NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Vittskövle kyrka

Vittskövle kyrka är en kyrkobyggnad i Vittskövle, omkring 5 kilometer nordost om Degeberga och 28 kilometer söder om Kristianstad. Den tillhör sedan 2010 Degeberga-Everöds församling i Lunds stift. Kyrkobyggnaden Kyrkan byggdes ursprungligen under 1100- eller 1200-talet, någon exakt datering låter sig inte göras. De äldsta delarna är långhuset, koret och absiden. Här har man inte alls använt sig av tegel, så det hade kunnat stödja en tidigare datering. Dock anser vissa forskare att kyrkan är för stor för att tillhöra de äldsta kyrkorna. Det är också en öppen fråga om detta är den första kyrkan i Vittskövle socken eller om den föregicks av en träkyrka. På 1400-talet bröts delar av den norra muren ned och en korsarm uppfördes. Den fungerade som kapell åt godsägaren på Vittskövle gård, Axel Pedersen Brahe och helgades åt Sankta Anna, jungfru Marias moder. Kapellet kan därför kallas Sankta Annas kapell. På 1480-talet slogs takvalven och kalkmålningarna utfördes. Under mitten av 1500-talet uppfördes västtornet. Kalkmålningarna kalkades över på 1700-talet. Åren 1899–1900 genomgick kyrkan en restaurering, främst interiört, då ny läktare, nytt altare och ny bänkinredning tillkom och de gamla kalkmålningarna togs fram. Korsarmens östra del blev gravkor. Den 21 februari 2024 skadades kyrkan av en allvarlig brand. Kalkmålningarna I innertaket på Vittskövle kyrka utfördes under 1400-talets slut kalkmålningar i valven. De innehåller scener från skapelseberättelsen och syndafallet i långhusvalven. I korets valv har det sannolikt funnits bilder ur Nicolauslegenden, men bara bilden av Sankt Nicolaus finns bevarad. I Sankta Annas kapell finns också takmålningar i de två valven. I det östra valvet finns de fyra evangelisterna representerade med sina respektive symboler. Det västra valvet innehåller fyra kvinnliga helgon: Sankta Barbara, Sankta Ursula, Sankta Gertrud och Sankta Katarina. Kalkmålningarna i Vittskövle kyrka är typexemplet på det måleri som tillskrivs Vittskövlegruppen. Inventarier Barnekowska sarkofagerna och epitafierna är uppställda i gravkoret bakom ett järnstaket. Orgel 1768 byggde Christian Fredrik Hardt, Malmö en orgel med 6 stämmor. 1928 byggde Olof Hammarberg, Göteborg en orgel med 12 stämmor. Den nuvarande orgeln byggdes 1976 av A. Mårtenssons Orgelfabrik AB, Lund och är en mekanisk orgel. Bildgalleri Se även Vittskövle församling Källor Vittskövle kyrka - några anteckningar av Elvir Liedman, tredje upplagan utgiven 1991, första upplagan från 1940-talet. Tore Johansson, red (1988). Inventarium över svenska orglar: 1988:I, Lunds stift. Tostared: Förlag Svenska orglar. Libris 4108784 Referenser Externa länkar Vittskövle kyrka, Svenska kyrkan Vittskövle kyrka och Vittskövle kyrkoråd Vittskövle kyrkas kalkmålningar hos Statens historiska museer Wikimedia Commons har media som rör Vittskövle kyrka.
Kerk van Hagfors

De kerk van Hagfors staat in het Zweedse stadje Hagfors. De kerk staat centraal in het stadje op een heuvel, aan de rivier de Uvån. De kerk werd ontworpen door de Zweedse architect Fritz Eckert. In 1936 en 1984 werd de kerk gerestaureerd respectievelijk onder leiding van Einar Lundberg en Jerk Alton.
Hagfors kyrka

