NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Sankt Sigfrids kyrka, Lidköping

Sankt Sigfrids kyrka är en kyrkobyggnad som tillhör Lidköpings församling i Skara stift. Kyrkan ligger i Nya staden i centralorten i Lidköpings kommun. Kyrkobyggnaden Kyrkan uppfördes 1965 efter ritningar av Bengt Carlberg och Stig Hermansson. Den är tidstypisk med rött tegel på betongstomme och sammanbyggd med församlingshemmet. Planen är kvadratisk och koret placerat i ena hörnet. Korväggarna fortsätter ovan taket och bildar en klockstapel. Interiören har golv av kalksten, tegelväggar, omålat tak med furupanel och lösa stolar. Smala fönsterslitsar belyser koret. Inventarier Fristående altare utan altarring. Orgeln är placerad på golvet i nordvästra hörnet. Den är mekanisk med ljudande fasad och byggd 1970 av Nordfors & Co. Den har fjorton stämmor med två manualer och pedal. Referenser Kyrkor i Skara stift / red.: Johnny Hagberg ; [foto: Sture Björnson ; text: Robin Gullbrandsson]. Skara stiftshistoriska sällskaps skriftserie, 1401-7725 ; 67. Skara: Skara stiftshistoriska sällskap. 2012. sid. 146. Libris 12922511. ISBN 978-91-86681-09-8
Kallhällsbadet

Kallhällsbadet (eller Kallhälls badplats) är ett kommunalt strandbad i kommundelen Kallhäll i Järfälla kommun. Badet ligger vid Mälaren på cirka 700 meter gångavstånd från Kallhälls station och är kommunens största friluftsbad. Området ingår i Görvälns naturreservat. Beskrivning En enkel badstrand anlades redan i slutet av 1960-talet strax söder om Bolinders fabrik (idag bostadsområdet Bolinders strand) när Kallhälls miljonprogrambyggen uppfördes. Då fanns ett hopptorn, några badbryggor, bastu och en sandstrand. Idag har badet en cirka 160 meter lång sandstrand, tre badbryggor och en stor, sluttande gräsmatta att sola på. Till anläggningen hör bland annat två lekplatser, beachvolleyplan, bouleplan, grillplatser, dusch och toaletter av typ bajamaja. Ovanför badet ligger sedan 2008 vandrarhemmet ”Kallhällsbaden” med 45 sängplatser, bastu, duschrum för damer och herrar, pentry och allrum. Vandrarhemmet är öppet året runt medan kiosken har bara sommaröppet. Vid badet börjar även en nybyggd vandringsled som sträcker sig längs med Mälaren ner till Görvälns slott och vidare söderut. Bilder Källor Järfälla kommun: Kallhällsbadet. Kallhällsbaden, vandrarhemmet. Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Kallhällsbadet.
