NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Финская церковь (Стокгольм)

Финская церковь (швед. Finska kyrkan, фин. Suomalainen kirkko), ранее церковь Фредрика, первоначально Лилла-Болльхусет — лютеранская приходская церковь финской общины, входящая в состав Шведской церкви, расположенная в Гамла-Стане («старом городе») в центре Стокгольма на улице Слоттсбаккен. Первоначальное здание играло важную роль в истории шведского театра и в XVII веке иногда использовалось как театр. История В XVI веке службы на финском языке проводились в церкви упразднённого монастыря Свартбрёдра. После сноса монастыря община вела странствующий образ жизни. В разное время для богослужений использовались церковь Святого Николая, Немецкая церковь, церковь Риддархольмена и церковь Катарины. Здание было построено между 1648 и 1653 годами Георгом Сиппелем как пристройка к Стора Больхюсет (Большому бальному залу) и первоначально служило площадкой для игр в мяч. В период с 1662 по 1686 год оно, очевидно, часто использовалось в качестве театра приезжими театральными труппами из Стокгольма. В 1725 году финская община смогла приобрести Лилла Больхюсет. Всё здание было перестроено в церковь под руководством архитектора Йорана Аделькранца, и новая церковь была освящена 19 декабря 1725 года. Архитектура и внутреннее убранство Церковь имеет прямоугольную форму, размеры 20 на 10 м, и вмещает около 400 человек. К западу расположена двойная галерея, нижняя преграда которой с 1734 года украшена финским гербом и старыми гербами провинции. Алтарная картина, изображающая Воскресение Христово, была написана Лоренсом Готтманом в 1734 году. Люстры происходят из церкви в Ниене (Ингерманландия, ныне Россия). Орган был построен неизвестным мастером. Орган был перестроен в 1752 году Йонасом Греном и Петтером Штрале в Стокгольме. Орган имел шесть регистров и три меха. В 1790 году стокгольмский мастер Улоф Шван построил механический орган. До 1990 года орган не был пригоден для игры. В 1990—1991 годах производители органов Åkerman & Lund провели масштабную реставрацию органа и реконструировали меха. У органа 12 регистров. Это единственный орган Швана в Стокгольме, сохранившийся на своём первоначальном месте. Галерея См. также Финская церковь Святой Марии (Санкт-Петербург) Болльхустеппан Мальчик, смотрящий на Луну Примечания Ссылки Tietoa kirkosta Tukholman Suomalaisen seurakunnan internetsivuilla (Официальный сайт) На Викискладе есть медиафайлы по теме Финская церковь (Стокгольм)
Finska kyrkan