Hagfors kyrka är en kyrkobyggnad i Hagfors-Gustav Adolfs församling i Karlstads stift. Kyrkan ligger centralt i orten Hagfors i Hagfors kommun. Kyrkobyggnaden Kyrkan byggdes 1903-1904 efter ritningar av arkitekten Fritz Eckert i nationalromantisk stil. Den uppfördes av Uddeholmsbolaget och var i dess ägo fram till 1936, fram till den första restaurationen. Då överläts den till Hagfors kapellförsamling. 1936 restaurerades kyrkan i funktionalistisk anda av arkitekten Einar Lundberg. 1984 restaurerades kyrkan igen under ledning av arkitekten Jerk Alton. Strävan var att återställa kyrkans ursprungliga karaktär. Träkyrkan består av ett rektangulärt långhus med kor i öster som är smalare och lägre än långhuset. Vid långhusets nordvästra sida finns ett kyrktorn. Norr om koret finns en vidbyggd sakristia. Ytterväggarna är klädda med rödmålad liggande fasspontpanel. Långhusets sadeltak är belagt med svart skivplåt, medan korets sadeltak är belagt med skiffer. Kyrkobyggnaden vilar på en sockel av huggen natursten. Kyrkorummet täcks av ett spetsbågevalv med takfönster i samma höjd som takfoten. Golvet är belagt med oljade brädor, medan väggarna är klädda med skivor i beige-aprikos färg. En valvbåge skiljer av koret från övriga kyrkorummet. Valvbågens tavelsvit har som motiv "Pilgrimsvandring" och är målad 1980 av syster Marianne Nordström i Alsike kloster. De gamla pilgrimslederna mot Nidarosdomen och Olav den heliges grav gick ju längs Klarälven. Inventarier I korets södra del finns en dopfunt av trä från 1904. Vid korets norra sida finns en fristående predikstol med en lökformad rödmarmorerad fot och åttasidig korg. Ovanför predikstolen finns ett åttakantigt ljudtak. Altartavlan är en oljemålning av Torsten Nordberg som tillkom vid restaureringen 1936. Tavlan föreställer Emmausvandrarnas brödgemenskap med den uppståndne Kristus (Lukas 24:13-35). I korets valvbåge hänger ett triumfkrucifix tillverkat 1984 av Eva Spångberg. Orgel 1918 byggde E A Setterquist och Son en orgel med 18 stämmor. 1946 byggde Olof Hammarberg en orgel med 36 stämmor. Den nuvarande orgeln är byggd 1975 av A Magnussons orgelbyggeri i Mölnlycke. Orgeln är mekanisk. Referenser Kyrkor i Karlstads stift Del I, Utgiven av Värmlands Museum och Karlstads stift, 2008, ISBN 91-85224-71-5 Bebyggelseregistrets byggnadspresentation Tore Johansson, red (1990). Inventarium över svenska orglar: 1990:I, Västerås stift; Karlstads stift. Tostared: Förlag Svenska orglar. Libris 4108784 Fotnoter Externa länkar Församlingens webbplats Wikimedia Commons har media som rör Hagfors kyrka.
Gotska Sandön

Gotska Sandon je neobydlený švédský ostrov a národní park v Baltském moři, který se nachází asi 38 km severně od ostrova Fårö. Je přibližně 9 km dlouhý a 6 km široký a jeho rozloha je přibližně 36 km². Gotska Sandon je z velké části pokryt pískem a v jeho scenérii dominují pláže, duny a borové lesy. Jméno "Gotska Sandon" se doslovně překládá jako Gotlandský písečný ostrov, dle jména kraje, jehož je součástí. Od 1909 to je jeden z národních parků Švédska. Kromě kolonie tuleně kuželozubého zde není příliš bohatá vyšší fauna. Nicméně zde žije mnoho vzácných druhů hmyzu a rostlin, včetně několika druhů orchidejí. Během léta sem jezdí pravidelné výletní lodě z ostrova Fårö a z Nynäshamnu na pevnině. Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Gotska Sandön na anglické Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Gotska Sandön na Wikimedia Commons Gotska Sandon Archivováno 4. 2. 2012 na Wayback Machine. (ve švédštině) Informace o parku na webu Švédské agentury pro ochranu životního prostředí (anglicky) Ptáci na Gotska Sandon
Gotska Sandön