Gustavsfors kapell

Gustavsfors kapell är en kyrkobyggnad i bruksorten Gustavsfors i Bengtsfors kommun. Det tillhör Torrskogs församling i Karlstads stift. Historia Byggnaden uppfördes 1891 av en förening inom Evangeliska fosterlandsstiftelsen som kallade sig Kyrkans vänner. Även Missionsförsamlingen i Gustavsfors bidrog till arbetet och hade möten i kapellet. År 1895 löste Kyrkans vänner ut missionsförsamlingen som uppförde ett eget missionshus. Åren 1930-1941 hyrdes kapellet av Betaniaförsamlingen innan Torrskogs församling på 1940-talet firade sin första gudstjänst där. I mitten av 1950-talet köpte Torrskogs församling byggnaden. Efter renoveringen 1957 invigdes den av biskopen i Karlstads stift. Kyrkobyggnaden Kapellet är en enkel långsmal byggnad av frikyrkokaraktär som ligger i nord-sydlig riktning. Mot nordost finns en mindre vinkeltillbyggnad från 2000 för kapprum och toalett. Kyrksalen byggdes till mot norr 1957 varvid ett kök och ett mindre samlingsrum tillkom. Fasaderna är klädda av ljusgrå eternitplattor, förutom den senaste tillbyggnaden som är klädd med ljusblå locklistpanel. Ursprungsbyggnaden har sadeltak täckt av rödmålad sinuskorrugerad plåt. Tillbyggnaderna från 1957 och 2000 har pulpettak, täckt av samma material. Huvudingången är på södra gaveln och man kommer direkt in i kyrkorummet. Ingångar finns också till kapprummet i nordost och till köket i husets nordvästra del. Kyrkorummet har ett förhöjt korparti mot norr. Golvet är av parkett och de vita väggarna och taket är klädda med träfiberplattor och väggarna är täckta med strukturtapet. Taket är svagt välvt. Klockstapel Klockstapeln från 1959 är byggd av runda stockar. Den har ett sadeltak av brädor. Inventarier Altaret består av ett löst vitlaserat modernt träbord och altarring saknas. Ett tidigare träaltare med slät altarring från 1957 är nu placerat i den så kallade lilla salen. En altartavla med motivet Vision i smedjan återspeglar brukets och smedjans tidigare betydelse för Gustavsfors. Den är utförd 1978 av Olga Aue-Birkfeldt i metall och en mängd olika sten- och mineralmaterial. Predikstolen är en enkelt utformad talarstol. Till höger i koret står en dopfunt av trä. Det finns en elorgel i kapellet. Referenser Bergström, Lars (2008). Kyrkor i Karlstads stift inventerade 2002-2005. Del 3, Bengtsfors, Dals-Ed, Färglanda, Mellerud, Vänersborg och Åmåls kommuner. Värmlands museums skriftserie, 0284-3722 ; 34. Karlstad: Värmlands museum. sid. 30-32. Libris 11280681. ISBN 9185224731. https://web.archive.org/web/20100818215922/http://www.varmlandsmuseum.se/1/1.0.1.0/348/Dalsland_.pdf Tore Johansson, red (1990). Inventarium över svenska orglar: 1990:I, Västerås stift; Karlstads stift. Tostared: Förlag Svenska orglar. Libris 4108784 Externa länkar Svenska kyrkan i Bengtsfors Wikimedia Commons har media som rör Gustavsfors kapell.
Ryda gård

Ryda, eller Ryda kungsgård, är en herrgård i Nysätra socken i Enköpings kommun. Ryda är känt i dokument gången 1492. Under 1500-talet utgjordes Ryda av en by om fem mantal. Den ägdes vid mitten av seklet avLage Brahe, som skänkte den till Erik XIV för att hindra honom att beslagta andra av hans gods. Ryda blev därefter i kronans ägo fram till 1610 då den donerades till Frans Henrik Wackerbardt tillsammans med Hässle. Någon sätesgård då inte här, utan den var ännu en bondby. 1636 såldes Ryda och Hässle till Åke Henriksson Tott och ärvdes 1640 av sonen Clas Tott. Ryda var en tid förpantat till rådmannen Olof Larsson, som skall ha uppfört byggnader här, dock oklart i vilken omfattning. Då Clas Tott dog barnlös 1674 gick gården i arv till hans moster Karin Bielke, änka efter Axel Gustafsson Banér. Hon lät under sin tid som ägare 1682 påbörja en ståndsmässig mangårdsbyggnad vid Ryda. Troligen var det ett försök att vinna sätesfrihet för gården. Fyra bostadshus med tillhörande ekonomibyggnader fanns ännu vid gården vilket visar att jorden ännu brukades av bönder. 