NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Bolmsö kyrka

Bolmsö kyrka är en kyrkobyggnad i Växjö stift som tillhör Bolmsö församling. Kyrkan som färdigställdes 1863 ligger på ön Bolmsö i sjön Bolmen. Kyrkobyggnaden Kyrkan är byggd av sten och består av ett rektangulärt långhus med ett något smalare rundat kor i öster. Koret är skilt från långhuset genom en bågöppning. I norr finns sakristian och i väster finns kyrktornet. Ingångar finns i väster samt mitt på sydsidan. Långhuset har ett sadeltak täckt med enkupigt rött tegel. Det rundade koret är täckt med rödmålad skivtäckt plåt. Torntaket med spira är klätt med koppar. Lanterninen är klädd med rödfärgad slätpanel och har en nedre avsats med tornur och vita hörnlister. Historik Nuvarande kyrkobyggnad uppfördes 1860–1863, strax väster om den gamla kyrkan, och invigdes 1865 av biskop Henrik Gustaf Hultman. 1930 fick kyrkan sitt tegeltak och ny beklädnad på kor och torntak. Tidigare var taket belagt med spån. Under 1940-talet genomgick kyrkan en grundlig och omsorgsfull renovering. Då lades golven om och bänkarna byggdes om och breddades. Genom att avlägsna två bänkrader kunde koret göras större. Vapenhus och läktare försågs med nya trappor. Inventarier I kyrkan finns två predikstolar, varav den äldsta, på sydsidan, tillkom 1641. En dopfunt med inskriptioner kom till kyrkan 1941. Funten är komponerad av prosten Allgulin och tillverkad av konstnären Erik Sand. Altartavlan är målad 1917 av Gabriel Strandberg, Stockholm. Dess motiv är Kristus på korset med moder och lärjunge nedanför. Altaruppställningen med profilerad fronton buren av pilastrar, utfördes 1865 av snickaren Joel Spets, Kållerstad. Den ursprungliga altartavlan med kors, svepduk och krona av C M Johansson, Karaby, ersattes 1917 av den nuvarande, "Korsfästelsen", av Gabriel Strandberg. År 1725 utförde Sven Segervall en altaruppsats till den gamla kyrkan. Joel Spets är mästare även till nummertavlorna samt nordsidans predikstol med ljudtak, prydd med lambrequinbård. Orgel Orgeln, med nygotiska drag, tillverkades 1870 av Carl Elfström, Ljungby efter ritningar utförda 1863 av Johan Adolf Hawerman. Orgeln hade 9 stämmor. Den nuvarande orgeln är tillverkad 1949 av Mårtenssons orgelfabrik, Lund och är en pneumatisk orgel med fasta och fria kombinationer. Källor och information Litteratur Våra kyrkor, sidan 307, Klarkullens förlag, Västervik, 1990, ISBN 91-971561-0-8 Tore Johansson, red (1988). Inventarium över svenska orglar: 1988:II, Växjö stift. Tostared: Förlag Svenska orglar. Libris 4108784 Internet Bebyggelseregistrets anläggningspresentation Berga pastorat Wikimedia Commons har media som rör Bolmsö kyrka.
Bomhus kyrka

Bomhus kyrka är en kyrkobyggnad i stadsdelen Bomhus i östra delen av Gävle. Den är församlingskyrka i Gävle församling i Uppsala stift. Kyrkobyggnaden Träkyrkan uppfördes 1906 efter ritningar av Erik Alfred Hedin och invigdes 1907. En restaurering genomfördes åren 1954-1955 då ett vapenhus byggdes vid västra gaveln. Tidigare låg huvudentrén vid norra sidan. Kyrkan består av långhus med rakt kor i öster och ingång i väster. Ett snedställt kyrktorn finns vid nordvästra sidan. Ytterväggarna är klädda med träspån. Inventarier Altarskåpet av Tor Hörlin tillkom vid restaureringen 1954-1955. Skåpets motiv är "Guds gröna ängar". Orgeln med tolv stämmor är byggd 1957-1958 av bröderna Moberg i Sandviken. Kyrkklockorna är gjutna 1906 av Bergholtz klockgjuteri. Referenser Tryckta källor Våra kyrkor. Västervik: Klarkullen. 1990. sid. 63. Libris 7794694. ISBN 91-971561-0-8 Webbkällor Bomhus församling Gefle Dagblad Bebyggelseregistrets byggnadspresentation Vidare läsning Andrén, Erik; Hellner, Brynolf; Elfstrand, Percy (1932). Gävle stads kyrkor : konsthistoriskt inventarium. Sveriges kyrkor ; 39. Gästrikland ; 1. Stockholm: Svenska bokhandelscentralen. sid. 126-127. Libris 19512791. http://kulturarvsdata.se/raa/samla/html/6884
Bondbergets naturreservat

