Bjälbo kyrkogård

Bjälbo kyrkogård är en kyrkogård vid Bjälbo kyrka i Bjälbo socken, Mjölby kommun. Kyrkogården ligger på en markerad ås i ett öppet och nästan trädlöst jordbrukslandskap. Den nuvarande kyrkogården är relativt liten och sluttar tydligt mot söder. Anläggningen omges av kallmurade gråstensmurar, en hög trädkrans och häcksystem kring gravraderna. Huvudingången ligger i väster framför kyrkans torn och flankeras av två runstenar. Historia Bjälbo var under 1100- och 1200-talen stamgods för den släkt som senare blivit känd som Bjälboätten. Bland de personer som kan knytas till platsen finns Birger jarl, hans far Magnus Minnesköld och farbrodern Birger Brosa. År 1353 skänkte kung Magnus Eriksson patronatsrätten över Bjälbo kyrka till S Ingrids kloster i Skänninge och 1358 överlät hans mor Ingeborg sin egendom i Bjälbo till samma kloster. Efter reformationen drogs klostrets egendomar in till kronan och gårdarna i Bjälbo blev kronogårdar. Den äldsta kyrkan och kyrkogården Bjälbos äldsta kända kyrka låg omkring 50 meter norr om den nuvarande kyrkan, nära åsens högsta punkt. Vid arbeten på platsen påträffades under 1900-talet flera medeltida gravar i kalkstenskistor. År 1952 hittades en grav där locket bestod av en återanvänd runristad häll från ett eskilstunakistemonument. Vid en arkeologisk undersökning 1982 påträffades delar av den äldre stenkyrkans grundplan. Den tidigare återfunna gravkistan låg på en framträdande plats i kyrkans kor och kan därför ha tillhört kyrkans stiftare eller patronatsinnehavare. Den äldre kyrkogårdens utsträckning Den första kyrkans kyrkogård omfattade sannolikt den rektangulära ytan mellan den äldre kyrkplatsen och den nuvarande kyrkogården. Området fortsatte att användas efter att en ny kyrka uppförts längre söderut. Den äldre kyrkogården var en del av den sammanhängande begravningsplatsen fram till 1786, då den norra delen avhägnades och lades ut till äng. Den gamla kyrkogården är registrerad som fast fornlämning och dess gränser följer i huvudsak nuvarande fastighetsgränser. Bjälbo kyrka Den nuvarande kyrkans äldsta delar har traditionellt daterats till första hälften av 1100-talet och tornet till senare delen av samma århundrade. Dendrokronologiska prover från tornet har dock gett dateringar omkring 1220, vilket kan avspegla en ombyggnad efter en brand under tidigt 1200-tal. Den romanska kyrkan bestod ursprungligen av långhus, kor och absid och kompletterades senare med torn, vapenhus och sakristia. År 1786 revs stora delar av den äldre kyrkan för att ge plats åt en ny och större kyrkobyggnad, medan tornet, sakristian samt delar av de norra och västra murarna bevarades. Kyrkogårdens utveckling Den nuvarande kyrkogården tillkom sannolikt i samband med att den stående medeltida kyrkan uppfördes. De båda kyrkogårdarna bör ursprungligen ha varit sammanbundna. År 1817 beskrevs begravningsplatsen som en av de största i länet, men den norra äldre delen hade då redan avskilts. Ett flygfoto från 1935 visar att både den nuvarande och den övergivna äldre kyrkogården fortfarande omgavs av kraftiga trädkransar. Förändringar under 1900-talet Fotografier från 1928 och 1935 visar en parkliknande kyrkogård med ett stort antal grusbelagda och häckomgärdade gravar, särskilt söder och öster om kyrkan. Gravplatserna längs murarna och ytterkanterna var stora och avsedda för köpegravar, medan de inre delarna hade mindre gravplatser och kan delvis ha rymt linjegravar. Större delen av denna ståndsindelade struktur försvann sannolikt under 1950- och 1960-talen, då grusgravarna och många äldre gravvårdar togs bort. Läge och omgivning Väster om kyrkogården går landsvägen mot Orlunda. På andra sidan vägen ligger Bjälbo Trädgård, den tidigare kungsgården, där arkeologiska undersökningar har påvisat omfattande kulturlager och gravfält från äldre och yngre järnålder samt tidig medeltid. Norr om kyrkan ligger en rektangulär gräsyta som motsvarar den äldre kyrkogården. I nordöst finns gårdsbebyggelse och fårbetesmark, medan den gamla järnvägsstationen ligger sydöst om kyrkan. Söder om kyrkogården finns församlingshem, parkering och den restaurerade äldre skolan. Minnesstenen över Birger jarl Strax söder om kyrkogårdsmuren står en hög minnessten över Birger jarl. Den restes 1913 av Östergötlands kvinnor och uppmärksammar hans roll som fridslagstiftare. Under sommarhalvåret finns sittplatser kring stenen. Intill står en informationstavla om Bjälbo och Bjälboätten. Kyrkogårdens utformning Kyrkogården omfattar ett enda gravkvarter och sluttar kraftigt mot söder. Den präglas av murarna, trädkransen och de häckar som delar in gravraderna. Kyrkogårdens norra och södra delar har olika karaktär, men större delen av den äldre strukturen har förändrats genom att äldre grusgravar och gravvårdar tagits bort. Endast ett mindre antal äldre kalkstensvårdar och högresta gravstenar finns kvar. Kyrkogårdsmuren Kyrkogården omges på alla sidor av