Gotska Sandön er en svensk ø beliggende i Østersøen 45 km nord for Gotland. Navnet hentyder til det forhold, at øen for en stor dels vedkommende består af sand og grus. Tidligere fast beboet og med skovbrug og landbrug. Øen er ca. 8 km lang og 5 km bred samt har en areal på 3.601 hektar hvoraf ca. 2.460 hektar skov og et par hundrede hektar mark, eng og mager græsning. Flyvesand har langs strandene dannet klitter og er nogle steder trængt helt ind i skoven, som ellers beskytter øen mod helt at tilsande. Tværs over øen, går en gammel 42 meter høj klit, med navnet Höga åsen, som skiller det nordvestlige hjørne fra resten af øen. I 1909 oprettedes en nationalpark på Gotska Sandön, den blev udvidet i 1963 og 1988 og omfatter i dag 4.490 hektar, hvoraf 842 hektar er vand. Blandt seværdighederne er det særprægede klitlandskab med fyrreskov, den rige flora, de øde sandstrande og øens interessante kulturminder, blandt andet et kapel. Det er muligt at besøge øen i sommerhalvåret, da der er bådafgange flere gange ugentlig fra Fårösund på Gotland og fra Nynäshamn. Eksterne henvisninger Naturvårdsverket – Gotska sandön Fåglar på Gotska Sandön Att resa till Gotska Sandön
Gotska Sandön

Gotska Sandön ist eine schwedische Insel in der Ostsee, 40 km nördlich von Fårö. Beschreibung und Geschichte Sie ist ca. 8 km lang, 5 km breit und hat eine Fläche von 3.601 ha. Der höchste Punkt der Insel liegt bei 42 m über dem Meeresniveau. Während des Krimkrieges diente sie als britische Marine-Basis. Die Insel ist seit 1963 Teil des Nationalparks Gotska Sandön. In den 1960er Jahren wurden einige Kegelrobben von Gotska Sandön in den Londoner Zoo gebracht, wo sie jedoch nicht lange überlebten. Auf der Insel steht ein Leuchtturm aus dem 19. Jahrhundert. Außerdem gibt es ein touristisches Camp und eine kleine Holzkirche. Anfang des 21. Jahrhunderts erfolgten auf Sandön archäologische Grabungen, bei denen unter anderem Reste eines alten Hafens, ein Grabhügel und weitere Artefakte gefunden wurden. Die Forscher leiten daraus ab, dass die Insel vor rund 2000 Jahren vor allem bei der Robbenjagd genutzt wurde, sie könne sogar ein Drehpunkt des Handels gewesen sein. Literarische Umsetzung Gotska Sandön ist Schauplatz des Kriminalromans I Denna Ljuva Sommartid (dt.: Sommerzeit. Der Kommissar und das Meer) der schwedischen Autorin Mari Jungstedt. Weblinks Exploring Gotska Sandön National Park, youtube.com, 8:35 Minuten. Einzelnachweise
Gotska Sandön

