NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
USA:s ambassad i Stockholm

USA:s ambassad i Stockholm (även Amerikanska ambassaden) är USA:s beskickning i Sverige. Ambassaden är belägen i ett inhägnat kontorskomplex i Diplomatstaden, Stockholm, vid Dag Hammarskjölds väg 31 och med ingång från Gärdesgatan 2. Historik Beskickningens historia inleddes 1782, genom Benjamin Franklins tillträde som Plenipotentiär minister, verksam från Paris. Nästa minister, och den förste att verka från Stockholm, blev Jonathan Russell 1814. Ambassaden har varit föremål för ett flertal demonstrationer och avspärrningar, bland annat i samband med 11 september-attackerna och Irakkriget. Den 24 mars 2022 brann det på taket av ambassaden. Ingen människa kom till skada men delar av taket skadades lindrigt. Fastigheter Ambassadbyggnaden invigdes 1955, ritad av två amerikanska arkitekter; Ralph Rapson och hans kollega John Van der Muelen. Samma arkitektpar stod även bakom USA:s ambassad i Köpenhamn. Enligt arkitekturtidskriften dwell etablerade Rapson och Van der Meulen med sin amerikanska ambassadbyggnad i Stockholm från 1954 "ett brohuvud för amerikansk modernism på skandinavisk mark". Svensk kontaktarkitekt och samarbetspartner för detta projekt var Anders Tengbom. Den amerikanske ambassadörens residens ligger sedan 1935 i Villa Åkerlund i samma område. Bildgalleri USA:s beskickningschef i Sverige USA:s beskickningschef i Sverige är den högste företrädaren för USA:s federala statsmakt i Sverige, chef för USA:s ambassad i Stockholm. Ambassadören ansvarar för USA:s verksamhet i landet, med undantag för amerikansk militär personal under operativt befäl och korrespondenter för Voice of America. Bakgrund Fram tills unionsupplösningen 1905 var beskickningschefen i Stockholm även USA:s diplomatiska sändebud till Norge, därefter har USA haft en separat beskickningschef i Oslo. Fram till 1947 hade USA:s beskickningschef i regel ministers eller envoyés rang, därefter företräddes USA av en fullt ackrediterad ambassadör i enlighet med gängse internationellt bruk. Före 1967 var de flesta beskickningschefer karriärdiplomater, därefter har den sittande presidenten tillsatt alla ambassadörer politiskt. På grund av Sveriges kritik av Vietnamkriget avstod dåvarande president Richard Nixon att sända en ambassadör till Sverige 1972–1974. Lista över USA:s beskickningschefer i Sverige Se även Personer i Sverige födda i USA Marinsoldater vid USA:s ambassader Sveriges ambassad i Washington Referenser Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör USA:s ambassad i Stockholm. ”Officiell webbplats” (på engelska). http://www.usemb.se/. Lista över USA:s beskickningschefer från USA:s utrikesdepartement
Rössjöholm slot

Rössjöholm slot er et svensk slot på den sydlige side af Rössjön (sv), i Tåssjö sogn i Ängelholm kommune, ca 15 km nordøst for Ängelholm i Skåne. Den nuværende hovedbygning med en etage og to fløje er opført i 1731. Historie Den første kendte ejer til Rydtzeholm, som var det oprindelige navn, var den danske ridder Olof Geed, omkring 1500. Hans sønnedatter, Karen Geed, bragte det gennem giftermål med Mogens Krabbe i Krabbe-slægtens eje. Det har senere tilhørt slægterne Leijonsköld, Silfverskiöld, Sjöcrona med flere. Der findes stadig ruiner efter middelalderborgen. En ældre borg blev opført af Karen Geed i 1553 ved Rössjön ved sydenden af Hallandsåsen. Den var godt befæstet med ikke mindre end syv tårne. Da den Skånske Krig brød ud, lå borgen på en ø i Rössjön. Da snaphanerne indtog den i 1676 modstod den i lang tid den svenske belejring, som var udsendt fra Helsingborg. Da den lykkedes, blev borgen raseret for at hindre friskytterne i at brugte det. En ny hovedbygning blev opført i 1696 på hovedlandet. Den blev i 1705 købt af landshøvding Nils Silfverschiöld. Bygningen udbrændte i 1730, hvorpå Silfverschiöld lod opføre en ny bygning i 1731. Også den brændte ved selve indvielsen, da forladningen fra en kanonsalut satte ild på taget. Derpå blev det slot, der fortsat findes, opført i karolinsk stil. Siden 1857 har slottet tilhørt den oprindeligt danske slægt Rosenørn-Lehn. Den kendte forfatter Frans G. Bengtsson blev født og voksede op på Rössjöholm, hvor hans far var forvalter. Han har skildret sin opvækst i sin bog Det paradis der var engang (svensk: Den lustgård som jag minns). Eksterne henvisninger Nordisk familjebok (2 udgave). 1916. s. 219. Hentet 2016-03-17.
Rössjöholm Castle

