NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Revsunds kyrka

Revsunds kyrka ligger i Revsunds socken i Bräcke kommun i Jämtland. Den är en av församlingskyrkorna i Revsund-Sundsjö-Bodsjö församling i Sydöstra Jämtlands pastorat inom Härnösands stift. Kyrkan är uppförd norr om sundet som förbinder sjöarna Anviksjön och Revsundssjön och som gett upphov till socknens och kyrkans namn Revsund. Någon by Revsund finns inte. Kyrkan ligger på mark som tillhör hemmanet Prästbordet. Kyrkobyggnaden En tidigare stenkyrka på platsen uppfördes på 1100-talet och revs 1876. På 1840-talet lades grunden till nuvarande kyrka, men bygget avstannade. 1872 återupptogs arbetet enligt Ludvig Hedins ritningar och fullbordades 1876 då kyrkan invigdes av biskop Lars Landgren. Den 2 mars 1925 eldhärjades kyrkan, men merparten av de äldre inventarierna kunde räddas. Inventarier En bild av jungfru Maria med barnet och en bild av Sankt Olof är båda troligen från slutet av 1300-talet. Ett triumfkrucifix är från 1400-talet. Predikstolen är tillverkad 1651 av Per Ifvarsson. En rikt skulpterad kyrkdörr är tillverkad 1698 av Gregorius Raaf. Referenser Noter
Canal de Riddarholm

Le canal de Riddarholm (en suédois : Riddarholmskanalen) est un canal dans le centre de Stockholm en Suède. Géographie Le canal de Riddarholm est une voie navigable de Stockholm qui séparait à l'origine Gamla stan de Riddarholmen. Dans le cadre de la construction du métro de Stockholm et du pont Centralbron dans les années 1950 et 1960, de grandes parties du canal ont été à nouveau comblées. La piste cyclable entre Slussen et Tegelbacken passant le long du canal de Riddarholm est empruntée par 15 000 cyclistes quotidiennement. Histoire Au XVIIème siècle, lorsque Riddarholmen s'appelait encore Gråmunkeholmen, la zone lacustre entre Stadsholmen et Gråmunkeholmen n'avait pas de nom spécifique. Les ponts les plus anciens sur le cours d'eau étaient de simples ponts en bois qui ne furent remplacés par le premier pont en pierre qu'en 1789. À cause de l'ascendance due au rebond post-glaciaire et du remblayage du terrain, la zone lacustre est devenue de plus en plus étroite et a commencé à ressembler à un canal. Sur la carte de Stockholm de Jonas Brolin de 1771, l'expression Riddareholms-Canalen est utilisée, et sur sa carte hydrographique d'août 1773, Brodin appelle le canal Riddareholms-Grafven. Au milieu du XIXème siècle, les agriculteurs des îles du lac Mälar venaient à Munkbron en ramant dans de petits bateaux pour vendre leurs marchandises. Le long de la rive sud du canal, il y avait des bateaux bondés, des étals de marché et des chalands. La voie ferrée de liaison Sammanbindningsbanan, inaugurée en 1871, empiétait principalement sur la rive ouest du canal de Riddarholm. Avec la construction de plusieurs voies de circulation telles que Munkbroleden dans les années 1930 et du métro de Stockholm et de Centralbron dans les années 1950 et 1960, le canal est devenu de plus en plus étroit et a pris son aspect actuel. Le canal de Riddarholm se termine désormais dans une baie revêtue de béton à environ 100 mètres au sud du pont de Riddarholm. Le bateau de Riddarholm, l'épave d'un navire armé de la fin du Moyen Âge, a été retrouvé en 1930 lors de travaux de dragage dans le canal de Riddarholm. Galerie Bibliographie Landell, Nils-Erik (1992). Stockholmskartor (1:a upplagan). Stockholm: Rabén & Sjögren. Libris 7237012. (ISBN 91-29-61681-6) Notes et références Voir aussi Liens externes Klarahallen, Strömbadet & Riddarholmskanalen Articles connexes Lieux et monuments de Stockholm Portail des transports Portail des lacs et cours d'eau Portail de la Suède
Riddarholmskanalen