Gotska Sandön (literally translated as "The Gotlandic Sand Island") is an uninhabited Swedish island north of Gotland in the Baltic Sea. It has been a national park since 1909. Geography Sandön is situated 38 km (24 mi) north of Fårö in the Baltic Sea. Legally a part of Gotland province, it is approximately 9 km (5.6 mi) long and 6 km (3.7 mi) wide, with a total area of approximately 36 km2 (14 sq mi). The island is part of Fårö socken (not to be confused with parish). It comprises the same area as the administrative Fårö District, established on 1 January 2016. On the northwest tip of the island is a church, Gotska Sandön Chapel. As of 2019, Gotska Sandön Chapel along with Fårö Church belong to Fårö parish in Norra Gotlands pastorat. During the summer, there are regular boat tours from Fårö Island and Nynäshamn on the mainland. Nature of Gotska Sandön The island consists mostly of sand and is dominated by beaches, dunes and especially pine forests. Aside from a colony of grey seals on the north side of the island, the higher fauna is not very rich. Terrestrial or aerial mammals include mountain hares and bats. However, the island is home to many rare insects and plants, including the Kashubian vetch and several species of orchid. Climate Despite its isolation from sizeable landmasses, Gotska Sandön's oceanic climate is warm for its latitude. The Scandinavian Peninsula to the west, Gotland to the south and the Baltic landmass to the east contribute to warmer summers and frequent winter frost, giving the island a far broader temperature range than, for example, the similarly isolated Fair Isle, which lies one degree further north some distance off the coast of Scotland. In spite of this range, summer highs are cool by the standards of southern Sweden, and winter nights are among the mildest in the country. Gotska Sandön has significant seasonal lag: despite dwindling daylight hours, August is much warmer than June, while March days are both longer and colder than those in December. Gallery References External links Sweden's National Parks: Gotska Sandön National Park from the Swedish Environmental Protection Agency Gotska Sandön Archived 2012-02-04 at the Wayback Machine (in Swedish) Gotska Sandön National Park (in Swedish) Gotska Sandön National Park (English) Birds on Gotska Sandön
Gotska Sandön

Gotska Sandön​ Es una isla deshabitada del país europeo de Suecia en el Mar Báltico, situada a unos 38 kilómetros al norte de las islas de Fårö y Gotland. Historia El nombre de "Gotska Sandön" se traduce literalmente como "la isla de arena gotlandesa", esto último en referencia a la provincia de la que forma parte. Desde 1909, es uno de los parques nacionales de Suecia. Durante el verano, hay excursiones regulares en barco desde la isla de Fårö y desde el puerto de Nynäshamn, parte de la Provincia de Estocolmo (Stockholms län), en el continente. Geografía Se trata de un territorio de aproximadamente 9 kilómetros de largo y 6 kilómetros de ancho, y su área es de aproximadamente 36 km ². Gotska Sandön está compuesto principalmente de arena y su paisaje está dominado por playas, dunas y bosques de pinos. Geología Aparte de una colonia de focas grises, la fauna no es muy rica. Sin embargo, hay muchos insectos raros y plantas, incluyendo varios tipos de orquídeas. Véase también Geografía de Suecia Geografía de Europa Referencias
Gotska Sandön

Gotska Sandön è un'isola disabitata della Svezia, situata nel Mar Baltico, a nord di Gotland. Dal 1909 l'isola costituisce il parco nazionale Gotska Sandön. Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Gotska Sandön Collegamenti esterni Sito ufficiale, su sverigesnationalparker.se.
Gotska Sandön

Gotska Sandön ( PRONÚNCIA) é uma ilha do Mar Báltico, situada a 40 km ao norte da ilha de Fårö, por sua vez localizada a alguns quilômetros ao norte da ilha de Gotland. Com uma área de 36 km ², tem um comprimento de 8 km e uma largura máxima de 5 km.Pertence ao município da Gotland, pertencente ao condado da Gotland. A ilha está dominada por dunas de areia e pequenas florestas de pinheiros. A sua linha costeira é constituída por intermináveis praias de areia ou de pequenas pedras arredondadas, banhadas por aguas límpidas azuis-esverdeadas. Referências Fontes «Gotska Sandön» (em sueco). Enciclopédia Nacional Sueca. Consultado em 11 de junho de 2013. Cópia arquivada em 22 de setembro de 2014 «Gotland». Sveriges landskap. Estocolmo: Almqvist & Wiksell. 1995. pp. 14–15. ISBN 91-21-14445-1 «Gotska Sandöns nationalpark» [Parque nacional de Gotska Sandön] (em sueco). Gotska Sandöns nationalpark. Consultado em 22 de abril de 2023. Cópia arquivada em 15 de março de 2026 Ligações externas
Готска-Сандён