Rössjöholm Castle (Swedish: Rössjöholms slott) is a castle in Ängelholm Municipality, Scania, in southern Sweden. Rössjöholm Castle is located by Lake Rössjön ten miles northeast of Ängelholm. The current main building is a simple one-storey house with two wings, erected in 1731. An older fortress was first built there in 1533, and came to be used in the Scanian War, 1675–1679, at the end of which it was demolished by the Swedish forces to prevent the Danish from holding on to it. The writer Frans G. Bengtsson, famous for the novel The Long Ships (1943), a viking saga adventure, grew up as the son of the caretaker of Rössjöholm Castle, and has told of his childhood in Den lustgård som jag minns (1953) ("Memories of an Eden"). His brother, the Olympic gold medalist and military officer, Bengt Bengtsson, was also born at the castle. References See also List of castles in Sweden
Rössjöholms gods

Rössjöholm är ett gods i Tåssjö socken, Ängelholms kommun. Rössjöholm ligger vid Rössjön en mil väster om Örkelljunga. Den nuvarande huvudbyggnaden är ett enkelt envåningshus med två flyglar, uppfört 1731. Historia Förste kände ägaren till Rydtzeholm var den danske riddaren Olof Geed, omkring 1500. Hans sondotter Karen Geed förde genom gifte med Mogens Krabbe gården till Krabbesläkten. Den har senare tillhört medlemmar av släkterna Leijonsköld, Silfverskiöld, Sjöcrona med flera. Ruiner efter den medeltida borgen finns kvar. En äldre borg uppfördes 1553 av Karin Geed vid Rössjön på sydsluttningen av Hallandsåsen. Den var väl befäst och försedd med inte mindre än sju torn. När skånska kriget bröt ut låg borgen på en holme i Rössjön. Sedan snapphanarna 1676 intagit den, kunde den under lång tid motstå den svenska belägringskåren som sänts ut från Helsingborg. Borgen raserades för att inte ge ytterligare skydd åt friskyttarna. En ny huvudbyggnad uppfördes på fastlandet år 1696. Denna köptes av landshövding Nils Silfverschiöld år 1705. Byggnaden brann ner 1730, återuppbyggdes 1731, men brann igen vid invigningen, då förladdningen från en kanonsalut satte eld på taket. Därefter uppfördes så det hus i karolinerstil som finns kvar än i dag. Sedan 1857 tillhör godset den ursprungligen danska familjen Rosenörn-Lehn. Den kände författaren Frans G. Bengtsson föddes och växte upp på Rössjöholm, där hans far var förvaltare. Han har skildrat sina minnen i boken "Den lustgård som jag minns" (1953). Källor Stig Edenfur: Några drag ur Rössjöholms historia, i Ängelholm, en hembygdsbok, 1998, sid 118-127 Rösjöholm i Nordisk familjebok (andra upplagan, 1916) Vidare läsning Lönnäng, Ragnar (2006). Till skånska slott och sevärdheter. Simrishamn: Gröna nyckeln. sid. 174-177. Libris 10126422. ISBN 91-631-8349-8 Externa länkar Video från "Rössjöholms borgruin"
Laduviken