1684 drogs dock Ryda in till kronan och brukades som kungsgård en tid innan den arrenderades ut till överstelöjtnant Otto von Rosen, som dock inte tycks ha bott vid Ryda. 1700 förpantades Ryda till översten vid Upplands regemente Otto Wilhelm Löwen som då innehade granngården Landsberga som boställe. Hans änka Helena Tott behöll Ryda fram till 1731, då kronan återtog ägandet. Helena Tott bodde aldrig på Ryda, men hennes båda döttrar Barbro Helena och Hedvig Eleonora Löwen, som kom att arrendera gården av kronan fram till 1762 var tidvis bosatta här. De överlät 1762 arrendet på son bror Fabian Löwen som året därpå sålde det till Georg Vilhelm af Sillén. Sillén lät uppföra en ny sätesbyggnad vid Ryda som ersättning för den gamla från slutet av 1600-talet. 1791 brann dock hela mangårdsbyggnaden ned, endast ena flygeln klarade sig delvis från elden. Den kom att renoveras för att fungera som ny huvudbyggnad. Georg Vilhelm af Sillén avled 1794 och arrendet fortsattes av hans änka och barn fram till 1805, då de lämnade ifrån sig arrendet. Under de följande åren var Ryda utarrenderat till en rad olika brukare. I slutet av 1800-talet försågs byggnaden med en bred frontespis som gav utrymme för en övre hall och ett gästrum på övervåningen. 1919 överläts arrendet på släkten Lundborg som fortsatt bruka gården in på 2000-talet. Källor Herrgårdarnas historia - Arvete, liv och bebyggelse på uppländska herrgårdar, Göran Ulväng s. 464-472.
Afghanistans ambassad i Stockholm

Afghanistans ambassad i Stockholm är Afghanistans beskickning i Sverige. Den öppnade 2013 och ambassadör är sedan 2019 Abbas Noyan. Ambassaden är belägen på Skepparbacken 2B, Saltsjö-Duvnäs, Nacka kommun. Den konsulära sektionen ligger i Kista. Fram till 2017 fanns ambassaden i Lidingö. Den villa som sedan dess inrymmer ambassaden med tillhörande residens inköptes 2017 för 42 miljoner kronor. Sedan talibanernas maktövertagande i Afghanistan i augusti 2021 har Abbas Noyan, liksom en rad andra ambassadörer i olika länder, fortsatt att fungera som ambassadör "för det afghanska folket" och utan att representera talibanerna. I juli 2024 deklarerade talibanregimen att man inte längre accepterar pass och andra dokument som utfärdats av ett antal sådana ambassader, däribland den i Sverige. Beskickningschefer Källor
Lorensberg 1

Lorensberg 1 är en fastighet vid Söder Mälarstrand 115 på Södermalm i Stockholm. Byggnaden är ett av de få bevarade äldre bostadshus längs Pålsundets södra sida som idag utgör Pålsundsparken. Fastigheten ägs och förvaltas av AB Stadsholmen och är grönmärkt av Stadsmuseet i Stockholm vilket innebär ”särskilt värdefull från historisk, kulturhistorisk, miljömässig eller konstnärlig synpunkt”. Historik Lorensberg kallas även Lorentzberg och har sitt namn efter kamrer Lorentz Johan Götherström som ägde stället på 1820-talet. Då gick tomten ända fram till Pålsundet. Området utstakades i början av 1700-talet och hade flera mindre kvarter som fick namnet Långholmsbron. År 1798 förvärvades fastigheten Långholmsbron 3 av Lorentz Johan Götherströms far, revisorn Lars Johan Götherström, som sedan tidigare även ägde tomt nummer 5. Långholmsbron 3 och 5 hanterades sedan som en enda fastighet. 1833 såldes Lorentzberg till fabrikör Hieronymus Joseph Dehm. Det smala putsade stenhus i två våningar och inredd vind som finns här idag uppfördes på 1870-talet, exakt årtal är inte klarlagt. Ägaren var före detta portvakten Johan Olofsson som lät inreda sex lägenheter i huset. Huvudbyggnaden förlängdes mot öster med en låg tillbyggnad som innehöll sex vedbodar med egna ingångar mot norr. Tillbyggnaden fick ett brutet tegeltäckt sadeltak som mot söder räcker ända ner till marken. På Olofssons fastighet fanns dessutom två stenhus från 1760-talet. Det ena revs på tidigt 1900-tal när strandområdet utfylldes och föregångaren till Söder Mälarstrand drogs förbi här, det andra försvann 1938. Bebyggelsen renoverades och moderniserade 1984. Fram till dess var exteriören och interiören till stor del i ursprungligt skick. Efter ombyggnaden fanns en modern lägenhet om två rum och kök per plan och i den låga tillbyggnaden inrättades en lokal. Byggherre var AB Familjebostäder och HJS Arkitektkontor stod för ritningarna. Bilder Noter Källor AB Stadsholmen: Lorensberg 1, faktablad. Bygglovsritningar upprättade av HJS Arkitektkontor den 20 maj 1981. Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Lorensberg 1.