Finska kyrkan (finska: Suomalainen kirkko), formellt Fredriks kyrka, ursprungligen Lilla Bollhuset, är en kyrkobyggnad och församlingskyrka till Finska församlingen inom Svenska kyrkan, belägen vid Slottsbacken 2 B–C i Gamla stan i Stockholm. Den ursprungliga byggnaden har en viktig plats i den svenska teaterhistorien, och användes tidvis som teater under 1600-talet. Historik Före ombyggnaden till kyrka, se Lilla Bollhuset Redan på 1500-talet hölls finskspråkiga gudstjänster i det upplösta Svartbrödraklostrets kyrka. Efter klostrets rivning förde församlingen en kringflackande tillvaro. Under olika perioder användes Storkyrkan, Tyska kyrkan, Riddarholmskyrkan och Katarina kyrka som gudstjänstlokaler. Byggnaden uppfördes mellan 1648 och 1653 av Georg Sippel som en tillbyggnad till Stora Bollhuset, och var ursprungligen en lokal för bollsport. Mellan 1662 och 1686 användes den bevisligen ofta som teater av gästande teatersällskap i Stockholm. År 1725 kunde den finska församlingen köpa Lilla Bollhuset. Hela byggnaden byggdes om till kyrka under ledning av arkitekten Göran Adelcrantz, och den nya kyrkan invigdes den 19 december 1725. Interiör Själva kyrkorummet har en rektangulär form och mäter 20 gånger 10 meter och har cirka 400 sittplatser. I väster finns en dubbelläktare vars nedre barriär sedan 1734 pryds av Finlands riksvapen och de gamla landskapsvapnen. Altartavlan föreställer Kristi uppståndelse och utfördes av Lorens Gottman 1734. Takkronorna kommer från en kyrka i Nyen i Ingermanland i nuvarande Ryssland. Orgeln har 12 stämmor och byggdes av Olof Schwan 1792. Ineriörbilder Orgel En orgel byggdes av en okänd orgelbyggare. Orgeln byggdes om 1752 av Jonas Gren och Petter Stråhle, Stockholm. Orgeln hade 6 stämmor och tre bälgar. 1790 byggde Olof Schwan, Stockholm en mekanisk orgel. Orgeln var inte i spelbart skick fram till 1990.Åren 1990–91 återställde orgelbyggeriet Åkerman & Lund orgelverket i stor utsträckning och bälgverket rekonstruerades. Orgeln har 12 stämmor. Orgeln är den enda Schwanorgeln i Stockholm som står på sin ursprungliga plats. 1945 byggde Åkerman & Lund, Sundbyberg en pneumatisk orgel bakom Schwans orgel. Kororgel Kyrkan har också en kororgel byggd av orgelbyggare Martti Porthan, Finland. Den har följande disposition: Diskografi Orgelliv : sju sekel i Stockholms stifts kyrkor / redaktör: Christina Nilsson ; foto: Magnus Aronson, Mats Åsman. Stockholm: Kulturhistoriska bokförlaget. 2012. Libris 13609452. ISBN 978-91-87151-04-0 - Innehåller CD med musik på kyrkans orgel framförd av Kira Lankinen. Källor Gunilla Dahlberg: Komediantteatern i 1600-talets Stockholm (1992) Fotnoter Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Finska kyrkan.
Medborgarhuset

Forsgrenska medborgarhuset or colloquially Medborgarhuset (Swedish for Citizen's Building) is a civic hall in Stockholm, Sweden, located on the southern side of Medborgarplatsen, Södermalm. The complex contains a public bath, an auditorium, a local library, a gymnasium, a children's theatre, and several meeting-rooms. The building was thoroughly restored in 1981, and the bath updated in 1988–1989 with the addition of a winter garden. Built 1936–1939, the yellow brick building is the Neoclassical Functionalist design of Karl Martin Westerberg, even though the classical features of the tall gables facing the public square were significantly reduced in the final design. The architect thought to solve the complex programme by breaking up the volume into three parts to permit daylight to reach the core. Notwithstanding, the building forms a compact volume and renders heavy on its neighbourhood. Swedish minister for foreign affairs Anna Lindh gave her last speech on the stairs of Medborgarhuset on September 9, 2003, two days before she was assassinated. See also Architecture of Stockholm References
Hjularöd slot

Hjularöd slot er et svensk slot i Harlösa sogn i Eslöv kommune i Skåne. Slottet omtales første gang i 1391, men det nuværende slot blev opført i 1894-1897 af kammerherre Hans Gustaf Toll. Forbillederne for slottet kom fra den franske middelalder, specielt Château de Pierrefonds, som på det tidspunkt nyligt var blevet renoveret under stor opmærksomhed. Det nye slot blev tegnet af arkitekterne Isak Gustaf Clason og Lars Israel Wahlmann. Udendørsscener fra den svenske tv-julekalender Mysteriet på Greveholm fra 1996 blev indspillet i Hjularöds borggård lige som opfølgeren Mysteriet på Greveholm – Grevens återkomst fra 2012. Slottet ejes af familien Bergengren og er ikke offentlig tilgængeligt. Galleri Noter Kilder og eksterne henvisninger Officiel hjemmeside Arkiveret 20. februar 2010 hos Wayback Machine Hjularöds slott Arkiveret 4. maj 2014 hos Wayback Machine på Eslövs kommuns hjemmeside
Hjularöd Castle

