NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Muskö Naval Base

Muskö Naval Base (Swedish: Musköbasen) is a Swedish Navy underground naval facility on the island of Muskö just south of Stockholm in Haninge Municipality. The construction of the base started in 1950 and was completed 19 years later in 1969. During the construction about 1.5 million tons of rock were removed. It has 3 docks, originally designed for destroyers and submarines. The underground base itself has an area of several km² and is connected by 20 km (12 mi) of underground roads. In order to connect the base to the mainland, the Muskö road was built at the same time as the base. This crosses several bridges and intermediate islands before finally accessing the island of Muskö through the Muskö Tunnel, a 3 km (1.9 mi) long road tunnel running some 70 metres (230 ft) under the sea. During the Cold War the underground facility was kept highly secret and not much information about it was known to the public. In 2004 the Swedish government decided that the navy should be concentrated to two bases only, the Karlskrona Naval Base and the Berga Naval Base, and much of the Muskö base was closed. However some parts of the facility were still used by the military. The underground shipyards were being operated under contract by Kockums AB and Muskövarvet AB. In the autumn of 2019, as part of an upgrade of defence facilities and manpower, the naval base was revived, and it was announced that it would also serve as seat of the main headquarters of the Swedish Navy. One of the Swedish submarine incidents in October, 1982, took place just off Muskö Naval Base. A survey carried out in 2000 concluded that sedimentation in the tunnels leading to docks contained PCBs, organotin compounds and heavy metals, mainly mercury and copper. In 2019, Swedish naval command in the form of the Naval Staff returned to Muskö. In early 2020 it was confirmed that the base would be fully reactivated. References
Base Naval de Muskö

A Base Naval de Muskö (em sueco: Muskö örlogsbas) está localizada na ilha de Muskö, no arquipélago de Estocolmo, a 38 km a sul da cidade de Estocolmo. Atualmente alberga o Estado Maior da Marinha Sueca (Marinstaben) e estaleiros civis e militares É conhecida pelas suas enormes instalações subterrâneas, incluindo docas, estaleiros, oficinas e depósitos. Começou a ser construída em 1950, estando pronta em 1969 para ser uma base estratégica da marinha sueca. De grandes dimensões, é "tão grande quanto a velha Estocolmo" (Gamla Stan). Em 2004, foi decidido desativar sucessivamente a base de Muskö, passando a haver apenas uma base naval em Karlskrona. Contudo, a base foi reativada em 2019, tendo sido inaugurada no local uma secção do Estado-Maior Naval da Suécia (Marinstaben). Galeria Ver também Forças Armadas da Suécia Marinha da Suécia Referências Galeria Ligações externas Forças Armadas da Suécia - Base Naval (Försvarsmakten - Marinbasen) Visita à Base de Muskö (Besök på Muskö örlogsbas) Os 40 anos da Base de Muskö (Musköbasen 40 år)
SAAB 29 Tunnan

SAAB 29 Tunnan („Бъчвата“), е модел изтребители, разработен от шведската компания SAAB през 50-те години на 20 век. Това е вторият шведски реактивен боен самолет (след SAAB 21R). Въпреки тромавия си външен вид, самолетът е бърз и пъргав и се използва ефективно през 70-те години. Вижте също F-86 Sabre МиГ-15
Saab 29 Tunnan

