NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Borlunda kyrka

Borlunda kyrka, i kyrkbyn Borlunda, tillhör Eslövs församling i Lunds stift. Grannförsamlingarna Skeglinge och Borlunda byggde kyrkan gemensamt. Såväl Borlunda som Skeglinge gamla kyrkor var i dåligt skick och revs. Skeglinge kyrkklocka överlämnades till Borlunda kyrka. I mitten på 1950-talet restaurerades området där Skeglinge kyrka stått och en minnesplats anlades där den gamla kyrkans konturer markerats med sten. Skeglinge gamla kyrkklocka från 1400-talet fördes tillbaka från Borlunda kyrka och hängdes i en nybyggd klockstapel på området och invigdes 12 augusti 1961 av prosten Nils Ahle. Där Borlunda gamla kyrka stått, mellan byvägen och Bråån, finns en natursten med informationstext. Intill gamla Borlunda kyrka så hängde i en klockstapel, en malmklocka, gjuten 1728 av Andreas Wetterholtz i Malmö. Den flyttades sedan till den södra korsarmen i den nya kyrkan. Kyrkobyggnaden Kyrkan byggdes 1866-68 och invigdes den 15 november 1868 av biskop Vilhelm Flensburg. Ritningarna gjordes av den danske arkitekten Ferdinand Meldahl. Kyrkan uppfördes i en fritt historiserande stil inspirerad av arkitektens resor i Europa och Främre Orienten. En förebild anses ha varit kyrkan San Fermo i Verona. Byggherrar var Anders Herrström (1818-1869) och Nils Andersson, båda från Malmö. Byggnadsmaterialet var gult handslaget tegel med mönstermurningar, som dock ganska snart visade sig vara av mindre god kvalitet. Fukt började tränga in i murverket med frostsprängningar som följd, och 1992 stängdes kyrkan av yrkesinspektionen på grund av rasrisk. Under nära tio år utreddes frågan om vad som skulle ske med den arkitektoniskt intressanta kyrkan. Så småningom kom dock en grundlig restaurering till stånd och 2001 kunde Borlunda kyrka återinvigas. Inventarier Ferdinand Meldahl svarade troligen även för utformningen av en stor del av kyrkans inredning. Altaret ritades av stadsarkitekt William Klein från Malmö. Vid en större restaurering av kyrkan 1929 installerades en ny orgel, byggd av A. Mårtenssons Orgelfabrik i Lund 1928. Domkyrkoarkitekt Theodor Wåhlin gjorde ritningarna till den nya orgelfasaden, som är utformad som ett gotiskt så kallat masverksfönster med stenomfattning, där de fyra fälten fyllts med orgelpipor i stället för glasrutor. Orgel 1868 byggde Sven Fogelberg, Lund en orgel med 11 stämmor. Den nuvarande orgeln byggdes 1928 av A. Mårtenssons Orgelfabrik AB, Lund. Orgeln har fria och fasta kombinationer samt automatisk pedalväxling. Källor Frostabygden 2006. Frosta Härads Hembygdsförening. Borlunda kyrka. En skrift inför återöppnandet den 16 december 2001. Sammanställd och redigerad av Kerstin Ribbing och Elisabeth Persson. 2001. Persson, Anette (1994). Borlunda kyrka, 1800-talskyrka med oviss framtid. Lunds universitet, Institutionen för konstvetenskap. Tore Johansson, red (1988). Inventarium över svenska orglar: 1988:I, Lunds stift. Tostared: Förlag Svenska orglar. Libris 4108784 Noter Externa länkar Borlunda gamla kyrka Frostabygder XIII, 1968 Wikimedia Commons har media som rör Borlunda kyrka.
Bornö Marine Research Station