Riddarholmskanalen är ett vattendrag i Stockholm som ursprungligen skilde Gamla stan från Riddarholmen. I samband med bygget för tunnelbanan och Centralbron på 1950- och 1960-talen fylldes stora delar av kanalen igen. Historik Vid 1600-talet, när Riddarholmen fortfarande hette Gråmunkeholmen, hade vattenområdet mellan Stadsholmen och Gråmunkeholmen inget särskilt namn. De äldsta broar över vattendraget var enkla träbroar som först 1789 ersattes av den första stenbron. Genom landhöjningen och utfyllnader blev vattenområdet allt smalare och började likna en kanal. På Jonas Brolins Stockholmskarta från 1771 används uttrycket Riddareholms-Canalen och på sin hydrografiska karta från augusti 1773 kallar Brodin kanalen för Riddareholms-Grafven. På 1800-talets mitt kom Mälaröarnas bönder roende i småbåtar till Munkbron för att sälja sina varor. Längs kanalens södra sida trängdes båtar, torgstånd och människor. Sammanbindningsbanan som invigdes 1871 inkräktade mest på Riddarholmskanalens västra sida. Genom byggandet av flera trafikleder som Munkbroleden på 1930-talet och tunnelbanan samt Centralbron på 1950- och 1960-talen blev kanalen allt smalare och fick sitt nuvarande utseende. Riddarholmskanalen slutar numera i en betonginfattad vik cirka 100 meter söder om Riddarholmsbron. Riddarholmsskeppet, vraket efter ett senmedeltida bestyckat fartyg, en barsa, påträffades 1930 vid muddringsarbeten i Riddarholmskanalen. Historiska bilder Källor Perspektiv Stockholm. Max Ström, Stockholm, 1998 Landell, Nils-Erik (1992). Stockholmskartor (1:a upplagan). Stockholm: Rabén & Sjögren. Libris 7237012. ISBN 91-29-61681-6 Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Riddarholmskanalen.
Ridön, Västmanland

Ridön är en ö i sjön Mälaren söder om Västerås i Västmanlands län. Inom naturreservatet Ridö-Sundbyholmsarkipelagen finns ädellövskogar som anses vara en av de artrikaste i landet när det gäller träd och buskar. Se även Ridön (Södermanland) Referenser Externa länkar Archipelago - om Ridön
Riksbankshuset, Malmö

Gamla Riksbankshuset i Malmö är ett byggnadsminnesmärkt hus strax norr om Sankt Petri kyrka. Sveriges riksbank hade ett avdelningskontor i Malmö mellan 1824 och 1999. Riksbanksbyggnaden i kvarteret Diskonten invigdes i september 1888. Arkitekt John Smedberg, en av Malmös mest produktiva arkitekter, gjorde ritningarna. Från 1400-talets förra hälft till 1760 låg Malmös rådhus på platsen. Det revs och ersattes med bostadshus och handelsgårdar. Gamla riksbankshuset är byggt i två våningar i en stramt klassicerande nyrenässansstil. Fasaderna är av rött tegel med dekorationer i stuck och puts. Mellan flyglarna tillkom bankvalv och trapphus i början av 1900-talet. Huset är stabilt med bastanta så kallade berlinervalv och kraftiga innerväggar. År 1956 lämnade Riksbanken byggnaden och Malmö stadsarkiv flyttade in. Stadsarkivet flyttade ut 1991. Riksbankshuset blev förklarat som byggnadsminne 1995. Kuriosa 1999 spelades TV-serien Lukas 8:18 in i huset. Ornamentiken på fasaden har gett huset dess ekivoka smeknamn pittahuset, vilket blivit allmänt känt genom författaren Jacques Werups bok Hemstaden (1981). Bilder Externa länkar Stortorget och Rådhuset, Malmö och dess historia
Riksplan

