Bjäresjöstenen 3, findes bevaret i slotsparken. Eksterne kilder og henvisninger Sylve Åkesson: Om BjersjöholmArkiveret 13. april 2009 hos Wayback Machine Bjersjöholm. Gods och slott. Skånsk senmedeltid och renässans 13. 1992. Sven Rosborn: Från Berghusagård till Bjersjöholm. Ystadiana. Ystads fornminnesförenings årsbok 1996.
Bjärsjöholm Castle

Bjärsjöholm Castle or Bjersjöholm Castle (Swedish: Bjärsjoholm slott or Bjersjöholm slott) is a manor dating from the 16th century, northwest of Ystad in Scania, Sweden. Originally consisting of four brick buildings built around a courtyard, the present manor consists of two buildings. To the north is the original Renaissance style manor from 1576, built by Björn Kaas. It was abandoned due to settlements. A new manor was designed by Ferdinand Meldahl (1827–1908) was built in 1850. The newer addition on the estate was built in Romantic, German style in 1849–50, on a hill just south of the old manor. It is a three-story building flanked by two square towers. In 1890, one of the Renaissance buildings needed extensive renovations and only the gables could be saved. See also Bjäresjö Runestones References External links Bjersjöholm (in Swedish)
Bjärsjöholms slott

Bjärsjöholm (även Bjersjöholm, Bergsjöholm) är två slott i Bjäresjö socken i Ystads kommun, belägna nära E65 och 3 km väster om Ystad. Bjärsjöholm består egentligen av två slott. I norr ligger den gamla renässansborgen från 1576, uppförd av Björn Kaas mellan en höjd och en liten, numera torrlagd sjö. Den övergavs på grund av sättningar och ett nytt slott, ritat av Ferdinand Meldahl, uppfördes 1850. Efter 1986 har den gamla borgen restaurerats med gamla metoder. Historia "Berghusagård" omtalas 1344. Troligen låg sätesgården invid Bjäresjö kyrka. Vid utgrävningar har påträffats stenmurar efter denna tidigmedeltida sätesgård. Egendomen ägdes 1344 av Ingemar Karlsson som detta år bevittnade en köpehandling. 1350 omtalas däremot "Berghusaholm" vilket kan ange tidpunkten för sätesgårdens flyttning ner på en holme i den närbelägna sjön. År 1366 stod riddaren Åge Ingvarsen Båd som ägare till borgen. Han var under 1360-talet kunglig fogde, gälkare, i Skåne. Hustrun Anne Gerhardsdotter gifte vid makens död om sig med Peder Munk. År 1386 donerade paret en större egendom till Lunds domkyrkas byggnadsfond. I början av 1400-talet och till mitten av 1500-talet ägdes gården av släkten Rotfeld. Den tillhörde sedan släkterna Kaas, Urup och Thott. År 1668 köptes Bjärsjöholm av Ebba Brahe, gift med generalfältherren Jakob De la Gardie. Vid hennes död 1674 övergick godset till hennes son Magnus Gabriel de la Gardie. År 1681 tvingades han sälja Bjersjöholm till fältmarskalken Otto Wilhelm Königsmarck. Från början av 1700-talet innehades det en längre tid av släkten Palmcreutz, därefter von Essen af Zellie, Cock fram till 1830, genom köp släkten till släkten Colliander och såldes 1847 till lagman Tage Sylvan. Det tillhörde därefter släkterna Ness och Hagemann. Slottet ägs sedan 1965 av familjen Ahlström. En runsten från vikingatiden, Bjäresjöstenen 3, finns bevarad i slottsparken. Vid torvtäkt vid den torrlagda Bjärsjön påträffades 1886 ett bronskärl av ungerskt eller syditalienskt ursprung, från början av yngre bronsåldern. Referenser Noter Tryckta källor Bjersjöholm. Gods och slott. Skånsk senmedeltid och renässans 13. 1992. Sven Rosborn: Från Berghusagård till Bjersjöholm. Ystadiana. Ystads fornminnesförenings årsbok 1996. Vidare läsning Lönnäng, Ragnar (2006). Till skånska slott och sevärdheter. Simrishamn: Gröna nyckeln. sid. 26-29. Libris 10126422. ISBN 91-631-8349-8
Сала (община)

Община Сала (на шведски: Sala kommun) е разположена в лен Вестманланд, централна Швеция с обща площ 1211 km2 и население 21 769 души (към 31 декември 2013). Административен център на община Сала е едноименния град Сала. Източници Външни препратки Официален сайт на община Сала
Sala kommun

Sala kommune ligger i landskaperne Västmanland og Uppland i länet Västmanlands län i Sverige. Kommunens administrationscenter ligger i byen Sala. Byer Sala kommune har syv byer. Indbyggere pr. 31. december 2005. Eksterne kilder og henvisninger ”Kommunarealer den 1. januar 2012” (Excel). Statistiska centralbyrån. ”Folkmängd i riket, län och kommuner 30 juni 2012”. Statistiska centralbyrån.
Sala (Gemeinde)

Sala ist eine Gemeinde (schwedisch kommun) in der schwedischen Provinz Västmanlands län und den historischen Provinzen Västmanland und Uppland. Der Hauptort der Gemeinde ist Sala. Politik Stadtrat Nach der Wahl wurde eine Koalition aus S, C, V und MP gebildet. Zusammen kommen sie auf 23 der 45 Sitze. Orte Möklinta Ransta Sala Salbohed Sätra brunn Kumla kyrkby Västerfärnebo Einzelnachweise Weblinks Offizielle Internetpräsenz (schwedisch)