NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Skagershuset

Skagershuset är ett flerbostadshus med träfasad vid Skagersvägen 22-26 i stadsdelen Årsta i södra Stockholm. Skagershuset har sitt namn efter gatan där det är beläget, och gatan i sin tur är uppkallad efter sjön Skagern (på gränsen mellan Värmland och Västergötland). Huset blev inflyttningsklart i december 2013 och utsågs till vinnare av Årets Stockholmsbyggnad 2014. Skagershuset var bland de tio nomineringarna till Träpriset 2016, detta bland 139 deltagande bidrag. Beskrivning Nybygget är ett exempel på tillämpning av Promenadstaden, en översiktsplan för Stockholm, som vill stärka centrala Stockholm genom att förtäta närförorter och där bland annat skapa en tätare, sammanhållen, mer mångsidig och levande stadsmiljö. Årsta omfattas i denna plan av ”den centrala stadens utvidgning”. På ett tidigare grönområde i hörnet Sköntorpsvägen / Skagersvägen / Vindomsvägen i Årsta uppfördes mellan 2012 och 2013 ett lamellhus med 33 lägenheter. Byggherre och totalentreprenör var Åke Sundvall Projekt och Åke Sundvall Byggnads, som anlitade OWC Arkitekter att rita byggnaden. Skagershuset uppfördes i ett kulturhistoriskt intressant område med smalhus från 1940- och 1950-talen, ritade av bland andra arkitektfirman Wejke & Ödéen. OWC Arkitekter valde att exteriört anknyta till den omgivande bebyggelsen. Fasaderna fick dock ingen yta av puts eller murtegel (annars vanligt på klassiska smalhus i Årsta) utan en beklädnad av brandimpregnerat cederträ från Moelven Wood AB som består av tre olika typer av panelprofiler med bredder mellan 93 och 193 millimeter. Byggnadshöjden är fyra våningar samt en indragen takvåning. Fasaden mor norr och gatan är sluten medan sydsidan öppnades upp med balkonger och terrasser. Husets stomme och fasad är utförda av trä. Hela komplexet tillverkades på fabrik av Moelven Byggmodul i form av 112 prefabricerade volymelement, som transporterades till platsen. På så vis kunde huset förtillverkas ”under tak” i klimatskyddat miljö och produktionstiden kunde begränsas till ett år. Citat Karolina Keyzer, stadsarkitekt i Stockholm och jurymedlem i Årets Stockholmsbyggnad menade om Skagershuset: ”Med levande fasader av cederträ, systembygge och vacker skala visar bostadshuset hur en vacker stadsdel kan bli ännu bättre med nya samspel mellan det som är nytt och det som funnits där länge.” Bilder Referenser Noter Tryckta källor Westlund, Börje; Stahre, Nils-Gustaf (1982). Stockholms gatunamn. Monografier utgivna av Stockholms stad (1:a upplagan). Stockholm: Liber. ISSN 0280-4778 Libris 7268455. ISBN 91-38-72610-6 Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Skagershuset.
Villa Neumüller

Neumüllers villa (även kallad Erstagården) i tätorten Hästhagen, Nacka kommun. Villan har sitt namn efter sin byggherre, bryggaren och industrimannen Otto Emil Neumüller. Historik Otto Emil Neumüller var son till ölbryggaren Friedrich Neumüller från Tyskland och efter 1883 disponent för Neumüllers Bryggeri på Södermalm. År 1888 blev Friedrich Neumüller ägare till Nacka gård och 1902 lät Otto Emil Neumüller avstycka en tomt från Nacka gårds ägor som kallades Hästhagen och tidigare var ett torp under Nacka gård. Här uppfördes en herrgårdsliknande villa efter ritningar av arkitekt Edvard Bernhard. I villans hall finns målningar som skildrar kända nackamiljöer. Efter Neumüllers död 1925 började Hästhagen exploateras med egnahemsbebyggelse. Villan överläts 1935 till Ersta diakonianstalt för att användas som hem för flickor. Senare och fram till år 2009 hade Erstagårdskliniken sin verksamhet här. Bilder Referenser Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Villa Neumüller.
Ljungå kapell