Готска-Сандён (швед. Gotska Sandön) — необитаемый остров в Балтийском море. Площадь — 36,54 км². Принадлежит Швеции, входит в состав лена Го́тланд. География Расположен в 38 км к северу от острова Готланд, длина около 9 км, ширина — 6 км. Часть территории острова занимают песчаные пляжи. С 1909 года часть, а с 1963 года весь остров и часть прилегающей акватории стали национальным парком (общая площадь 44,90 км²). Животный мир на острове небогат — длинномордые тюлени, зайцы-беляки, редкие виды насекомых. Растительность — преобладают сосны; осина, орешник, дуб, рябина, тис, бредина, берёза, можжевельник, несколько видов орхидеи и др. В летние месяцы проводятся регулярные экскурсии на лодках с острова Форё и Нюнесхамна — ближайшего населённого пункта на материке. Ссылки Медиафайлы по теме Готска-Сандён на Викискладе Gotska Sandön National Park (англ.). Архивировано 25 марта 2011 года. на сайте Шведского агентства по охране окружающей среды Gotska Sandön National Park (англ.). Архивировано из оригинала 17 февраля 2010 года. Svenolov Lindgren. Gotska Sandön (англ.). Архивировано из оригинала 12 февраля 2005 года. Gotska Sandön (англ.) История одного крушения
Готска-Санден

Готска-Санден (швед. Gotska Sandön, досл. «Готландський піщаний острів») — безлюдний шведський острів, який знаходиться за 38 км на північ від острова Форе в Балтійському морі. Історія Археологи змогли визначити історичну роль острова в різні історичні епохи Балтійського регіону. Острів був заселений ще з кам'яної доби, оскільки раніше розкопали кістки тюленів, останки забою корів, а також була знайдена бойова рукавичка. В 1909 році на острові було утворено національний парк Швеції. В останній час, на острові було знайдено досить велику кількість різних археологічних артефактів, що відносяться до давньої історії острову. Так, наприклад, в 2023 році, археологи з Седерторського університету та Музею Готланду знайшли на острові Готска-Санден 2000-річні римські монети, які відносяться до часу імператора Траяна, який правив Римською імперією в 98-117 роках, і Антоніна Пія, який правив між 138 і 161 роками. Місцевий наглядач маяка ще наприкінці 1800-х років стверджував, що виявив на острові римську монету, але його повідомлення зустріли скептично. Нещодавні відкриття можуть виправдати його. Археологи зараз сперечаються, чи є знахідки останками аварії корабля, розкиданими по пляжу чи вони могли бути доставлені до Готска-Сандену норвезькими торговцями, які ховалися там від морських штормів. На узбережжі острова також було виявлено велику кількість вогнищ та кострищ. Тому на даний час перевіряються всі версії, яким чином монети пов'язані з цією діяльністю. Влітку для туристів на острів проводяться регулярні морські екскурсії з острова Форе і Нюнесгамну з материка. Географія Юридично острів є частиною є частиною лену Готланд, має приблизно 9 км завдовжки та 6 км завширшки, загальна площа — близько 36 км². Острів складається з піску, тому, в основному, тут переважають пляжі і дюни. Флора і фауна Крім колонії сірих тюленів, фауна острову не дуже багата. Серед наземних або повітряних ссавців є кажани і зайці білі. Проте, острів є домом для багатьох рідкісних комах і рослин, у тому числі вики кашубської і декількох видів орхідей. Особливо цінними, за своєю красою, на острові є соснові ліси. Клімат Примітки Посилання Sweden's National Parks: Gotska Sandön National Park from the Swedish Environmental Protection Agency Gotska Sandön (in Swedish) Gotska Sandön National Park (in Swedish) Gotska Sandön National Park (English) Birds on Gotska Sandön
Cassels donation

