NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Svartsjöviken

Svartsjöviken är en smal och grund vik av Mälaren på Färingsö i Ekerö kommun. Vid nordöstra sidan av viken ligger Svartsjö slott och slottspark. Mellan åren 2001 och 2008 genomfördes en omfattande restaurering av vikens strandängar. Svartsjöviken har mycket höga naturvärden och är en viktig plats för många rastande och häckande fåglar. Runt viken leder en cirka 6 kilometer lång vandringsled med fågeltorn och utsiktsplatser. Geografi Svartsjöviken har idag en längd av cirka 1,3 kilometer och en största bredd av maximalt cirka 250 meter (exklusive sankmark). I norr ansluter ett smalt sund som övergår i Hilleshögviken som i sin tur hänger ihop med Mälarens Väntholmsviken respektive Lövstafjärden. Historik Viken är en rest av en större vik av Mälaren som genom landhöjningen blev allt grundare och började växa igen. Vid vikens nordöstra sida anlades ett stenhus redan på medeltiden. På 1580-talet lät Erik XIV och Johan III bygga ett renässansslott med en rund inre borggård och trädgård. Borgen eldhärjades 1687. Nuvarande Svartsjö slott började byggas på 1730-talet. På 1780-talet bestod anläggningen av en stor huvudbyggnad flankerad av fristående flyglar som sträckte sig ner mot Svartsjöviken. Här fanns en brygga och vikens vatten matade barockparkens spegeldamm och den tidigare vallgraven. Restaurering av viken För att bevara Svartsjövikens natur- och rekreationsvärden började år 2001 ett restaureringsprojekt i samverkan mellan Ekerö kommun, Statens fastighetsverk, Stockholms kommun och privata markägare samt Svartsjö kriminalvårdsanstalt, lantbrukare, Svartsjö Byalag, Mälaröarnas Naturskyddsförening och Mälaröarnas Ornitologiska Förening. Projektet avslutades år 2008 och ingick i ett större LIP-program (lokalt investeringsprogram) som främst syftade till att förbättra vattenkvaliteten och gynna fågel- och växtlivet vid Svartsjöviken. Bland annat har cirka 35 hektar strandängar klippts och gjorts tillgänglig för betande nötkreatur. Restaureringarna bekostades av markägarna Statens fastighetsverk och Stockholms kommun samt med statliga bidrag från den lokala naturvårdssatsningen. Projektet blev ett av 100 "Goda exempel" på samhällets lyckade miljöinsatser som belönades av Naturvårdsverket. Bilder Källor Ekerö kommun: Projekt Svartsjöviken - Ett av Naturvårdsverkets prisbelönta naturvårdsprojekt. Naturvårdsverket: Svartsjövikens strandängar betas igen. Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Svartsjöviken. Svartsjöviken, ett av 100 goda exempel, video.
Syltängarnas domänreservat

Syltängarnas domänreservat är ett naturreservat i Skara kommun i Västra Götalands län. Området avsattes 1946 som domänreservat. Sedan 1996 är det skyddat som naturreservat och omfattar 14 hektar. Det ligger ca 8 km sydväst om Skara och består mest av lövskog. I lövskogen dominerar ekar som är upp till 190 år gamla. Där växer bl.a. vitsippa, liljekonvalj, grönvit nattviol och ormbär. Bland de fåglar som kan ses är bl.a. bofink, svartvit flugsnappare, gulsparv, trädpiplärka, kattuggla och större hackspett. I den inre delen av området finns ett alkärr. En vandringsslinga finns i området. Källor Syltängarnas domänreservat Länsstyrelsen i Västra Götalands län Noter
Sänneshults naturreservat

Sänneshult är ett naturreservat i Ronneby kommun i Blekinge län. Området har varit skyddat sedan 1981 och är 150 hektar stort. Det är beläget norr om Kallinge mellan sjön Sännen och Listersjön. Naturreservatet utgörs av ett vandringsvänligt skogsområde med högväxt bok och inslag av ek. Det finns även enstaka gran samt björksumpskog, tall och en del betesmark. I de vackert belägna ekhagarna vid Sännens strand växer bland annat slåttergubbe, gullviva, blåsuga och blåsippa. En del av markerna sköts som slåtteräng, och här finns hamlade askar, lindar och lönnar. Området har en av Blekinges största bokskogar. Blekingeleden passerar genom reservatet. Naturreservatet ingår i EU:s ekologiska nätverk, Natura 2000. Referenser Länsstyrelsen, naturreservat Sänneshult Informationsskylt
Södra bangårdshuset