Bondberget är ett naturreservat inom den historiska Jönköpings stads område och i Hakarps socken i Jönköpings kommun i Småland (Jönköpings län). Området skiljer Jönköping (Ekhagen) och Huskvarna (Öxnehaga) ifrån varandra. Bondberget blev naturreservat 1974 och området utvidgades 1977 till nuvarande areal på 372 hektar. På platsen för det nuvarande naturreservatet fanns i äldre tid ett antal torp och backstugor samt då som nu gården Lönneberg. TV-mast På Bondberget står en 136 meter hög TV-mast som sänder till närliggande områden som exempelvis Bankeryd, Huskvarna, Jönköping, Taberg, Mullsjö. Masten är en så kallad slavsändare till den 324 meter höga Nässjömasten, cirka fyra mil därifrån. Fram till 1995 stod där en 107 meter hög mast , men den byttes ut till nuvarande. Den gamla masten hade två nivåer av röda hinderljus. Den nya fick också bara två nivåer, istället för tre eller fyra, bara för att det inte skulle bli för stor uppståndelse kring det, samt också för enkelhetens skull. Masten har en toppspira som är ungefär tio meter hög och masten sänder digital-tv för nät 1, nät 2, nät 3, nät 4, nät 5 och nät 6. För att komma upp i masten får man klättra istället för att åka hiss, som i de flesta andra master. Masten ägs av statliga Teracom. Masten har även två "syskon". Det är två mycket mindre master i närheten. Bilder på masten Källor Teracom Bondberget, Länsstyrelsen i Jönköpings län Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Bondbergets naturreservat.
Bonderup Church

Bonderup Church (Swedish: Bonderups kyrka) is a medieval church in the province of Scania, Sweden. It belongs to the Diocese of Lund. History and architecture The church was probably built during the 12th century and altered in the 13th century. The original church seems to have had some kind of westwork, probably housing the baptismal font, and a choir without an apse. The interior vaults were added during the first half of the 15th century. At the same time, the nave was slightly enlarged. A church porch was another late medieval addition, which however was removed during the 19th century. In the 19th century, a tower was added to the church but destroyed by lightning in 1916. The presently visible tower was thus built during the 20th century. The oldest of the church fittings is the larger of the two church bells, made in 1536. The pulpit is from 1763, and some of the church silver from 1749. References External links Media related to Bonderup Church at Wikimedia Commons
Bonderups kyrka

Bonderups kyrka är en kyrkobyggnad i Bonderup. Den tillhör Dalby församling, tidigare Bonderups församling, i Lunds stift. Kyrkobyggnaden Kyrkan som uppfördes under 1100-1200-talen byggdes ursprungligen i romansk stil med ett kor i öster som var smalare än långhuset. Under 1400-talet slogs valv, och 1850 byggdes ett torn i väster efter ritningar av Johan Fredrik Åbom. 1916 slog blixten ner i tornet. Tornet byggdes därefter om och dess karaktär förändrades. I tornet hänger två klockor. Den äldre klockan är från 1536 men omgjuten 1859 och den nyare från 1945. Inventarier Altaruppsatsen är från 1600-talet. Johan Ullberg är upphovsman till predikstolen från 1763. En nyare dopfunt i sandsten är utförd efter ritningar av skulptören Ivar Ålenius Björk. Orgel Ett positiv med 3 stämmor köptes 1764 in på en aktion i Lund. 1876 byggde Rasmus Nilsson, Malmö en orgel med 6 stämmor. Den nuvarande orgeln byggdes 1920 av A. Mårtenssons Orgelfabrik AB, Lund och är en pneumatisk orgel. Referenser Noter Tryckta källor Våra kyrkor. Västervik: Klarkullen. 1990. sid. 368. Libris 7794694. ISBN 91-971561-0-8 Tore Johansson, red (1988). Inventarium över svenska orglar: 1988:I, Lunds stift. Tostared: Förlag Svenska orglar. Libris 4108784 Externa länkar Kulturmiljöbild Wikimedia Commons har media som rör Bonderups kyrka.
Bondtorget