Bornö Marine Research Station, owned by the Bornö Institute for Ocean and Climate Studies, is located at Holma on the island Stora Bornö in Gullmarsfjorden, about 100 km (62 mi) north of Gothenburg, Sweden. It was built in 1902 by Otto Pettersson and Gustaf Ekman, both pioneers of Swedish marine research. The island has been considered by many Swedes to be the birthplace of Swedish oceanography. Description The station grounds, covering 19,000 m2 (200,000 sq ft), are a nature reserve. It is currently owned and operated by a foundation named the Bornö Institute for Ocean and Climate Studies and provides educational facilities for the University of Gothenburg. It is also available to let to companies or organizations for field courses, research, instrument development or national and international meetings. The upper floors contain eight bedrooms housing 15 beds, as well as two kitchens. On the ground floor are four office spaces and a lecture hall with accommodations for 25 people. History The station was originally built in response to the agreements of the International Council for the Exploration of the Sea (ICES) signed in Copenhagen in 1902 between Denmark, Finland, Germany, the Netherlands, Norway, Sweden, Russia, and the United Kingdom. It was built with funding from Pettersson and Ekman, on Pettersson's land, and then rented to the Swedish Hydrographic Biological Commission (SHBK) to conduct studies on oceans and climate. In 1931, Pettersson's son Hans, who was a professor at the University of Gothenburg expanded the research on the island and then in 1932 the SHBK was able to purchase the island for the government. Beginning in 1908, Otto Pettersson collected daily records on the temperature and salinity of the waters at the Bornö Station. With few interruptions, mostly during World War I and World War II, these daily observations continued until the 1980s. Petterson also discovered internal tidal waves by studying variations of the boundary surfaces between the brackish and ocean waters, which led him to develop a photographic current meter. When his son took over the investigations at the institute in the 1930s, he began to focus on the radioactive dating of sediments and forged research collaborations with the scientists at the Institute for Radium Research of Vienna. References Bibliography Fonselius, Stig (2001). "History of Hydrographic Research in Sweden" (PDF). Proceedings of the Estonian Academy of Sciences, Biology and Ecology. 50 (2). Tallinn, Estonia: Estonian Academy Publishers: 110–129. doi:10.3176/biol.ecol.2001.2.04. ISSN 1406-0914. Leppäranta, Matti; Myrberg, Kai (2009). Physical Oceanography of the Baltic Sea. Berlin, Germany: Springer Science & Business Media. ISBN 978-3-540-79703-6. Rentetzi, Maria (September 2004). "Gender, Politics, and Radioactivity Research in Interwar Vienna The Case of the Institute for Radium Research". Isis. 95 (3). Chicago, Illinois: History of Science Society, University of Chicago Press: 359–93. doi:10.1086/428960. JSTOR 10.1086/428960. PMID 15747771. S2CID 6024845. External links Bornö Institute for Ocean and Climate Studies, official site with photograph
Bornö hydrografiska fältstation

Bornö havsforskningsstation uppfördes 1902 av Otto Pettersson och Gustaf Ekman, två av pionjärerna inom svensk havsforskning. Stationen byggdes för att Sverige skulle leva upp till avtalen i Internationella Havsforskningsrådet (ICES) som Sverige undertecknade i Köpenhamn 1902. Stationen byggdes på Otto Petterssons mark, Pettersson och Ekman finansierade bygget och hyrde sedan ut stationen till Svenska Hydrografisk-Biologiska Kommissionen, SHBK. 1932 köpte staten, genom SHBK, loss stationen av Pettersson genom en donation från Knut och Alice Wallenbergs stiftelse. Stationens syfte var att man skulle utveckla nya mätinstrument, bearbeta mätdata från expeditioner till sjöss, utföra regelbundna hydrografiska observationer samt arbeta med vetenskapliga avhandlingar. Stationen är av många ansedd som svensk oceanografis vagga. Stationen har utnyttjats enligt intentionerna - tidvis intensivt med forskare boende på platsen och tidvis glesa besök av forskare och studentgrupper. Stationen är belägen på Stora Bornö i Gullmarsfjorden, ungefär 100 km norr om Göteborg. Stationen med tomt (19 000 m²) är ett naturreservat. Stationen ägs och drivs av Bornöstiftelsen (Bornö Institute for Ocean and Climate Studies) och används bland annat av Göteborgs Universitet. Den erbjuder en utmärkt miljö för fältkurser, forskning, instrumentutveckling och nationella och internationella möten och arbetsgrupper. Det finns åtta sovrum med femton bäddar samt två kök i de översta två våningarna. På entréplanet finns det en lektionsal som rymmer 25 personer samt fyra arbetsrum. Stationen kan även användas av andra organisationer och privatpersoner, men verksamheten skall ha en marin anknytning. Externa länkar Bornö fältstation﻿
Borrie Church