Riksplan är platsen och parken mellan Riksdagshuset och Norrbro på Helgeandsholmen i Stockholm. Namnet Riksplan bestämdes 1925 för den öppna platsen mellan Riksdagshuset och Norrbro. Platsens utseende har livligt diskuterats alltsedan Riksdagshusets invigning 1905. I samband med Riksdagshusets om- och tillbyggnad 1980–1983 företogs även arkeologiska utgrävningar här, den tillfälliga gropen kallades snart för Riksgropen. Dagens utseende skapades 1983, där promenadstråkens riktning anknyter till den ursprungliga bebyggelsens riktning på Helgeandsholmen. I nordöstra hörnet av Riksplan finns hovstallets gamla foderbord i marmor, som stått i Nicodemus Tessin d.y.s kungliga stall på Helgeandsholmen. På Riksplan finns också en obelisk av glas, den fungerar som ljusinsläpp för Medeltidsmuseet som finns under Riksplan. På obeliskens fyra sidor är graverad följande text av Alf Henrikson: Litteratur och källor Riksdagens hus: återflyttningen till Helgeandsholmen. Stockholm: Byggförlaget. 1983. Libris 7746250. ISBN 91-85194-48-4 Stahre, Nils-Gustaf; Fogelström, Per Anders (1986). Stockholms gatunamn: innerstaden. Monografier utgivna av Stockholms stad (återtryck av del av 1:a upplagan). Stockholm: Liber/Allmänna förlaget. Libris 7269073. ISBN 91-38-90777-1
Rindö redutt

Rindö redutt är en redutt (befästning) på Rindö utanför Vaxholm i Stockholms skärgård. Den är belägen på öns västra udde och byggdes för att komplettera Vaxholms kastell vid försvaret av inloppet till Stockholm via Kodjupet och Norra Vaxholmsfjärden i norr. Genom reduttens höga placering på udden kunde man både behärska sektorn i norr och nordost samt beskjuta vattnet intill kastellet med kanoneld. Till Rindö redutt hörde även försvarsverket 12:e batteriet från 1870-talet. Sedan 1935 är Rindö redutt klassad som byggnadsminne och förvaltas av Statens fastighetsverk. Byggnad Fästningen ritades av fortifikationsingenjören Johan af Kleen och uppfördes under åren 1858–1863. Redutten domineras av donjonen (logement inrättat för strid), vars huvudfasad är riktad mot nordväst. Byggnadens fasad mot innergården är uppförd av tegel medan gavlarna och fasaden mot havet består av granit. I sydväst tillsluts borggården av en spärrmur medan resterande sidor omges av vallar och en djup grav. Utanför dessa återfinns en fältvall med svårforcerade sprängstenar som ibland placerats på högkant för att skydd vid en invasion. De fick samma funktion som första världskrigets draktänder. Reduttens två kaponjärer medgav eld längs hela försvarslinjen. Dessa två tidstypiska utskjutande försvarsverk var de första i sitt slag som byggdes i Sverige. Kaponjären på huvudfasaden täcker densamma, medan den andra nere i graven i söder täcker den sydöstra graven. Efter skjutproven 1872 mot Vaxholms kastells nybyggda murar, då pansarbåten HMS Hildur med sina moderna kanoner sköt igenom desamma, försågs anläggningen på Rindö med nytt batteri beläget framför själva redutten (12:e batteriet). Batteriet var genom sin delvisa nedsprängning i berget och med sina fyra 15,2 cm kanoner m/98B under pansarkupoler det första i sitt slag som byggdes i landet. Man hade då redan påbörjat byggandet av det modernare fortet Oskar-Fredriksborg vid det nu muddrade Oxdjupet på östra delen av ön. Avveckling Genom försvarsbeslutet 1925, som syftade till nedrustning, utgick Vaxholms inre försvarslinje ur krigsorganisationen. Härmed förlorade befästningarna på Rindö sin funktion. Rindö redutt var bestyckad och hade manskap förlagd inom sina murar fram till 1940-talet. Under efterkrigstiden tjänade redutten som militärt förråd. 12:e batteriet avvecklades 1933 och tre av batteriets fyra pjäser flyttades till 15,2 cm-batteriet på Landsort där de tjänstgjorde från 1938 till slutet av 1960-talet. Bilder Referenser Noter Källor Bebyggelseregistrets byggnadspresentation SSV- Rindö Redutt Sobéus, Urban (2000). Havsbandslinjen i Stockholms skärgård 1933-1945. Waxholm: Waxholms fästnings museei vänner. Libris 7747376. ISBN 91-85266-74-4 Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Rindö redutt.
Ringarums kyrka