Laduviken är en sjö inom stadsdelen Norra Djurgården i Stockholm. Den är en del av Kungliga Nationalstadsparken. Beskrivning Sjön var tidigare en del av en havsvik i direkt förbindelse med Lilla Värtan. Genom landhöjningen har denna kontakt brutits, liksom med Uggleviken och Lillsjön. Idag är den enda förbindelsen ett utloppsdike som sträcker sig förbi Lillsjön österut till Husarviken. På en djurgårdskarta från 1649 kallas området intill sjön för Ladubacken. Här fanns en byggnad, Hööladan, som troligen gav viken sitt namn. Sjön ligger idag endast 0,5 meter över havsytan och saknar större tillrinningsflöden, dock leds avrinningsvatten från E18 och universitetsområdet till sjön efter slam- och oljeavskiljning. Bräckt vatten från Saltsjön kan tränga upp via utloppsdiket till Husarviken. Sjön är idag ca 700 meter lång och ca 150–200 meter bred, ytan är på 5,3 hektar och maxdjup på 3,2 meter. Mot väst ansluter sig ett stort våtmarksområde. Runt sjön finns trevliga promenadstigar med grillplats. Söder om sjön ligger Fiskartorpets friluftsgård. Trots en minskning av fosfor- och kvävehalterna sedan mitten av 70-talet är vattnet fortfarande näringsrikt. Siktdjupet har under samma period ökat och är idag ca 2 meter. Målsättningen för Laduviken är att förbättra villkoren för fågellivet och att gynna fisket. Söder om Laduviken finns rester efter Norra Djurgårdens stridsvagnsspärr, en försvarslinje från andra världskriget. Laduviken är sedan 1994 del av den Kungliga nationalstadsparken. Bilder Fisk Vid provfiske har följande fisk fångats i sjön: Abborre Gärs Gädda Mört Ruda Delavrinningsområde Laduviken ingår i delavrinningsområde (658401-162935) som SMHI kallar för Rinner mot Lilla Värtan. Medelhöjden är 13 meter över havet och ytan är 4,16 kvadratkilometer. Det finns inga avrinningsområden uppströms utan avrinningsområdet är högsta punkten. Avrinningsområdets utflöde mynnar i havet, utan att ha någon enskild mynningsplats. Bebyggelsen i området täcker en yta av 9,27 kvadratkilometer eller 90 procent av avrinningsområdet. Se även Lista över insjöar i Stockholms kommun Laduviksbron Norra Djurgårdens stridsvagnsspärr, som sträcker sig söder om Laduviken. Källor SMHI: Sjöar, vattendrag och avrinningsområden Stockholms stad om Laduviken. Stahre, Nils-Gustaf; Fogelström, Per Anders (1986). Stockholms gatunamn: innerstaden. Monografier utgivna av Stockholms stad (återtryck av del av 1:a upplagan). Stockholm: Liber/Allmänna förlaget. Libris 7269073. ISBN 91-38-90777-1 Externa länkar Delavrinningsområden på SMHI Vattenwebb (S-HYPE) Ladda ner data från Svenskt Vattenarkiv Laduviken på VISS Film från våtmarkerna i västra Laduviken vintertid Miljötillstånd och åtgärdsarbete för Laduviken – Stockholms Miljöbarometer Wikimedia Commons har media som rör Laduviken.
Catedral de Skara

La catedral de Skara (en suec: Skara domkyrka) és una església catedral situada a la ciutat sueca de Skara. És seu del bisbe de l'Església de Suècia a la Diòcesi de Skara. La seva història començà a ser traçada al segle xi, tot i que no començà a ser citada sovint fins al segle xiii. L'Església té una cripta medieval, que va ser trobada el 1949, després d'haver dut a terme excavacions sota les pedres del segle xiii. A la cripta s'hi va trobar una sepultura que contenia un esquelet. L'església fa 65 metres de llarg, i les torres assoleixen una alçada de 63 metres. Galeria
Skara Domkirke

Skara Domkirke er Skara Stifts domkirke og en af Sveriges største kirker, beliggende i Skara i Västra Götalands län. Sankt Maria er domkirkens skytshelgen. Skara Domkirke spiller en rolle i Jan Guillous bogserige om Tempelridderen Arn Magnusson. Bygningen Skara Domkirkes ældste historie går tilbage 1000-tallet, men den nuværende gotikske stil stammer fra 1300-tallet. Tilbager fra 1000-tallet er blantd andet en krypt, et sidste hvilested for stiftets første biskopper. Det nuværende kor blev bygget i begyndelsen af 1200-tallet hovedskibet og tværskibet er fra begyndelsen af 1300-tallet, hvorved hele bygningen fik et højgotisk præg. Disse dele er opført af sandsten fra Västergötland. Skara Domkirke er blevet skadet og restaureret flere gange (blandt andet i krigen med Danmark og ved bybrande blandt andet i 1700-tallet). Skara Domkirke er i sin nuvæarende skikkelse en i væsentlige dele en moderne bygning, hvori der indgår omfattende rester af det middelalderlige anlæg . Referencer Eksterne kilder og henvisninger Skara domkyrka i Nordisk familjebok (2. udgave, 1917), forfattet af A.L. Romdahl Antiqvarisk tidskrift för Sverige, femtonde delen, nr 2, sid 1-112, handlar om Skara domkyrka.
Dom zu Skara

