NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Knislinge kyrka

Knislinge kyrka är en kyrkobyggnad i Knislinge. Den tillhör Knislinge-Gryts församling i Lunds stift. Kyrkobyggnaden Knislinge kyrka är känd för sina medeltida målningar och började uppföras i början av 1200-talet. Ursprungligen bestod kyrkan av långhus, kor och en halvrund absid. De äldsta romanska kalkmålningarna i triumfbågen är från denna tid. På 1400-talet fick långhuset och koret stjärnvalv och förmodligen införlivades ett ursprungligt brett torn i kyrkorummet. En rik dekor av kalkmålningar i valven utfördes av kyrkomålaren Nils Håkansson, Vittskövlemästaren. Ett nytt torn med vapenhus uppfördes på sydsidan. Ombyggnader efter medeltiden 1803 byggdes en tresidig sakristia vid koret i öster som ersatte en tidigare absid. Nuvarande vapenhus i väster uppfördes troligen 1843. I slutet av 1800-talet utvidgades kyrkans fönster, varvid mycket av den ursprungliga karaktären förändrades. En genomgripande restaurering genomfördes åren 1977-1978. Kyrkorummets södra ingång till tornets bottenvåning öppnades upp och samtidigt togs några bänkrader bort. Troligen var det på 1740-talet som ingången blev igenmurad. Tidigare trägolv i långhusets gångar, kor, sakristia och tornrum ersattes med tegelgolv. Söndagen den 10 december 1978 återinvigdes kyrkan av biskop Olle Nivenius. 2010 omdisponerades tornrummet till lekrum och pentry. Inventarier Altaret och altaruppsatsen är från slutet av 1500-talet eller början av 1600-talet. Predikstolen från 1747 är utförd av bildhuggaren Johan Ullberg. Dopfunten är från kyrkans äldsta tid. Den är utförd i sandsten av Knislingemästaren. Överdelen visar Jesu födelse. Glasmålningarna i koret och sakristian är utförda på 1930-talet av Yngve Lundström. Kyrkans två klockor göts 1728 respektive 1781. Ett tornur tillverkat av "Hansson Uhr Fabriquer i Laholm" sattes upp 1781. Urtavlan av målad plåt tillkom senare. 1977 anskaffades ett elektriskt tornur. Orgel 1892 byggde E A Setterquist & Son, Örebro en orgel med 12 stämmor. Orgeln förvaras nedmonterad i tornet. Den nuvarande orgeln byggdes 1980 av J. Künkels Orgelverkstad AB, Lund och är en mekanisk orgel. Fasaden är från 1892 års orgel. Orgeln invigdes den 22 mars 1980. Bildgalleri Medeltida målningar Referenser Källor Sankt Hans kyrka i Knislinge, Folke Johnsson, Knislinge hembygdsförening, 2004, ISBN 91-631-5306-8 Tore Johansson, red (1988). Inventarium över svenska orglar: 1988:I, Lunds stift. Tostared: Förlag Svenska orglar. Libris 4108784 Demografisk Databas Södra Sverige Åsbo Släkt- och Folklivsforskare Östra Göinge kommun Externa länkar Medeltidens bildvärld/Statens historiska museer Församlingens webbplats Wikimedia Commons har media som rör Knislinge kyrka.
Knivsås-Borelund

Knivsås-Borelund är ett naturreservat och natura 2000-område i Lunds kommun i Skåne län. Området är naturskyddat sedan 1994 och är 159 hektar stort. Reservatet ligger kring rullstensåsen Knivsåsen klädd med bokskog. Stenbrottet som finns i reservatet var i bruk fram till 1958. Här bröts en rödaktig gnejs som ger väggarna i brottet en karaktäristisk färg. Idag är stenbrottet vattenfyllt. I öster finns en enefälad. Källor Länsstyrelsen Skåne - naturreservat Knivsås-Borelund Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Knivsås-Borelund.﻿
Knut Hahnsskolan