Ljungå kapell är ett kapell som ligger vid Ljungå gamla sågverk i Hällesjö socken i Bräcke kommun. Kapellet ägs och förvaltas av SCA, medan Hällesjö-Håsjö församling ansvarar för gudstjänsterna. Kyrkobyggnaden 1865 uppfördes ett kapell för sågverksarbetarna i Ljungå. En begravningsplats tillkom något år senare. 1 maj 1898 brann både kapell och klockstapel ned. Nuvarande träkapell i nationalromantisk stil uppfördes 1907-1909 efter ritningar av arkitekt Rudolf Arborelius. En större renovering genomfördes 1980. Referenser Tryckta källor Våra kyrkor. Västervik: Klarkullen AB. 1990. sid. 628. Libris 7794694. ISBN 91-971561-0-8 Webbkällor Bräcke turism
Trafikverket

Trafikverket se sídlem v Borlänge je švédská státní agentura zodpovědná za výstavby, provoz a údržby státních silnic a železnic. Po svém vzniku dne 1. dubna 2010 převzala funkci provozování švédské železniční sítě po zaniklé organizaci Banverket, dále pak převzala povinnosti dřívějšího správce silniční infrastruktury Vägverket a organizace Statens institut för kommunikationsanalys. Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Trafikverket na Wikimedia Commons Oficiální stránky firmy (švédsky, anglicky)
Trafikverket

Trafikverket er efterfølgeren til Vägverket og Banverket, som blev sammenlagt i 2010, og er den myndighed i Sverige, som bl.a. er ansvarlig for den svenske stats jernbaneanlæg. Banverket blev dannet i 1988, hvor SJ blev opdelt, og togtrafikken blev afreguleret. Trafikverkets hovedkontor ligger i Borlänge i Dalarna. Generaldirektør er siden 1. april 2010 Gunnar Malm. Trafikverket står bl.a. for drift og vedligeholdelse af størstedelen af jernbanenettet i Sverige og giver, mod en afgift, adgang til sporene for de virksomheder, som ønsker at transportere gods eller passagerer. Også nyanlægning af jernbanestrækninger varetages og planlægges af Trafikverket. Øvrige spor ejes blandt andre af Storstockholms Lokaltrafik, mens eksempelvis Roslagsbanan og Inlandsbanan drives som selvstændige virksomheder. Derudover er der en del kommunale og private sporanlæg såsom havnespor og industrispor. På Trafikverkets hjemmeside er der udførlige oplysninger om alle igangværende og planlagte banearbejder på det svenske jernbanenet. Ekstern henvisning Trafikverkets hjemmeside
Trafikverket

Trafikverket (deutsch Schwedisches Amt für Verkehrswesen) ist eine staatliche Behörde in Schweden. Sie wurde am 1. April 2010 gegründet und übernahm sämtliche Aufgaben von Banverket und Vägverket sowie einen Teil der Aufgaben von Luftfartsverket und Sjöfartsverket. Der Hauptsitz befindet sich in Borlänge. Generaldirektor ist seit dem 1. März 2022 Roberto Maiorana. Trafikverket ist das schwedische Zentralamt für Verkehrsinfrastruktur und trägt für alle Verkehrsarten die Verantwortung. Zu seinen Aufgaben zählt die Planung der Infrastruktur im Straßen-, Bahn-, Schiffs- und Flugverkehr. Es ist zudem für Bau und Unterhalt der Straßen sowie für den Ausbau und die Wartung der Eisenbahninfrastruktur sowie für die Verkehrsleitung des Eisenbahnbetriebes zuständig. Weblinks Website der Trafikverket (schwedisch, englisch) Einzelnachweise
Swedish Transport Administration

