NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Nytorget

Nytorget är ett torg på Södermalm i Stockholm vid Nytorgsgatan. Det avgränsas i norr av Skånegatan och i öster av kvarteret Bondesonen större. Nytorget kallas även gatstumpen längs torgets östra sida. Den var tidigare en del av Malmgårdsvägen. Vid Nytorget ligger ett flertal kaféer, barer och restauranger. Historik Torget finns omnämnt som "Nytorghet" sedan 1671. Då fanns det också en kvarn (se Nytorgs kvarn), som kallades "Mäster Pärs Kwarn", ägd av kyrkoherden i Katarina, Per Arenbechius (1620–1673). Kvarnen benämndes 1733 av Petrus Tillaeus "Nytorgs qu:". Per Arenbechius omnämndes även som kvarnägare av Michel Jöranssons kvarn och Fatburan. Området kring Nytorget och Hammarby sjö blev ett centrum för textilnäringen i Stockholms tidiga industrialisering. Än idag finns äldre arbetarbostäder i trä och sten bevarade längs med torgets östra sida och är ett av Stockholms värdefulla kulturreservat. Husen upprustades under 1970-talet. Torget spelar en central roll i Per Anders Fogelströms romaner i "stadenserien" (se Mina drömmars stad). Trähusbebyggelsen sträckte sig från Nytorget upp mot Vita Bergen, men den kontakten bröts när Renstiernas gata sprängdes ner på 1930-talet. Nytorget har använts såsom bestraffnings- och avrättningsplats. Det var ett av de tre torg där Gustav III:s mördare Johan Jacob Anckarström hudflängdes, d.v.s. piskades, i tre dagar. På norra sidan av torget stod, åtminstone från 1730-talet, ett spruthus där Stockholms brandförsvar kunde tanka släckvatten. Spruthuset omvandlades senare till en saluhall. Under 1800-talets början omtalades Nytorget som en ”nederlagsplats för orenlighet”, vilket måste tolkas som att torget var ganska nedgånget. På 1930-talet anlades en lekplats på torget och på 1940-talet byggdes en park efter ritningar av stadsträdgårdsmästaren Holger Blom. Han tillämpade den så kallade Stockholmsstilen och försåg parken med stenmurar, trappor, spegeldamm och parklek. Vid Nytorget 15 ligger den gamla industribyggnaden Malongen från 1660-talet. Malongen har använts som fabrik, sjukhus, nödbostäder och folkskola. Idag finns här konstnärsateljéer. Huset är en av Stockholms äldsta bevarade industribyggnader och är blåklassat av Stockholms stadsmuseum. Bilder Källor Stahre, Nils-Gustaf; Fogelström, Per Anders (1986). Stockholms gatunamn: innerstaden. Monografier utgivna av Stockholms stad (återtryck av del av 1:a upplagan). Stockholm: Liber/Allmänna förlaget. sid. 213. Libris 7269073. ISBN 91-38-90777-1 Noter Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Nytorget.﻿ Stockholmskällan har media som rör Nytorget
Observatorielunden

Observatorielunden is a park in the Vasastaden district of Stockholm, Sweden. Location It stretches over the steep hill Observatoriekullen, one of the last remnants of Brunkebergsåsen, the esker that once reached across much of the district of Norrmalm but was mostly levelled during the development of that district. Observatorielunden is bordered by the streets Odengatan to the north, Sveavägen to the east, Kungstensgatan to the south, Drottninggatan to the southwest, and Norrtullsgatan, Sandåsgatan and Gyldéngatan to the west. The Old Stockholm Observatory, which dates from 1753, sits on top of the hill. Stockholm Public Library and the Stockholm School of Economics' main building lie at its edges. On the northeastern corner of the hill stands the bronze sculpture Kentauren from 1936 by Sigrid Fridman (1879-1963). At the Old Stockholm Observatory there's also a meteorological station which has measured temperature daily since 1756. This is the oldest continuous record of temperature in the world. The temperature is still measured daily there. A newer observatory was built in Saltsjöbaden outside Stockholm and completed in 1931. In 1991 the Observatory Museum was opened to the public. References
Jardin de l'observatoire de Stockholm