Gymnasieskolan Knut Hahn är en kommunal gymnasieskola i Ronneby kommun i Blekinge län. Tillsammans med Naturbruksgymnasiet är Gymnasieskolan Knut Hahns den enda gymnasieskolan i Ronneby kommun. Skolan är uppkallad efter professorn och biskopen Canutus Hahn. Skolan har runt 800 elever och runt 110 som är personal varav omkring 80 är lärare. Skolans Hantverksprogrammet har sina praktiska ämnen på Knut Hahn västra. På Knut Hahnsskolan finns också den kommunala grundläggande och gymnasiala vuxenutbildningen. Utbildningsprogram Barn- och fritidsprogrammet Elprogrammet Estetiska programmet Flygteknikutbildningen Handels- och administrationsprogrammet Hantverksprogrammet Industriprogrammet Naturvetenskapsprogrammet Samhällsvetenskapsprogrammet Teknikprogrammet Introduktionsprogrammet Vuxenutbildningen KH Externa länkar Knut Hahnsskolan Ronneby kommun, gymnasieskolan Knut Hahn Skolverkets information om Knut Hahnsskolan Skolverket Källor Noter
Knästorps kyrka

Knästorps kyrka är en kyrkobyggnad i Knästorp. Den tillhör Uppåkra församling i Lunds stift. Kyrkobyggnaden Kyrkan byggdes på 1100-talet av tuktad (dvs huggen) gråsten i romansk stil med långhus, kor och absid. Byggmästare antas ha varit Skarhultsmästaren. Tornet tillkom troligen på 1200-talet men det var först på 1800-talet som ingången till kyrkan genom tornet togs upp. Tidigare var ingången på norra sidan. Triumfbågen är ursprunglig medan korsvalven slogs på 1400-talet. Inventarier Dopfunten av sandsten är gjord på 1100-talet, också av Skarhultsmästaren. Ovanför dopfunten finns ett krucifix från 1700-talet. Predikstolens stomme är från 1880-talet men smyckad med delar från 1500-talets slut, bland annat bilder av de fyra evangelisterna. Altaruppsatsen, en triptyk, ritades av Oscar Lewan 1884 i nygotisk stil. De tre målningarna utfördes av Fredrik Krebs på 1890-talet. Den mellersta föreställer Kristus, den högra aposteln Paulus och den vänstra den ”behornade” Moses (Moses har ofta avbildats med en hornliknande gloria). Han bär på en stentavla med budord. Nedanför honom stiger det upp rök. Det har tolkats som den brinnande busken som omtalas i Andra Mosebok men ur röken stiger en gestalt som har identifierats som den hinduiske guden Shiva. På Shivas huvud står flodgudinnan Ganges. Fredrik Krebs var teosof och därmed influerad av hinduism. Teosoferna menade att de olika religionerna hade en gemensam kärna. Krebs avbildade Shiva också på målningar i Bjällerups och Tottarps kyrkor. I tornet hänger två kyrkklockor från 1770-talet respektive 1840-talet. Orgel 1852 byggde Sven Fogelberg, Lund en orgel med 7 stämmor. Den nuvarande orgeln byggdes 1966 av I Starup & Søn, Köpenhamn och är mekanisk. Källor Tore Johansson, red (1988). Inventarium över svenska orglar: 1988:I, Lunds stift. Tostared: Förlag Svenska orglar. Libris 4108784 Anjou, Mikael (18 augusti 2001). ”Guden Shiva gör Moses sällskap i Knästorp”. Sydsvenska Dagbladet. ”Knästorps kyrka”. Svenska kyrkan. Läst 24 oktober 2021. Wahlöö, Claes (2014). Skånes kyrkor 1050-1949. Lund: Domvs propria. Sid. 157. Libris 18066221. ISBN 9789163758744 Våra kyrkor. Västervik: Klarkullen. 1990. Sid. 391. Libris 7794694. ISBN 91-971561-0-8 Externa länkar ”Knästorps kyrka. 1100-tal.”. Uppåkra församling. Arkiverad från originalet den 18 april 2013. https://archive.is/20130418105513/http://uppakraforsamling.se/Kyrkor/knakyk.html. Läst 21 mars 2013. Medeltidens bildvärld - bild på dopfunten. Kulturmiljöbild Shivabilder i Skånska kyrkor (Forskning & Framsteg nr 3 2003) Wikimedia Commons har media som rör Knästorps kyrka.
Cimetière du choléra de Skanstull