The Swedish Transport Administration (Swedish: Trafikverket) is a government agency in Sweden, controlled by the Riksdag and the Government of Sweden. It is responsible for long-term infrastructure planning for transport: road, rail, shipping and aviation. It owns, constructs, operates and maintains all state-owned roads and railways and operates many car ferry services. The agency is a member of the Nordic Road Association. For shipping and aviation, it only does planning and purchasing unprofitable traffic. Trafikverket does not do practical physical work to construct or maintain roads or railways, because that is done by separate companies which Trafikverket write contracts with and pay. History A special committee oversaw the effectiveness of the Swedish transport agencies during 2008 and 2009. A conclusion was reached that there would be significant gains compared with the then-present situation if a new agency responsible for long-term planning of the transport system for road, rail, maritime and air traffic was formed. Preparations started in the autumn of 2009, and the new authority began its work on 1 April 2010. It took over all operations of the Vägverket [road administration] and Banverket [rail administration], as well as parts of the Swedish Maritime Administration, Civil Aviation Administration and the Swedish Institute for Communications Analysis, except that some practical operations were transferred to new commercial companies. These companies do road and railway building and maintenance, airport operations etc. Companies separated from predecessors of Swedish Transport Administration Svevia, road construction and maintenance Infranord, railway construction and maintenance SJ AB, passenger train operator. Green Cargo, freight train operator. Euromaint, train maintenance, sold to a private owner. Jernhusen, owns railway related buildings, mainly railway stations. Swedavia, owns major profitable airports (smaller unprofitable airports are normally owned by municipalities and regions) Other agencies within the transport sector Many activities have historically been performed by national business agencies such as SJ, Banverket and Swedish Road Administration. These agency activities has been taken over by the Swedish Transport Administration or by these agencies, if they weren't given to companies. Swedish Maritime Administration, maintains and regulates ship routes. Civil Aviation Administration, handles air traffic control and navigation infrastructure Swedish Transport Agency (Transportstyrelsen), a different Swedish government agency which handles legal regulation and control over transport operation. See also Riksdag Swedish Transport Administration electric road program References External links Official website
Administration nationale suédoise des Transports

L'Administration nationale suédoise des Transports (Trafikverket) est un département exécutif du gouvernement suédois (en) chargé de la construction, l'exploitation et l'entretien des routes et des chemins de fer en Suède. Elle s'occupe également des règles de la circulation, des examens de conduite et du permis de conduire. Elle est membre de l'Euro NCAP. Notes et références Voir aussi Articles connexes Transport ferroviaire en Suède Liens externes Site officiel (en) Site officiel Portail du chemin de fer Portail des transports Portail de la Suède
Amministrazione svedese dei trasporti

L'Amministrazione svedese dei trasporti (in svedese: Trafikverket) è un'agenzia governativa svedese, controllata dal parlamento Riksdag e dal Governo. È responsabile della pianificazione infrastrutturale a lungo termine per i trasporti stradali, ferroviari, marittimi e aerei. Inoltre, possiede, costruisce, gestisce e mantiene tutte le strade e le ferrovie statali e numerosi servizi di traghetto per auto. L'agenzia è membro della Nordic Road Association. Per quanto riguarda il trasporto marittimo e aereo, si occupa solo di pianificazione e di garantire il servizio. L'agenzia non svolge lavori fisici pratici per costruire o mantenere strade o ferrovie, ma si serve di appalti pubblici a società esterne. Storia Tra il 2008 e il 2009, un comitato speciale svedese supervisionò l'efficacia delle agenzie di trasporto e giunse alla conclusione che la gestione sarebbe stata più efficiente con la costituzione di una nuova unica agenzia responsabile della pianificazione a lungo termine dei sistemi di trasporto. La nuova autorità iniziò la sua attività il 1 aprile 2010 e sostuì le vecchie amministrazioni: Vägverket, amministrazione stradale; Banverket, amministrazione ferroviaria; parte della Sjöfartsverket, amministrazione marittima; Luftfartsverket, amministrazione aviazione civile; Trafikanalys, analisi delle comunicazioni; ad eccezione di alcune attività pratiche trasferite a nuove società commerciali nell'ambito di costruzione e manutenzione di strade e ferrovie, gestione aeroportuale, ecc. Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Amministrazione svedese dei trasporti Collegamenti esterni (SV) Sito ufficiale, su trafikverket.se.
Direção Geral do Tráfego (Suécia)

A Direção-Geral do Tráfego (em sueco: Trafikverket) é uma agência governamental sueca, subordinada ao Ministério do Desenvolvimento Rural e das Infraestruturas (Landsbygds- och infrastrukturdepartementet), sendo dirigida pelo Ministro dos Assuntos Rurais (landsbygdsminister) e gerida por um diretor-geral (generaldirektör). Está vocacionada para ter a responsabilidade do planeamento de infraestruturas, bem como pela construção e gestão de estradas, vias férreas, portos e aeroportos. A sede da agência está localizada na cidade de Borlänge, contando ainda com agências regionais em Eskilstuna, Gävle, Gotemburgo, Kristianstad, Luleå e Estocolmo. Conta com 6 500 funcionários (2015). Ver também Agências Governamentais da Suécia Ministério do Desenvolvimento Rural e das Infraestruturas Referências Ligações externas https://www.regeringen.se/sveriges-regering/landsbygds--och-infrastrukturdepartemente Página oficial
Kościół w Bro