Hjularöd Castle (Swedish: Hjularöds slott) is a manor house at Eslöv Municipality in Scania, Sweden. History The estate was first mentioned in 1391. The main house was built in 1894–1897 for chamberlain Hans Gustaf Toll. French medieval castles, the château de Pierrefonds in particular, were inspiration for the manor when architects Isak Gustaf Clason (1856 –1930) and Lars Israel Wahlman (1870–1952) designed it. The manor has been owned by members of the Bergengren family since 1926 and is not open to the public. Outside scenes from the 1996 Swedish SVT Christmas Calendar production Mysteriet på Greveholm were filmed in the courtyard of the manor. See also List of castles in Sweden References External links Official webpage (in Swedish)
Castillo de Hjularöd

El Castillo de Hjularöd (en sueco: Hjularöds slott) es una mansión en el municipio de Eslöv en Escania, Suecia.​ Historia La propiedad fue mencionada por primera vez en 1391. La casa principal fue construida entre 1894-1897 por el chambelán Hans Gustaf Toll. Los castillos medievales franceses, en particular el château de Pierrefonds, fueron la inspiración para la mansión cuando los arquitectos Isak Gustaf Clason (1856-1930) y Lars Israel Wahlman (1870-1952) la diseñaron. La mansión ha sido propiedad de miembros de la familia Bergengren desde 1926 y no está abierta al público. Escenas exteriores de la producción de Swedish SVT Christmas Calendar Mysteriet på Greveholm fueron filmadas en el patio de la mansión.​​ ​ Referencias Enlaces externos Official webpage (en sueco)
Hjularöds slott

Hjularöds slott är ett slott i Harlösa socken i Eslövs kommun. Slottet omnämns för första gången 1391, under Horns krig ägdes slottet av Knud Gabrielsen som var dansk landsdomare i Halland. Svenskarna plundrade och brände slottet strax innan slaget vid Borst. Det nuvarande slottet byggdes 1894–1897. Det lät uppföras av kammarherren Hans Toll, med franska medeltidsslott som förebild, kanske framför allt Château de Pierrefonds som då nyligen renoverats och rönt stor uppmärksamhet. Det nya slottet ritades av arkitekterna Isak Gustaf Clason och Lars Israel Wahlman. Slottet ägs sedan 1926 av familjen Bergengren och är inte öppet för allmänheten. Hjularöd i film och TV Edvard Perssons debutfilm som både regissör och skådespelare, Studenterna på Tröstehult från 1924, spelades delvis in på Hjularöd där slottet fick fungera som det fiktiva slottet Tröstehult. Utomhusscener för julkalendern Mysteriet på Greveholm 1996 spelades in på slottets borggård liksom scener för uppföljaren Mysteriet på Greveholm – Grevens återkomst 2012. Bilder Referenser Vidare läsning Lönnäng, Ragnar (2006). Till skånska slott och sevärdheter. Simrishamn: Gröna nyckeln. sid. 86-89. Libris 10126422. ISBN 91-631-8349-8 Externa länkar Officiell webbplats Hjularöds slott, Eslövs kommun Skånskaslott.se Hjularöd, i Carl Martin Rosenberg: Geografiskt-statistiskt handlexikon öfver Sverige, Stockholm 1882–1883 Hjularöd i Historiskt-geografiskt och statistiskt lexikon öfver Sverige i 7 band, Stockholm 1856–1870
Björnstorp slot