Södra bangårdshuset (även kallat Tegelhuset) är en byggnad på Södra stationsområdet på Södermalm i Stockholm. Byggnaden är ett tidigare banmästarboställe från 1859 och den enda kvarvarande från den tiden då Södra station var Stockholms enda järnvägsstation. Enligt Stockholms stadsmuseum representerar Södra bangårdshuset ett stort kulturhistoriskt värde motsvarande byggnadsminne. Historik Av samtliga byggnader som hörde till Södra stationsområdet finns enbart Södra bangårdshuset kvar. Det så kallade "Tegelhuset" uppfördes 1859 efter SJ:s standardritningar i nyantik stil. Vid den tiden var Adolf W. Edelsvärd chefsarkitekt vid Statens Järnvägars arkitektkontor och han stod för en lång rad standardritningar, troligtvis även för denna byggnad. Den inrymde ursprungligen tre lägenheter om två rum och kök, med separata entréer och förstugor. Södra bangårdshuset är idag den enda bevarade byggnaden från tiden då Södra station var Stockholms enda järnvägsstation innan Stockholms norra station invigdes 1866. Banmästarbostället fungerade som tjänstebostad till anställda vid järnvägen. Den lilla tegelbyggnaden på 136 m² står strax söder om gamla tunnelmynningen till Södra tunneln och får enligt gällande detaljplan inte rivas. Fasaderna är uppförda i rött tegel med listverk och rusticerande hörnkedjor i puts. Entrén markeras av en mindre frontespis med oculus. Fönstren är spröjsade och sadeltaket är täckt med plåt. Huset är idag omsorgsfullt renoverat och har blivit blåmärkt av Stockholms stadsmuseum vilket är den högsta klassningen som innebär att bebyggelsens kulturhistoriska värde motsvarar fordringarna för byggnadsminnen i Kulturmiljölagen. Restaurang Tegelhuset När Stockholms stad förvärvade Södra stationsområdet år 1979 avsattes delen med banmästarbostället som park tillhörande intilliggande Fatbursparken. Byggnaden skulle användas som serveringsställe för parkens besökare. Huset var då i stort renoveringsbehov och hyrdes ut i befintligt skick från och med 1989. Därefter lät hyresgästen/krögaren genomföra en omfattande renovering, som tog några år att fullborda. En av Stockholms stad utlovat försäljning av "Tegelhuset" till krögaren beslutades efter en del turer år 2007. Försäljningen genomfördes dock aldrig, då den förutsatte en detaljplaneändring, som dock aldrig gjordes. Den nuvarande hyresgästen (september 2015) har ett hyresavtal som gäller fram till 2028. Gamla Södra bangårdshuset var tidigare en sommarservering under namnet "Restaurang Tegelhuset" med plats för ett 70-tal matgäster inomhus, men som vanligtvis endast hade öppet utomhus. Serveringen har dock inte haft öppet de senaste åren. Galleri Referenser Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Södra bangårdshuset.﻿
Södra Flymens naturreservat

Södra Flymen är ett naturreservat i Karlskrona kommun i Blekinge län. Reservatet är skyddat sedan 2005 och omfattar 50 hektar. Det är beläget nordost om Karlskrona, öster om Flymens kyrka och utgörs till största delen en gammal granskog med inslag av tall och olika lövträd. Förutom gran och tall växer där även ek, bok, asp och björk. Där finns även mindre fattigkärr och små alsumpskogar. Mängden död ved är stor och därför lever där ett stort antal skalbaggar, en del av dessa är mycket ovanliga. Det finns även gott om mossor, lavar och svampar, t.ex. den ovanliga brandtickan. På en del halvöppna marker växer t.ex. gullviva, höskallra, jungfru Marie nycklar, prästkrage och liten blåklocka. Inom området finns en del kulturhistoriska spår är odlingsrösen, stenmurar, äldre vägar och stigar. En kolbotten finns i områdets östra del. Naturreservatet ingår i EU:s ekologiska nätverk, Natura 2000. Källor Länsstyrelsen, naturreservat Södra Flymen
Tanumskustens naturvårdsområde