Kościół w Bro – świątynia należąca do diecezji Visby Kościoła Szwecji. Znajduje się w środkowo-zachodniej części Gotlandii. Architektura Obecny kościół w Bro stoi prawdopodobnie na starożytnym, przedchrześcijańskim miejscu sakralnym. Przypuszcza się, że znajdująca się w pobliżu świątyni studnia mogła być studnią ofiarną. Generalnie cała okolica jest niezmiernie bogata przede wszystkim w liczne malowane kamienie datowane na V wiek. Prawdopodobnie w XII wieku zbudowano tutaj pierwszy kościół chrześcijański w formie budowli klepkowej, z której jednak do dzisiaj nic nie pozostało. Budowę obecnej świątyni rozpoczęto przypuszczalnie na początku XIII wieku. Kościół wzniesiono z wapienia. Obecna wieża, pochodząca z lat 40. XII wieku, jest pozostałością po wcześniejszej, romańskiej budowli. W połowie XIII wieku romańskie prezbiterium zastąpiono gotyckim, a identyczny los pod koniec tego samego stulecia spotkał nawę. Również w tym czasie sukcesywnie i niezwykle bogato wyposażano wnętrze kościoła. Od tamtego czasu w zewnętrznej stronie świątyni nie wprowadzono żadnych większych zmian. Jedynie we wnętrzu pod koniec XVII wieku próbowano przemalować średniowieczne freski, przez co w pewnym stopniu uległy one zniszczeniu. Mimo to kościół do dziś pozostaje jedną z najlepiej zachowanych średniowiecznych świątyń na Gotlandii. Bryła kościoła od strony architektonicznej prezentuje dzisiaj mieszankę stylów romańskiego i gotyckiego. Kilka elementów wcześniejszej świątyni włączono do aktualnej. Wieża jest ewidentnie późnoromańska. Wysoka nawa prezentuje gotyk; pozbawiona jest filarów nośnych. Prezbiterium jest proste, pozbawione absydy. Bogato rzeźbiony jest portal południowy. Z jednej jego strony widnieją sceny z dzieciństwa Jezusa, Jego zmartwychwstanie, a także piekło, zaś druga strona prezentuje misternie rzeźbione ornamenty roślinne. Wnętrze Większą część wnętrza kościoła pokrywają freski. Oryginalne, średniowieczne malowidła przedstawiają sceny z męki Jezusa oraz Chrystusa na majestacie (tzw. Maiestas Domini). Freski te zostały częściowo zamalowane w XVII wieku motywami akantu i innymi malowidłami dekoracyjnymi. W kościele zachowała się oryginalna romańska chrzcielnica, będąca dziełem Sigrafa z końca XII wieku. Z dawnych średniowiecznych rzeźb zachował się jedynie krzyż triumfalny z połowy XII wieku. Reszta wyposażenia świątyni pochodzi z epoki baroku. W ołtarzu widnieje przedstawienie Ostatniej Wieczerzy. Dzwon datuje się na XV wiek. Przypisy
Lugnet Hills

Lugnet HS134 is a large ski jumping hill located in Falun, Sweden. It has a hill size of HS134, a construction point of K-120. The hill has artificial lighting and bleachers for 15,000 viewers. Hill size has been increased from K-115, HS124 to K-120, HS134. The hill was built specifically for the World Cup Ski Championships in 1974. Last modernization took place from August 2012 to end of 2013 because of the preparations for the 2015 FIS Nordic World Ski Championships. Hill record Before the recent modernization, the hill record belonged to Matti Hautamäki, who jumped 130.5 metres. On 26 February 2015, Severin Freund set the current hill record of 135.5 metres.
Tremplins de Lugnet

Les tremplins de Lugnet sont des tremplins de saut à ski situés à Falun en Suède. Histoire Inaugurés en 1972, ils accueillent des compétitions lors des Championnats du monde de ski nordique 1974. Lugnet sera ensuite le lieu d'épreuves de la Coupe du monde de saut à ski et de la Coupe du monde de combiné nordique, lors des Jeux du ski de Suède. En 1993, les tremplins subissent une importante rénovation avant les Championnats du monde de ski nordique 1993. Entre 2012 et 2014, c'est même tout le stade qui est reconstruit et les tremplins sont convertis en K90 et K120. Notes et références Portail de l’architecture et de l’urbanisme Portail du saut à ski Portail du combiné nordique Portail de la Suède
Lugnet