Borrie Church (Swedish: Borrie kyrka) is a medieval church in the province of Scania, Sweden. It is one of the smallest Romanesque churches in the province. It belongs to the Diocese of Lund. History and architecture Borrie Church is one of the smallest Romanesque churches in Scania. It was built as a church belonging to the farmstead of a local lord during the first half of the 12th century. It retains much of its original details, such as the northern and southern portals and the architectural element connecting the nave with the choir in the form of a triumphal arch. It contains Romanesque sculptures. In general, the architecture displays influences from Anglo-Saxon architecture; one source mentions St Bene't's Church in Cambridge as a direct influence. The original church has been altered little in the course of history. A western tower was built during the 13th century but probably collapsed already during the late Middle Ages. A church porch was built in front of the southern portal during the 15th century, but removed in 1874. In 1874 the apse and the westerns' gable of the church were also destroyed, after which the church was abandoned. It was restored in 1928-29, and the apse and gable rebuilt. In 1978, the church was depicted on the association Skåneland's flag Christmas stamps. References External links Media related to Borrie Church at Wikimedia Commons
Borrie kyrka

Borrie kyrka är en kyrkobyggnad i Borrie. Den tillhör Stora Köpinge församling i Lunds stift och var tidigare församlingskyrka i Borrie församling. Kyrkobyggnaden Kyrkan är en av de äldsta och minsta i Skåne. Den är byggd av kalksten och sandsten. Den tillkom troligen under mitten av 1100-talet och har en del gemensamt med de anglo-iriska kyrkorna. Främst gäller det triumfbågen och området runt den. På vardera sida om triumfbågen finns två mindre bågar. Dessa utgör öppningar till två absidioler, absidformade altarnischer. Kyrkan har därmed tre altare. Dessa vaktas av skulpterade lejon och ryttare. Under senmedeltiden byggdes ett torn. 1869/1874 övergavs kyrkan eftersom den befanns vara "alltför bristfällig". I stället byggde man om koret och gjorde det till ett klocktorn medan man lät tornet och långhuset förfalla. Under 1920-talet började församlingsmedlemmar och andra intresserade engagera sig för en återuppbyggnad av den gamla kyrkan, som då var ruin. Denna renovering gjordes också på 1920-talet och syftade till att återge kyrkan dess gamla skick. Men tornet byggdes inte upp igen. När man restaurerade kyrkan framhävdes de anglosaxiska dragen. Därför putsades aldrig murarna, absiden byggdes helt om, tribun- och triumfbågen restaurerades och långhusportalerna frilades. Kyrkan inhägnas av häckar. 1978 avbildades kyrkan på föreningen Skånelands flaggas julmärken. Inventarier En rikt skuren altaruppsats i högaltaret gjordes vid 1600-talets början och har Kristian IV:s namnschiffer. På norra långhusväggen finns ett stort triumfkrucifix från 1400-talet. Det finns en vackert smidd ljusbärare. En triumfbåge med altarnischer, djurfigurer och pilastrar. I södra altarnischen finns ett rökelsekar av romansk typ. I kyrkan finns ett harmonium. Bildgalleri Källor Litteratur Kyrkor i Skåne, Siegrun Fernlund, 1980, ISBN 91-85330-26-4 Webbkällor Stora Köpinge församling Ystads kommun Tore Johansson, red (1988). Inventarium över svenska orglar: 1988:I, Lunds stift. Tostared: Förlag Svenska orglar. Libris 4108784 Wikimedia Commons har media som rör Borrie kyrka.
Borås flygplats