Le jardin de l'observatoire (en suédois : Observatorielunden) avec la colline de l'observatoire est un parc public de Vasastan à Stockholm en Suède. Situation Le jardin de l'observatoire est situé au sommet de l'esker Stockholmsåsen. Observatorielunden est délimité par Kungstensgatan au sud, Odengatan au nord, Sveavägen et Bertil Ohlinsgatan à l'est et Norrtullsgatan à l'ouest. Le parc est situé près d'Odenplan à Vasastan, dans le centre-ville de Stockholm. Histoire Le jardin de l'Observatoire doit son nom à l'observatoire de Stockholm, situé dans le parc. C'est un point de vue apprécié, surtout vers l'est. La partie la plus élevée de la colline de l'observatoire se situe à 42 mètres d'altitude. et la superficie du parc s'élève à 4,8 hectares (250 × 370 mètres). Sur le versant nord de la colline se trouvait autrefois le moulin à vent Spelbomskan, qui a brûlé en 1868. École d'économie de Stockholm Au sud-est du parc Observatorielunden, l'école d'économie de Stockholm à son bâtiment principal de Stockholm, au 65 Sveavägen et au 32 Kungstensgatan. L'école a été construite en 1925 pour le compte de l'Association des écoles de commerce sous la direction de Knut Agathon Wallenberg, et concue par l'architecte Ivar Tengbom. Le modèle était un palais de la Renaissance italienne. Le bâtiment a été financé grâce à d'importants dons, notamment de la fondation Knut et Alice Wallenberg. Bibliothèque municipale de Stockholm Au nord du grand étang se trouve le bâtiment principal monumental de la bibliothèque municipale de Stockholm, construit en 1928 par l'architecte Gunnar Asplund. Le bâtiment a été financé grâce à d'importants dons, notamment de la fondation de Knut et Alice Wallenberg, et appartient aujourd'hui à la ville de Stockholm. Galerie Notes et références Voir aussi Article connexe Lieux et monuments de Stockholm Liens externes Portail de Stockholm Portail de l’architecture et de l’urbanisme Portail des espaces verts
Optand Teknikland

Teknikland is a military history and technology museum which is located at the Östersund-Optand airfield southwest of Östersund. Teknikland has one of Sweden's largest collections of civilian and military aircraft. On the grounds howitzers, Bofors guns and armoured personnel carriers are also displayed. History Teknikland was opened on 5 June 2010. The basis for the museum was the Jämtlands Flyg- och Lottamuseum which opened in 1994. The museum is run by the Aktiebolag Jämtland Teknikland AB. Shareholders are Jamtli and a number of nonprofit organizations. The museum is funded by Statens Försvarshistoriska museer, the European Regional Development Fund, and private donors. The museum consists of three permanent and a number of temporary exhibitions. One of the permanent exhibitions is called the Garage (Garaget) and consists of antique cars and buses. This building also hosts a workshop for kids based on the educational concept KomTek. The permanent aircraft exhibition Flyg- och Lottamuseum contains all the jet-aircraft that have previously been deployed by Jämtland Wing. There is also an exhibition dedicated to the Swedish Women's Voluntary Defence Organization which operated a canteen on the airfield during the 1930s–1940s (when the airfield was a secret military airbase in preparation for a German attack). The third permanent exhibition is the Garrison (Garnisonen) containing weapons, uniforms and other artifacts of Swedish Army history, mostly from the former Östersund regiments I 5 and A 4. The visitor is able to learn about the Carolean Death March; a disastrous retreat by a Swedish Carolean army under the command of Lieutenant-general Carl Gustaf Armfeldt (1666–1736) across the mountain range by the Tydalen valley in Norway around the new year 1718–1719. See also Swedish Air Force Museum Västerås Flygmuseum List of aerospace museums References External links Teknikland website
Teknikland

