Ödeshögs gamla kyrkogård

Ödeshögs gamla kyrkogård är en kyrkogård vid Ödeshögs kyrka i Ödeshög, Ödeshögs kommun. Kyrkogården har en rektangulär planform i nordvästlig–sydöstlig riktning och ligger huvudsakligen i sluttningen nordväst om kyrkan. Kyrkobyggnaden är placerad i kyrkogårdens sydvästra del med långhuset orienterat i öst–västlig riktning och tornet i öster. Kyrkogården präglas av en stor mängd grusgravar med stenramar, ett välutvecklat gångsystem, en trädkrans av lindar samt rikt dekorerade smidesgrindar från slutet av 1700-talet. På den gamla kyrkogården finns kistgravplatser. Historia Den medeltida kyrkplatsen Ödeshögs kyrka uppfördes av sten under 1100-talet och bestod ursprungligen av ett mindre rektangulärt långhus, ett smalare kor med absid och ett torn i öster. Endast det medeltida koret och östtornet återstår av den ursprungliga anläggningen. Kyrkogården har vuxit fram omkring kyrkan och dess omgärdning är tydligt markerad redan på en geometrisk karta från 1639. På denna karta ligger kyrkan centralt inom kyrkogården, men redovisas med tornet i väster. Nordväst om kyrkogården låg klockarens mark, ett område som senare införlivades med begravningsplatsen.> Kyrkans senare förändringar Ödeshögs kyrka har byggts om vid flera tillfällen. Exteriören präglas främst av den restaurering som genomfördes 1887–1889 under ledning av arkitekten Ferdinand Boberg. Kyrkan fick vitputsade fasader med dekorativa inslag av rött tegel och ett koppartäckt tak. Huvudingången placerades på den södra långsidan. Kyrkorummet innehåller flera historiska skikt, men den restaurering som Erik Lundberg genomförde 1959–1960 dominerar den nuvarande interiören. Kyrkogårdens utvidgning Området nordväst om den äldre kyrkogården redovisas som begravningsplats på häradskartan från 1868–1877. Kartan visar även en trädkrans omkring kyrkogården. Den moderna kyrkogården har alltså till stor del vuxit fram på den mark som tidigare hörde till klockaren. Kyrkogårdens olika delar har senare lagts om, framför allt under 1930- och 1960-talen. Kyrkogården under 1930-talet Ett flygfoto från 1935 visar en huvudsakligen gräsbevuxen kyrkogård med ett stort antal grusade och omgärdade gravplatser. Dagens kvarter C var då nästan helt upptaget av grusgravar med omgärdningar. I kvarter B fanns betydligt färre påkostade gravanläggningar, vilket kan tyda på att området användes för den allmänna linjens enklare gravar. Omläggningen under 1900-talet Ett flygfoto från 1962 visar att många av de tidigare gravomgärdningarna hade tagits bort. Samtidigt hade fler grusgångar anlagts i nordöstlig–sydvästlig riktning. Kyrkogården har lagts om vid flera tillfällen, vilket har medfört att endast ett fåtal gravvårdar från den tidigare allmänna linjen finns kvar. Trots förändringarna är den äldre strukturen med påkostade köpegravar längs muren och enklare gravar inne i kvarteren fortfarande delvis avläsbar. Den nya begravningsplatsen Beslut om att anlägga en ny begravningsplats togs 1923, men den första gravsättningen ägde rum den 14 januari 1928. Begravningsplatsen anlades eftersom kyrkogården vid kyrkan var fullbelagd. Endast de mest nödvändiga markarbetena utfördes inledningsvis och efter att den äldre kyrkogården lagts om började den nya platsen att förfalla. När kyrkogården vid kyrkan åter blev fullbelagd under början av 1950-talet genomfördes en ny planläggning av begravningsplatsen 1953. Urnlunden En urnlund anlades 1961 inom kvarter C. Den består av ett mindre antal urngravar med liggande gravvårdar av likartad storlek och utformning. Gravarna är placerade omkring ett mindre planterat område med en tallbuske. De första som gravsattes där var enligt uppgift Arne och Ingeborg Johansson. Läge och omgivning Ödeshögs kyrka är högt belägen längs den äldre riksvägen genom samhället. Området omkring kyrkan har kvar mycket av sin tidigare prägel som socknens administrativa centrum. I närheten ligger Klockaregården, socken- och fattigstugan samt Lysings härads tidigare tingshus. Klockaregården var en av de gårdar som inte flyttades när byn