A Saab J29 svéd első generációs vadászrepülőgép volt, melyet jellegzetes alakja miatt neveztek el "Flygande Tunnan"-nak (svédül: repülő hordó). Kezdetek Az 1940 tavaszán lezajlott Weserübung hadművelet után, egy esetleges német támadástól tartva Svédország hadereje fejlesztésébe kezdett. A Saab kapta a megbízást, egy modern vadászgép kifejlesztésére: azonban az új sugárhajtóművek tervei mind a szövetséges, mind a tengelyhatalmak oldalán titkosak voltak. 1947 őszén a Saab kifejlesztette a Saab J21-es vadászrepülőgépet, melynek eredetileg dugattyús motor volt az erőforrása, de ebbe a konstrukcióba szerelték be az angol De Haviland Goblin sugárhajtóművet: ez a repülőgép, bár megbízható volt, szerkezetét tekintve már elavultnak számított: a hátranyilazott szárnyú gépeké volt a jövő. A svédeknek a hátranyilazott szárnyű repülőgépek terén is lemaradásuk volt: az első német eredetű tervrajzokat Svájcból szerezték, melyeken kisebb módosításokat végeztek. Az első svéd hátranyilazott szárnyú kísérletek egy Saab Safir repülőgépen történtek meg. A prototípusba a Flygmotor által gyártott, vásárolt licencű De Haviland Ghost hajtóművet építettek be, mely 19,6 kN tolóerő leadására volt képes. A gép első felszállására 1948. szeptember 1-én került sor. Az első két prototípust fegyverzet nélkül építették meg, a harmadikba már beszereltek 4 db Bofors 20 mm-s gépágyút. A negyedik, megrendelt prototípus 1950-ben szállt fel először. Alkalmazása Az első J29 1951-ben került a Svéd Királyi Légierő állományába. A repülőgépnek kiváló repülési tulajdonságai voltak, az amerikai F–86 Sabre és a szovjet MiG-15 mellett a világ akkori legjobb vadászgépének számított. Azonban a baleseti statisztikái igen magasak voltak a kezdeti időkben, ez főleg a konstrukció újszerűségéből adódott, így gyártását 1956-ban beszüntették, a gépeket 1958-tól kezdték felváltani a J32 Lansen repülőkkel. A svéd légierő aktív szolgálatból később a J29-sek nagy részét kivonta, de a hetvenes években még célgépként használtak néhányat gyakorlatokon. Svédország mellett Ausztria döntött a Tunnan alkalmazása mellett: 1961-ben Svédországtól 30 gépet vett át, melyeket 1972-ig szolgálatban tartott. Az ENSZ is kapott békefenntartási célból J29-eseket, amelyeket harci körülmények között a Kongói Demokratikus Köztársaságban alkalmaztak az 1961-ben kirobbant polgárháborúban, itt a békefenntartó céllal alkalmazott gépek főleg földi célpontok ellen lettek bevetve. Változatai J29: 4 darab prototípus J29A: összesen 224 darabot építettek ebből a típusból, melyeket De Havilland Ghost hajtóművel láttak el. J29B: megnövelték a tankjainak méretét, valamint fegyvertartó pilonokat helyeztek el a szárnyak alatt. S29C: felderítő változat, fegyver nélkül. J29D: egy J29B változatú gépet építettek át: melyet utánégetővel láttak el. J29E: ebből a változatból 55 darab épült, a típusnak új kialakítású volt a szárnya. J29F: 308 darabot építettek át erre a változatra, mely az előző két változat újításaival lett ellátva. Források Crosby, Francis: Vadászrepülők, Zrínyi Kiadó, 2003 Külső hivatkozások angol nyelvű leírás a vadászgépről
Saab 29 Tunnan