Cassels donation eller Cassels er et koncerthus og et folkets hus på højderne over minesamfundet Grängesberg i Ludvika kommun, Dalarnas län i Sverige. Bygningen er opkaldt efter bankieren Sir Ernest Cassel og opført efter et projekt af arkitekt Agi Lindegren i 1898. Cassels donation indgår i Ekomuseum Bergslagen. Bygningsværket opførtes i 1896 efter at Sir Ernest Cassel havde doneret 250.000 svenske kronor til fonden Ernest Cassels arbetarefond, hvis formål var at skabe et Folkets hus med plads til bibliotek, læsesal, mødelokaler, fester og foredragsprogram, omgivet af en park til friluftsliv og idræt. Bygningen domineres udvendigt af den tempellignende indgang der bæres af seks kolonnade i dorisk orden. I stueetagen ligger koncertsalen med 412 siddepladser og et podium med plads til 40 musikere. Salens gode akustik får ros af alle der har musiceret dér. Ved siden af salen findes et nodebibliotek og to klubværelser. På førstesalen findes festetagen og auditorium. Andensalen har en sal til dans, udstillinger og lignende. Cassel kom aldrig selv til Grängesberg for at se den bygning der bærer hans navn. Det oprindelige hus nedbrændte valborgsaften 1992. Med hjælp af beskæftigelsesbidrag med mere genopbyggedes huset til sin oprindelige stand og stod klar i 1994. Takket være fotografier taget kort før branden kunne selv loftsmalerierne i salen rekonstrueres. Cassels donation har været byggnadsminne siden den 26. august 1986. Kildehenvisninger Eksterne henvisninger Officiel hjemmeside (svensk) Ekomuseum Bergslagen om Cassels Arkiveret 13. januar 2013 hos Wayback Machine (svensk)
Cassels donation

Cassels donation, i folkmun kort Cassels, är ett kombinerat kulturhus, konserthus och ett folkets hus beläget på västra sidan i gruvsamhället Grängesberg i Ludvika kommun. Byggnaden är uppkallad efter bankiren Sir Ernest Cassel och ritad av arkitekt Agi Lindegren. Cassels donation ingår i Ekomuseum Bergslagen och förvaltas idag av stiftelsen Cassels Arbetarefond, med Ludvika kommun som huvudman. Bakgrund 1896 donerade Sir Ernest Cassel 250 000 kr till en fond vid namn Ernest Cassels arbetarefond, vars syfte var att skapa ett Folkets hus med plats för bibliotek, läserum, möteslokaler, fester och föredragsprogram, omgärdat av en park för friluftsliv och idrott. Historik Byggnadsarbetet leddes av byggmästare Anders Hansson från Köping och huset kunde invigas den 10 januari 1900. Invigningstalare var biskopen Johan August Ekman. Vid invigningen fanns 700 inbjudna tjänstemän. Brand Den ursprungliga byggnaden brann ner till grunden på valborgsmässoafton 1992. Den egentliga orsaken till branden har aldrig blivit klarlagd, men den troliga brandorsaken är påsksmällare instoppade i en dörrkarm. Med hjälp av sysselsättningsbidrag med mera återuppbyggdes huset till sitt ursprungliga skick vilket stod klart 1994. Tack vare fotografier som tagits kort före branden kunde även takmålerierna i salen rekonstrueras. Återuppbyggnaden kom att kosta 22,6 miljoner kronor. Cassels återinvigdes i augusti 1994. Konstruktion Fasaden, inspirerad av Bank of England, domineras exteriört av den tempelliknande entrén som bärs upp av sex kolonner i dorisk ordning. På bottenvåningen ligger konsertsalen med 412 sittplatser och ett podium som har plats för 40 musiker. Vid sidan om salen finns ett notbibliotek, två klubbrum samt varmästeriet. I övervåningen finns festvåning och hörsal. Tredje våningen inrymmer en sal som kan användas till dans, utställningar och liknande. Cassel kom aldrig själv till Grängesberg för att se den byggnad som bär hans namn. Bilder Källor Noter Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Cassels donation. Cassels Ekomuseum om Cassels
Sikören

