Östra Tollstads kyrkogård

Östra Tollstads kyrkogård är en kyrkogård i Östra Tollstads socken, Mjölby kommun. Den ligger omkring 250 meter nordöst om Östra Tollstads kyrka, på den plats där socknens medeltida kyrka tidigare stod. Kyrkogården fortsatte att användas efter att den äldre kyrkan revs och den nuvarande kyrkan uppfördes på en ny plats under 1880-talet. Anläggningen har en rektangulär form i nord–sydlig riktning och präglas av höga lövträd, grusgångar, rygghäckar och äldre gravanläggningar. På kyrkogården finns kistgravplatser och en minneslund. Historia Den äldsta kyrkan i Östra Tollstad uppfördes av kalksten och gråsten under 1100-talet eller början av 1200-talet. Den bestod av ett rektangulärt långhus och ett smalare kor med absid. Kyrkan byggdes ut med en nordlig träkyrka 1730–1731 för att rymma den växande befolkningen. Under mitten av 1880-talet revs den äldre kyrkan och ersattes av den nuvarande kyrkan, som byggdes omkring 250 meter sydväst om kyrkogården 1885–1886. Kyrkogården behöll sin funktion som begravningsplats efter kyrkans rivning. På en karta från 1797 har den en långsmal rektangulär form med ingångar i söder och i den nordvästra delen. I det sydvästra hörnet fanns en byggnad som möjligen var en kyrkobod eller ett magasin. Samma struktur framgår av en karta från 1820. År 1823 anskaffades nya smidesgrindar till den södra ingången. Grindarna bekostades huvudsakligen av Adam Carlsson och tillverkades av smeden Gustaf Esping. Deras initialer, ACS och GE, samt årtalet 1823 ingår i grindarnas dekor. Under mitten av 1800-talet var kyrkogården så vattensjuk att den ansågs olämplig för gravsättningar. År 1852 beslutades därför att begravningarna skulle ske i en linje längs den östra muren. Flera framstående personer i socknen antecknade sig samtidigt för framtida gravplatser. En av dessa var riksdagsmannen Anders Andersson, vars gravvård stod kvar på ursprunglig plats vid inventeringen. Kyrkogården utvidgades åt väster och den nya delen invigdes 1890. I samband med utvidgningen togs den nordvästra ingången bort. Den hade tidigare bland annat använts vid begravningar som skulle ske i tysthet, exempelvis efter självmord. År 1900 beslutades att träd skulle planteras längs korsgångarna. Ett planeringsförslag antogs 1910, då även gravbrev började utfärdas vid köp av gravplatser. Kyrkogården delades 1946 i en kostnadsfri allmän del och en del med enskilda gravplatser. Minnesstenen över den medeltida kyrkan invigdes 1947. Under 1960-talet förändrades kyrkogårdens utformning. Ett förslag från 1965 innebar att grusgravar skulle tas bort och att delar av trädbeståndet skulle glesas ut. År 1969 beslutades att grusgravarna i kvarter B skulle läggas om till gräsgravar. Fyra kalkstensvårdar från första hälften av 1600-talet flyttades år 2000 från kyrkogården till den nuvarande kyrkans vapenhus. Omgivning Kyrkogården ligger i övergången mellan slätt- och skogsbygd, omgiven av åkermark, betesmarker och mindre höjdpartier. Norr om kyrkogården ligger den tidigare kyrkskolan och det före detta ålderdomshemmet Vilstad. Skolbyggnaden stod färdig 1878 och används numera som bygdegård. Öster om kyrkogården ligger den tidigare prästgården och norr om denna lönebostället. En grusad björkallé förbinder kyrkogården med den nuvarande kyrkan. Längs allén ligger församlingshemmet och det före detta ålderdomshemmet. Väster om allén finns parkering och åkermark. Utformning Kyrkogården är indelad i fem kvarter, A–E. Kvarter A omfattar gravraden längs kyrkogårdens ytterkanter, medan kvarteren B–E ligger innanför den korsformade indelningen av grusgångar. Anläggningen har en lummig parkkaraktär. Den nord–sydliga mittgången flankeras av åtta höga lindar som ger kyrkogården ett delvis stadsmässigt uttryck. Gravkvarteren har en strikt utformning med raka gravrader, rygghäckar och grusgångar. En sammanhängande gravrad löper längs muren runt hela kyrkogården. Kyrkogården omges av stödmurar av huggen gråsten. Murarna varierar i höjd och utförande. Den östra muren gränsar mot prästgårdens trädgård och är i sydöst uppförd av stora stenblock med bruksfogar. På delar av murarna finns nät- eller trådstängsel. Ingångar och gångar Den huvudsakliga ingången ligger i söder och har den bevarade smidesgrinden från 1823. Det är en dubbelgrind med spjälor, en tulpanliknande bård och vegetativa ornament. Grindstolparna är av granit med avfasade hörn och pyramidformade krön. I väster finns en öppen förbindelse mellan den äldre kyrkogården och minneslunden. Den ansluter till den öst–västliga mittgången. En grusgång löper längs hela kyrkogårdens ytterkant och