De Saab 29, met als bijnaam Flygande Tunnan ("vliegende ton"), was een Zweedse straaljager uit de jaren 50. Het toestel werd ontworpen en gefabriceerd door Saab. De Saab 29 was de opvolger van de eerste Zweedse straaljager, de Saab 21R. Ondanks zijn bolle uiterlijk was het vliegtuig snel, wendbaar en effectief, als jager en als jachtbommenwerper. De Saab 29 was een van de eerste straaljagers met een pijlvleugel. In totaal zijn er 661 Saab 29's gebouwd. Geschiedenis Ontwikkeling Na de Tweede Wereldoorlog besloot de Zweedse regering een eigen straaljager te ontwikkelen. Het project "JxR" begon in 1945 met twee ontwerpen. Het eerste ontwerp, met de codenaam R101, was een sigaarvormig vliegtuig dat enigszins leek op de Amerikaanse P-80 Shooting Star. Het winnende ontwerp met codenaam R1001 was tonvormig en bleek sneller en wendbaarder te zijn. Het eerste van de drie prototypes vloog op 1 september 1948. In juli 1950 vloog het eerste prototype voor de serieproductie. Operationele inzet In de jaren 50 werd de Zweedse luchtmacht mede door het gebruik van de Saab 29 beschouwd als de op vier na sterkste luchtmacht ter wereld, en moest ze alleen de VS, de Sovjet-Unie, Groot-Brittannië en Frankrijk voor zich dulden. Toen de Saab 29 in dienst werd genomen gebeurden er veel ongelukken. Dit was te wijten aan de onervarenheid van de piloten met pijlvleugels en doordat er geen tweezits trainerversie bestond. De gevechtspiloten trainden eerst in een tweezits de Havilland Vampire (met rechte vleugel), voordat ze solo in een Tunnan vlogen. De Zweedse luchtmacht gaf het jachtvliegtuig de aanduiding J 29 (Zweeds: „Jakt“) en het verkenningsvliegtuig de aanduiding S 29 (Zweeds: „Spaning“). De jagerversie van de Saab 29 werd in 1965 teruggetrokken uit actieve dienst, maar sommige vliegtuigen werden tot en met 1974 gebruikt voor het slepen van doelen. De laatste officiële militaire vlucht van de Saab 29 vond in augustus 1976 plaats bij de 50ste verjaardag van de Zweedse luchtmacht. In 1961 werden 30 Tunnans aan Oostenrijk verkocht. Ze bleven in dienst tot 1972. Inzet in Congo De Saab 29 was het eerste Zweedse straalvliegtuig dat daadwerkelijk oorlogsmissies vloog. In 1961 werden vijf J 29B's van de Zweedse luchtmacht in de Democratische Republiek Congo gestationeerd voor een VN-vredesmissie (zie ONUC). In 1962 kregen ze versterking in de vorm van vier J 29B-jagers en twee S 29C-verkenners. De meeste missies behelsden het aanvallen van gronddoelen met zowel interne kanonnen als ongeleide raketten. Ondanks hevige tegenstand vanaf de grond gingen er geen vliegtuigen verloren. Toen de missie in Congo werd beëindigd in 1964, werden enkele Saab 29's op hun basis vernietigd, dit omdat ze niet meer in Zweden nodig waren en de kosten van het naar Zweden terugbrengen te hoog werden geacht.
Saab 29 Tunnan

O Saab J 29 Tunnan (Jakt, caça; Tunnan, barril) foi um caça a jato sueco fabricado pela Saab. Foi a primeira de uma série de aeronaves projetadas na Suécia depois da Segunda Guerra Mundial. De modo a manter sua política externa de neutralidade, a Suécia decidiu que era necessário desenvolver aeronaves com a nova tecnologia dos motores a jato. Entrou em serviço em 1950, sendo operada até 1974. Foi substituído pelo Saab Draken. Um total de 661 unidades de diferentes variantes foram produzidas. 30 aeronaves foram exportadas para a Áustria em 1961, onde operaram até 1972. Notas Bibliografia Green, William and Gordon Swanborough. The Great Book of Fighters. St. Paul, Minnesota: MBI Publishing, 2001. ISBN 0-7603-1194-3. Widfeldt, Bo. The Saab J 29. Leatherhead, Surrey, UK: Profile Publications Ltd., 1966.
Saab 29 Tunnan

Saab J 29, denumit uneori și Tunnan (în română butoiul), a fost un avion de vânătoare suedez proiectat și fabricat de firma Saab în anii 1950. A fost al doilea avion suedez dotat cu turboreactor, primul fiind Saab 21R. În ciuda aspectului său rotofei, Saab 29 a fost un avion rapid și agil, fiind folosit cu succes ca avion de vânătoare și de atac la sol până în anii 1970.
Saab 29 Tunnan

Сааб 29 «Туннан» (швед. Saab 29 Tunnan, flygande tunnan — летающая бочка) — второй шведский реактивный истребитель (первый — Saab 21R). Разработан компанией Saab AB. Совершил первый полёт 1 сентября 1948 года. Серийно производился в 1950—1956 годах (построена 661 машина). Состоял на вооружении ВВС Швеции с 1950 года, эксплуатация истребительных модификаций завершена в 1965 году, других — несколько позже. «Туннан» использовался во время миротворческой операции ООН в Конго в начале 1960-х годов и остаётся единственным шведским реактивным самолётом, участвовавшим в боевых действиях. Поставлялся на экспорт в Австрию. Использовался в шпионских полетах над территорией СССР в конце 50-х годов.. История создания Модификации Состоял на вооружении Швеция ВВС Швеции: авиакрылья F 3 — F 4, F 6 — F 13, F 15 — F 16, F 21. Австрия ВВС Австрии: 1. JaBoStaffel, 2. JaBoStaffel. ООН Войска миссии ООН в Конго части ВВС Швеции в составе миссии ООН: F 22 Congo. Тактико-технические характеристики Технические характеристики Экипаж: 1 человек Длина: 11,00 м Размах крыла: 10,23 м Высота: 3,75 м Площадь крыла: 24,15 м² Масса пустого: 6845 кг Масса максимальная взлётная: 8375 кг Двигатель: Вольво Аэро RM2B (1×27 кН) (Svenska Flygmotor RM2B) Лётные характеристики Максимальная скорость: 1020 км/ч Дальность полёта: 1100 км Скороподъёмность: 30,1 м/с (1626 м/мин) Вооружение Пушки: 4×20 мм НАР (75, 145, 150, 180 мм) УР «воздух—воздух» Rb.24 См. также FMA I.Ae. 33 Pulqui II Dassault Ouragan МиГ-15 Примечания Источники Ссылки Фото лётного экземпляра Saab J29F Tunnan (2012).
Saab 29 Tunnan