Le cimetière du choléra de Skanstull (suédois : Kolerakyrkogården, Skanstull était un cimetière du choléra près de Skanstull (sv) à Stockholm. Description Le cimetière du choléra est situé à deux pas de Gullmarsplan et à côté du Skanstullsbron. Le cimetière a été utilisé de 1809 à 1901. De nombreuses victimes des deux épidémies de choléra qui ont sévi à Stockholm en 1834 et 1853 ont été enterrées ici, d'où le nom. Kolerakyrkogården est aujourd'hui l'un des parcs de Stockholm, le long de Olaus Magnus väg (sv) et de la rue Hammarbybacken (sv), située à l'est de Gullmarsplan à Johanneshov. Histoire Le choléra est arrivé à Stockholm à la mi-août 1834 et de nombreuses personnes ont essayé de se rétablir grâce à divers remèdes maison réputés efficaces. Une recette contre le choléra datant de 1834 indique qu'il faut frotter de la résine chaude d'épinette ou de pin sur un morceau de peau. La peau doit ensuite être placée sur le ventre du patient et laissée là jour et nuit jusqu'à ce que les symptômes disparaissent. Lorsque l’épidémie prit fin en octobre de cette année-là, 3 400 personnes étaient mortes à Stockholm, soit la moitié de toutes les personnes tombées malades. Au cours du XIXème siècle, l’Europe a été frappée par plusieurs épidémies de choléra. Le choléra est une maladie diarrhéique causée par une bactérie. L’infection se propage par l’eau contaminée ou par des aliments qui ne sont pas correctement cuits ou frits. Galerie Références (sv) Cet article est partiellement ou en totalité issu de l’article de Wikipédia en suédois intitulé « Kolerakyrkogården, Skanstull » (voir la liste des auteurs). Voir aussi Article connexe Lieux et monuments de Stockholm Liens externes Site officiel Portail de Stockholm Portail de la mort
Naturkyrkan i Kolmården

Naturkyrkan i Kolmården, tidigare Kolmårdskyrkan, är en kyrka som ligger i Kolmårdens djurpark på en avsats 90 meter över Bråvikens vatten. Kyrkan ligger inom Kolmårdens församling i Norrköpings pastorat. Kyrkans beskyddare är kung Carl XVI Gustaf. Kyrkobyggnaden 18 juli 1980 invigdes kyrkan av biskop Ragnar Askmark. Den har tillkommit och drevs i början på ekumenisk basis av 13 samfund och kyrkor. Numera drivs kyrkan av Svenska kyrkan i Norrköping som en pastoratsgemensam kyrka. Kyrkobyggnaden ritades av djurparksarkitekten Tage Hedlund och rymmer 200 personer. Byggnaden är delvis nedsprängd i berget medan andra väggar består av sprängsten. På vänstra sidan i kyrkorummet sticker en stor del av berget upp som en stor sten. Den symboliserar Bibelns ord: "Gud är den klippa, på vilken du ska bygga din tro". Klippan kan också symbolisera evangelisten Petrus, vars namn betyder "klippa". En sida har ett stort fönster med utsikt över Bråviken. Orgel Den nuvarande orgeln är byggd 1981 av A Mårtenssons Orgelfabrik AB, Lund, och är mekanisk. Källor Externa länkar Kolmårdens församling Naturkyrkan i Kolmården Kolmården Wikimedia Commons har media som rör Naturkyrkan i Kolmården.
Kolskjulet, Kastellholmen