Tanumskusten är ett naturvårdsområde (sedan 1999 likställt med naturreservat) i Lurs socken och Tanums socken i Tanums kommun och Skee socken i Strömstads kommun i Bohuslän. Detta havsområde med öar är skyddat sedan 1988 och omfattar 8 150 hektar. Det omfattar Öddöarna och Daftö i norr till Tanumskilens och Sannäsfjordens mynningar i söder. Inom avsnittet finns låglänta småkuperade öar med grunda vattenområden som skiljer öarna från fastlandet i öster. Stränderna i naturvårdsområdet är botaniskt rika. Strandängar finns bl.a. på Galtö. Öppna sandstränder finns på flera öar, mest på Galtö och Resö. Tallskogen når på de stora öarna fram till lägen som exponeras mot havet. De marinbiologiska värdena är stora inom området. Ostronbottnarna hör till de rikaste efter kusten. Under sommarhalvåret utgör de grunda vattenområdena viktig miljö för rastande och häckande vadar- och sjöfåglar. Området ingår i EU:s ekologiska nätverk av skyddade områden, Natura 2000. Det förvaltas av Västkuststiftelsen. Området är uppdelat i, vilka områden före 2011 bildade separata naturvårdsområden Tanumskusten I Tanumskusten II Tanumskusten III Tanumskusten IV Tanumskusten V Källor Tanumskusten I, Länsstyrelsen i Västra Götalands län Tanumskusten II, Länsstyrelsen i Västra Götalands län Tanumskusten III (Sannäsfjorden), Länsstyrelsen i Västra Götalands län Tanumskusten IV (Gullbringa), Länsstyrelsen i Västra Götalands län Tanumskusten V, Länsstyrelsen i Västra Götalands län
Tiafly naturreservat

Tiafly är ett naturreservat i Lessebo kommun i Kronobergs län. Området avsattes som domänreservat redan 1939 av Domänverket men omvandlades till naturreservat 1996. Det utökades 2009 med drygt 85 hektar till 117. Det är beläget öster om Kosta vid Grönasjöns norra och östra strand. Det består av ett myrlandskap. Inom naturreservatet finns ett antal olika miljöer. Där finns tallmossar, barrblandskog, gles lövskog, talldominerad sumpskog, öppna kärr, områden med riklig förekomst av 150-200-årig tall, en göl samt område med ädellöv. Tall är det trädslag som dominerar skogsbeståndet. Tiagöl är en göl centralt i området. Områdets har ett rikt fågelliv och är viktigt för skogsfågel som tjäder och orre. I området finns också gott om sällsynta lavar och mossor, såsom stor revmossa, långfliksmossa, blåmossa, kattfotslav, grynig blåslav och gammelgranslav. Källor Länsstyrelsen, naturreservat Tiafly
Tuveslätts naturreservat

Tuveslätt är ett naturreservat i Rönnängs socken i Tjörns kommun i Bohuslän. Området är skyddat sedan 2006 och omfattar 12 hektar. Det är beläget norr om Rönnängs tätort och består slåtter- och betesmarker. Geologin i området domineras av hällmarker av urberg, genomskurna av små skalgrusfyllda dalgångar. Skalgruset har brutits på platsen och använts som bl.a. fyllnadsmaterial och som gödning på åkrar m.m. Markerna är mestadels torra men fuktiga partier, vattensamlingar och dammar förekommer. Naturreservatet har öppna artrika betesmarker på kalkrikt underlag där t.ex. darrgräs, vildlin, fårsvingel, knölsmörblomma och kattfot kan ses. Nära hällmarker dominerar ljunghed med inslag av klockljung. Trädskiktet utgörs av rönn, björk, apel och ask. Buskskiktet präglas av en, slån och nyponros. I ett par näringsrika dammar i den gamla skalgrustäkten finns vattenbläddra och vattenmöja. I områdets utkanter kan man finna väddklint, sötvedel, bergjohannesört och stor fetknopp. I reservatet finns många fornlämningar och kulturhistoriska spår. Området förvaltas av Tjörns kommun. Referenser Källor Tuveslätt, Länsstyrelsen i Västra Götalands län Noter
Tärnö Naturreservat

Tärnö Naturreservat er et naturområde på Tärnö og Yttre Ekö i Karlshamns kommun i Blekinge. Nordøst for Tärnö ligger Bockön-Mjööns Naturreservat. Nord for Yttre Ekö ligger Fölsö Naturreservat. De tre reservater ligger i den sydøstlige del af Hällaryds skärgård (også kaldt Karlshamns skärgård), der er én af største skærgårde i Biosfæreområdet Blekinge Arkipelag. Øen Tärnö er den største og den sydligste ø i Hällaryds skärgård. Øen er på 115,7 ha. På øen findes der mellem 40 og 65 huse af varierende alder. I nutiden kan bruges de gamle fiskerhuse som sommerhuse. Før i tiden var fiskerlejet befolket af fiskere og småbønder. Transport Det er passagerbåde med forbindelse til Matvik (øst for Karlshamn). Om sommeren anløbes øen også af Blekingetrafikens turistbåde. Eksterne henvisninger Länsstyrelsen i Blekinge: Tärnö (svensk), hentet 29-11-2012
Tärnö-Yttre Ekö naturreservat