skiftades under 1840-talet. Prästgården ligger omkring en kilometer nordöst om kyrkan. Socken- och fattigstugan Socken- och fattigstugan ligger sydväst om kyrkan och gränsar direkt till kyrkogården. Byggnaden uppfördes av sten under 1700-talets andra hälft och har i flera källor beskrivits som Ödeshögs äldsta bevarade profana byggnad. Fasaderna är vitputsade och sadeltaket är täckt med lertegel. Tingshuset och församlingshemmet Lysings härads tidigare tingshus kan i grunden motsvara den byggnad som står snett mittemot sockenstugan. Öster om kyrkan uppfördes 1967 ett modernt församlingshem efter ritningar av arkitekten Bertil Thafvelin från Jönköping. Byggnaderna tillsammans med kyrkan och kyrkogården visar platsens tidigare betydelse som lokalt centrum för kyrkliga och världsliga angelägenheter. Kyrkogårdens utformning Kyrkogården består av kvarteren A, B, C, CU, D och E. Kvarter A löper längs kyrkogårdsmuren i sydväst, nordväst och nordöst. Kvarter B ligger nordväst om kyrkan och kvarter C väster och nordväst om kyrkan. Urnlunden CU ligger insprängd i kvarter C. Kvarter D ligger norr om kyrkan och kvarter E öster om kyrkan. Kyrkogården sluttar från kyrkan mot nordväst och flera gravplatser längs muren har anlagts vågrätt, vilket ger en terrasserad karaktär. Kyrkogårdsmuren Sydvästra muren Den sydvästra muren består närmast grinden av stora huggna granitblock lagda i skift. Delar av muren är fogade med en profilerad fogstrykning som på vissa platser är skadad. Norr om sockenstugan övergår muren till ett murverk av blandade stenar i oregelbundna skift och därefter till en kallmurad sträckning. Höjden varierar från omkring 1,2 meter i söder till omkring 0,2 meter i det nordvästra hörnet. Nordvästra muren Den nordvästra muren är kallmurad av sten i varierande storlek och oregelbundna skift. Höjden varierar mellan omkring 0,2 och 0,4 meter. Några delar har skadats av de intilliggande träden i trädkransen. Vid det nordvästra hörnet finns en gjuten ramp med svartmålade ledstänger av järn. Nordöstra muren Den nordöstra muren är kallmurad och består av sten i varierande storlek och form. Den är omkring 0,3 meter hög. Vid redskapsboden ligger delar av muren under den nuvarande marknivån, vilket beror på att markförhållandena har förändrats. Sydöstra muren Den sydöstra muren består av stora huggna granitblock lagda i skift. Den är delvis murad och har en profilerad fogstrykning med vissa skador. Muren är omkring 0,8 meter hög och ansluter till kyrkogårdens södra entréområde. Ingångar Nordöstra huvudgrinden Den nordöstra huvudingången har en rikt dekorerad dubbelgrind av svartmålat smidesjärn. I grindbladen står årtalet 1792. Grindstolparna är fyrkantiga, släthuggna och utförda av granit med markerade baser och avfasade krön. På grindens handtag finns flera stämplar som liknar kronor eller liljor samt texten ”Boxholm, HUB”. Intill dubbelgrinden finns en mindre enkelgrind med dekor i form av en rundbågefris. Sydvästra huvudgrinden Den sydvästra ingången består också av en rikt dekorerad dubbelgrind av smidesjärn. I grindbladen står namnet ”Ödeshög”. Grindstolparna är av släthuggen granit och har samma grundform som vid den nordöstra grinden. En trappa av granit leder upp till området söder om kyrkan. Grindens handtag är stämplat med namnet Boxholm men förefaller vara yngre än handtaget vid den nordöstra ingången. Övriga ingångar I nordväst finns en enkel järngrind med kvadrater som dekor mellan grovhuggna granitstolpar. Ytterligare en enkelgrind i nordöst har välvd form och två solar som dekor. Även denna står mellan grovhuggna granitstolpar. De mindre grindarna ansluter till gångarna genom kvarteren och kompletterar de båda monumentala huvudgrindarna. Trädkrans och vegetation Kyrkogårdens trädkrans består av sammanlagt omkring 26 lindar. Åtta står längs den sydvästra sidan, åtta längs den nordvästra, sex längs den nordöstra och fyra längs den sydöstra. Innanför muren växer hagtornshäckar i sydväst och nordväst samt tujahäck i nordöst. På kyrkogården finns även flera stora björkar och tujor som