Borås flygplats är en flygplats som ligger utanför Borås, vid Viared. Historia Flygplatsen invigdes 1997. Flygplatsen är en ersättning för det gamla flygfältet som låg ca 500 meter väster om befintlig flygplats. Detta har nu blivit industriområde. Gamla flygfältet Flygklubben i Borås bildades 1939 och började 1941 flygningar från Fristads hed i Fristads landskommun norr om Borås. Fristads hed var övningsfält för Älvsborgs regemente fram till 1914. Den gamla flygplatsen planerades redan i början på 1940-talet för ett markområde vid Viared men började inte byggas förrän 1947. Flygplatsen invigdes 1954 med ett gräsfält på 850 meter gånger 160 meter. I slutet på 1950-talet debatterades en utbyggnad men när Landvetter beslutades upphörde planerna utbyggnadsplanerna för gamla flygfältet. På 70-talet planerar Borås kommun industriverksamhet på det gamla fältet och efter en lång process börjar det nya flygfältet byggas 1994. Det gamla fältet stängs 1997 i samband med öppnandet den nuvarande flygplatsen. Utformning På flygplatsen finns en asfaltsbana, 800 x 18 meter, som är belyst för att kunna användas när det är mörkt samt ett 50 meter brett grässtråk och en tankanläggning med JET-A1, 100LL och AVGAS 91/96. Borås flygplats är en av tre flygplatser i Sverige som är godkända/certifierade icke instrumentflygplatser. Förutom Borås flygplats finns även Göteborg/Säve flygplats och Varbergs flygplats. Brukare På flygplatsen är det främst tre klubbar som bedriver flygning: Borås flygklubb Borås segelflygklubb Borås Ultralätt Flygklubb På flygfältet finns dessutom ytterligare några flygplan som ägs av privatpersoner och lokala företag. Flygplatsen används även av Borås näringsliv och samhällsnyttigt flyg så som Frivilliga Flygkåren, ambulans- och polishelikopter samt flygande kraftledningsinspektioner. Flygplatsen har tidigare arrangerat flygdagar med jämna mellanrum. Källhänvisningar Se även Lista över flygplatser i Sverige
Boråshallen

La Boråshallen è un'arena polivalente situata a Borås, in Svezia. Venne aperta il 2 marzo 1957 dopo decenni di discussioni sul fatto di costruire in città un palazzetto dello sport. La sala principale ha una capienza di circa 2 500 posti ed è stata progettata per gli sport agonistici. Essa è tuttavia utilizzata anche per i concerti, tanto che il 28 ottobre 1963 i Beatles suonarono qui davanti a 2 500 persone. La struttura, oltre a disporre di altre sale più piccole rispetto a quella principale, ospita anche un museo sportivo e il poligono di tiro Lufthallen. Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Boråshallen
Boråshallen

Boråshallen är en idrottshall i stadsdelen Göta i sydvästra Borås. Av 13 stycken idrottshallar är Boråshallen stadens huvudarena när det gäller inomhusidrotter. Historia Boråshallen invigdes 2 mars 1957 efter decennier av diskussioner kring ett "sportpalats". Drivande kraft sägs Arthur Arta Anderson ha varit ända sedan 1920-talet. Han var ordförande i "Föreningen för idrottens främjande i Borås" och direktör för Kilsunds Wäfveri AB. Anläggningen ritades av stadsarkitekterna Harald Ericson och Roland Gandvik och planerades att ligga centralt. Den var en storskalig och genomtänkt modern hall i betong och tegel med en byggvolym på 67 000 m³. Byggkostnaden i dåtidens penningvärde var 5 miljoner kronor. Utformning och användning Hallar Byggnaden innehåller två fullmåttshallar. A-hallen dimensionerades för tävlingsidrotter och mäter 22 x 42 m. Publikkapaciteten är 2 500 personer. De breda utrymmena bakom läktarna i A-hallen ger plats för all möjlig verksamhet, inte minst uppvärmning före match men även utskänkning. B-hallen planerades som träningshall och för skolornas gymnastik och är 16 x 37 m. Det finns även två mindre hallar, C och D, ursprungligen avsedda för boxning, brottning och tyngdlyftning. De har inhyst också andra sporter genom åren och även fungerat som styrkelokaler. I byggnaden finns dessutom Lufthallen, med skjutbanor för luftpistol och luftgevär. Där finns också det så kallade Bowlingcafét, vilket är en bowlinghall med åtta banor. Därutöver inrymmer byggnaden en minigolfanläggning, en konferenslokal och en cafeteria öppen vid större arrangemang. Museum I Boråshallens entréplan ligger Borås idrottsmuseum. Den lokala idrottshistorien återberättas från år 1880, då de första föreningarna bildades, och fram till nu. Borås Idrottshistoriska sällskap ansvarar för museet. Konserthall A-hallen har emellanåt under årens lopp också använts som konserthall. 28 oktober 1963 gav The Beatles en konsert inför 2 500 åhörare. 19 november 2009 spelade Lars Winnerbäck inför lika många. Klubbar hemmahöriga i hallen Bilder Källor Externa länkar
Bos-Kalles gård