Bondtorget är den västra delen av Stora torget i Västerås. Under kullerstenarna döljer sig en gammal kristen begravningsplats från 1000-talet eller äldre. Begravningsplatsen lades redan igen på 1200-talet och är överbyggd av hus. Det är fortfarande oklart varför den övergavs. Men kullerstenarna döljer fler hemligheter.[källa behövs] Ett av de hus som kantar torget brann ner 1972 och därunder hittades resterna av en byggnad. I ett hålrum i väggen på den byggnaden hade någon stoppat undan en skatt, en silverskatt på 16,232 silvermynt vilka tillsammans vägde 18 kg vilken senare fick namnet Västeråsskatten. De yngsta mynten var daterade 1518 vilket tyder på att de gömts någon gång under befrielsekriget. De flesta av mynten var präglade i Västerås och oanvända. Mynten kom troligast ifrån Sala silvergruva, då det tidigare var bestämt att Salasilvret bara fick myntas i Västerås och Stockholm. Referenser
Maison Bonnier, Sveavägen

La maison Bonnier (en suédois : Bonnierhuset) ou Moraset 22 anciennement maison Reinhold (en suédois : Reinholdska huset) est un édifice du quartier de Norrmalm à Stockholm en Suède. Description Bonnierhuset est un bâtiment classé situé dans l'ilôt Moraset de la rue Sveavägen. Le bâtiment a été construit entre 1882 et 1884 pour le confiseur August Reinhold, d'après les plans de l'architecte Fredrik Olaus Lindström. En 1921, la maison est rachetée par l'éditeur Albert Bonniers förlag. Le nom de la propriété est Moraset 22. Galerie Bibliographie (sv) Runnquist, Ingrid, Ett hus på Sveavägen: från bullar till böcker, Stockholm, Bonnier, 1987 (ISBN 91-0-047364-2, LIBRIS 7147493) Références Voir aussi Articles connexes Lieux et monuments de Stockholm Architecture à Stockholm Maison Bonnier, Torsgatan Liens externes Portail de l’architecture et de l’urbanisme Portail de Stockholm
Bonnierhuset, Sveavägen

Bonnierhuset (tidigare Reinholdska huset) är en byggnadsminnesmärkt byggnad i kvarteret Moraset på Sveavägen i Stockholm. Byggnaden uppfördes 1882–1884 för konditorn August Reinhold, efter ritningar av arkitekt Fredrik Olaus Lindström. År 1921 inköptes huset av Bonniers förlag. Fastighetsbeteckningen är Moraset 22. Referenser Bebyggelseregistrets anläggningspresentation Litteratur Runnquist, Ingrid (1987). Ett hus på Sveavägen: [från bullar till böcker]. Stockholm: Bonnier. Libris 7147493. ISBN 91-0-047364-2 Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Bonnierhuset, Sveavägen.
Maison Bonnier, Torsgatan

La maison Bonnier (en suédois : Bonnierhuset) est un édifice du quartier de Norrmalm à Stockholm en Suède. Description La maison Bonnier est un bâtiment de 61 mètres de haut situé dans le centre de Stockholm, à l'adresse Torsgatan 21, près de S:t Eriksplan. Le bâtiment, propriété de Bonnier Fastigheter AB, a été construit à l'origine comme un bâtiment de bureaux et d'impression pour la maison d'édition Åhlén & Åkerlunds. Le complexe a été achevé en 1949 et a été conçu par Ivar Tengbom et son fils Anders Tengbom après un concours d'architecture gagné en 1937, mais la Seconde Guerre mondiale a retardé le début de la construction. Bonnierhuset est ainsi devenu le premier gratte-ciel en béton construit après la guerre. Les façades sont revêtues de briques de façade jaunes divisées en damier. La partie supérieure abritait les salles de rédaction et les bureaux, et la partie inférieure abritait l'imprimerie, l'atelier de reliure et les installations de stockage et de distribution. Au cours des années 1960 et 1970, la section basse en direction de Torsgatan et Lokstallsgatan a été agrandie avec de nouveaux bâtiments intégrés au complexe. Les extensions ont reçu le même langage de façade que les parties de 1949. De 1989 à 1995, une rénovation complète a été réalisée selon les plans d'Anders Tengbom. Dans ce contexte, les locaux de production ont été transformés en bureaux. Le bâtiment a abrité pendant une courte période Bonnier Magazines & Brands, qui a déménagé à Marieberg en 2019. Le plus important locataire externe est le cabinet comptable Öhrlings PricewaterhouseCoopers. La direction du groupe Bonnier a déménagé de Bonnierhuset vers d'autres locaux sur Kungsgatan à Stockholm en 2008, mais est située à Atlasmuren 1 depuis avril 2016. L'ancienne terrasse ouverte face à Torsgatan a été construite en 2006 avec Bonniers Konsthall, conçue par l'architecte Johan Celsing. Galerie Bibliographie (sv) Runnquist, Ingrid, Ett hus på Sveavägen: från bullar till böcker, Stockholm, Bonnier, 1987 (ISBN 91-0-047364-2, LIBRIS 7147493) Andersson, Henrik O.; Bedoire, Fredric (1977) [1973]. Stockholms byggnader: en bok om arkitektur och stadsbild i Stockholm (3). Stockholm: Prisma. Libris 7406664. (ISBN 91-518-1125-1) Olof Hultin; Ola Österling; Michael Perlmutter (2002) [1998]. Guide till Stockholms arkitektur. Stockholm: Arkitektur Förlag. Libris 8465772. (ISBN 91-86050-58-3) Références Voir aussi Articles connexes Lieux et monuments de Stockholm Liste des plus hauts bâtiments du comté de Stockholm Maison Bonnier, Sveavägen Liens externes Portail de l’architecture et de l’urbanisme Portail de Stockholm
Bonnierhuset, Torsgatan