Drottningens paviljong, Rosendals slott

Drottningens paviljong är en byggnad på Rosendals slottsområde på Södra Djurgården i Stockholm. Paviljongen är blåmärkt av Stadsmuseet i Stockholm, vilket innebär "att bebyggelsen bedöms ha synnerligen höga kulturhistoriska värden". Historik Byggnaden ritades 1818 av arkitekt Fredrik August Lidströmer som var Karl XIV Johans arkitekt och byggledare på Rosendal fram till 1822. Han var även barndomsvän till Fredrik Blom som övertog arkitektarbetena på Rosendal efter Lidströmer. Drottningens paviljong placerades strax öster om Rosendals gamla huvudbyggnad som brann ner 1819. Till en början uppfördes ett provisorium i ett plan med stor kolonnprydd frontespis på långsidan som framgår av en samtida målning av Jeanette Åkerman. Denna första paviljong ingår i dagens byggnad. Paviljongen nyttjades av drottning Desideria och senare drottning Sofia, men på 1820-talet hade en ny slottsbyggnad blivit färdigställd, Rosendals slott. Någon gång mellan 1820 och 1840 höjdes paviljongen med en våning och kompletterades med halvrunda altaner på gavlarna. Även den ritningen upprättades av Lidströmer. På Axel Otto Mörners illustration från 1840-talet syns slottet med den intilliggande paviljongen, nu i två våningar. År 1879 lät kung Oscar II bygga en enkel förbindelseramp av trä mellan paviljongen och det bakom liggande slottet. Kungen hade sina rum i slottet medan hustrun drottning Sofia hade sina i paviljongen. Därmed kom paviljongen att kallas Drottningens paviljong. Drottningens paviljong är gestaltad som en nyklassicistisk tvåvåningsbyggnad med flackt tak i Karl Johansstil, även kallad Djurgårdsempire. Tre av fasaderna är putsade och ljusgult avfärgade, den fjärde, norra långsidan, är klädd med slät panel. Dess yttre form är välbevarad undantaget de två halvcirkelformade verandorna på varje gavel som ursprungligen var öppna altaner. Ritningar Den tidigare intima kopplingen med intilliggande slottet är idag otydlig genom staket och avskärmande buskar. Invändigt präglas byggnaden av flera omfattande ändringar. Efter ursprungliga snickerier finns några dörrar samt pilastrar av trä vid de båda verandorna bevarade. Numera är byggnaden privatbostad, tidigare bebodd av ryttmästaren Adrian Florman (1889–1978) och hans hustru Maggie. Till 1982 var Drottningens paviljong bostad för förre landshövdingen Allan Nordenstam och hans hustru Elma. Byggnaden är liksom slottet sedan 1935 ett statligt byggnadsminne. Bilder Noter Källor RAÄ:s bebyggelseregister: DJURGÅRDEN 1:1 - husnr 75, DROTTNINGENS PAVILJONG. Björn Hasselblad; Monica Eriksson (1982). Djurgårdsvandringar: villor och andra sevärdheter på Södra och Norra Djurgården: en introduktion till Kungl. Djurgården. Stockholm: Kungliga Djurgårdens förvaltning. sid. 62-63. Libris 7791397. ISBN 91-970418-0-7 Nationalstadsparken: Rosendals slott. Informationstavla på platsen uppsatt av Djurgårdsförvaltningen. Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Drottningens paviljong, Rosendals slott.