Ringarums kyrka är en kyrkobyggnad i Ringarums församling i Linköpings stift och Valdemarsviks kommun. Kyrkobyggnaden En medeltida stenkyrka uppfördes i Ringarum sannolikt under 1200-talet. Den revs när nuvarande kyrka i gustaviansk stil uppfördes åren 1777-1779. Delar av gamla kyrkans syd- och västmurar ingår i nuvarande kyrka. Kyrkan har en stomme av sten och består av rektangulärt långhus med tresidigt avslutat kor i öster och torn i väster. Öster om koret finns en vidbyggd halvrund sakristia. Norr om koret finns en vidbyggd sakristia. Inventarier En dopfunt i mässing är tillverkad 1663 vid Gusums bruk. Predikstolen tillkom 1642. Orglar 1648 byggde Simon Valentinson, Söderköping, en orgel med sex stämmor, som 1682 repareras av Georg Hum, Norrköping. Innan 1808 fanns en orgel med sex stämmor. 1808 tillverkades en orgel av Pehr Schiörlin i Linköping som hade arton stämmor på två manualer och pedal. Ett nytt orgelverk tillverkades av E. A. Setterquist & Son och kom på plats 1918. Orgeln är mekanisk och har rooseweltlådor. Kororgel En kororgel byggdes 1981 av Anders Perssons Orgelbyggeri. Orgeln är mekanisk och har fem stämmor. Källor Sten-Åke Carlsson & Tore Johansson, red (1990). Inventarium över svenska orglar: 1989:II, Linköpings stift, Visby stift. Tostared: Förlag Svenska orglar. Libris 4108784 Externa länkar Ringarums kyrka, Östergötlands länsmuseum Antiqvarisk tidskrift för Sverige, andra delen (1867-1869), sid 112, handlar om Ringarums kyrka Bebyggelseregistrets byggnadspresentation Wikimedia Commons har media som rör Ringarums kyrka.
Ringen på Stockholms centralstation