Kolskjulet är en byggnad på Kastellholmen i Stockholm. Kolskjulet eller Kolboden som det ibland kallas ligger på öns södra sida. Kolskjulet uppfördes 1852 som ett stenkolsmagasin för flottans ångfartyg. Byggnaden ritades som så många andra byggnader på Skeppsholmen och Kastellholmen av flottans egen arkitekt Fredrik Blom. En senare tillbyggnad utfördes av flottans Victor Ringheim. Byggnadens form följer genom en vinkling kajens kontur. Fasaderna består av falurött målad stående panel som accentueras av enkla tegelpilastrar. Under och efter andra världskriget användes skjulen som proviant- och persedelförråd. Numera nyttjas skjulet som tackelkammare, segelloft, förråd och klubbrum för stockholmsbriggen Tre Kronor af Stockholm, som också har sin fasta förtöjningsplats vid kajen utanför skjulen. Byggnaden förvaltas av Statens fastighetsverk och är klassad som statligt byggnadsminne. Källor Information från www.sjogard.se
Kommunalhuset, Värtan

Kommunalhuset är en tidigare förvaltningsbyggnad vid Södra Hamnvägen 42-44 i Värtahamnen i Stockholm. Mellan åren 1905 och 1934 var Värtans brandstation inhyst i byggnaden. Beskrivning Värtahamnen anlades 1879–1886 efter att staden köpt upp mark i syfte att skapa en hamn för kol och annat skrymmande gods. Järnväg för gods- och persontrafik drogs fram genom Värtabanan där Värtans station invigdes 1882. Värtahamnen utvidgades och fördjupades successivt under 1900-talets början, och 1903 invigdes det närbelägna koleldade Värtaverket. År 1905 lät staden byggmästaren Alfred Johansson uppföra en ny förvaltningsbyggnad i hamnen. Den putsade jugendbyggnaden i två våningar med urförsedd takryttare ritades av Georg Ringström som var arkitekt vid Stockholms stads byggnadskontor. Förutom tull- och hamnkontor innehöll Kommunalhuset även polis, brandkår och bostäder för hamnanställda. Porten på den södra sidan omges av två fasces i huggen sten, medan huvudporten på norra sidan krönts med Sankt Erik bland blåstång. Byggnaden är grönklassad av Stockholms stadsmuseum och anses av museet således ha ett högt kulturhistoriskt värde. Se även Tullhuset, Stadsgården Tullhuset, Skeppsbron Tullhuset, Blasieholmen Pakettullhuset Referenser Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Kommunalhuset, Värtan.
Kompanihuset

Kompanihuset (dansk: Kompagnihuset) er en bygning fra renæssancen, som ligger i Kompanigatan tæt på Malmø rådhus i Malmø, Sverige. Historie Huset blev opført i slutningen af 1520'erne og var formentlig været tænkt som en søgningegård, det vil sige en adelsmands gård, som han brugte under besøg i byen. Inden huset stod færdig kom det i det danske handelskompanis eje, hvorefter det blev ombygget til et gildehus. Hertil blev der bragt dyre varer og holdt sammenkomster og fester. Kompanihuset er et af de bedst bevarede gildehus fra middelalderen i Norden. Bygningen Den oprindelige planløsning viser store ligheder med Malmøhus slot, hvorfor der har været spekuleret i om Kompanihusets bygherre også har været indblandet i bygningen af slottet. Bygningen består af kælder, to etager og loft. Murene er af tegl og hviler på store natursten. Den østlige gavl og nordlige langside er fritstående, mens den vestlige gavl er delvis dækket af et to-etagers hus. Den sydlige side er helt dækket af en høj brandmur. Af tidlig interiør findes to pejse fra 1600-tallet. Den ene bærer husejernes initialer for Willum Efvert Dichmand og hustru Karine Pedersdatter, og er opsat i 1630'erne. Den anden pejs har to konsolsten med to udhuggede indianerhoveder. På 1690'erne overgik gården til den svenske krone og blev kaldt Kungshuset. Herefter fungerede bygningen som magasin, helt frem til 1970'erne, hvor den blev ombygget til restaureret. Her blev blandt andet trappetårn og trappegavle genskabt. Kompanihuset ejes af Malmö by og udlejes til forsamlinger og ustillinger m.m. Referencer Eksterne henvisninger
Kompanihuset