Der Dom zu Skara gehört zu den ältesten Domkirchen Schwedens. Er wurde im 13. und 14. Jahrhundert im gotischen Stil erbaut. Der Dom ist Bischofskirche des Bistums Skara der evangelisch-lutherischen Schwedischen Kirche. Baugeschichte Das Bistum ist das älteste Bistum Schwedens und wurde 1014 unter Olof Skötkonung errichtet. Die Domkirche wurde erstmals um 1150 erwähnt. Bei der Renovierung 1999 fand man Steinreste, die auf ein noch höheres Alter datiert wurden. Der älteste Teil des heutigen Kirchengebäudes ist die romanische Krypta unter dem Chor. Anschließend entstand im gotischen Stil zunächst der Chor selber, dann um 14. Jahrhundert das Langhaus. Errichtet wurde das Gotteshaus aus gehauenem Sandstein. Grundriss und große Teile des Mauerwerks sind noch von der mittelalterlichen Kirche. Vieles ist jedoch nach dem großen Brand von 1719 geschaffen worden. Und sein heutiges Aussehen ist nicht zuletzt das Resultat der durchgreifenden Renovierung durch den Architekten Helgo Zettervall und dessen Auffassung von Gotik in den Jahren 1886–1894. Nach einem Brand wurde der Dom in den 1940er Jahren neuerlich renoviert und mit neuen, durch Bo Beskow künstlerisch gestalteten Fenstern im Chor versehen. Orgel Der Dom zu Skara verfügt über eine Hauptorgel und eine Chororgel. Die Hauptorgel wurde 1964 durch den dänischen Orgelbauer Poul-Gerhard Andersen (Kopenhagen) erbaut. Das Instrument hat 46 Register auf drei Manualwerken und Pedal. Die Spieltrakturen sind mechanisch, die Registertrakturen sind elektrisch. Koppeln: I/II, III/II, I/P, II/P, III/P Einzelnachweise Weblinks Seite des Pastorats Skara über seine Kirche (auf Schwedisch)
Skara Cathedral

Skara Cathedral (Swedish: Skara domkyrka) is a church in the town of Skara, Sweden. The cathedral is the seat for the bishop of the Diocese of Skara of the Church of Sweden . History Its history is traced from the 10th century, but its current appearance in the Gothic style originated in the 13th century. The choir dates back to the early 13th century, whilst the transept and nave took shape a century later. The cathedral was damaged and restored on several occasions, making its current appearance rather modern. In the 1760s, it was given a baroque southern facade. The current Gothic Revival design dates to restorations in 1886–1894 under architect Helgo Zettervall (1831–1907). The previously flat twin towers were given pointed Gothic spires. The 37 mosaic stained glass windows were created by the artist Bo Beskow (1906-1989) in cooperation with glazier Gustav Ringström between 1945 and 1976. The motifs are mostly biblical, but the two Swedish saints Bridget of Sweden and Helena of Skövde are also depicted. No windows from the medieval church have been preserved. There are four bells in the two towers on the west side. The northern tower contains the large bell, cast in 1725 and enlarged in 1785, while three smaller bells hang in the southern tower. The church is 65 metres (213 ft) long and the towers reach a height of 63 metres (207 ft). The church has a medieval crypt that was found in 1949 after having been buried under stones since the 13th century. A grave, containing a skeleton, was found in the crypt, which is within the oldest (10th century) part of the cathedral. Some remains of the original 10th-century structure can still be seen in the crypt. Gallery Notes References Other Sources Wideen, Harald (1993) Skara Domkyrka, kort historik och vägledning (Stockholm: Kungl. Vetenskaps- och vitterhets-samhället) ISBN 91-85252-49-2 Beskow, Bo (1985) Ny himmel, ny jord : en bok om Bo Beskows fönster i Skara domkyrka (Stockholm: Legenda) ISBN 91-582-0684-1 External links Skara Domkyrka official website
Catedral de Skara