Ringen på Stockholms centralstation är den runda öppningen i golvet på Stockholms centralstations centralhall till underliggande förbindelsegång till tunnelbanestationen T-centralen. Ringen invigdes 1959 och dess räcke utgör ett smideskonstverk skapat av skulptören Stig Blomberg. När tunnelbanan tillkom byggdes en gångtunnel som förbinder T-centralen med spår 11-19 som invigdes den 1 december 1958. Denna utvidgades så småningom till en mindre vänthall med affärer och serveringar under den stora Centralhallen eller vänthallen efter ritningar utarbetade av Karl-Axel Bladh vid Statens Järnvägars arkitektkontor. Mellan gången och vänthallen finns Ringen, en öppning mot nedre hallen med sju meters diameter för att skapa ljus och ögonkontakt till den nedre gången. Utformning Ringens räcke är ett smideskonstverk skapat av skulptören Stig Blomberg och föreställer de fyra väderstrecken med figurer som representerar dessa. Norr - Norrsken och eskimå på vars hjässa en lunnefågel sitter, en eskimåflicka och en sälkut flankerar dem bland drivisen. Bredvid dessa bladformade snöskor. Söder - Afrikansk medicinman omgiven av totempålar, vänster om denne en rituell svärdsdans, till höger en sköld och tre dansande kvinnor. Väster - Alligatorgud som den framställs i gammal colombiansk folkkonst, flankerad av en nybyggare och en indian och till vänster två mexikanska vattenbärerskor. Öster - Fågel fenix, som biter i räckets kant och vilar på ett indiskt tempel och omgiven av indiska tempeldanserskor och en demon biter i räcket. Till höger på räcket balanserar en tiger som den uppfattas i primitiv kinesisk bildkonst. Figurerna är av gjutjärn och räckets handledare är av mässing. Verket var en gåva från Svenska järnvägsmannaförbundet till Statens Järnvägars 100-årsjubileum som firades 1956. På 1960-talet blev platsen även känd som "Bögringen". Liknande Berlins Bahnhof Zoo var Centralen en av Stockholms mötesplatser för homosexuella, okänd för allmänheten. Populärt kallas ringen ibland för "Spottkoppen" och den fungerar som en mötesplats för många resenärer och stockholmare. Bilder Se även Svampen, Stockholm, en annan känd mötesplats i Stockholm. Källor Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Ringen på Stockholms centralstation.﻿
Ringenäs skjutfält

Ringenäs skjutfält, är ett militärt skjutfält norr om Halmstad i Halland, beläget vid kusten strax söder om Villshärad. Skjutfältet används bland annat av Luftvärnsregementet (Lv 6) i Halmstad. Händelser 30 januari 2003: En officer skadades i handen vid en sprängolycka i samband med övningar på Ringenäs skjutfält i Halmstad. Officeren som tillhörde Lv 6, var vid medvetande efter olyckan och fördes till länssjukhus. Det hände i samband med apteringen av en laddning sprängdeg som var placerad på marken. 15 mars 1986: Ett flygplan av typen Mitsubishi Mu-2B från Nyge Aero som bogserar ett skjutmål över skjutfältet skjuts ned av misstag. Båda piloterna förolyckas. Externa länkar Karta över Ringenäs skjutfält (Försvarsmakten)
Rinkaby kyrka, Närke

Rinkaby kyrka är en korskyrka i Rinkaby i Glanshammars församling, Strängnäs stift, belägen öster om Örebro. Kyrkobyggnaden Kyrkobyggnadens äldsta delar härstammar troligen från 1100-talets senare del. Då uppfördes en stenkyrka i romansk stil med torn i väster och ett smalare kor åt öster. Någon gång vid 1200-talets slut eller 1300-talets början utvidgades kyrkan åt öster och omvandlades till salkyrka. Samtidigt tillkom en sakristia vid nordöstra sidan. Under 1400-talets senare del försågs kyrkorummet med stjärnvalv av tegel. I sydväst tillbyggdes ett vapenhus. På 1620-talet uppfördes ett gravkor i öster. 1779 - 1780 byggde man till korsarmar och femsidigt korparti i öster. Samtidigt raserades vapenhus och östra gaveln med gravkor. 1837 revs det medeltida tornet och nuvarande kyrktorn uppfördes och färdigställdes 1839. Orgel Från mitten av 1700-talet användes en orgel med sex stämmor. 1809 byggde Olof Schwan, Stockholm en orgel med 7 stämmor och en manual. 1900-1923 användes ett harmonium i kyrkan. Den nuvarande orgeln är byggd 1923 av E A Setterquist & Son, Örebro. 1964 ombyggdes orgeln av samma firma. Orgeln har mekanisk traktur och pneumatiska lådor. Fasta kombinationer finns. Vidare läsning Bonnier, Ann Catherine; Ullén, Marian (1972). Kyrkor i Närke. Sveriges kyrkor ; 147. Närke ; 1:6. Stockholm: Almqvist & Wiksell. sid. 879. Libris 19512871. http://kulturarvsdata.se/raa/samla/html/6992 Kyrkor i Erlinghundra härad : konsthistoriskt inventarium / under medverkan af Konsthistoriska seminariet vid Uppsala universitet bearbetadt och utgifvet af Sigurd Curman, Johnny Roosval. Uppsala universitets årsskrift, 0372-4654 ; 1912 : Filosofi...; 4 Sveriges kyrkor, 0284-1894 ; [1] Uppland ; 4:1. Stockholm. 1912. sid. 549-628. Libris 19512976. http://kulturarvsdata.se/raa/samla/html/6846 Dag Edholm, red (1990). Inventarium över svenska orglar: 1989:III, Strängnäs stift; Stockholms stift. Tostared: Förlag Svenska orglar. Libris 4108784 Externa länkar Glanshammars församlings webbplats Strängnäs stift informerar Bebyggelseregistrets anläggningspresentation
Rinkaby Church