Saab 29, tudi Flygande tunnan ("leteči sodček") je bil enomotorni reaktivni lovec, ki ga je razvil Švedski Saab v 1940ih. Saab 29 je po Saab 21R drugo švedsko reaktivno bojno letalo. Kljub na izgled nearodinamični obliki je bil J29 hiter in dobro krmarljiv. Uporabljal se je tudi kot lovski bombnik. V uporabi je bil do 1970ih. Specifikacije (Saab J 29F Tunnan) Podatki iz The Great Book of FightersSplošne karakteristike Posadka: 1 Dolžina: 11,0 m (36 ft 1 in) Razpon kril: 10,23 m (33 ft 7 in) Višina: 3,75 m (12 ft 4 in) Površina kril: 24,15 m² (260,0 ft²) Teža praznega letala: 4845 kg (10680 lb) Maks. vzletna teža: 8375 kg (18465 lb) Pogon letala: 1 × Svenska Flygmotor RM 2B turboreaktivni motor, 6070 lbf (27 kN) Zmogljivost Maks. hitrost: 1060 km/h (660 mph) Doseg: 1100 km (685 milj) Višina leta: 15500 m (50850 ft) Hitrost vzpenjanja: 32,1 m/s (6320 ft/min)Oborožitev 4x20mm Hispano Mark V avtomatski topovu 75 mm (3 in) rakete zrak-zrak Rb 24 rakete zrak-zrak 145 mm (5.8 in) protioklepne rakete ali 180 mm protiladijske rakete Glej tudi Dassault Ouragan Dassault Mystère Hawker Hunter Mikojan-Gurevič MiG-15 Lavočkin La-15 North American F-86 Sabre FMA IAe 33 Pulqui II Republic F-84F Thunderstreak Saab 32 Lansen Saab 35 Draken Saab 37 Viggen Saab JAS 39 Gripen Seznam lovskih letal Reference Bibliografija Berns, Lennart and Robin Lindholm. "Saab J 29 Tunnan". International Air Power Review, Volume 13 / 2004, pp. 152–173. Erichs, Rolph et al. The Saab-Scania Story. Stockholm: Streiffert & Co., 1988. ISBN 91-7886-014-8. Taylor, John W.R. (1969). "Saab J 29." Combat Aircraft of the World from 1909 to the present. New York: GP Putnam's Sons. ISBN 0-425-03633-2. This Happens in the Swedish Air Force (brochure). Stockholm: Information Department of the Air Staff, Flygstabens informationsavdelning, Swedish Air Force, 1983. Widfeldt, Bo. The Saab J 29. Leatherhead, Surrey, UK: Profile Publications Ltd., 1966. Wilson, Stewart (2000). Combat Aircraft since 1945. Fyshwick, Australia: Aerospace Publications. ISBN 1-875671-50-1. Winchester, Jim, ur. (2006). Military Aircraft of the Cold War. London: Grange Books plc. ISBN 9781840139297.: Vzdrževanje CS1: lokacija založnika (povezava) Zunanje povezave Military aviation: Swedish and worldwide SAAB J 29 Tunnan Me P.1101 similar German aircraft design The Saab 29 Tunnan on Vectorsite "SAAB-29" a 1950 Flight article The photo only flying Saab J29F in Swedish colours is operated by heritage flight of the Flygvapnet (Swedish Air Force) - 2012. Predloga:Saab aircraft
Saab 29 Tunnan