Bonnierhuset (även Bonnierskrapan) är ett 61 meter högt höghus i centrala Stockholm, adress Torsgatan 21, nära S:t Eriksplan. Historik Byggnaden, som ägs av Bonnier Fastigheter AB uppfördes ursprungligen som kontors- och tryckeribyggnad för Åhlén & Åkerlunds förlag. Komplexet stod färdig 1949 och ritades av Ivar Tengbom och hans son Anders Tengbom efter en arkitekttävling som avgjordes redan 1937 men andra världskriget fördröjde byggstarten. Så blev Bonnierhuset den första betongskrapan som byggdes efter kriget. Fasaderna är klädda med gult fasadtegel som är uppdelat i ett rutmönster. I högdelen anordnades redaktions- och kontorsrum och i lågdelen fanns tryckeriet, bokbinderiet samt lager- och distributionslokaler. Under 1960- och 1970-talen utökades låghusdelen mot Torsgatan och Lokstallsgatan med nya huskroppar som infogades i anläggningen. Tillbyggnaderna gavs samma fasadspråk som delarna från 1949. Åren 1989 till 1995 genomfördes en omfattande ombyggnad efter Tengboms ritningar. I samband med det byggdes produktionslokalerna om till kontor. I huset fanns under en kortare tid Bonnier Magazines & Brands, som 2019 flyttade till Marieberg. Den största externa hyresgästen är revisionsfirman Öhrlings PricewaterhouseCoopers. Bonniers koncernledning flyttade år 2008 från Bonnierhuset till andra lokaler på Kungsgatan i Stockholm, men sitter sedan april 2016 på Atlasmuren 1. Den tidigare öppna terrassen mot Torsgatan bebyggdes 2006 med Bonniers konsthall, ritat av arkitekt Johan Celsing. Bilder Källor Andersson, Henrik O.; Bedoire, Fredric (1977) [1973]. Stockholms byggnader: en bok om arkitektur och stadsbild i Stockholm (3). Stockholm: Prisma. Libris 7406664. ISBN 91-518-1125-1 Olof Hultin; Ola Österling; Michael Perlmutter (2002) [1998]. Guide till Stockholms arkitektur. Stockholm: Arkitektur Förlag. Libris 8465772. ISBN 91 86050‐58‐3 Se även Bonniers konsthall Bonnierhuset, Sveavägen Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Bonnierhuset, Torsgatan.
Bonniers konsthall