Vaktstugan, Rosendals slott

Vaktstugan kallas en mindre byggnad vid Rosendalsvägen 31 på Rosendals slottsområde på Södra Djurgården i Stockholm. Huset är blåmärkt av Stadsmuseet i Stockholm, vilket innebär "att bebyggelsen bedöms ha synnerligen höga kulturhistoriska värden". Beskrivning Det lilla huset med fasader målade i gammalrosa och pilaster samt fönster- och dörrfoder i varmvit kulör uppfördes 1820 efter ritningar av arkitekt Fredrik August Lidströmer. Han var kung Karl XIV:s arkitekt innan den befattningen övertogs av vännen och kollegan Fredrik Blom. Vaktstugan är dock konstruerad enligt Bloms innovativa uppfinning för flyttbara hus. Väggar, golv och tak är prefabricerade moduler bestående av dubbla brädväggar med lufttät papp emellan. Modulerna tillverkades på Bloms verkstad vid Klara sjö (på platsen för nuvarande Stockholms central). Vaktstugan är formgiven i den typiska Djurgårdsempiren (även kallad Karl Johansstil) och hade ursprungligen samma utseende på båda långfasaderna med en dominerande frontespis med fronton som bärs upp av två kolonner. Den södra är fortfarande bevarad medan den norra revs 1910. Huset kallades ursprungligen både Lakejpaviljongen och Officerspaviljongen. Efter att det beboddes av slottets vaktmästare kallas det numera Vaktstugan. Byggnaden hyrs ut som privatbostad och är ett statligt byggnadsminne sedan november 2006. Noter Källor RAÄ:s bebyggelseregister: DJURGÅRDEN 1:1 - husnr 78, VAKTSTUGAN. Björn Hasselblad; Monica Eriksson (1982). Djurgårdsvandringar: villor och andra sevärdheter på Södra och Norra Djurgården: en introduktion till Kungl. Djurgården. Stockholm: Kungliga Djurgårdens förvaltning. sid. 63. Libris 7791397. ISBN 91-970418-0-7 Informationstavla på platsen uppsatt av Djurgårdsförvaltningen. Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Vaktstugan, Rosendals slott.
Kavaljersflygeln, Rosendals slott

Kavaljersflygeln är en byggnad vid Rosendalsvägen 35 på Rosendals slottsområde på Södra Djurgården i Stockholm. Fastigheten är grönmärkt av Stadsmuseet i Stockholm, vilket innebär "att bebyggelsen bedöms vara särskilt värdefull från historisk, kulturhistorisk, miljömässig eller konstnärlig synpunkt". Huset är ett statligt byggnadsminne sedan 16 november 2006. Byggnadsbeskrivning Huvudbyggnad Efter änkedrottningen Josefina av Leuchtenbergs död 1876 övertog kung Oskar II Rosendal där han genomförde en omfattande upprustning av slottet. Vid samma tid tillkom också den så kallade kavaljersflygeln, som Oscar II lät uppföra för sin uppvaktning. Byggnaden är litet bostadshus i sluttningen ner mot Djurgårdsbrunnsviken på norra sidan av slottet. Det rör sig om en träbyggnad i en våning med fasader klädda i gulmålad liggpanel med snickeridetaljer i varmvit kulör. I början av 1900-talet beboddes huset av ingenjören och ballongföraren Hans Fraenkel (1875–1919) som var yngre bror till Knut Fraenkel vilken omkom under Andrées polarexpedition 1896–1897. Hans Fraenkel deltog 1898 i en framgångslös sökexpedition till Sibirien på spaning efter Andrée och hans manskap. Efter Fraenkel flyttade 1915 journalisten Knut Barr in i