Björnstorp slot er et svensk slot i Gödelöv sogn i Lund kommune i Skåne. Det er opført i 1752 i rokokostil, og der er lavet om- og tilbygninger i 1860'erne og 1870'erne. Slottet ligger ved den vestlige ende af Romeleåsen, tre kilometer nord for Genarp, syd for stationsbyen Björnstorp. Historie Den ældste kendte ejer af Björnstorp slot var Mikkel Pedersen Gønge, som i 1568 blev tildelt "kronens torp Björnstrup" i forlening. Derefter blev slottet ejet af Beata Mikkelsdatter Gønge, Clara Mostsdatter Gere, Falck Lycke, Lauritz Galtung og Barbara Grabow. Efter 1680 tilhørte Björnstorp lige som Svenstorp slot Johan Monrad, som er omtalt som ejer i 1700. Snart blev grevinde Christina Piper ejer af slottet. Hun fik i 1725 slottet som kompensation for en ubetalt gæld. Det var hende, der tog initiativ til at gøre Björnstorp til en rigtig herregård og fik opført hovedbygningen. Hendes datter, Hedvig Maria Sture, solgte Björnstorp i 1754 til Fredrik Gustav Gyllenkrok på Svenstorp. I 1779 blev Björnstorp fideikommis og har siden været i slægten Gyllenkroks eje. Sit nuværende udseende fik slottet ved en ombygning i 1868 under ledelse af Helgo Zettervall. Den nuværende ejer af Björnstorp er Thure Gabriel Gyllenkrok, der overtog slottet i 1941. Eksterne kilder og henvisninger Officiel hjemmeside Arkiveret 4. marts 2016 hos Wayback Machine Segerstråle, Nils (1979). Svenska fideikommiss. AWE/Gebers. s. 47. Hentet 2016-03-07. Nordisk familjebok. 1905. s. 601. Hentet 2016-03-07.
Björnstorp Castle

Björnstorp Castle (Swedish: Björnstorp slott) is a manor building in Lund Municipality, Scania, Sweden. It was built in 1752 and reshaped in 1860–1880, with its final appearance set in 1868, by architect Helgo Zettervall (1831–1907). History Björnstorp is mentioned in 1568, when it was granted to Mikkel Pedersen Gönge from the crown. After this, it was owned by various members of the local Danish nobility. In 1725, the estate was acquired by the Swedish countess Christina Piper (1673–1752). At that time only a smaller property, she enlarged it into a manor estate: the present manor building is from 1752. In 1754, the daughter of Christina Piper, Hedvig Maria Sture, sold it to baron Fredrik Gustav Gyllenkrok of Svenstorp, and it has since then been owned by the Gyllenkrok family. Between 1780 and 1799, it was the home of the artist Charlotta Cederström (1760–1832) married to Baron Axel Ture Gyllenkrok. Björnstorp was redecorated to its present exterior by Helgo Zettervall in 1868. References Other sources (in Swedish) Björnstorp Castle, from Sylve Åkesson's website on Scanian Castles and Mansion
Castillo de Björnstorp

El Castillo de Björnstorp (en sueco: Björnstorp slott) es una mansión en el municipio de Lund, Escania, Suecia. Fue construido en 1752 y reformado en 1860-1880, alcanzando su apariencia final en 1868, por el arquitecto Helgo Zettervall (1831-1907).​ Historia Björnstorp es mencionado en 1568, cuando fue concedido a Mikkel Pedersen Gönge por la corona. Después de esto, fue propiedad de varios miembros de la nobleza local danesa. En 1725, la finca fue adquirida por la condesa sueca Christina Piper (1673-1752). En ese momento era solo una pequeña propiedad, ella la agrandó en una mansión: el actual edificio señorial es de 1752. En 1754, la hija de Christina Piper, Hedvig Maria Sture, lo vendió al barón Fredrik Gustav Gyllenkrok de Svenstorp, y desde entonces ha sido propiedad de la familia Gyllenkrok. Entre 1780 y 1799, fue el hogar de la artista Charlotta Cederström (1760-1832) casada con el barón Axel Ture Gyllenkrok. Björnstorp fue redecorado a su presente exterior por Helgo Zettervall en 1868.​​ Referencias Bibliografía (en sueco) Björnstorp Castle, from Sylve Åkesson's website on Scanian Castles and Mansion
Björnstorps slott