Сааб 29 «Туннан» (швед. Saab 29 Tunnan, flygande tunnan — «літаюча бочка») — шведський винищувач, що був спроектований і вироблявся компанією Saab у 1940-х роках. Він став другим шведським турбореактивним військовим літаком, першим був Saab 21R. Також Saab 29 став першим в Західній Європі після другої світової війни винищувачем зі стрілоподібним крилом. Незважаючи на свій простий зовнішній вигляд та кумедну назву, J 29 був швидким і ефективним літаком для своєї епохи. Він служив, як в ролі винищувача, так і в ролі винищувача-бомбардувальника, аж до 1970-х років. Модифікації J 29 Чотири прототипи збудовані у 1949—1950 роках. J 29A Винищувач, 224 вироблено з 1951 по 1954 рік; J 29B Винищувач, 332 вироблено у 1953—1955 роках; збільшені на 50 % паливні баки; точки підвіски під крилом для бомб, ракет та підвісних паливних баків. A 29B Аналогічний J 29B; використовувався в якості штурмовика. S 29C Розвідувальний («S» від слова Spaning; розвідка, шведською); 76 вироблено з 1954 по 1956 роки; в модифікованій носовій частині було встановлено 5 камер (озброєння знято). Пізніше встановлювалося покращене крило, таке ж, як у J 29E. J 29D Прототип в одному екземплярі для випробувань турбореактивного двигуна Ghost RM 2A з тягою у режимі форсажу — 27,5 кН. J 29E Винищувач, 29 вироблено у 1955 році; модифікована конструкція крила для збільшення швидкості. J 29F Винищувач, 308 літаків конвертовано з модифікацій B та E з 1954 по 1956 рік; двигун Ghost з форсажем та покращене крило; у 1963 році всі наявні літаки були модифіковані для розміщення американських ракет з тепловим наведенням AIM-9B Sidewinder класу «повітря-повітря», що виготовлялися за ліцензією компанією Saab, як Rb 24. Оператори Австрія Повітряні сили Австрії Швеція Повітряні сили Швеції F 3 Malmslätt F 4 Frösön F 6 Karlsborg F 7 Såtenäs F 8 Barkarby F 9 Säve F 10 Ängelholm F 11 Nyköping F 12 Kalmar F 13 Norrköping F 15 Söderhamn F 16 Uppsala F 21 Luleå ONUC Повітряні сили Швеції F 22 Congo Технічні характеристики Див. також Літальні апарати схожі за конфігурацією та ерою Dassault Ouragan Dassault Mystère Hawker Hunter North American F-86 Sabre FMA IAe 33 Pulqui II Republic F-84F Thunderstreak Focke-Wulf Ta 183 МіГ-9 МіГ-15 Ла-15 Схожі переліки Список літаків-винищувачів Список військових літаків Швеції Джерела Виноски Примітки Література Посилання Military aviation: Swedish and worldwide [Архівовано 7 серпня 2011 у Wayback Machine.] Saab J 29 Tunnan [Архівовано 7 серпня 2011 у Wayback Machine.] Me P.1101 similar German aircraft design [Архівовано 7 вересня 2011 у Wayback Machine.] Saab 29 Tunnan [Архівовано 14 червня 2012 у Wayback Machine.] на Vectorsite.
Gutshof Skärva

Der Gutshof Skärva ist der Landsitz, den sich der schwedische Schiffbaumeister Fredrik Henrik af Chapman zwischen 1785 und 1786 nordwestlich von Karlskrona errichten ließ. Der Gutshof ist heute in Privatbesitz und seit 1976 Byggnadsminne sowie ein Teil des Weltkulturerbes Marinehafen Karlskrona. Fredrik af Chapman ließ sich beim Bau vom Architekten Carl August Ehrensvärd unterstützen und lebte selbst bis 1806 auf dem Gut. Das Hauptgebäude besteht nur aus einer Etage mit etwa 20 Räumen und hat die Form eines liegenden H. In der Mitte wurde dem Haus ein leuchtturmartiger Aufbau aufgesetzt. Den Eingangsbereich markiert ein Portikus mit vier Säulen. Af Chapmans Arbeitsraum ähnelt einer Schiffskajüte und der südlich gelegene "Chinesische Raum" ist mit etwa 100 chinesischen Zeichnungen ausgestattet. Der Gutshof ist weiterhin gekennzeichnet durch eine Reihe markanter Nebengebäude. Das „Dianatempel“ genannte Lusthaus war von antiken Tempeln inspiriert und der Glockenturm stellt eines der ersten Beispiele für schwedische Neugotik dar. Auch an ein Grab für Fredrik af Chapman war gedacht, obwohl er später auf dem Friedhof in Augerum begraben wurde. Weblinks Offizielle Website von Skärva Herrgård
Mälartorget