kavaljersflygeln. Han var redaktör för bland annat Stockholms-Tidningen och Strix. Under Barrs tid i kavaljersflygeln blev huset en samlingsplats för tidens kända personer i konstnärs-, litteratur-, och skådespelarvärlden. Efter hans bortgång 1929 bodde hans änka Agneta kvar i huset till sin död 1977. Därefter lät Djurgårdsförvaltningen rusta upp huset och samtidigt dela upp det i två lägenheter. I början på 1980-talet bodde förste hovintendenten Nils Millar i den ena lägenheten medan den andra hyrdes av en anställd i Djurgårdens förvaltning. Utedass Vid Rosendalsvägen, strax väster om kavaljersflygeln, står ett litet avträde med två fönster på långsidan mot vägen och dörrar från båda kortsidorna. Byggår är okänt men eftersom det går i samma stil som huvudbyggnaden kan man anta att det hörde till kavaljersflygeln och uppfördes vid samma tid. Även det är, liksom huvudbyggnaden, ett statligt byggnadsminne sedan 16 november 2006. Stadsmuseet i Stockholm fann dasset har "synnerligen höga kulturhistoriska värden" och blåmärkte det. Noter Källor Björn Hasselblad; Monica Eriksson (1982). Djurgårdsvandringar: villor och andra sevärdheter på Södra och Norra Djurgården: en introduktion till Kungl. Djurgården. Stockholm: Kungliga Djurgårdens förvaltning. sid. 63. Libris 7791397. ISBN 91-970418-0-7 Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Kavaljersflygeln, Rosendals slott.
Trädgårdsdirektörens bostad, Rosendal

Trädgårdsdirektörens bostad (officiell beteckning Rosendal nr 12) är en villa vid Rosendalsterrassen 9 strax norr om Rosendals trädgård på Södra Djurgården i Stockholm. Fastigheten är blåmärkt av Stadsmuseet i Stockholm, vilket innebär "att bebyggelsen bedöms ha synnerligen höga kulturhistoriska värden". Villan ägs av Kungliga Djurgårdsförvaltningen och hyrs ut som privatbostad. Historik Villan, som ursprungligen bestod av en våning, har typiska detaljer i schweizerstil från 1800-talets andra hälft. Exakt byggår och vilken arkitekt som ritades huset är dock okända. Byggnaden hörde till Rosendals trädgård och disponerades av Svenska trädgårdsföreningen som hade sin verksamhet här mellan 1861 och 1911. Villan var trädgårdsdirektörens bostad. I början av 1900-talet höjdes byggnadens vindsvåning och fick då två bostäder. I den övre bodde fram till 1979 fru Magie Florman, gift med ryttmästaren Adrian Florman (1889–1978) som tillsammans med sin bror Carl Florman bildade 1924 AB Aerotransport. Efter hennes död 1980 disponerades bostaden av hennes brorsdotterdotter (född Åkerlund) tillsammans med sin make Thomas Rosén. Bostaden i bottenvåningen hyrs sedan 1980-talet av Monica Bonde, adoptivdotter till Carl Johan Bernadotte och Kerstin. Noter Källor Björn Hasselblad; Monica Eriksson (1982). Djurgårdsvandringar: villor och andra sevärdheter på Södra och Norra Djurgården: en introduktion till Kungl. Djurgården. Stockholm: Kungliga Djurgårdens förvaltning. sid. 63. Libris 7791397. ISBN 91-970418-0-7 Husen i Nationalstadsparken, Stockholmsdelen, Stockholms stadsmuseum, 2005, sid. 50 Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Trädgårdsdirektörens bostad, Rosendal.