Kompanihuset i Malmö finns vid Kompanigatan strax intill Malmö rådhus. Det stod färdigt år 1529 enligt så kallad dendrodatering av takbjälkarna. Från början var huset tänkt att bli en "sögningegård", det vill säga en adelsmans stadsbostad, men innan färdigställandet kom det i det danska handelskompaniets ägo. Detta kompani var öppet för tillfälligt gästande köpmän från det övriga Danmark. Till gården förde man sina varor, här höll man rådslag och fester. Kompanihuset är Nordens bäst bevarade gilleshus från äldre tid. Huset ägdes under 1630-talet av borgaren Willum Dichmand vilken bl.a. satte in en av de två bevarade praktspisarna i bottenvåningen. På 1690-talet blev gården magasin för den svenska kronan och kallades då för "Kungshuset". Vid denna tid bör man ha rivit ner det ursprungliga trapptornet. I början av 1700-talet har säkert merparten av den gamla fasta inredningen gått förlorad. Under nära tre sekler stod byggnaden som magasin, men i början av 1970-talet blev den restaurerad. Bland annat återskapades det gamla trapptornet efter rekonstruktion av byggnadsarkeologen Sven Rosborn. Byggnaden ägs av Malmö stad och uthyres som samlingslokal, utställningslokal m.m. Litteratur Sven Rosborn: Kompanihuset i Malmö. Malmö 1973.
Konsert & Kongress Linköping

Konsert & Kongress Linköping är en konsert- och kongressbyggnad i Linköping som stod färdig 1987. Huset byggdes först som ett Folkets Hus och drevs av den lokala Folkets Husföreningen. Därigenom fick man ta del av statliga byggnadsbidrag till offentliga samlingslokaler. Byggnaden övergick sedan efter ett antal år i kommunal ägo. Huset uppfördes av byggnadsfirman Anders Diös. I huset finns Crusellhallen, uppkallad efter Bernhard Crusell, som rymmer 1 200 personer, samt en mängd biutrymmen och mindre lokaler. I samma hus finns Linköpings kulturskola och Östgötamusiken. Crusellhallen är hemmaarena för Östgöta blåsarsymfoniker, Linköpings symfoniorkester och flera av stadens körer som Linköpings Studentsångare, Ad Libitum, m.fl. Norrköpings Symfoniorkester ger regelbundet konserter där. I Crusellhallen äger Linköpings universitets doktorspromotioner och professorsinstallationer samt universitetets Akademiska festkonserter rum. Externa länkar Konsert & Kongress Linköping
Konsistoriehuset, Linköping