ger vissa delar en lummig och parkartad karaktär och samtidigt markerar kvarterens gränser. Norr om sockenstugan står en hängask. Gångsystem Kyrkogården har ett välutvecklat gångsystem av grus. En bred gång leder från de östra ingångarna runt kyrkans östra sida till huvudentrén i söder, där den ansluter till den sydvästra ingången. En annan gång löper runt kyrkans västra sida. Innanför kvarter A finns en sammanhängande grusgång längs kyrkogårdsmuren. En central gång leder från kyrkogårdens nordligaste del upp mot kyrkan och skiljer kvarteren B och C åt. Den ansluter till en tvärgående gång genom kyrkogården i nordöstlig–sydvästlig riktning. Gångsystemet är viktigt för förståelsen av kvarterens utbredning och kyrkogårdens struktur. Kvarter A Kvarter A följer kyrkogårdsmuren i tre väderstreck och består till stor del av påkostade gravplatser som är täckta med grus och omgivna av stenramar. Gravarna är främst från 1900-talets första årtionden. Eftersom marken sluttar mot nordväst har flera gravplatser anlagts vågrätt och framträder som terrasser. Kvarteret innehåller många stora resta gravvårdar av svart eller grå granit samt mindre liggande hällar. Gravomgärdningarna i kvarter A Stenramar är den vanligaste formen av omgärdning. De har ofta markerade hörn med klot eller fyrkantiga förhöjningar. Därutöver förekommer buxbomshäckar och pollare med kättingar. Det är sannolikt att nästan alla gravplatser i kvarteret tidigare var omgärdade. Gravarna visar det köpegravssystem som var vanligt från mitten av 1800-talet och omkring hundra år framåt. Särskilda gravvårdar i kvarter A I kvarteret finns bland annat en stor gravvård av svart granit med emaljerade porträtt över godsägarparet Andersson. Bland gravvårdarnas titlar förekommer veterinär, maskiningenjör, bokförare, fanjunkare, direktör och flera jordbruksanknutna titlar. Gravarna och inskrifterna speglar både det lokala näringslivet och de sociala skillnaderna i samhället. Kvarter B Kvarter B ligger i sluttningen nordväst om kyrkan. Gravraderna löper i nordöstlig–sydvästlig riktning. I kvarterets norra del finns en rygghäck av tuja, medan övriga delar saknar häckar. Fyra äldre tujor har genom beskärning fått karaktär av mindre träd och tillsammans med sju stora björkar skapar de en parkliknande miljö. Kvarteret lades om omkring mitten av 1900-talet och domineras i dag av låga och breda gravvårdar. Den allmänna linjen i kvarter B Ett fåtal gravvårdar från den tidigare allmänna linjen har bevarats utanför de moderna gravraderna. Bland dem finns en liten liggande sten över barnet Ivan, som levde 1912–1914, samt en svårt läsbar gravvård av trä. Dessa enkla vårdar är värdefulla representanter för ett gravskick som annars nästan helt har försvunnit från kyrkogården. Kvarter C Kvarter C ligger väster och nordväst om kyrkan och sluttar mot nordväst. Det är gräsbevuxet och indelat av rygghäckar av spirea och tuja i nordöstlig–sydvästlig riktning. Sex stora björkar avgränsar kvarteret i söder och öster. I ytterkanterna finns flera grusgravar med stenramar och en grav med järnsmidesomgärdning, medan kvarterets inre domineras av låga gravvårdar från mitten av 1900-talet och senare. Särskilda gravvårdar i kvarter C Bland kvarterets särpräglade vårdar finns en trägravvård från 1990-talet med kolonner och tympanon. Där finns också en mycket hög kalkstensvård med murgröna och en krans av ekblad i relief. Bland titlarna förekommer smidesmästare, borstbindare, postiljon, legitimerad sjuksköterska och bankdirektör samt flera jordbruksanknutna yrkesbeteckningar. Kvarter CU Kvarter CU är en urnlund som ligger insprängd i kvarter C. Den anlades 1961 och består av ett mindre antal urngravar med liggande stenar av liknande format. Gravvårdarna är placerade runt en central plantering med en tallbuske och härrör främst från 1950-, 1960- och 1970-talen. Bland titlarna finns bankkassör, fanjunkare, rektor, övermontör och provinsialläkare. Kvarter D Kvarter D ligger norr om kyrkan och sluttar mot nordväst. Tre rygghäckar av tuja löper i nordöstlig–sydvästlig riktning