Björnstorps slott är ett slott i Gödelövs socken i Lunds kommun. Slottet är i romantisk rokokostil. Det är uppfört 1752 och ändrat på 1860- och 1870-talen. Det är beläget på Romeleåsens västra sluttning tre kilometer norr om Genarp, söder om godsets stationssamhälle Björnstorp. Historia Äldste kände ägaren till Björnstorp var Mikkel Pedersen Gönge, som 1568 fick "kronans torp Björnstrup" i förläning. Därefter ägdes Björnstorp av Beata Mikkelsdatter Gönge, Clara Mostsdatter Gere, Falck Lycke, Lauritz Galtung och Barbara Grabow. Efter 1680 tillhörde Björnstorp, liksom Svenstorp, fru Mette Rosenkrantz till Häckeberga. Genom hennes dotter Mette Sophie Krabbe kom godset till danska statsrådet Johan Monrad, omnämnd som ägare år 1700. Snart kom grevinnan Christina Piper i besittning av Björnstorp. Hon fick 1725 behålla det som ersättning för en intecknad skuld. Hon började göra om Björnstorp till en verklig herrgård och uppförde huvudbyggnaden. Hennes dotter Hedvig Maria Sture sålde Björnstorp 1754 till friherre Fredrik Gustav Gyllenkrok på Svenstorp. År 1779 blev Björnstorp fideikommiss, och har sedan dess varit i ätten Gyllenkroks ägo. Sitt nuvarande utseende fick Björnstorp vid en ombyggnad 1868, ledd av Helgo Zettervall. Björnstorps fideikommiss innehas sedan 2011 av Nils Gyllenkrok efter hans far Thure-Gabriel Gyllenkroks bortgång. Enligt den år 1963 fattade avvecklingslagen skulle då fideikommisset upphöra, men år 2006 fattade regeringen beslut om en förlängning intill dess nuvarande fideikommissarien avlider. År 2023 ansökte Nils Gyllenkrok och dennes son Axel om att fideikommisset skulle få fortsätta. Beslutet avslogs hösten 2024, vilket innebar att fideikommisset kommer att avvecklas vid Nils Gyllenkroks bortgång. Källor Björnstorp i Nordisk familjebok (andra upplagan, 1905) Schwerin, Hans Hugold Julius von (1934). Skånska herrgårdar under svensk tid: en konsthistorisk undersökning av den skånska herrgårdsarkitekturens utveckling efter provinsens övergång till Sverige och fram till det nittonde seklets inbrott ([2. uppl.]). Stockholm: Ardor. sid. 188. Libris 1367499 Noter Vidare läsning Lönnäng, Ragnar (2006). Till skånska slott och sevärdheter. Simrishamn: Gröna nyckeln. sid. 34-37. Libris 10126422. ISBN 91-631-8349-8 Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Björnstorps slott. Björnstorp, i Carl Martin Rosenberg: Geografiskt-statistiskt handlexikon öfver Sverige, Stockholm 1882–1883 Björnstorp i Historiskt-geografiskt och statistiskt lexikon öfver Sverige i 7 band, Stockholm 1856–1870 Officiell webbplats
Alte Kirche von Vallsjö