Il Lugnet è un trampolino situato a Falun, in Svezia. Storia Inaugurato nel 1972 in luogo dello smantellato Källviken, l'impianto ha ospitato le gare di salto con gli sci e di combinata nordica dei Campionati mondiali di sci nordico del 1974 e - dopo una profonda ristrutturazione - del 1993, oltre a numerose tappe della Coppa del Mondo di combinata nordica e della Coppa del Mondo di salto con gli sci. Entrambi i trampolini furono ristrutturati nel 2014, in vista dei Mondiali del 2015. Caratteristiche Originariamente il complesso era costituito da un trampolino K70 e da uno K90; in seguito alla ristrutturazione del 2014 i due trampolini ora presenti sono un HS 100 con punto K 90 (trampolino normale) e HS 134 con punto K 120 (trampolino lungo); i rispettivi primati di distanza appartengono allo sloveno Primož Peterka (105,5 m nel 1996) al maschile, quello femminile appartiene a Sarah Hendrickson (98,5 m nel 2015) nel HS 100; mentre al tedesco Severin Freund (135,5 m nel 2015) appartiene quello dell'HS 134. Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Lugnet Collegamenti esterni (DE, EN, PL) Scheda Skisprungschanzen.com, su skisprungschanzen.com. URL consultato il 16 febbraio 2015.
Tuvanparken

Tuvanparken är park i stadsdelen Lilla Alby inom Sundbybergs kommun. I den nuvarande parken uppfördes 1892 Tuvans hem för nervsjuka eller Solna sjukhem som det senare kom att kallas. Vid en brand 1940 omkom tre patienter och verksamheten avvecklades . Sjukhusbyggnaden reparerades provisoriskt och användes bland annat för inkvartering av militärer och revs 1960. Därefter kom området att bli en allmän park. Under senare år[när?] har parken renoverats och den kommer att utvecklas ytterligare.[källa behövs] Referenser
Vistorp-Strängesgården

Vistorp-Strängesgården är ett naturreservat i Falköpings kommun i Västergötland. Reservatet ligger söder om Kättilstorp. Det avsattes som naturreservat 1969 och omfattar 1 hektar. Området skyddas för att bevara en säregen vegetation med bland annat Kung Karls spira. Buskvegetationen präglas av videarter, brakved och olvon. Källor Länsstyrelsen, naturreservat Vistorp-Strängesgården
Ranahults naturreservat

Ranahult är ett naturreservat i Larvs socken i Vara kommun i Västergötland. Reservatet är skyddat sedan 1988 och är 21 hektar stort. Det är beläget nordöst om Fåglavik. Ranahults naturreservat är ett kulturlandskap med rötter i 1500-talet. Där finns gott om odlingsrösen och rester av fägator, stenmurar och jordkällare. I slåtterängen med lindar växer ormrot, slåttergubbe och svinrot. Skogen domineras av ek, lind, alm och ask. Där finns ett rikt fågelliv med svarthätta, stenknäck och hackspettar. Inom området kan man följa ett flertal stigar. Referenser Källor Ranahult, Länsstyrelsen i Västra Götalands län Noter
Ollestads naturreservat

Ollestad är ett naturreservat i Hovs socken i Herrljunga kommun i Västergötland. Reservatet är skyddat sedan 2009 och är 32 hektar stort. Det är beläget nära Sämsjön ca. 4 km sydost om Annelund. Området sluttar huvudsakligen svagt mot norr och i öster rinner två mindre bäckar ner mot sjön. Inom området finns betesmarker med grova och vidkroniga ekar. I vissa delar växer lövskog med al, ask och asp. I den södra delen av naturreservatet finns ett gammalt domänreservat som består av en åsrygg där det växer gamla vidkroniga ekar. I den norra delen av reservatet finns huvudsakligen av ädellövlund med ek. De flesta av ekarna här har en medelålder på uppskattningsvis 120 år, men enstaka på över 250 år förekommer. I området norr om landsvägen sträcker sig ett sumpskogsparti med stor förekomst av död björk ner mot Sämsjön. Området innehåller i övrigt stora mängder död ved vilket är viktigt för insekter, mossor och lavar. Där kan man finna långflikmossa och västlig njurlav. Ollestad Kungsgård ligger intill Sämsjön. Denna kungsgård har dokumenterade historiska rötter sedan 1300-talet. Reservatet förvaltas av Västkuststiftelsen. Referenser Källor Ollestad, Länsstyrelsen i Västra Götalands län Noter
Olle Adolphsons park