Bos-Kalles gård är en gård i centrala Hedemora, Dalarnas län, belägen mellan Vasaskolan och Hedemora stadsbibliotek. Gården blev byggnadsminne 1991 och husen på gården är idag lägenhetshus för det kommunala bostadsbolaget Hedemorabostäder och inrymmer tio lägenheter. Namnet kommer från en av ägarna till gården. Bos-Kalles är en borgargård, troligen från början av 1800-talet. Visst jordbruk bedrevs på gården, liksom på andra borgargårdar i staden. Carl Alander, en av ledamöterna i Hedemoras första stadsfullmäktige 1868, bodde på Bos-Kalles vid tiden för den stora stadsbranden 1849. 1878 bodde provinsialläkaren Claes Grill på gården. Byggnader Huvudbyggnaderna är i ett och ett halvt plan, byggda av timmer, reveterat med spritputs och står på en sockel av huggen sten. I ett av husen finns en tvättstuga med slaggstensgolv och välbevarad inredning, med bland annat öppen spis och tvätthoar. I flera av lägenheterna finns kakelugnar bevarade. Delar av huvudbyggnaden har spår efter en brand, men den har troligen till stor del klarat sig undan branden 1849. Gården är öppen mot stadsbiblioteket, men portlider finns även mot Martin Kochs gränd (tidigare Trädgårdsgatan) och Hökargatan, i lidret mot den senare sitter en port i trä, troligen uppbyggd strax efter branden 1849. I detta lider finns en nedgång till ett källarvalv av kilad sten från 1700-talet. Ytterligare ett källarvalv finns inne på gården, med tunnvalv av tegel. Uthusen är byggda efter stadsbranden, i ett av dem står årtalet 1905 inristat. Mitt på gården stod tidigare en hästkastanj av vilken stubben har sparats. Galleri Referenser Noter Webbkällor Länsstyrelsen Dalarna. ”Bos-Kalles gård”. Arkiverad från originalet den 15 december 2005. https://web.archive.org/web/20051215082936/http://www.w.lst.se/template/NewsPage.aspx?id=2453. Läst 30 december 2010. Tryckta källor Arne Moström, Harriet Alander (2004). Kulturpromenad Hedemora – Dalarnas äldsta stad. Hedemora kommun Olsson, Daniels Sven (1980). Bebyggelse i Hedemora stad: kulturhistorisk miljöanalys. Dalarnas museums serie av rapporter, 0348-2863 ; 11. Falun: Dalarnas mus. Libris 7748551. ISBN 91-85378-31-3 Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Bos-Kalles gård.
Bosarps jär

Bosarps jär är ett naturreservat i Bosarps socken i Eslövs kommun i Skåne. Reservatet består av en cirka 2,5 km lång rullstensås av getryggstyp. Åsen, som bildades genom isälvsavlagringar av inlandsisens smältvattensströmmar, är en så kallad getryggsås som med sin upp till 20 m höga skogbeklädda smala åskam och branta sidor dominerar den flacka jordbruksbygden kring Bosarp. En stor del av Bosarps Jär är täckt av ädellövskog. Hagmarker finns i de centrala och västra delarna. Flora Ädellövskogen består till största delen av bok och ek med inslag av alm, avenbok, lind och lönn. Markfloran består av arter som blåsippa, gullris, gulplister, gökärt, höstfibbla, skogsbingel, svalört, teveronika och ängssyra. På hagmarkerna växer förutom grova bokar och ekar även björk och hassel. Vägbeskrivning Bosarps jär naturreservat ligger ca 5 km norr om centrala Eslöv, vid Länsväg 113 mot Hasslebro – Höör. Strax söder om Bosarp tar man av mot Stehag. Det finns en rastplats vid vägen till Hemmingsberga. Från rastplatsen kan man gå upp på åsen via en trappa. Referenser Noter Källor Informationsskylt vid naturreservatet ”Översiktsplan 2001 för Eslövs kommun”. Länsstyrelsen i Skåne län. http://www.lansstyrelsen.se/skane/SiteCollectionDocuments/Sv/samhallsplanering-och-kulturmiljo/planfragor/%c3%96versiktsplaner/Eslov_oversiktsplan.pdf. Läst 29 december 2011. ”Bosarps jär”. Eslövs kommun. Arkiverad från originalet den 6 mars 2016. https://web.archive.org/web/20160306023221/http://www.eslov.se/miljoklimat/miljoarbetetikommunen/naturreservat/bosarpsjar.15242.html. Läst 29 december 2011. Bosarps jär, Länsstyrelsen i Skåne län
Bosarps kyrka