och fem stora björkar markerar kvarterets norra gräns. I ytterkanterna finns några grusgravar med stenramar, medan de flesta gravvårdarna är från mitten av 1900-talet och senare. Ett fåtal äldre stenar och en gravvård från den tidigare allmänna linjen finns kvar. Johanna Petterssons grav I kvarter D finns gravhällen över Johanna Pettersson, en företagsam kvinna i 1800-talets Ödeshög. Hon medverkade bland annat till en omläggning av hamnen i Hästholmen och utvecklade torgmarknaden i Ödeshög. Hennes minne uppmärksammas genom Johannamarknaden, som anordnas varje sommar i samhället. Gravvården har därför ett särskilt stort lokalhistoriskt värde. Kvarter E Kvarter E ligger öster om kyrkan och är betydligt mindre än de övriga kvarteren. Gravvårdarna står i rader i nordöstlig–sydvästlig riktning och kvarteret saknar häckar. Flera gravar är omgivna av stenramar och täckta med grus. Bland de mest framträdande gravanläggningarna finns den stora gravvården över fabrikören Bäck och en urna av gjutjärn placerad på ett högt fundament. Gravvårdar och gravtradition Gravvårdar från mitten av 1900-talet dominerar kyrkogården, men där finns även ett stort antal äldre och mer påkostade gravanläggningar. Stenramsomgärdade grusgravar är särskilt vanliga längs kyrkogårdsmuren och i kvarterens ytterkanter. Därutöver förekommer obelisker, stora resta monument, kors av sten eller metall och en äldre gravvård av trä. En hög kalkstenssten med murgröna och ekbladskrans samt den stora porträttförsedda granitvården över familjen Andersson hör till de mest framträdande monumenten. Den allmänna linjen Endast enstaka gravvårdar från den allmänna linjen finns kvar, sannolikt eftersom kyrkogården har lagts om flera gånger. I linjegravssystemet begravdes de avlidna kronologiskt efter dödsfallen och familjemedlemmar fick inte nödvändigtvis gravplatser tillsammans. Under 1800-talet blev systemet främst en begravningsform för personer som inte köpte egna gravplatser. De få bevarade linjegravvårdarna har därför ett betydande kulturhistoriskt värde. Runstenen I kyrkogårdens norra mur finns en runsten av rödaktig granit. Stenen är delvis skadad och har reparerats. Inskriften har tolkats som att någon reste stenen efter sin far Helge. Runstenen är registrerad som fornlämning och visar platsens långa historia före den nuvarande kyrkans uppförande. Undanställda gravvårdar I kyrkogårdens sydvästra hörn står flera äldre gravvårdar som har flyttats från sina ursprungliga platser. Bland dem finns kalkstensvårdar från mitten av 1800-talet. Även norr om kyrkan finns uppställda granit- och kalkstenshällar som inte står på sina ursprungliga gravplatser. Samlingarna fungerar som museala delar men har förlorat delar av sitt ursprungliga sammanhang. Titlar och näringsliv Titlarna på gravvårdarna visar en bred social och yrkesmässig variation. Jordbrukets betydelse framgår genom ett stort antal hemmansägare och lantbrukare. Därutöver förekommer titlar som snickarmästare, fanjunkare, bokförare, direktör, gjutmästare, maskiningenjör, rättare, postiljon och borstbindare. Gravvårdarna ger därmed en bild av både jordbrukssamhället och Ödeshögs utveckling till tätort. Kulturhistoriska värden Ödeshögs kyrka och kyrkogård bildar tillsammans med muren, grindarna, trädkransen och de närliggande sockenbyggnaderna en väl sammanhållen miljö med mycket höga kulturhistoriska värden. De rikt dekorerade smidesgrindarna från 1792 hör till kyrkogårdens viktigaste äldre delar. Trädkransen visar det parkideal som blev vanligt på landsortskyrkogårdar under 1800-talet och grusgångarna gör kvarterens struktur tydligt avläsbar. De många grusgravarna med stenramar dokumenterar köpegravssystemet och den tidigare sociala uppdelningen av kyrkogården. De få bevarade gravvårdarna från den allmänna linjen är betydelsefulla spår av ett tidigare vanligt gravskick. Särskilt värdefulla är även porträttvården över familjen Andersson, kalkstensvården med murgröna och ekblad, fabrikör Bäcks gravvård, de olika korsen och Johanna Petterssons grav. Se även Ödeshögs kyrka Referenser