kallmurade gråstensmurar med gräsbevuxna slänter på insidan. Den västra, norra och östra muren är uppförd av utvald natursten, där enstaka kalkstenar används som kilstenar. I murverket kan även fragment av äldre kalkstensgravvårdar ingå. Väster om den södra ingången består muren av tre skift sprängd och fyrkantigt huggen sten, medan delen öster om ingången har samma karaktär som övriga murar. Ingångar Kyrkogården har ingångar i väster och söder samt enklare övergångar i nordväst och öster. Huvudingången i väster består av en dubbelgrind av smidesjärn mellan breda kalkstensstolpar. Grinden är dekorerad med spiraler och bågar och är daterad 1926. Den är en kopia av den södra grinden, som är daterad 1818. Vid den södra ingången leder fem kalkstenssteg upp till kyrkogården. De enklare övergångarna består av kalkstensplattor lagda i murslänten och trappsteg på utsidan. Trädkrans och vegetation Kyrkogården omges av en tydlig trädkrans av höga lindar och enstaka andra träd. I väster står lindar och yngre aspar, i norr fem lindar, i öster sex lindar och en alm samt i söder sex lindar. Längs murarna växer även buskar av sibirisk ärtbuske, mispel och häggmispel. Utanför den västra muren finns en mindre äppelträdgård. Häcksystem Den norra delen av kyrkogården delas av en vinklad häck av ölandstok och liguster. Söder om kyrkan delar huvudgången området i två delar. Den västra delen har ett sammanhängande system av omkring 1,2 meter höga häckar av ölandstok och tuja. I den östra delen finns vinkelställda häckar av ölandstok samt nord–sydliga häckar av liguster och oxbär. Häckarna ger kyrkogården en mer regelbunden och sluten karaktär. Gångsystem Samtliga gångar är belagda med naturgrus. Huvudgången leder från den södra grinden till kyrkans sydportal. En kringgående gång löper runt hela kyrkogården och lämnar en gravrad mellan gången och muren. Framför kyrkans västportal vidgas gången till en grusplan som fortsätter mot den västra grinden. Gravvårdar Förhållandevis få gravvårdar från tiden före 1960 är bevarade. Bland de äldre vårdarna finns några höga och smala stenar längst i söder samt ett par liggande kalkstensvårdar i kyrkogårdens nordöstra del. I det sydöstra området finns rester efter en möjlig allmän linje. De flesta gravvårdarna är yngre och tillkom efter kyrkogårdens omläggningar under 1900-talet. Äldre kalkstensvårdar Tre kalkstensvårdar från 1600- och 1700-talen har ställts upp i kyrkogårdens nordvästra hörn. Ytterligare en äldre gravvård står bakom kyrkans kor och restes 1849 över riksdagsmannen Lars Jönsson i Sjuntorp. Äldre gravvårdar finns även bevarade i kyrkans kor. Den allmänna linjen Gravkartan visar att större familjegravar sannolikt låg längs kyrkogårdsmuren, intill kyrkan och i ytterkanterna av områdena söder om kyrkan. De inre delarna kan ha använts för linjegravar. I linjegravssystemet begravdes de avlidna i kronologisk ordning efter dödsfallen, vilket innebar att familjemedlemmar inte nödvändigtvis fick gravplatser tillsammans. Endast begränsade spår av denna struktur finns bevarade. Runstenarna vid västra ingången På var sin sida om den västra ingången står två runstenar. Den ena, Östergötlands runinskrifter 66, är försedd med ett kors och restes av Ingevald till minne av brodern Styvjald. Den andra, Östergötlands runinskrifter 64, restes av drängar till minne av deras gillesbroder Grep, Juddes son. Omnämnandet av ett gille har tolkats som ett tecken på att Bjälbo kan ha varit en viktig handelsplats under vikingatiden. Övriga runstenar En fragmentarisk runsten, Östergötlands runinskrifter 65, är känd från kyrkan men är numera försvunnen. Inskriften uppgav att en minnesvård hade rests över en hustru. I kyrkans vapenhus ligger även den runristade häll som 1952 påträffades som lock till en medeltida grav vid den äldre kyrkplatsen. Titlar och näringsliv Lantbrukare är en vanligare titel än hemmansägare på Bjälbo kyrkogård och speglar socknens jordbruksprägel. Fyra gravvårdar har anknytning till smidesverksamhet. Titlarna bidrar till kunskapen om traktens näringsliv och sociala struktur. Kulturhistoriska värden Bjälbo kyrka och kyrkogård bildar tillsammans med murarna, grindarna, runstenarna och trädkransen en sammanhållen miljö med mycket höga kulturhistoriska värden. Sambandet mellan den nuvarande medeltida kyrkan och den äldre kyrkplatsen norr därom är ovanligt tydligt. Den övergivna äldre kyrkogården är registrerad som fast fornlämning och visar platsens långa kyrkliga kontinuitet. Grindarna från 1818 och 1926, de enkla trappövergångarna över murarna samt trädkransen är viktiga delar av kyrkogårdsmiljön. De få bevarade kalkstensvårdarna från 1600-, 1700- och 1800-talen har höga kulturhistoriska värden. Även runstenarna vid västgrinden och den återanvända runhällen i vapenhuset är centrala för förståelsen av Bjälbos historia. Runstenar på kyrkogården Östergötlands runinskrifter 66 Bjälbostenen Se även Bjälbo kyrka Referenser