Sikören is een Zweeds rijk eiland behorend tot de Lule-archipel. Het eiland ligt ten zuidwesten van Degerön en ten zuidoosten van Hindersön. Het eiland heeft geen vaste oeververbinding en aan de noordkant staat een overnachtingscabine. Op het noordelijke strand groeit de kortarige zeekraal. Het eiland is gegroeid rondom een kern van leisteen en graniet. Ook kalk treft men hier aan. Het eiland dankt zijn naam waarschijnlijk aan de marene (Sik is Zweeds voor marene). Het heeft niets te maken met Lill Sikören, dat veel noordelijker ligt.
Renholmsgrönnan

Renholmsgrönnan is een Zweeds eiland behorend tot de Lule-archipel. Het was een zandbank voor de kust van het voormalige eiland Renholmen, dat anno 2008 vastzit aan het vasteland. Het heeft geen oeververbinding en is onbebouwd. Zie ook Lijst van eilandjes in de Lule-archipel
Kaitasmeer

Het Kaitasmeer, Zweeds: Kaitasjärvi/jaure; Samisch: Gáiddasjávri, is een meer in het noorden van Zweden. Het ligt in de gemeente Kiruna. Het water in het meer meer komt van de oostelijke hellingen van de Njuohčamberg en stroomt na het meer door een beek in de Rautasrivier. Afwatering: Kaitasmeer → Rautasrivier → Torne → Botnische Golf
Kaitasjaure

Kaitasjaure är en sjö i Kiruna kommun i Lappland och ingår i Torne älvs huvudavrinningsområde. Sjön har en area på 3,5 kvadratkilometer och ligger 445,2 meter över havet. Kaitasjaure ligger i Rautas fjällurskog Natura 2000-område. Sjön avvattnas av vattendraget Kajtasijoki. Delavrinningsområde Kaitasjaure ingår i det delavrinningsområde (755463-167174) som SMHI kallar för Utloppet av Kaitasjaure. Medelhöjden är 485 meter över havet och ytan är 19,26 kvadratkilometer. Räknas de 4 avrinningsområdena uppströms in blir den ackumulerade arean 58,34 kvadratkilometer. Kajtasijoki som avvattnar avrinningsområdet har biflödesordning 3, vilket innebär att vattnet flödar genom totalt 3 vattendrag innan det når havet efter 422 kilometer. Avrinningsområdet består mestadels av skog (66 procent). Avrinningsområdet har 3,61 kvadratkilometer vattenytor vilket ger det en sjöprocent på 18,7 procent. Se även Lista över insjöar i Kiruna kommun Källor SMHI: Sjöar, vattendrag och avrinningsområden Externa länkar Delavrinningsområden på SMHI Vattenwebb (S-HYPE) Ladda ner data från Svenskt Vattenarkiv Kaitasjaure på VISS
Smålands museum – Sveriges glasmuseum

Smålands museum – Sveriges glasmuseum ligger i Växjö i Småland og er länsmuseum for Kronobergs län. Museet regnes for Sveriges ældste landsbymuseum med samling af genstande siden 1794 og egne bygninger fra 1885. Museet blev etableret på initiativ af Gunnar Olof Hyltén-Cavallius. Museets navn er fra før de andre län i Småland, Jönköpings og Kalmar län, fik sine egne länsmuseer. Museeumsbygningen blev byggnadsminne i 1983. Siden 1930'erne har museet lagt vægt på at vise glasindustrien, og efter omfattende om- og tilbygninger blev museet genindviet 1996 som Smålands museum – Sveriges glasmuseum. Fra 1925 til 1940 var den kendte arkitekt Paul Boberg chef for museet. Kildehenvisninger Eksterne henvisninger Officiel hjemmeside Arkiveret 31. december 2012 hos Wayback Machine (svensk)