Teknikland ligger vid Optand flygfält söder om Östersund och beskriver sig som "en retroteknisk värld med veteranbilar, flygplan och militärhistoria". Historik Teknikland är ett teknik- militär- och flyghistoriskt museum med fokus på barnfamiljer och aktiviteter. På Teknikland finns en uppfinnarverkstad för barn (KomTek), många lekmiljöer, restaurang, rutschkana, fallskärmsgunga, sandlåda och ett militärhistoriskt museum. Här väcks minnen till liv hos den som upplevt vår 1900-talshistoria. För de mindre finns lekmiljöer i alla utställningar. Teknikland drivs mestadels ideellt av medlemmar i ägarföreningarna med stöd av Stiftelsen Jamtli. På norra sidan vägen mot Ope flygplats finns Jämtlands Flyg- och Lottamuseum, som redan 1994 etablerades på platsen. Museet drivs av Svensk Flyghistorisk Förenings sektion Jämtland/Härjedalen och är fristående från Teknikland. Samlingar På Flyg och Lottamuseet finns en av Sveriges största samlingar av civila och militära flygplan. Teknikland har också tillgång till militära samlingar från Östersunds garnison där det tidigare funnits tre museer. Se även Sveriges militärhistoriska arv Lista över svenska bevarade militära luftfarkoster Referenser Externa länkar Tekniklands webbplats Tekniklands samlingar på DigitaltMuseum Teknikland på Statens försvarhistoriska museer Wikimedia Commons har media som rör Teknikland.
Osbyholm Castle

Osbyholm Castle (Swedish: Osbyholms slott) is a castle at Hörby Municipality in Scania, Sweden. History Osbyholm Castle was built during the first half of the 17th century, probably during the time the estate was owned by Lene Ramel, daughter of Danish royal councilor Henrik Ramel (1601-1653), country commissioner of Scania. The estate was inherited by Ove Ramel (1637-1685). Following the Treaty of Roskilde in 1658, Scania became a possession of the Swedish Crown. Osbyholm Castle was sold to Olof Nilsson Engelholm from Malmö. In 1750, an extensive restoration of Osbyholm were made. In 1853, a new central part was built, which was provided with a third floor with a flat, balustrade-edged roof. In 1931, Baroness Anna Trolle had the castle rebuilt according to drawings by the architect Leon Nilsson. See also List of castles in Sweden References External links Osbyholms slott website
Castillo de Osbyholm

El Castillo de Osbyholm (en sueco: Osbyholms slott) es un castillo en el municipio de Hörby en Escania, Suecia.​ Historia El Castillo de Osbyholm fue construido durante la primera mitad del siglo XVII, probablemente durante el tiempo en que la finca era propiedad de Lene Ramel, hija del consejero real danés Henrik Ramel (1601-1653), comisario de Escania. La finca fue heredada por Ove Ramel (1637-1685). Tras el Tratado de Roskilde en 1658, Escania pasó a ser posesión de la Corona Sueca. El Castillo de Osbyholm fue vendido a Olof Nilsson Engelholm fra Malmø. En 1750, se realizó una extensa restauración de Osbyholm. En 1853, fue construida una nueva parte central, a la que se dotó de un tercer piso con una cubierta lisa con una balaustrada en el margen. En 1931, la Baronesa Anna Trolle hizo reconstruir el castillo según los dibujos del arquitecto Leon Nilsson.​​ Referencias Enlaces externos Osbyholms slott website
Ovesholm slot