Bonniers konsthall är en konsthall på Torsgatan i Stockholm, öppnad 2006. Historik Bonniers konsthall är en privat konsthall, finansierad av Maria Bonnier Dahlins stiftelse som instiftades 1985 av Jeanette Bonnier till minne av hennes omkomna dotter Maria Dahlin. Konsthallen öppnade i september 2006 med en samlingsutställning med verk av tidigare års Maria Bonnier Dahlinstipendiater, som Cecilia Edefalk, Karin Mamma Andersson, Jacob Dahlgren och Gunnel Wåhlstrand. Konsthallens första chef var Sara Arrhenius som hade tjänsten fram till 2017 då Magnus af Petersens tog över. Från 2019 delades ledarskapet upp, med Theodor Ringborg som konstnärlig ledare, Ellen Wettmark som verksamhetschef och Li Erlandsson som personalchef. I april 2023 tar Joanna Nordin över som konstnärlig ledare. Byggnad Den fem våningar höga byggnaden i glas är triangelformad med rundade hörn och följer Torsgatans krökning. Den ritades av Johan Celsing Arkitektkontor. Sveriges museum om Förintelsen I april 2022 meddelade ledningen för det planerade Sveriges museum om Förintelsen att verksamheten skulle lokaliseras i samma byggnad, en våningen ovanför Bonniers Konsthall, under en period på fem–åtta år i avvaktan på beslut om en slutlig placering, med en första utställning planerad från sommaren 2023. Se även Bonnierska porträttsamlingen Källor Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Bonniers konsthall. Bonniers konsthalls webbplats
Bonnstan

Bonnstan in Skellefteå ist eines der am besten erhaltenen Kirchendörfer in Schweden. Es liegt östlich des Stadtzentrums am Skellefte älv noch vor der Landeskirche. Es handelt sich um 116 einfache Bauwerke, die in fünf Reihen angeordnet sind. Die ersten Häuser entstanden im 17. Jahrhundert als zeitweilige Unterkünfte, da auch weit vom Zentralort entfernt lebende gläubige Familien zum Kirchenbesuch verpflichtet waren. In den unter Denkmalschutz stehenden Gebäuden sind keine elektrischen Anlagen oder andere moderne Installationen erlaubt. Sie sind weiterhin in Privatbesitz, können jedoch auf Anfrage besichtigt werden. Im Jahr 1835 gab es einen Großbrand, nach dem die Häuser, die näher an der Kirche lagen, neu errichtet wurden. Im Kirchendorf findet jährlich ein Kirchenwochenende, ein Markt und das Mittsommerfest statt. Quellen Ulrich Quack: Schweden. Iwanowski’s Reisebuchverlag, 2023, S. 623 (Bonnstan). Zara Sekhavati (Hrsg.): The Rough Guide to Sweden. Apa Publications, 2020, S. 376 (englisch, Skellefteå). Skellefteå. Länsstyrelsen Västerbotten, 2005, archiviert vom Original am 11. Januar 2006; abgerufen am 2. Juli 2024 (schwedisch). Bonnstan. Gemeinde Skellefteå, 2023, abgerufen am 2. Juli 2024 (schwedisch). Weblinks
Bonnstan

Bonnstan är ett område med 116 kyrkstugor som ligger strax öster om landsförsamlingens kyrka i Skellefteå. Bonnstan ingår tillsammans med bland annat landskyrkan och Lejonströmsbron i riksintresset "Skellefteå sockencentrum" (AC 20 Skellefteå, västra delen) med motiveringen "Skellefteå sockencentrum, kyrkstad och marknadsplats vid den gamla kustlandsvägen, som berättar om platsens betydelse för bygdens kyrkliga, sociala och kommersiella liv sedan medeltiden". Bonnstan är sedan 1982 byggnadsminne. En av de äldsta kända skildringarna från Bonnstan ger Carl von Linné när han beskriver sitt besök i Skellefteå 1732: inwid kyrkian Siällefte, en oräknerlig hoop af huus, liksom en artig stad, med hwita skorstenar, bygd uthi 2:ne gator, med tvärgator bestående af 350 à 400 huus. De swarade mig att hvar bonde i socknen hade sitt huus, uthi hwilket han war om högtidesdagarna. När den första kyrkstaden i Skellefteå uppstod är inte dokumenterat, men troligen fanns den i början av 1600-talet. Den har eldhärjats flera gånger; första gången 1672 och andra gången 1835. Då ödelades den helt. Den nya kyrkstaden byggdes därefter upp på nästan samma plats kring landsvägen, men lite längre från sockenkyrkan. Vid en större brand 1937 brann ett tiotal hus (inklusive sockenarresten) nordväst om torgplatsen ner. Efter detta omflyttades hus norr om genomfartsvägen för att återställa helhetsintrycket. Till Bonnstan hörde också ett område i norr med kyrkstallar, dessa har dock till största delen brunnit ned eller rivits. År 1970 brann ett hus. Vid den senaste branden 27 oktober 2012 brann två hus innehållande 16 kammare ner, men räddningstjänsten lyckades rädda omkringliggande hus från annat än mindre skador. Se även Skellefteå socken Referenser Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Bonnstan. Skellefteå kommun: Bonnstan i Skellefteå Bonnstans webbplats
Boo gamla kyrkogård