Konsistoriehuset eller domkapitelhuset är en byggnad som är belägen på norra sidan av Ågatan, i kvarteret Aposteln, nordväst om domkyrkan i Linköping och tillhör Linköpings stift, som använder den för sin administrativa förvaltning (domkapitlet). Historik Byggnaden uppfördes 1827–1830 efter ritningar av Jacob Wilhelm Gerss och användes 1830–1864 som trivialskola, en föregångare till läroverket (gymnasium, nuvarande Katedralskolan). När skolan 1864 flyttade till en ny byggnad, nuvarande Linköpings stadshus, övertog domkapitlet byggnaden. På tomten framför (söder om) byggnaden stod två flyglar, synliga på en karta från 1867 men sedermera rivna, varav den västra var ett gymnastikhus. Det ersattes 1881 av nuvarande gymnastikhuset, som alltjämt står mitt emot konsistoriehuset på södra sidan av Ågatan. År 1875 förlängdes konsistoriehuset åt väster, efter ritningar av Johan Fredrik Åbom, för att kunna rymma stiftsbiblioteket. Då man 1926 beslöt att slå samman stiftsbiblioteket med det 1924 upprättade stadsbiblioteket (inrymt i stadshuset), uppfördes en rund tillbyggnad på baksidan (norrut), efter ritningar av Erik Hahr, vilken den 4 juni 1928 invigdes som Linköpings stifts- och landsbibliotek. Biblioteket flyttade 1973 ut till en ny byggnad ett stycke västerut på södra sidan Ågatan, den som brann 1996. Från 1973 används byggnaden enbart av domkapitlet och är numera även säte för Linköpings stiftsorganisation. Konsistoriehuset är byggnadsminne enligt 3:e kapitlet kulturmiljölagen. Som exempel på bevarandevärda inslag finns under byggnaden två medeltida källarvalv som ursprungligen tillhörde ett boställe byggt på 1200- eller 1300-talet för den präst som ansvarade för S:t Nikolai-altaret i närbelägna Linköpings domkyrka. De två små tegelklädda rummen hade då en profan funktion, kanske som matkällare, men bär i dag namnet S:t Nikolaus-kapellet och används för andakter. Källor Bebyggelseregistrets byggnadspresentation Nils Gobom: Det nya stifts- och landsbiblioteket i Linköping i Nordisk tidskrift för bok- och biblioteksväsen (1928) Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Konsistoriehuset, Linköping.
Maison de l'académie des Beaux-Arts à Stockholm

La maison de l'académie des Beaux-Arts (en suédois : Konstakademiens hus), historiquement Sparreska palatset et Bielkeska huset, est un bâtiment du quartier de Norrmalm à Stockholm en Suède, Description La maison de l'Académie des beaux-arts est un palais situé à l'adresse Fredsgatan 12, construit à l'origine en 1671 et reconstruit pour la dernière fois en 1897. La maison abrite l'académie royale suédoise des Beaux-Arts depuis 1775 et depuis 1994, le restaurant Fredsgatan 12 s'y trouve également. Architecture Un palais de style classique a été construit en 1671-1672 en face de Jakobsgatan par le gouverneur de l'époque, Axel Carlsson Sparre (1620-1679). Dans le hall d'entrée de l'Académie des Beaux-Arts, une plaque en pierre calcaire indique que Nicodème Tessin l'Ancien avait conçu l'édifice. Un incendie en 1693 réduisit, entre autres, la place d'armes en cendres. Lors du grand incendie de Klara en 1751 (sv), le palais fut transformé en une ruine incendiée, qui fut achetée en 1754 par le directeur des fonderies royales, Gerhard Meyer le Jeune. Un nouveau bâtiment principal a été construit. La propriété fut cedée en 1775 à l'Académie de Peinture et de Sculpture, qui changea plus tard son nom en Académie des Beaux-Arts. Dans les années 1842-1846, le palais fut reconstruit par l'architecte Fredrik Blom pour créer une résidence monumentale pour l'Académie des Beaux-Arts. Le résultat de la reconstruction fut un corps principal avec deux ailes en saillie qui entouraient un jardin. L'architecture est néo-classique avec des touches de style néo-Renaissance. Lors d'une renovation et d'un agrandissement effectués en 1893-1896 par le maître d'œuvre Gustaf Alfred Johansson d'après les plans d'Erik Lallerstedt, la maison de l'académie a acquis son style Renaissance actuel, tandis que l'ancien bâtiment principal a été transformé en un long bâtiment dans la partie nord de l'ensemble. Le bâtiment a été inauguré le 31 mai 1897. Parmi les partisans de la reconstruction figuraient Johan Nordenfalk le Jeune et Gunnar Wennerberg, tandis que le groupe d'artistes Opponenterna (sv) s'opposait au projet. Le socle, les moulures et la décoration sculpturale sont en pierre calcaire rouge de Gotland. Intérieur Près de l'escalier d'entrée se dressent deux statues en bronze, le Lion et le Cochon (sv). Les moules en plâtre originaux ont été introduits par Nicodème Tessin le Jeune à la fin du XVIIème siècle. Galerie Références Voir aussi Articles connexes Lieux et monuments de Stockholm Architecture à Stockholm Liens externes Portail de l’architecture et de l’urbanisme Portail de Stockholm
Artipelag