Ovesholm slot er et svensk slot i Träne sogn i Kristianstad kommune i Skåne. Det ligger ved Ovesholm-søen, to kilometer vest for landsbyen Ovesholm. Det ejes af familien Hamilton, og hverken slot eller haven i engelsk stil har offentlig adgang. Historie Ovesholm slot hed fra begyndelsen Träne. Dets første kendte ejer, Åke Ugerup, kaldte det Åkesholm i 1580. Ove Urup angives i 1620 at have flyttet til nordenden af den lille sø, ved hvis vestre side den nuværende hovedbygning ligger. Det er ham, det nuværende slot er opkaldt efter. Efter Ebbe Christoffersen Ulfeldts død blev Ovesholm skilt ud fra Araslöv og tilfaldt datteren Sofia Maria, som var gift med oberstløjtnant Johan Ridderschantz. Deres datter testamenterede i 1774 slottet til sin svigersøn, major Henning Reinhold Wrangel. Dennes søn, landshøvding Carl Adam Wrangel af Adinal, lod beboelsesbygningen opføre 1792-1804. Han samlede et betydeligt bibliotek samt maleri- og skulptursamling på Ovesholm. Desuden findes der en mængde møbler og andre genstande, som havde tilhørt kong Christian 4. og stammer fra hans svigersøn, Corfitz Ulfeldt på slottet. Fra Wrangels søn, Henning Gustaf, tilfaldt slottet efter en langvarig arvestrid grev Axel Hugo Raoul Hamilton (1787-1875). Han lod opføre en tilbygning i 1857. Slottet er forblevet i slægtens besiddelse og ejes i dag af grev Raoul Hamilton. Noter Eksterne henvisninger Officiel hjemmeside Nordisk familjebok (2 udgave). 1912. s. 1131-1132. Hentet 2016-03-14.
Ovesholm Castle

Ovesholm Castle (Swedish: Ovesholm slott) is a manor house at Kristianstad Municipality in Scania, Sweden. Carl Adam Wrangel (1748–1829), governor of Kristianstad, had the manor house built in 1792–1804. Count Axel Raoul Hamilton (1787–1875) had an extension built in 1857. See also List of castles in Sweden References External links Ovesholm website
Castillo de Ovesholm

El Castillo de Ovesholm (en sueco: Ovesholm slott) es una mansión en el municipio de Kristianstad en Escania, Suecia.​ Carl Adam Wrangel (1748-1829), gobernador de Kristianstad, hizo construir la mansión en 1792-1804. El Conde Axel Raoul Hamilton (1787-1875) hizo una ampliación en 1857.​​ Referencias Enlaces externos Ovesholm website
Ovesholms slott

Ovesholms slott är ett slott i Träne socken i Kristianstads kommun. Slottet ligger vid Ovesholmssjön på Nävlingeåsens sluttning mot Kristianstadsslätten, två kilometer väster om Ovesholms tätort. Det ägs av släkten Hamilton. Parken i engelsk stil är inte öppen för allmänheten. Historia Ovesholms gods hette från början Träne. Dess förste kände ägare, Åke Ugerup, kallade gården Åkesholm 1580. Ove Urup uppges 1620 ha flyttat gården till norra ändan av den lilla sjö, vid vars västra strand den nuvarande huvudbyggnaden ligger. Det är från honom namnet Ovesholm kommer. Efter Ebbe Ulfelds död skildes Ovesholm från Araslöv och tillföll dottern Sofia Maria, som var gift med överstelöjtnant Johan Ridderschantz. Deras dotter testamenterade 1774 godset till sin svärson major Henning Reinhold Wrangel. Dennes son landshövding Carl Adam Wrangel af Adinal lät uppföra manbyggnaden 1792–1804. Han skapade på Ovesholm ett betydande bibliotek, med tavel- och skulptursamling. Dessutom finns på slottet en mängd möbler och föremål, som tillhört Kristian IV och härstammar från hans måg Ulfeld. Från Wrangels son, Henning Gustaf, tillföll godset efter en långvarig arvsprocess greve Axel Hugo Raoul Hamilton, 1787–1875. Han lät göra en tillbyggnad 1857. Slottet ärvdes av sonen, den liberale politikern Raoul Hamilton. Det har stannat i släkten och ägdes av den sistnämndes sonsons son, även han med namnet Raoul Hamilton, fram till 2015. Då tog dottern Alexandra Hamilton över. Referenser Noter Webbkällor Ovesholm i Nordisk familjebok (andra upplagan, 1914) Vidare läsning Lönnäng, Ragnar (2006). Till skånska slott och sevärdheter. Simrishamn: Gröna nyckeln. sid. 162-165. Libris 10126422. ISBN 91-631-8349-8 Externa länkar Ovesholms slott
Maják Långe Jan