Boo gamla kyrkogård är en historisk begravningsplats som ligger på Skogsöudden vid södra sidan om Baggensstäket i Saltsjöbaden, Nacka kommun (dvs på andra sidan sundet i förhållande till tätorten Boo). Begravningsplatsen förvaltas av Boo församling. Begravningsplatsen är en del av Skogsö naturreservat. Idag finns här 47 gravar och nya gravplatser upplåts inte längre. Historik Boo gamla kyrkogård är känd sedan 1600-talet och något äldre än Boo kapell som uppfördes 1635. Begravningsplatsen har använts under långa tider av förbifarande sjöfolk, men hur och varför den kom till är okänt. Den äldsta läsliga kvarvarande gravstenen är från 1737. Den restes för Olof Åberg som skötte tullbommarna i Baggensstäket. Det är även troligt att de stupade svenska soldaterna från slaget vid Stäket 1719 begravdes här. På begravningsplatsen vilar även Petter Gottberg (1762-1831), skeppare och arrendator av Gotska Sandön. Enligt sägnen var Gottberg strandrövare och mördare. Detta gjorde honom till en uppmärksammad romanfigur under slutet av 1900-talet. Det har gjorts en TV-serie med Sven Wollter i huvudrollen som Petter Gottberg, Husbonden – piraten på Sandön. Gottberg har även skildrats i boken Vrakplundraren av Helmer Lindholm. Mellan 1816 och 1817 pågick en rättegång mot Petter Gottberg om plundring av vrak. På kyrkogården vilar också guldsmeden Magnus Dahlqvist (död 1848), ägare av Boo gård, Anders Walmo (död 1737), uppbördsmannen vid Stäkets bomen samt journalisten och författaren Ester Blenda Nordström (död 1948). Bilder Referenser Informationstavlan på platsen. Webbkällor Boo församling Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Boo gamla kyrkogård.
Boo kapell

Boo kapell är ett privatägt kapell i Boo församling i Stockholms stift. Kapellet tillhör familjen Ribbing och ligger invid Boo herrgård. Kapellets historik Boo kapell från 1600-talet brändes av ryssarna 1719. Nuvarande kapell uppfördes 1724 i karolinsk stil. Dåvarande ägare till Boo gård Nicodemus Tessin d.y. gjorde ritningarna till kapellet och bekostade dess uppförande. Kapellet är byggt med liggande timmer i korsform och har vapenhus i södra korsarmen och sakristia i norra. Taket är flackt och valmat och väggarna är klädda med gulmålad stående träpanel. Inventarier Den marmorerade predikstolen är placerad ovanför altaret och är en så kallad altarpredikstol. Ovanför predikstolen finns en oljemålning från början av 1700-talet som skildrar Golgata. Orgel 1853 byggde Carl Gustaf Cederlund, Stockholm kapellets första orgel. Den nuvarande orgeln byggdes 1893 av Anders Victor Lundahl, Stockholm och är en pneumatisk orgel. Lundahlska Orgelfabriken i Stockholm levererade instrumentet, som fick rörpneumatisk traktur och registratur (då en nymodighet inom svenskt orgelbyggeri). Orgeln har ett tonomfång på 54/20. Fasaden är från 1853 års orgel. Orgeln har 5 stämmor och är alltjämt bevarad. Kyrkomiljön Klockstapeln är en öppen bockformad konstruktion som uppfördes 1740. I stapeln finns två klockor från 1700-talet som rings manuellt. 2,5 kilometer söderut på en udde vid andra sidan vattnet ligger den nya kyrkogården som invigdes 1912. Bildgalleri Se även Boo gamla kyrkogård Källor Tryckta källor Christina Nilsson: Kyrkguiden: vägledning till kyrkorna i Stockholms stift, Svenska kyrkan. Stockholms stift, ISBN 978-91-975146-5-1 Dag Edholm: Lundahlsorgeln i Boo kapell 100 år (Orgelforum 2/1993 s.39-48). Våra kyrkor, sidan 716, Klarkullens förlag, Västervik, 1990, ISBN 91-971561-0-8 Dag Edholm, red (1990). Inventarium över svenska orglar: 1989:III, Strängnäs stift; Stockholms stift. Tostared: Förlag Svenska orglar. Libris 4108784 Webbkällor Boo församling Bebyggelseregistrets byggnadspresentation Externa länkar Boo församling Boo kapells vänner Wikimedia Commons har media som rör Boo kapell.