Olle Adolphsons park är en park på Södermalm i Stockholm. Den tidigare namnlösa parken uppkallades den 10 mars 2014 efter trubaduren Olle Adolphson, som bodde i närheten på Bastugatan 32 under 1950-talet. Olle Adolphsons park ligger mellan Lilla Skinnarviksgränd och Monteliusvägen på Mariaberget. Skyltarna för parken sattes upp den 23 april 2014. Den lilla parken var från början en träddunge mellan två kvarter där offer för den så kallade "sumpfebern" hölls i väntan på begravningsförrättare, och därför har platsen aldrig bebyggts. Sjukdomen, som numera är mer känd som malaria, var vanlig i Sverige ända fram på 1800-talet. I april 2016 avtäcktes i parken en byst i brons föreställande Olle Adolphson. Bysten är utförd av konstnären Olle Seglert, och finansierad genom en privat insamling bland visdiktarens släkt och vänner. Referenser
Kirche von Edåsa

Die Kirche von Edåsa liegt in der schwedischen Gemeinde Skövde etwa 20 Kilometer südlich der Stadt Skövde. Die turmlose Kirche stammt aus dem 12. Jahrhundert und wurde 1763 mit einem dreiseitigen Chor nach Osten verlängert. Nach der Zusammenlegung der Kirchspiele Edåsa und Ljunghem in der ersten Hälfte des 19. Jahrhunderts und dem Bau einer neuen Kirche wurde die mittelalterliche Kirche 1873 aufgelassen. Sie wurde danach von einer Privatperson gekauft und dem Altertumsverein Västergötlands geschenkt, der die Kirche als Museum für Kirchenkunst verwendete. 1930 kaufte die Kirchengemeinde die Kirche zurück und restaurierte sie. 1938 wurde die Kirche wieder geweiht. Der freistehende Glockenturm stammt auch aus diesem Jahr. Weblinks
Kungsgårdssjön, Dalarna

Kungsgårdssjön är en sjö i Avesta kommun i Dalarna och ingår i Dalälvens huvudavrinningsområde. Sjön har en area på 1,25 kvadratkilometer och ligger 67,1 meter över havet. Delavrinningsområde Kungsgårdssjön ingår i det delavrinningsområde (666952-152760) som SMHI kallar för Utloppet av Kungsgårdssjön. Medelhöjden är 71 meter över havet och ytan är 4,27 kvadratkilometer. Räknas de 12 avrinningsområdena uppströms in blir den ackumulerade arean 97,85 kvadratkilometer. Jularboån som avvattnar avrinningsområdet har biflödesordning 2, vilket innebär att vattnet flödar genom totalt 2 vattendrag innan det når havet efter 114 kilometer. Avrinningsområdet består mestadels av skog (32 procent) och jordbruk (20 procent). Avrinningsområdet har 1,22 kvadratkilometer vattenytor vilket ger det en sjöprocent på 28,5 procent. Se även Lista över insjöar i Avesta kommun Källor SMHI: Sjöar, vattendrag och avrinningsområden Externa länkar Delavrinningsområden på SMHI Vattenwebb (S-HYPE) Ladda ner data från Svenskt Vattenarkiv Kungsgårdssjön på VISS
Åvinge naturreservat

Åvinge naturreservat är ett naturreservat beläget vid länsväg 225 nära Åvinge i Grödinge socken i Botkyrka kommun. Reservatets förvaltare är Botkyrka kommun. Beskrivning Åvinge naturreservat ligger i anslutning till Kagghamraåns dalgång och har en utbredning av cirka 460 x 530 meter. Området utgörs av ett höjdparti och en bergsbrant i söder som är huvudsakligen beväxt med hällmarkstallskog och granskog av naturskogskaraktär. Från sydöstra kanten har man en enastående utsikt över dalgången. Bilder Källor Botkyrka kommun: Åvinge naturreservat . Noter Externa länkar Åvinge, Länsstyrelsen i Stockholms län Wikimedia Commons har media som rör Åvinge naturreservat.