Rosendals värdshus

Rosendals värdshus (officiellt Rosendals Wärdshus) är en sommarrestaurang vid Rosendalsterrassen 3 på Södra Djurgården i Stockholm. Byggnaden uppfördes 1915 och är grönmärkt av Stadsmuseet i Stockholm, vilket innebär "att bebyggelsen bedöms vara särskilt värdefull från historisk, kulturhistorisk, miljömässig eller konstnärlig synpunkt". Historik På Rosendals terrass låg ursprungligen det stora växthuset, Victoria Regia-huset, för Rosendals trädgård. Det revs 1911 och kvar blev bara villan som var Trädgårdsdirektörens bostad. Den första byggnaden som utgör en del av dagens värdshus uppfördes 1915 ungefär på platsen för Kruken Rosenthal (Krogen Rosendal), besjungen av Carl Michael Bellman i Fredmans epistel nr 73. Till en början fanns här en liten kafépaviljong med öppen veranda som byggdes på initiativ av konditorn Kihlström och kallades Terrassen. Huset formgavs i enkel nationalromantisk stil med svarvade pelare, fönsterluckor och fasader klädda med gulmålad fjällpanel. I restaurangens trädgård restes 1922 fontänskulpturen Gosse lekande med svan av Theodor Lundberg. Under årens gång blev den ursprungliga paviljongen om- och tillbyggd och 1998 kompletterat med en stor inglasad matsalsveranda i sydost som ersatte en tidigare utbyggnad. För utformningen stod Nyréns arkitektkontor. 2005 förlängdes paviljongens gavel mot norr med en utebar. Rosendals värdshus är en sommarrestaurang, öppet under sommarhalvåret samt under en del av december där man serverar julbord. Idag (2018) drivs verksamheten av Djurgårdsrestauranger AB som även äger Restaurang Josefina vid Galärvarvsvägen 10. Bilder Noter Källor Björn Hasselblad; Monica Eriksson (1982). Djurgårdsvandringar: villor och andra sevärdheter på Södra och Norra Djurgården: en introduktion till Kungl. Djurgården. Stockholm: Kungliga Djurgårdens förvaltning. sid. 63. Libris 7791397. ISBN 91-970418-0-7 Husen i Nationalstadsparken, Stockholmsdelen, Stockholms stadsmuseum, 2005, sid. 50 Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Rosendals värdshus. Rosendals värdshus, officiell webbplats
Prins Bertils boulehall

Prins Bertils boulehall är en bouleanläggning vid Rosendalsvägen 38 intill Rosendals trädgård på Södra Djurgården i Stockholm. Boulehallen är uppkallad efter Prins Bertil och invigdes 1989. Bakgrund Prins Bertil började uppskatta boule under sina vistelser i franska Sainte-Maxime och blev så småningom en hängiven anhängare av spelet. Genom honom fick boulespelet även större spridning i Sverige. Under sin tid på Djurgården åren 1986 till 1988 brukade han under vinterhalvåret spela boule i ett av växthusen på Rosendals trädgård. Så föddes planerna på en permanent boulehall som skulle bli en gåva till prinsens 75-årsdag. Företrädare inom svenskt näringsliv med bland andra Peter Wallenberg, Curt Nicolin och Hans Werthén startade en insamling som gav 900 000 kronor, vilka blev grundplåten för hallbygget. Hallen För det praktiska genomförandet av projektet anlitades slottsarkitekt Ragnar Jonsson och slottsfogden Lars Wohlfart. Hallbyggnaden uppfördes sedan i direkt anslutning norr om Rosendals trädgårds växthus. Hallen är 28 meter lång och 15 meter bred och fick åtta banor. I södra änden anordnades en liten servering. Den 22 februari 1989, sex dagar före prinsens 77-årsdag, stod boulehallen klar och invigdes av Prinsessan Lilian. Hallen drevs fram till år 2014 av den ideella Föreningen PB-Hallen. Därefter övertogs driften av Djurgårdsbrons Sjöcafé. Källor Prins Bertils boulehall, historik. Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Prins Bertils boulehall. Prins Bertils Boulehall, officiell webbplats.