Tärnö-Yttre Ekö naturreservat är ett av naturreservat på de två öarna Tärnö och Yttre Ekö i Hällaryds socken i Karlshamns kommun i Blekinge. Öarna ligger i Hällaryds skärgård mellan Karlshamn och Ronneby. Reservatet omfattade före 2021 två reservat, ett på östra och nordvästra delen av ön (Tärnö I) omfattande 19 hektar, bildat 1980 och ett utmed sydvästra delen av ön samt den östra delen av ön Yttre Ekö (Tärnö II) omfattande 47 hektar och bildat 1988. Det sammanlagda reservatet omfattar 113 hektar och består av ekskog, hällmark och klapperstensfält ädellövskog, igenväxande betesmarker, före detta åkrar och sandstrand. På norra delen av ön finns en vacker hällmark med renlavsmattor inramade med kärlväxter i sprickorna, björk, en, nyponros, björnbär, ljung, bergven, kruståtel, bergsyra, träjon och stensöta. Mindre delar av ön har påverkats av stenbrytning. Naturreservatet ingår i EU:s ekologiska nätverk, Natura 2000. Källor Tärnö-Yttre Ekö naturreservat, Länsstyrelsen i Blekinge län
Ulriksdals begravningsplats

Ulriksdals begravningsplats ligger vid Sörentorpsvägen 10 strax väster om Ulriksdals slottspark i stadsdelen Ulriksdal i Solna kommun. Begravningsplatsen hör till Solna församling och invigdes i november 2011. Beskrivning Begravningsplatsen Begravningsplatsen anlades åren 2010 till 2011 i kulturlandskapet strax väster om Slottsträdgården Ulriksdal, inte långt från Ulriksdals slott. I områdets norra del ligger minneslunden och en ekbevuxen kulle, kallad Eklunden samt en arkitektonisk intressant administrations- och ekonomibyggnad. På Eklunden sker gravsättning utan upplåtelse av gravrätt. Gravplatsen markeras med en natursten som tillhandahålls av kyrkogårdsförvaltningen och gravplatsens storlek är 60 x 60 cm. Bilder, begravningsplatsen Ekonomibyggnad Begravningsplatsens administrations- och ekonomibyggnad består av tre volymer placerade i vinkel kring en innergård. Den södra delen innehåller verkstäder och sträcker sig mot Eklunden med plats för ett framtida kapell. Den östra delen består av två plan och innehåller lokaler för administration och personal. Den norra delen är en förrådsbyggnad. Fasaderna består av prefabricerade betongelement på långväggen mot begravningsplatsen och träpanel av linoljebehandlad gran på alla övriga ytterväggar. Byggnaden är tänkt att fungera som en entré till parken och kyrkogården. Anläggningen nominerades till ”Best Nordic Building 2011” och arkitekten Petra Gipp belönades för sitt arbete med ”Årets Betongarkitekt 2012”. För formgivningen svarade Petra Gipp Arkitektur och In Praise of Shadows Arkitektur. Byggherre var Solna kyrkogårdsförvaltning. Bilder, ekonomibyggnaden Referenser Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Ulriksdals begravningsplats.
Ulveksbackarna

Ulveksbackarna är ett naturreservat i Skövde kommun i Västra Götalands län. Området har varit skyddat sedan 1992 och är 23 hektar stort. Det är beläget i norra delen av Skövde tätort. Ulveksbackarna ligger på Billingssluttningen och är ett kamelandskap med kraftiga kullar och sänkor. Vegetationen domineras i den östra delen av ett bestånd med ek och björk samt hassel. Ek dominerar i den södra delen av skogspartier. Fågelbär, hägg, asp, lind. skogstry och skogsolvon förekommer också. I området kan man hitta vitsippa, skogsbingel, lundgröe, tandrot, vårärt, midsommarblomster och rödblära. Västra delen av området består av gammal åkermark. Där finns en flora med inslag av en betesgynnad hagmarksflora såsom mandelblomma, gullviva, vårbrodd och gökärt. Området gränsar till bostadsområdet Ulveket. Källor Länsstyrelsen, naturreservat Ulveksbackarna
Uttorps naturreservat