lämnar en gravrad mellan gången och muren. Två huvudgångar korsar kyrkogården i nord–sydlig respektive öst–västlig riktning. Mellan vissa gravrader finns delvis övervuxna rader av stenplattor. Vegetation Innanför muren växer en omkring 1,2 meter hög häck av sibirisk ärtbuske. På den västra sidan står tio oxlar och längs den östra sidan tolv höga björkar. Någon sammanhängande trädkrans finns inte i norr eller söder. Mittgången från den södra grinden kantas av höga lindar. Kvarteren delas in av rygghäckar av bland annat spirea, oxbär, tuja och ölandstok. Vegetationen bidrar tillsammans med gångarna till kyrkogårdens strikta och rumsskapande karaktär. Gravvårdar och gravtradition I kyrkogårdens nordöstra hörn står en gravhäll från 1680 tillsammans med äldre kalkstensvårdar över präster. Dessa gravvårdar står inte längre på sina ursprungliga platser men är några av de få bevarade minnena från tiden då den medeltida kyrkan stod på kyrkogården. Bland gravanläggningarna finns grusgravar med stenramar och smidesstaket samt större familjegravar med höga gravvårdar. I den norra delen finns en större grusgrav med två kors av svart polerad granit och ett omgivande järnstaket. Ett gjutjärnskors finns också bevarat. Titeln lantbrukare dominerar på gravvårdarna, vilket speglar socknens karaktär av jordbruksbygd. Därutöver förekommer en stor variation av yrkes- och samhällstitlar. Kvarter Kvarter A Kvarter A löper längs hela kyrkogårdens ytterkant och innehåller både större familjegravar och enklare gravvårdar. I den norra delen finns två grusgravar, varav en omges av stenram och en av smidesstaket. Där finns även den uppställda gravhällen från 1600-talet och flera äldre prästvårdar av kalksten. Gravläggningarna sträcker sig från 1800-talet till 2000-talet, men huvuddelen är från 1920-talet och senare. Gravvårdarna är främst utförda av svart, grå eller röd granit, medan äldre vårdar ofta är av kalksten. Kvarteren B–D Kvarter B ligger i sydöst och har en regelbunden struktur med nord–sydliga spireahäckar. I den södra delen finns en grusgrav med smidesstaket över en smedsläkt. Smidesarbetet får därmed även ett särskilt person- och yrkeshistoriskt värde. Gravläggningarna är huvudsakligen från 1920-talet och framåt. Kvarter C ligger i nordöst och innehåller flera större köpegravar. I den norra delen finns tre bevarade grusgravar med stenramar samt två vårdar av bautastenstyp och en naturstensvård. De större gravanläggningarna och rygghäckarna ger kvarteret en strikt karaktär. Kvarter D ligger i nordväst och domineras av låga och breda gravvårdar från mitten av 1900-talet. Rygghäckar av tuja, oxbär och ölandstok delar in gravraderna. Gravläggningarna är främst från 1940- och 1950-talen och framåt. Kvarter E och den allmänna linjen Kvarter E ligger i kyrkogårdens sydvästra del. Det innehåller gravar från 1916 och framåt och har delvis bevarat karaktären av en allmän linje. De allmänna gravplatserna var kostnadsfria och gravsättningarna skedde i den ordning dödsfallen inträffade. Flera mindre och enklare gravvårdar finns kvar. Bland dem märks ett träkors över Nisse-Jon, som uppges ha varit socknens siste fattighjon. Där finns även en gravvård över grenadjären Fast och hans dotter. De bevarade linjegravarna har ett mycket högt kulturhistoriskt värde eftersom de visar en gravtradition och social struktur som till stor del har försvunnit från andra kyrkogårdar. Minneslund Minneslunden anlades väster om kyrkogården 1999. Den består av en öppen gräsyta med en särskild plats för gravsättning. En grusgång leder till en minnessten och anläggningen innehåller även syrenhäck, barrväxter, sittplatser och en mindre vattenspegel. Mellan minneslunden och den äldre kyrkogården finns en grävd ränna där borttagna gravvårdar har ställts upp mot muren som en mindre samling av museivårdar. Kulturhistoriska värden Östra Tollstads kyrkogård har ett mycket högt kulturhistoriskt värde genom sin lummiga parkkaraktär, de höga träden, den strikta indelningen med grusgångar och rygghäckar samt sambandet med den rivna medeltida kyrkan. Smidesgrinden från 1823 är en särskilt värdefull del av anläggningen. Initialerna och årtalet ger den både personhistorisk och lokalhistorisk betydelse. Även minnesstenen över den gamla kyrkan markerar platsens långa kontinuitet som kyrklig miljö. De kvarvarande grusgravarna, smidesstaketen, kalkstensvårdarna och familjegravarna längs muren visar äldre begravningsskick och den sociala indelningen av kyrkogården. Kvarter E är särskilt betydelsefullt genom de bevarade spåren efter den allmänna linjen. Se även Östra Tollstads kyrka Referenser