Die Alte Kirche von Vallsjö ist ein historisches Kirchengebäude der Schwedischen Kirche bei Vallsjö in der schwedischen Gemeinde Sävsjö. Die Kirche ist eine der im 12. Jahrhundert im romanischen Stil erbauten sogenannten Njudungskirchen. Sie steht am Südufer des Sees Vallsjön (Nässjö). Südöstlich des eigentlichen Kirchengebäudes befindet sich ein hölzerner Glockenturm. Da die Kirche über keine Heizmöglichkeit verfügt, findet eine kirchliche Nutzung nur im Sommer statt. Bemerkenswert ist das Bild im Tympanonfeld über der Tür zum Chor, das an den Stil des Doms zu Lund erinnert und den Kampf zwischen Gut und Böse darstellt. Besonders alt ist ein im Langhaus stehender Bildstein aus dem 13. Jahrhundert der den Lebensbaum darstellt. Die Kanzel stammt vom Ende des 17. Jahrhunderts, das Kirchengestühl entstand 1700. Die Decke wird von in der Mitte des 18. Jahrhunderts entstandenen spätbarocken Deckenmalereien geziert. Die Kirchenorgel ist eine Magnusson-Orgel und stammt aus der Mitte des 19. Jahrhunderts. Es soll sich bei ihr um die am besten erhaltene Kirchenorgel der Njudung-Region handeln. Ende des 19. Jahrhunderts wurde deutlich weiter westlich, unweit von Sävsjö, mit der Kirche von Vallsjö eine neue Kirche gebaut und die Nutzung der Alten Kirche von Vallsjö aufgegeben. Ab 1951 nahm man dann die Nutzung wieder auf. Literatur Carina G. Hördegård, Njudungskyrkorna i Sävsjö och Vetlanda kommuner, ohne Jahresangabe, Seite 14 Weblinks
Vallsjö gamla kyrka

Vallsjö gamla kyrka är en kyrkobyggnad i Sävsjö i Växjö stift. Den är församlingskyrka i Sävsjö församling. Kyrkan ligger utmed länsväg 127 fem kilometer öster om Sävsjö. Strax nedanför kyrkan vid norra sidan ligger Vallsjön. Kyrkobyggnaden Kyrkan uppfördes i romansk stil under andra hälften av 1100-talet. Den är en av de så kallade Njudungskyrkorna och saknar sockel. Från början hade kyrkan ett smalt torn. 1568 under nordiska sjuårskriget förstördes tornets övre del av danskarna. När Vallsjö nya kyrka hade uppförts 1891 började kyrkan förfalla. Efter omfattande reparationer togs kyrkan återigen i bruk och invigdes 1951 av biskop Elis Malmeström. Kyrkan har två ingångar. Ena ingången går till korets södra sida och har skulpterad tympanon. Andra går genom vapenhuset i väster. Kyrkorummets platta trätak har målningar utförda i senbarock från mitten av 1700-talet. Triumfbågsväggens målningar tillkom vid en reparation 1822. Kyrkan saknar uppvärmning och används bara under sommarmånaderna. Nuvarande klockstapel uppfördes 1929. Inventarier Vid korbågen står en bildsten från 1200-talet. Dess motiv är livets träd. Predikstolen i bondbarock är från slutet av 1600-talet. Mellan dess vridna kolonner finns skulpturer föreställande Johannes, Petrus och Paulus. Den slutna bänkinredningen är daterad till 1699 och 1701. Altaret är murat direkt vid väggen inne i absiden. Orgel 1868 byggde Johannes Magnusson, Lemnhult en mekanisk orgel till kyrkan. Den flyttades 1892 till den nya kyrkan. Flyttades tillbaka till den gamla kyrkan 1913. Renoverad 1960 av Rolf Larsson, Uppsala och 1973 av Västbo Orgelbyggeri, Långaryd. Bildgalleri Referenser Tryckta källor Våra kyrkor, sidan 335, Klarkullens förlag, Västervik, 1990, ISBN 91-971561-0-8 Anslagstavla vid kyrkan. Tore Johansson, red (1988). Inventarium över svenska orglar: 1988:II, Växjö stift. Tostared: Förlag Svenska orglar. Libris 4108784 Webbkällor Vallsjö socken i Jönköpings län Sverigeresor Njudungskyrkorna Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Vallsjö gamla kyrka.
Östergarnsberget