Rinkaby Church (Swedish: Rinkaby kyrka) is a 13th-century church in Rinkaby, Scania, Sweden. Rinkaby Church contains medieval murals and an astronomical clock. It belongs to the Church of Sweden. History Rinkaby Church was built c. 1250. The building material is brick, and it was probably loosely modeled on the church in Åhus. It originally consisted of a nave and a choir without an apse. The vaults of the choir probably date from the construction period, while the vaults in the nave were built during the 15th century. The church porch was built around the same time. The church was enlarged in 1794, and it was probably also then that the wooden superstructure on the roof, containing the church bells, was built. Interior The church contains medieval murals from the late 15th century. They contains both religious subjects and scenes from late medieval everyday life. The altarpiece is from 1695 and contains the monogram of King Charles XI of Sweden. It is Baroque in style and its central panel contains a depiction of Christ carrying the cross. The decorated baptismal font is probably as old as the church. The pulpit is from the late 17th century and made of oak wood; the sides of it are decorated with gilded sculptures of the Four Evangelists. The church also has an astronomical clock made in the 1950s after medieval models by an electrician living in the vicinity of the church. References External links Media related to Rinkaby Church at Wikimedia Commons
Rinkaby kyrka, Skåne

Rinkaby kyrka är en kyrkobyggnad i Rinkaby, halvvägs mellan Kristianstad och Åhus. Den tillhör Fjälkinge församling i Lunds stift. Kyrkobyggnaden Kyrkan är uppförd av tegel, förmodligen i mitten av 1200-talet. Valven har tillkommit senare men är rikt bemålade under slutet av medeltiden av målaren Rinkabymästaren, vilken även räknas in i Vittskövlegruppen. Bilderna visar bibliska motiv i medeltida utformning. Målaren verkar dock inte ha inspirerats av skånska 1400-talsbönder utan kopierat bilderna från tyska träsnitt. Någon gång på 1600-talet eller 1700-talet överkalkades målningarna, men 1928 återupptäcktes dessa och togs fram. Statens historiska museums kommentar om målningarna: "välbevarade men något blekta och skadade vid framtagningen". Inventarier Dopfunten är huggen i sandsten omkring år 1200. Funten är 770 mm hög och anses härstamma från den så kallade Vitabygruppen. Predikstolen är från slutet av 1600-talet. Det är även altaruppsatsen som krönts med Karl XI:s namnchiffer. Altartavlan ska enligt uppgift vara målad 1695 av Eric Gelliers och dess motiv är Kristus under passionshistorien. I tornet hänger två kyrkklockor där lillklockan är äldst och gjuten på 1400-talet. Storklockan är gjuten år 1695 Orgel Den nuvarande orgeln byggdes 1904 av Johannes Magnusson, Göteborg. Orgeln har mekanisk traktur och pneumatiska lådor. Orgeln har fasta kombinationer och tremulant. 1980 omdisponerades och utökades orgeln av Gunnar Carlsson, Borlänge. Bildgalleri Källor Församlingen informerar om kyrkan Tore Johansson, red (1988). Inventarium över svenska orglar: 1988:I, Lunds stift. Tostared: Förlag Svenska orglar. Libris 4108784 Referenser Externa länkar Fjälkinge pastorat Wikimedia Commons har media som rör Rinkaby kyrka.
Rinkebyskogen