Mälartorget er et torv i Gamla stan i Stockholm, som har fået sit navn efter beliggenheden ved indsøen Mälaren. Mälartorget ligger mellem Munkbrogatan og Munkbroleden, ved torvet ligger T-banestationen Gamla stan. Navnet Mälartorget forekom første gang i Stockholms adressekalender i 1866. Historie På Petrus Tillaeus' kort fra 1733 fremgår det at der var planlagt yderligere tre karréer på pladsen, hvor Mälartoget ligger i dag, som ksulle ligger sydvest for karréerne Caron, Jason og Midas som skulle kadles henholdsvis Amerika, Afrika og Asia og som skulle bygges efter en omfattende udfylning af området, men det blev aldri gennemført. Torvet og en ny havn blev bygget i midten af 1800-tallet, med en noget mindre udfylning. Torvet blev i 1869 optatt blandt de allmänna försäljningsplatser, afsat "till försäljning af landtmannavaror, införda med de ångbåtar, som invid samma torg tillägga". På dette området var der tidligere en stor kloak- og affaldsdynge, omgivet af et gærde, hvor Stadsholmens latrintønder blev tømt. Stedet blev derfor kaldt Flugmötet, navnet var således officielt at det stod i en vejviser fra 1844. I Arthur Thesleffs bog Stockholms förbrytarspråk och lägre slang kaldes plassen Bonntorget. Affaldsdyngen blev fjernet i slutningen af 1800-tallet, og to af Sveriges første salgshaller, Köttorgshallen og Munkbrohallen blev bygget på stedet. Disse forsvant da Gamla stans tunnelbane-indgang blev bygget i 1950. I Midas-karréen blev Johan Fredrik Åboms tidlige lejegård af kontinental type bygget i 1860. Efter 1936 indeholdt den biografen Hansa med 110 siddepladser. Over indgangsdøren lyste ordet "BIO" i neonbogstaver. Filmvisningerne ophørte i 1954, derefter blev lokalet overtaget af Teatern i Gamla stan. I karréen lå tidligere en sukkermølle som i 1903 blev revet ned for at give plads til Sam Kjellbergs privatbolig og erhvervsbygning i jugendstil. AOS Arkitekter udformede i 1956 bygningen som nu huser Munkbrohallen. Oprindeligt blev det bygget som kontorer for Stockholms Spårvägar. Referencer Eksterne henvisninger
Mälartorget

Mälartorget (Swedish: Square of Mälaren) is a public square in Gamla stan, the old town in central Stockholm, Sweden, named after its location on the western waterfront of the old town facing Lake Mälaren. Connected to the square are the streets and alleys Munkbrogatan, Schönfeldts Gränd, Tyska Brinken, and Lejonstedts Gränd, while the traffic route Munkbroleden separates it from the quay. The main exit of the Gamla stan metro station is located on Mälartorget. History The square appears in historical records in 1866 and came into being in the mid-19th century as a by-product when a new harbour was created by land filling. It was originally used to unload agricultural products delivered to the city from around the Lake Mälaren region. The location was historically known as Flugmötet ("Flies' Meeting") because all latrines produced in the city were emptied behind a wooden paling here before being rowed away by worn-out old women, often former inmates seeking solace in the bottle, during nights. The waste products were brought to a plant on Kungsholmen where it was transformed into a gunpowder component. Though the latrine heap was discontinued during the 1840s, and this latter name never was made explicitly official, it appears in a guidebook in 1844, and was proposed as an official name in 1921. On the square is the bronze sculpture on a granite base: Familjen ("The Family") by Pye Engström from 1972–1973. The individual figures – a mother, a father, and a child – can be moved and rotated along tracks in the base. The sculpture is an enlarged copy of a piece first exhibited in the 1960s. See also List of streets and squares in Gamla stan References External links hitta.se - Location map