Östergarnsberget är en inlandsklint i Östergarns socken på östra Gotland, strax söder om Katthammarsvik. Större delen av berget ingår i Östergarnsbergets naturreservat, som bildades 2005 och omfattar 193 hektar. Det är även ett Natura 2000-område. Natur Berget, som en gång bildats av korallrev, består av revkalksten. Is och vatten har under tusentals år format berget och skapat grottor – några mer än 10 meter djupa. Bergets högsta del, som når drygt 42 meter över havet, ligger strax innanför Mattsarveklint i nordväst. Från klintkrönet har man en storslagen utsikt. Platån uppe på berget domineras av öppna hällmarker omväxlande med gles och lågvuxen tallskog. Här ligger också den cirka 14 hektar stora Gannemyr. Jordlagret är tunt och växtligheten, till exempel gul fetknopp och backtimjan, sparsam. I den sydvästligaste delen av reservatet består jordtäcket delvis av sand, och barrskogen är här tätare och har dessutom ett påtagligt inslag av gran. Bergplatån avgränsas av branta stup mot väster, norr och öster, men söderut sluttar berget bara svagt. Nedanför branterna ligger ofta rasmassor bestående av block och stenar som vittrat loss från bergets sidor. I de norra och östra rasbranterna växer en askdominerad lövskog med inslag av tall. På den steniga marken trivs också stinknäva, grusslok och den sällsynta ormbunken kalkbräken. Såväl uppe på Östergarnsberget som i och nedanför bergets klintar finns ett flertal ovanliga växter, som de båda ormbunkarna hjorttunga och kalkbräken, de småvuxna alvarväxterna kalknarv och kalkkrassing samt orkidéer som salepsrot, röd skogslilja och spindelblomster. En av Östergarnsbergets karaktärsfåglar är trädlärkan, som under våren och försommaren sjunger högt uppe i luften över bergets hällmarker. Stora delar av Östergarnsberget betas av får. Kalkbrytning Det finns flera tydliga spår efter kalkbrytning på Östergarnsberget. Just där vägen mot Katthammarsvik utgår från vägen mot Östergarns kyrka finns en restaurerad kalkugnsruin som är 15 meter i diameter vid basen och 8 meter hög. Strax intill ligger den så kallade ”Flyktingkällan”, ett minnesmärke över de letter som under andra världskrigets slutskede flydde till Gotland. Sydost om kalkugnsruinen och utmed vägen som leder upp på berget ligger ett stort stenbrott vid Gutenviksklint. Kalkugnsruiner finns också vid Kaupungskling i sydöst och Grönskogshuvud i sydväst. Se även Källinghagen Referenser Noter Källförteckning Kloth, Jens-Henrik; Lovén, Ulf (1987) [1987]. Gotlands natur – en reseguide. Stockholm: Bonnier Fakta, Länsstyrelsen i Gotlands län. sid. 114–115. Libris 8350245. ISBN 91-34-50860-0 Externa länkar Segotland.se (PDF) Guteinfo.com
Tyresö Church

Tyresö Church (Swedish: Tyresö kyrka) is a 17th-century church in Tyresö, Sweden, belonging to the Tyresö parish. The church is located near Tyresö Palace, which was built during the same era. The church has a brick exterior and built in a style of a mixture of gothic and renaissance with the tower facing west. It was built during 1638–1640 by riksdrots Gabriel Oxenstierna, who also built Tyresö castle. The church was inaugurated March 9, 1641 with Gabriel Oxenstierna's own burial. In 1790 the tower and roof were destroyed by a fire, and due to financial difficulties the spire on the tower was not rebuilt, and a low pyramid formed roof was built there instead, which is there still today. Tyresö church is one of the most popular churches in Sweden for weddings due to its idyllic placement on a hillock surrounded by meadows and lush trees, and the proximity to Tyresö castle and no modern buildings nearby. Cemetery The church's sanctity also made it the preferred place for performing a person's last rites. One of the earliest and most famous of such people was King Gustav II Adolf, whose last rites were held there. The cemetery is located behind the church. The Tyresö Castle forms the background to the cemetery. References External links Media related to Tyresö kyrka at Wikimedia Commons