Maják Långe Jan (česky Dlouhý Jan), oficiální název Ölands södra udde (česky Ölandský jižní mys), je maják ve Švédsku na jižním mysu ostrova Öland v Baltském moři. Je to jeden z nejslavnějších švédských majáků spolu s majáky Kullen, Vinga a Landsort a také nejvyšší maják ve Švédsku. Od 5. června 2008 je národní kulturní památkou Švédska. Historie Maják byl uveden do provozu 1. listopadu 1785 po dvou letech výstavby podle plánů Carla Cronstedta z roku 1759. K výstavbě byl použitý kámen ze staré kaple svatého Jana. Zpočátku bylo na majáku otevřené ohniště, kde palivem bylo uhlí, které hořelo v železném koši na horní plošině. Uhlí bylo skladováno ve třech komorách uvnitř majáku a výtahem ve středním tubusu bylo dopravováno na plošinu. Horní místnost byla určena pro obsluhu majáku. Maják byl mimo provoz od 1. května do 31. července. Od roku 1845 byla instalována lucerna a olejová lampa na řepkový olej se skleněnými zrcadly od Henryho Lepauteho z Paříže, v roce 1887 byla instalována petrolejová lampa. Současný systém luceren a čoček byl instalován roku 1907. V roce 1845 byla věž bíle natřená a ve druhé polovině 19. století byl namalován charakteristický pruh, nejprve červený a pak byl změněný na černý. V roce 1948 byl maják elektrifikován. Je bez obsluhy a plně automatizován byl v roce 1980. V roce 1950 byl instalován nautofon. Maják je otevřen návštěvníkům během letní sezóny. Je přístupný po točitém schodišti se 197 schody. V blízkosti se nachází restaurace, informační centrum Naturum Ottenby a ptačí observatoř Ottenby. Název Název majáku je odvozen od středověké kaple "Capella Beati Johannis in Kyrkiohaffn" nebo S:t Johanness (svatý Jan). Kaple stála ve staré rybářské vesnici Kyrkhamn na jižním výběžku Ölandu. Po reformaci byla kaple zničena. Nyní je na jejím místě vztyčen kamenný kříž. Protože kámen z kaple byl použit na stavbu majáku, tak dělníci a vesničané mu začali říkat Långe Jan. Popis Původně byl maják vysoký asi 36 m o průměru 12 m. Na kónickou základnu nasedá válcová vnější věž, která je ukončena ochozem a lucernu s galerií. Maják je složen ze dvou válcových věží, vnější a vnitřní. Prostor mezi stěnami válců je vyplněn točitým schodištěm. Vnější věž má 1,5 m tlustou zeď. Ve vnitřním tubusu byl výtah na dopravu uhlí. Svou výškou 41,6 m je nejvyšším švédským majákem a druhým nejvyšším ve Skandinávii. Data Maják je vybaven Fresnelovou čočkou 3. řádu. Zdroj světla je ve výšce 41 m. Charakteristika světla je Fl (2) W 30 s, dosvit je 26 nm a F WRG dosvit 18 nm (33 km) tj. vysílá dva bílé záblesky v intervalu co 30 sekund a sektorové stálé světlo v barvě bílé, červené a zelené v závislosti na směru. Označení: švédské označení: SV-5528 ARLHS: SWE-41 Admirality: C7280 NGA: 7720 Odkazy Reference V tomto článku byly použity překlady textů z článků Långe Jan na švédské Wikipedii a Långe Jan na polské Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Maják Långe Jan na Wikimedia Commons
Långe Jan