Rinkebyskogen är ett skogsområde och naturreservat i Danderyds kommun, Stockholms län. Rinkebyskogen ligger i kommunens nordvästra del och gränsar till Sollentuna kommun och Täby kommun. Skogen, som är det största grönområdet i kommunen, avgränsas i söder av Edsbergsvägen, som går mellan Danderyd och Sollentuna, och i öster av Enebybergsvägen, som förbinder kommundelarna Danderyd och Enebyberg. Vandringsleden Roslagsleden, som är cirka 120 km lång och når via Norrtälje till Grisslehamn, har sin startpunkt vid Rinkebyskogens sydöstra hörn i närheten av Danderyds kyrka. Här finns också flera motionsslingor och en mindre golfbana som tillhör Danderyds golfklubb samt en privatägd driving range. I skogen finns även en tidigare jaktskyttebana. Skogen utgör den inre delen av en så kallad grön kil som även sträcker sig genom grannkommunerna. Rinkebyskogen har sitt namn efter Rinkeby gård, som också har givit namnet åt ett bostadsområde med flerbostadshus söder om Edsbergsvägen. Under 1970-talet fanns det planer att bygga bostäder i en del av Rinkebyskogen, Danderydsberg. De planerna avskrevs dock eftersom tunnelbanan inte byggdes vidare ut mot Täby kommun. Svenska Kraftnät har plockat bort det mesta av kraftledningen som gick genom Danderyd och istället grävt ner elkabeln genom Rinkebyskogen. Beslut har tagits om att låta skogen återhämta sig i egen takt på den öppna yta som bildades, med början från ogräs och ängsväxter vidare till buskar, sly och naturligt uppväxt skog med fler lövträd i framtiden. Även nya våtmarker har skapats och informationsskyltar om projektet har satts upp. Referenser
Rinnebäcksravinens naturreservat

Rinnebäcksravinens naturreservat bildades 2003 som Lunds första kommunala naturreservat. Det sträcker sig ca 700 m i nordostlig riktning från Värpinge by. Den nu sju meter djupa ravinen uppstod för ca 14 000 år sedan vid inlandsisens avsmältning när smältvatten grävde sig ner genom jordlagren. Där ravinen är som brantast kan man tydligt se jordprofilen. Överst finns moränlera, därunder stenig grus och sand och underst isälvsgrus. I bottnen meandrar Rinnebäcken innan den via en kulvert rinner ut i Höje å. Före enskiftet 1813 användes ravinen som fägata när man drev boskap och får från byn till de gemensamma betesmarkerna i nordost. Idag hålls marken öppen genom bete av får och kor. Den långa tidsperioden med bete har bidragit till den hagmarksflora som finns idag. Här växer bland annat mandelblom, jordtistel, gulmåra, vildapel, hagtorn och fläder. Källor Bildande av naturreservatet Rinnebäcksravinen i Lunds kommun, beslut i Lunds kommunfullmäktige 2003-06-12 Bjelkefelt, Marie (1978). Rinnebäcksravinen. Alnarp : Sveriges lantbruksuniversitet. ISBN 91-7088-898-1. Libris 7600670 Länsstyrelsen Skåne - Rinnebäcksravinen Externa länkar Rinnebäcksravinen, Lunds kommun Wikimedia Commons har media som rör Rinnebäcksravinens naturreservat.