Artipelag is an art museum located on the archipelago in Stockholm, Sweden. Opened in June 2012, the building was designed by the late architect Johan Nyrén to fit into the surrounding landscape. The building covers an area of approximately 10,000 square meters and includes 3,000 square meters of art galleries and has 22 acres of surrounding natural scenery. According to The New York Times, the museum was the "brainchild of Björn Jakobson, who founded the Swedish infant-care products company Babybjörn in 1961, and his wife, Lillemor." The parent company Lillemor Design provided funding (approximately $69 million according to estimates in Swedish media. Notable exhibitions have included works by William Wegman and Candida Höfer. The artistic director of Artipelag is Bo Nilsson. The name of the museum is a pun on "arkipelag," the Swedish word for "archipelago." Exhibitions The legacy of Andy Warhol April 15, 2016 - September 25, 2016 The Monochrome Symphony – Single-coloured Constellations of Art, Design, Fashion & Music October 16, 2015 – March 28, 2016 Land meets water – European and American photography from 1860 to the present May 29, 2015 – September 27, 2015 Mats Theselius – Urban Cowboy July 8, 2015 – August 23, 2015 Carouschka – The woman on the island April 29, 2015 – June 28, 2015 Earth Matters February 6, 2015 – May 3, 2015 HERE/NOW: A physical encounter in time and space October 17, 2014 – January 6, 2015 No man is an island – Artistic forays into the Stockholm archipelago May 23, 2014 – September 28, 2014 Reflections on mankind and the biosphere July 11, 2014 – August 17, 2014 The visible – Swedish contemporary photography February 7, 2014 – May 11, 2014 Blackboard – Teaching and learning from art October 11, 2013 – January 19, 2014 Hello Nature. How to Draw, Paint, Cook and Find Your Way May 25, 2013 – September 29, 2013 One, two, tree! June 14, 2013 – August 21, 2013 Poul Gernes / Sidekick / Cosima von Bonin March 8, 2013 – May 12, 2013 Enlighted: Electric light as the fairy of art October 27, 2012 – February 17, 2013 Candida Höfer – Affinities, Affinitäten, Affiniteter June 30, 2012 – October 28, 2012 Genius Loci June 3, 2012 – September 30, 2012 Photo gallery See also List of museums in Stockholm References External links Official website
Artipelag

Artipelag is een kunstmuseum in Zweden, gelegen aan de Baggensfjärden-baai in Värmdö aan de scherenkust van Stockholm. Het gebouw heeft een oppervlak van 3000 vierkante meter. Geschiedenis Het museum werd geopend in juni 2012. Het ontstond op initiatief van Björn Jakobson, stichter van het bedrijf Babybjörn in 1961, en van zijn echtgenote, Lillemor. Externe link (sv) (en) Website van het museum
Artipelag

O Artipelag (em português: Artipélago) é um museu e parque de arte e natureza na ilha de Värmdö, em pleno arquipélago de Estocolmo, a uns 20 km a leste do centro da própria cidade de Estocolmo. Está concebido para proporcionar contacto com obras de arte contemporânea, boa comida, eventos culturais, passeios por percursos pedestres e recreação na natureza. O edifício foi desenhado pelo arquiteto Johan Nyrén e inaugurado em 2012. O museu está situado na ilha de Värmdö, junto da costa do fiorde Baggensfjärden, a uns 2-3 km da cidade de Gustavsberg. Ocupa uma área total de 10 000 m², da qual 3 000 correspondem ao museu. Está localizado numa área cheia de pinheiros e rochedos com vista sobre o fiorde. Galeria Ver também Museus da Suécia Anexo:Lista de museus da Suécia Referências Ligações externas Página oficial do Artipelag