Uttorp är ett naturreservat i Karlskrona kommun i Blekinge län. Reservatet är skyddat sedan 1980 och omfattar 15 hektar. Det är beläget på södra Sturkö i Karlskrona skärgård och består av en beteshävdad kusthed. Området är exponerat mot det öppna havet och är under vårtid en välbesökt sträcklokal för ejder. Betesmarken är mer än 70 ha stor. Ett smalt skifte från norr till söder, i områdets mitt, är naturreservatet. Merparten av den öppna betesmarken domineras av hedvegetation, främst stagghed och ljunghed. Bland intressantare växtarter märks granspira och borsttåg. Även svampfloran i området är intressant. Strax innanför stranden utbreder sig en sandgräshed som domineras av sandstarr. I kala sandfläckar växer strandkvickrot och hybriden med kvickrot. Närmast stranden finns en blockig havsstrandäng av skiftande bredd. Den artrika och varierade strandängen innehåller bl.a. dvärgarun, kustarun, strandkämpar, ormtunga, strandnarv och smultronklöver. I strandkanten, bland block och i driftvallar, växer arter som svartkavle, bitterkrassing och strandskräppa. Naturreservatet ingår i EU:s ekologiska nätverk, Natura 2000. Källor Länsstyrelsen, naturreservat Uttorp Sturkö – av Torborg Woxenius
Valdalssjöns naturreservat

Valdalssjön är ett naturreservat i Hjärtums socken i Lilla Edets kommun i Västra Götalands län. Reservatet är skyddat sedan 2006 och omfattar 11 hektar. Det är beläget 10 km norr om Lilla Edet. Valdalssjön ligger i närheten av Valdalsbergens naturreservat. Inom reservatet finns granskog, ädellövskog, barrsumpskog och dessutom lövblandad barrskog. Dessutom Valdalssjön och rikkärr. Området ligger i en sänka omgiven av branta sluttningar som i östra delen av reservatet är bevuxna med blandskogar av gran, tall, ek och lövträd. Valdalssjön är en liten rund kalkrik agsjö. I sjön finns klart och mineralrikt källvatten och den hyser ett antal kransalgsarter. Inom området finns riklig förekomst av gotlandsag som växer i ett smalt bälte kring sjön. På partier av gungflyn förekommer snip. Kalken i området gör att man finner en rad intressanta mossor och andra sällsynta växter här. Sjön omges av sumpskog med en fin lavflora Området ingår i EU:s ekologiska nätverk av skyddade områden, Natura 2000. Det förvaltas av Västkuststiftelsen. Referenser Källor Valdalssjön, Länsstyrelsen i Västra Götalands län Noter
Valje naturreservat

Valje naturreservat är ett naturreservat i Sölvesborgs kommun i Blekinge län. Området är naturskyddat sedan 1991 och är 92 hektar stort. Det är beläget 1 km väster om Sölvesborg och 1 km söder om tätorten Valje. Reservatet sträcker sig ut över Valjeviken fram till gränsen mot Bromölla kommun i Skåne län. Naturreservatet omgärdar Valje herrgård som har gamla anor. Runt gården och ut på Valjehalvön finns ängar, hagar och lövskogslundar. Ekar har fått växa till betydande storlek. I övrigt växer där ädla lövträd som bok, alm, ask, lönn, avenbok och lind. I fältskiktet kan man hitta tandrot, löktrav, skogsbingel, gulsippa och lundvårlök. Sommartid finns betesdjur i hagarna. Naturreservatet ingår i EU:s ekologiska nätverk, Natura 2000. Källor Länsstyrelsen, naturreservat Valje Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Valje naturreservat.﻿
Vambåsa hagmarker