Bosarps kyrka är en kyrkobyggnad i Bosarp omkring fem kilometer norr om Eslöv. Den tillhör Östra Onsjö församling i Lunds stift. Kyrkobyggnaden Den nuvarande kyrkan uppfördes efter ritningar av arkitekt Peter Christian Sörensen och invigdes den 9 augusti 1868 av Carl Olbers. Byggmästare var en timmermästare Elof Malmqvist från Lund som hade kyrkan på entreprenad för 23 000 rdr. Den gamla 1100-talskyrkan i Bosarp var belägen cirka 500 meter söder om dagens kyrka och revs i samband med att den nya byggdes. Byggnadsmaterial från den gamla kyrkan användes till den nya och en del inventarier flyttades också dit, bland annat dopfunten. Dock är dopfatet av senare årgång. Kyrkan har två klockor varav den ena kommer från Gullarps gamla kyrka som revs på 1800-talet. Den andra klockan köptes in 1655 från Helsingör och göts om 1810. Predikstolen i barockstil är från 1600-talet. Den pryds av snidade figurer som föreställer evangelisterna. Bosarps gamla kyrka är bevarad som ruin. Orgel 1902 flyttades en orgel hit. Den var byggd 1834 av A Svensson, Ystad med 9 stämmor. Den nuvarande orgeln byggdes 1952 av D A Flentrop Orgelbouw, Zaandam, Holland och är en mekanisk orgel. Manual I är bara förberedd (pipverk och väderlåda saknas). Källor Tore Johansson, red (1988). Inventarium över svenska orglar: 1988:I, Lunds stift. Tostared: Förlag Svenska orglar. Libris 4108784 Noter Externa länkar Åsbo Släkt- och Folklivsforskare Bebyggelseregistrets byggnadspresentation Wikimedia Commons har media som rör Bosarps kyrka.
Bosebo kyrka

Bosebo kyrka är en kyrkobyggnad i Bosebo i Gislaveds kommun. Den tillhör Gislaveds församling i Växjö stift. Kyrkobyggnad Kyrkan är byggd 1961, arkitekt Rudolf Hall Halmstad. Kyrkan invigdes 1962 av biskop Elis Malmeström. Den är yngst i pastoratet men platsen har kristna traditioner långt tillbaka i förhistorisk tid. I närheten ligger Sissle källa. Äldsta skriftliga dokumentet om en kyrka i Bosebo är från 1558. I vapenhuset finns modeller av de tre senaste kyrkorna i Bosebo, 1652, 1895 och 1961. 1652 års kyrka finns bevarad på Kulturen i Lund. Många inventarier från de gamla kyrkorna finns bevarade i ett kyrkomuseum i församlingshemmet. Bosebo kyrka ligger vid Majsjön. Inventarier Dopfunt i gnejs från senare delen av 1200-talet med dopskål från 1600-talet. Karl XII:s bibel från 1703. Nattvardskalk från 1716 samt vinkanna från 1726. Orgel 1773 bygger Jonas Solberg, Värnamo en orgel med 5 stämmor. Den flyttades till Kulthurhistoriska museet, Lund år 1894. 1897 bygger Johannes Magnusson, Göteborg en orgel med 8 stämmor. 1962 bygger Tostareds Kyrkorgelfabrik, Tostared en pneumatisk orgel. Orgeln med 14 stämmor är från 1996, byggd av Hammarbergs orgelbyggeri, Göteborg. Se även Bosebo kyrka, Lund Källor ”Boseby kyrka”. Svenska kyrkan. Arkiverad från originalet den 18 april 2013. https://archive.is/20130418095347/http://www.svenskakyrkan.se/default.aspx?id=760664. Läst 15 februari 2012. Tore Johansson, red (1988). Inventarium över svenska orglar: 1988:II, Växjö stift. Tostared: Förlag Svenska orglar. Libris 4108784