La catedral de Skara (en sueco: Skara domkyrka) [58°23′12″N 13°26′36″E] es una iglesia-catedral en la ciudad sueca de Skara. Es sede del obispo de la Iglesia de Suecia en la Diócesis de Skara. Su historia se remonta al siglo XI, aunque su apariencia actual la obtiene en el siglo XIII cuando comienza a ser citada frecuentemente. La iglesia tiene una cripta medieval, que fue descubierta en 1949, tras haberse llevado a término excavaciones debajo de elementos que se remontaban al siglo XIII. Una sepultura, conteniendo restos mortales, fue hallada en la cripta que se encuentra en la parte más antigua (siglo XI) de la catedral. La iglesia mide 65 metros de largo y sus torres poseen una altura de 63 metros. La catedral de Skara sufrió daños y fue restaurada en varias oportunidades (incluyendo las guerras con Dinamarca y los incendios de la ciudad especialmente los que tuvieron lugar durante el siglo XVIII). Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una galería multimedia sobre Catedral de Skara.
Cathédrale de Skara

La Cathédrale de Skara (en Suédois: Skara domkyrka) est une cathédrale située dans la petite ville de Skara en Suède. La cathédrale fut probablement construite au XIe siècle, mais ne prend son apparence gothique qu'au XIVe siècle. Elle fut restaurée entre 1886 et 1894 par Helgo Zettervall. L'église mesure 65 m de long et les tours mesurent 63 m de haut. Missel de Skara Le manuscrit missel de Skara, en grégorien, fut achevé vers 1150. Donc, il est probable que la consécration de la cathédrale remonte à cette époque-là. De nos jours, ce missel est considéré comme notation la plus ancienne de la musique liturgique suédoise. Voir aussi Notation musicale grégorienne Liens externes Notes et références Portail de l’architecture chrétienne Portail de la Suède Portail du protestantisme
Cattedrale di Skara

La cattedrale di Skara (in Svedese Skara domkyrka) è una chiesa nella città svedese di Skara. La cattedrale è la sede del vescovo della diocesi di Skara della Chiesa di Svezia. Storia e descrizione La chiesa è risalente all'XI secolo anche se l'aspetto attuale risale al XIII secolo. La chiesa ha una cripta medievale scoperta nel 1949 dopo che era stata sotterrata sotto alcune pietre nel XIII. Una tomba, contenente uno scheletro, fu trovata nella cripta ed è la parte più antica della cattedrale. La chiesa è lunga 65 metri e le torri del campanile raggiungono una altezza di 63 metri. Galleria d'immagini Note Bibliografia (EN) Note sulla cattedrale, su web.telia.com. URL consultato il 13 novembre 2006 (archiviato dall'url originale il 13 novembre 2006). Voci correlate Chiesa di Svezia Cattedrali in Svezia Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file sulla cattedrale di Skara
Dom van Skara