Långe Jan (officielt Ölands södra udde, Ølands sydlige odde) er et fyrtårn på Øland. Det blev tændt første gang den 1. november 1785 efter en byggetid på næsten to år. Fyret er beliggende allersydligst på Øland og er et anduvningsfyr. Fyrtårnet var ved opførslen cirka 36 meter højt med en diameter på cirka 12 meter og med 197 trappetrin op til toppen. I dag er fyrtårnet 41,6 meter højt og er dermed Sveriges højeste. Långe Jan er byggnadsminne siden 1935. Fyrets officielle navn er "Ölands södra udde". Fyrtårnets navn "Långe Jan" kan stamme fra det middelalderlige kapel Capella Beati Johannis eller Sankt Johannes (Jan), som lå ved det gamle fiskerleje Kyrkhamn ved Ølands sydlige odde. Kapellet blev revet ned efter reformationen og stenene anvendt til opførelsen af fyret. Et stenkors vest for vejen mellem Långe Jan og Ottenby kungsgård angiver stedet for det tidligere kapel. Oprindeligt var fyret et åbent stenkulsfyr med et stenkulslager i de indre tre kamre; den øverste var tiltænkt personalet. Den nuværende lanterne og det nuværende system af linser er fra 1907. Fyrtårnet blev hvidpudset 1845, og på et tidspunkt i den sidste halvdel af 1800-tallet fik den sin ring, i begyndelsen rød for senere at blive ændret til sort. Elektricitet blev indlagt 1948, og i dag er fyret helautomatisk og ubemandet. Det er muligt at nyde udsigten fra platformen om sommeren. I nærheden af fyrtårnet ligger Ottenby fågelstation, der drives af Sveriges Ornitologiska Förening, et naturum samt en restaurant. Se også Långe Erik Kildehenvisninger Eksterne henvisninger Långa Jan hos Sjöfartsverket Arkiveret 15. april 2012 hos Wayback Machine (svensk)
Långe Jan

p4 Der Långe Jan (dt.: Langer Jan) ist ein Leuchtturm auf der Südspitze der schwedischen Ostseeinsel Öland. Er ist mit einer Höhe von 41,6 m der höchste Leuchtturm Skandinaviens. Seine Lichtreichweite beträgt 33 km. Seit 1935 ist er als Byggnadsminne eingestuft. Der Leuchtturm entstand von 1784 bis 1785, andere Angaben weisen als Bauzeit die Jahre 1778 bis 1785 aus. Möglicherweise waren am Bau russische Kriegsgefangene beteiligt. Als Baumaterial wurde der Bauschutt der abgerissenen Sankt-Johannes-Kapelle genutzt. Die Kapelle befand sich etwas weiter nördlich. Das erste Licht des Turms war ein offenes Feuer. Einen ersten Farbanstrich, in Weiß, erhielt der Långe Jan im Jahr 1845. In diesem Jahr wurde auch eine modernere Laterne im Turm installiert. Einige Jahre später erhielt der Turm einen schwarzen Streifen. Diese Farbgestaltung wurde bis heute beibehalten. Der Leuchtturm ist auch weiterhin in Betrieb, wenn auch die Beleuchtungsanlage modernisiert wurde und heute ferngesteuert wird. Im Sommer ist der Turm für Besucher geöffnet. Der Turm ist von mehreren Gebäuden umgeben, die zur Vogelwarte Ottenby gehören. Auch ein Restaurant und ein Souvenirgeschäft befinden sich dort. Das nördliche Gegenstück zum Lången Jan ist der jüngere und kleinere Långe Erik an der Nordspitze Ölands. Weblinks Eintrag im bebyggelseregistret des Riksantikvarieämbetet (schwedisch) Einzelnachweise
Långe Jan

Långe Jan ("Tall John") is a Swedish lighthouse located at the south cape of Öland in the Baltic Sea, Sweden's second largest island. It is one of Sweden's most famous lighthouses along with Kullen, Vinga and Landsort, and also the tallest lighthouse in Sweden. The lighthouse was built in 1785, probably by Russian prisoners of war. The tower was built of stone from an old chapel. Originally the light was an open fire, and the tower was unpainted. It was painted white in 1845, and the same year the tower's lantern was installed, to house a colza oil lamp. A couple of years later a black band was added to the tower. The lighthouse remains in use and is remote-controlled by the Swedish Maritime Administration in Norrköping. During the summer season, visitors may climb the tower for a small fee. The buildings surrounding the tower form Ottenby Bird Observatory. See also List of lighthouses and lightvessels in Sweden Långe Erik ("Tall Erik"), the lighthouse at the north cape of Öland. References Rowlett, Russ. "Lighthouses of Sweden: Kalmar". The Lighthouse Directory. University of North Carolina at Chapel Hill. Retrieved 8 September 2008. External links Sjofartsverket Archived 2016-04-08 at the Wayback Machine (in English) The Swedish Lighthouse Society