Vambåsa hagmarker – rezerwat przyrody położony w regionie Blekinge, ustanowiony 7 czerwca 1982. Powierzchnia według różnych źródeł mieści się między 80 a 99 ha, z czego ok. 11 ha zajmują wody Bałtyku. Składa się z dwóch części rozdzielonych luźną zabudową miejscowości Vambåsa. Jest częściowo zalesiony, a fragment obejmuje morze, lecz większość obszaru to tereny bezleśne – łąki, murawy i torfowiska. Na części obszaru prowadzony jest wypas. W południowej części znajduje się również cmentarzysko Hjortahammar. Zachowało się na nim ok. 120 grobów, głównie z późnej epoki żelaza i wczesnego średniowiecza (lata 400–1050 n.e.). Na obszarze rezerwatu znajdują się historyczne dęby związane z wypasem. Na obszarze bezleśnym występują storczyki, takie jak kukułka plamista, i inne rośliny zielne, m.in. arnika górska i wężymord niski. Stwierdzono 2 gatunki chronione na mocy dyrektywy siedliskowej: zalotkę większą i traszkę grzebieniastą. Na terenie rezerwatu obowiązują różnego rodzaju zakazy dotyczące jego użytkowania. Poruszanie się pojazdami motorowymi dozwolone jest jedynie po drogach. Obowiązuje zakaz uszkadzania i pozyskiwania roślin oraz płoszenia zwierząt (w tym fotografowania mogącego je spłoszyć czy spuszczania psów ze smyczy). Północna część rezerwatu pokrywa się ze specjalnym obszarem ochrony siedlisk SE0410120 Vambåsa norra. Rezerwat sąsiaduje od południa z rezerwatami Almö i Tromtö. Wchodzi w skład ostoi ptaków IBA „Archipelag Blekinge”. Przypisy
Vambåsa hagmarker

Vambåsa hagmarker är ett naturreservat i Ronneby kommun i Blekinge län. Reservatet är skyddat sedan 1982 och omfattar 91 hektar. Det är beläget väster om Nättraby tätort och består av värdefulla hagmarker med ett rikt växt- och djurliv. Område med de betade ekhagmarkerna är rikt på fornlämningar. Reservatet är uppdelat i två delar, en i norr och en i söder med Vambåsa herrgård mitt emellan. Större delen av reservatet betas vilket bidrar till ett rikt djur- och växtliv. Under försommaren bjuder området på en rik blomsterprakt med bland annat flera orkidéer. Man kan få se Jungfru Marie nycklar, slåttergubbe och svinrot m.fl. Ängarna slås i juli och efterbetas sedan. I Vambåsa växer många stora vidkroniga hagmarksekar. Hela det norra reservatsområdet är registrerat som fornlämning, ett fossilt odlingslandskap. Här finns förhistoriska åkrar, gravar och högar med sten som plockats bort från odlingsmarken, så kallade röjningsrösen. I området finns även skålgropar; små runda gropar inhuggna i berg eller stenblock. Större delen av det södra området är idag skog. Hundratals ekar inom området är över en meter i diameter. Där växer även hassel, kaprifol och slån. Längst i söder väl synligt på en ås som försvinner ut i Östersjön ligger Hjortahammars gravfält. Där finns 120 synliga förhistoriska gravanläggningar som består av stensättningar, treuddar, skeppssättningar och resta stenar. Gravmonumenten är främst från yngre järnåldern (400-1050 e.Kr.). Naturreservatet ingår i EU:s ekologiska nätverk, Natura 2000. Källor Länsstyrelsen, naturreservat Vambåsa hagmarker
Centrale hydroélectrique de Vietas

La centrale hydroélectrique de Vietas est une centrale hydroélectrique situé dans la commune de Gällivare, dans le comté de Norrbotten, dans le Nord de la Suède. Elle appartient à la compagnie Vattenfall, et a une puissance totale de 306 MW. Elle est alimentée par le Luleälven via une conduite souterraine de 7 km depuis le barrage de Suorva mais aussi par la Viedásädno depuis le lac de Satihaure à 5 km de là. La centrale a été inaugurée en 1971 et sa construction fut ponctuée d'un incident remarquable qui a fait le tour des médias nationaux et internationaux : le 22 avril 1971, le salaire des près de 600 travailleurs du site fut dérobé, pour une somme totale de 540 000 kr. Les auteurs du vol ne furent jamais découverts. Références Portail des énergies renouvelables Portail de la Suède Portail de la Laponie Portail des barrages Portail des lacs et cours d'eau
Vietas kraftstation

Vietas kraftstation är ett vattenkraftverk i Luleälven vid Stora Sjöfallet i Gällivare kommun. Kraftverket byggdes 1964-1971 och ägs till 100 % av Vattenfall Vattenkraft AB. Kraftverket är en underjordisk station som får sitt vatten via två tunnlar. Den ena kommer från Suorvamagasinet (Suorvadammen) i nordväst och den andra från Saitisjauremagasinet nordost om Vietas. Vattnet från kraftverket kommer ut i sjön Langas. Se även Vietaskuppen Källor Kuhlin, Leif. ”Vietas”. vattenkraft.info - Vattenkraften i Sverige. http://vattenkraft.info/?id=543. Läst 30 april 2015. Vattenfalls sida om Vietas vattenkraftverk