De Dom van Skara (Zweeds: Skara domkyrka) is zowel een parochiekerk als de episcopale kerk van het bisdom Skara in Zweden. De kerk werd gewijd aan de heilige maagd Maria. Geschiedenis Het bisdom is het oudste bisdom van Zweden en werd in 1014 onder Olof Schatkoning opgericht. Dankzij de geografische ligging kreeg Västergötland vroegtijdig contact met missionarissen, voornamelijk uit Engeland. De huidige gotische kerk stamt oorspronkelijk uit de 12e eeuw en werd van zandsteen uit de omgeving opgetrokken. Ondanks herhaalde beschadigingen door onder meer de oorlogen met Denemarken en brand in de 18e eeuw heeft de dom nog veel van de oude middeleeuwse structuur weten te bewaren. Bij de restauratie van de dom in de jaren 1947-1948 werd een goed bewaarde crypte uit de 11e eeuw blootgelegd en bij de renovatie in 1999 vond men steenresten, die men op een nog hogere leeftijd dateert. Toch is het huidige aanzien van de kerk het resultaat van een ingrijpende renovatie door de architect Helgo Zettervall en diens visie op gotiek in de jaren 1886-1894. Na een brand in de jaren 1940 werd de domkerk opnieuw gerenoveerd. De kerk is 65 meter lang en beide torens zijn 63 meter hoog. Inrichting De 37 gebrandschilderde ramen zijn gedurende de jaren 1945-1976 gemaakt door de kunstenaar Bo Beskow in samenwerking met de glasmeester Gustav Ringström. De motieven zijn meestal bijbels, maar ook de Zweedse heiligen Birgitta en Helena worden afgebeeld. Van het middeleeuwse ramenbestand is niets bewaard gebleven. Het praalgraf van witte albast en zwart marmer voor de Zweedse kolonel Erik Soop werd in 1637 in Amsterdam door Pieter de Keyser voltooid. Bij het graf staan de beelden van Minerva, godin van kennis en Mars, de oorlogsgod. Aan de romaanse kerk herinneren vier romaanse stenen met reliëfs uit de 12e eeuw. De reliëfs stellen de verbanning van Adam en Eva uit het paradijs voor, het feest van Herodes en paus Gregorius die woorden van wijsheid krijgt ingefluisterd door de Heilige Geest in de vorm van een witte duif. Het vierde reliëf is te beschadigd om te kunnen zien wat het voorstelt. De kerk bezit bovendien nog veel liturgisch vaatwerk en waardevol kerktextiel. Tot de kerkschatten behoort o.a. een gouden kelk versierd met glazuur en 60 diamanten. De kelk komt uit een testamentaire schenking van Erik Soop, werd gemaakt in Amsterdam en weegt 772 gram. Opmerkelijk is ook de Adalvartskelk die ooit behoorde tot de in 1064 overleden bisschop Adalvard, het waarschijnlijk in Parijs gemaakte kazuifel van bisschop Brynolf Algotsson (1278-1317) en een missaal, het oudst geschreven boek van Zweden. Orgel De domkerk vervoegt over een hoofdorgel en een koororgel. Het hoofdorgel werd in 1964 door de Deense orgelbouwer Poul-Gerhard Andersens uit Kopenhagen gebouwd. Het instrument bezit 46 registers verdeeld over drie manualen en pedaal. De speeltracturen zijn mechanisch, de registertracturen elektrisch. Externe link (sv) Website van de kerk
Catedral de Skara

A Catedral de Skara (em sueco: Skara domkyrka; PRONÚNCIA) ou Escara (em latim: Ecclesia Cathedralis Scarensis) é uma igreja na cidade sueca de Skara. É a sede da diocese de Skara e a cátedra do seu bispo, sendo a sede episcopal mais antiga da Suécia, implantada na região onde o cristianismo chegou primeiro ao país. As suas duas torres principais têm 63 m de altura, e o seu interior tem capacidade para receber 750 pessoas. A história da catedral começa a ser traçada no século XI, quando o templo foi inicialmente erigido em madeira. Algum tempo depois, no século XII, foi reconstruído em pedra de arenito em estilo românico. No século XIII recebeu elementos góticos novos, e no século XIV elementos gótico tardios. Mais tarde, já no século XVIII, o edifício recebeu elementos barrocos. Finalmente no século XIX, foi radicalmente restaurado em estilo neogótico. Uma cripta medieval foi descoberta em 1949, na sequência de escavações arqueológicas embaixo de pedras do século XIII. Referências Bibliografia «Om domkyrkan». 2019 Ligações externas
Кафедральный собор Скары

Кафедральный собор Скары (швед. Skara domkyrka) — главная церковь диоцеза Скары, возведённая в XI в. История Первоначально собор, вероятно, был деревянным. Позднее он был перестроен в романском стиле в камне и освящен в 1150 г. С того времени сохранилась часть скульптурных украшений. В XIII в. в соборе были возведены хоры раннеготического стиля. В XIV столетии началась перестройка главного здания церкви, в ходе которой его центральная часть выросла вверх, приобретя позднеготические черты. Собор неоднократно горел. Пожары в нём происходили в конце XIV в., в 1566 и 1719 гг. Южное крыло храма украшает фронтон в стиле барокко, датирующийся 1764—1765 гг. В 1886—1894 гг. была проведена широкомасштабная реставрация собора. Одновременно он был перестроен в готическом стиле. Работы проводились по чертежам архитектора Хельго Сеттервалля. Новая реставрация собора Скары была проведена в 1947—1949 гг. под руководством Ивара Тенгбума. Источники Nationalencyklopedin.