NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Himmelstalundshallen

Himmelstalundshallen é uma arena poliesportiva em Norrköping, na Suécia. O time de hóquei no gelo HC Vita Hästen sedia suas partidas nele, que serviu como sede dos jogos preliminares do grupo B do Eurobasket 2003 e de algumas partidas do Campeonato Mundial de Handebol de 2011. A arena foi inaugurada em 1977 e tem capacidade para 4.280 espectadores. Referências
Химелсталундсхален

Химелсталундсхален (швед. Himmelstalundshallen) је дворана стационирана у граду Норћепингу, Шведска. Углавном се користи за хокејашке утакмице, а свечано отварање обављено је 1977. године. Поред хокеја, који је главна активност у дворани, може је играти и дворански фудбал, дворански бенди и рукомет. Максималан капацитет дворане је до 4.500 особа. Једно од полуфинала Мелодифестивалена 2009. одржало се у овој дворани, као и неколико утакмица Светског првенство у рукомету 2011.. Током Европског првенства у кошарци 2003. једна од група се такмичила у овој дворани. Види још Светско првенство у рукомету 2011. Мелодифестивален
Himmelstalundshallen

Himmelstalundshallen är en ishall i Norrköping. Ishallen är hemmaarena för HC Vita Hästen och Norrköpings konståkningsklubb samt har en publikkapacitet på 4 500 personer. Historik Himmelstalundshallen ritades av arkitekten Hans Gade. Bygget stod färdigt den 4 oktober 1977 och hallen invigdes med en ceremoni som pågick i dagarna tre mellan 7 och 9 oktober samma år. Den 29 november det året spelades en inomhusfotbollsturnering i hallen, som vanns av Hammarby IF. Arenan kan vid en fullsatt ishockeymatch ta 4500 personer. Den används till konståkning, ishockey, inomhusfotboll och innebandy. Under senare år har hallen också använts för landskamper i handboll, bland annat EM-kval för herrar Sverige–Montenegro i mars 1993, sex VM-gruppspelsmatcher för herrar i januari 2011 samt EM-kval för damer Sverige–Österrike i mars 2012. Det var i Himmelstalundshallen som Södertälje SK i mars 1985 blev svenska mästare genom att i final besegra Djurgårdens IF med 6–3 i finalseriens femte och avgörande match. Vid Europamästerskapet i basket för herrar i september 2003 spelades också matcher här. 1998 vann basketklubben Norrköping Dolphins SM-guld (klubbens andra) i Himmelstalundshallen då Plannja Basket (numera BC Luleå) besegrades i den avgörande finalmatchen inför 5784 åskådare. Dolphins spelar numera i Stadium Arena när den stod klar 2008. Arenan stod värd för andra deltävlingen av Melodifestivalen 2002, andra chansen av Melodifestivalen 2009 och tredje deltävlingen av Melodifestivalen 2016. Den 15 oktober 2015 sattes ev. publikrekordet för ishockey då HC Vita Hästen i den allsvenska återkomsten mötte Södertälje SK inför 4694 åskådare. Källor Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Himmelstalundshallen.
Stora Fjäderägg

Stora Fjäderägg ist eine schwedische Insel im Nordwesten der Schären-Inselgruppe Holmöarna in der Weltnaturerbe-Region Kvarken der Meerenge des Bottnischen Meerbusens. Die Insel ist in West-Ost-Richtung 1,8 km lang und bis 1,3 km breit. Benachbart sind im Westen die kleinere Schwesterinsel Lilla Fjäderägg und die Hauptinsel des Archipels Holmö. Umeå liegt gut 35 km Luftlinie westlich. 1850 wurde ein vier Meter hoher Leuchtturm errichtet, dessen Befeuerung zunächst mit Öl aus Rübsamen oder Rapsöl erfolgte. 1913 erfolgte eine Erhöhung auf 13 Meter und es wurde eine Kapelle gebaut. Obwohl die Gewässer des Bottnischen Meerbusens wegen der postglazialen Landhebung nicht einfacher navigierbar werden, wurde die Leuchtturmbefeuerung im Sommer 2008 abgeschaltet; die Schifffahrt ist wegen fehlender winterlicher Eisfreiheit von geringer Bedeutung. Im Haus des Leuchtturmwärters befindet sich ein Vandrarhem der STF. Eine Vogelbeobachtungsstation ermöglicht die Sichtung von Zugvögeln wie Zeisigen, Fitis und Blaukehlchen. Einzelnachweise Weblinks Inselbeschreibung (schwedisch) „Wandrerheim Leuchtturmwärter“
Stora Fjäderägg

Stora Fjäderägg (Västerbottniska Stórfjeregg) är ett cirka 1,8 x 1,3 km stort skär i Holmöskärgården. Denna ö har besökts av människor sedan länge och ett tecken på detta är en silverring som hittades på ön år 1911, ringen härstammar från Polen eller Baltikum. Många fornlämningar finns på platsen, exempelvis kompassrosor och tomtningar. Fiske och säljakt har bedrivits sedan länge och redan år 1729 invigdes ett kapell för dem som var där under sommaren. Ön är av riksintresse för kulturmiljövården. Historia År 1851 uppfördes en sex meter hög fyr som vägledning för sjöfarande i de svårnavigerade farvattnen i norra Kvarken. Samtidigt uppfördes de första fyrvaktarbostäderna. Det behövdes nämligen personal för att sköta fyren som drevs med ett urverk och rovolja som ljuskälla. År 1888 byggdes även ett kummel för att guida fiskarna till de bästa fiskeplatserna. När kumlet på Stora Fjäderägg är ens med fyren samtidigt med två kummel på Ängesön visste fiskarna att de var på rätt plats. År 1903 uppfördes en fristående fyrmästarbostad. År 1914 revs kapellet och samma år höjdes fyren till 13 meter. För att förhindra förlisningar när det är så dimmigt att fyrens ljus inte syns byggdes 1915 en mistlur som fick namnet ”Geten”. Den drevs av en stor tank med tryckluft (som finns kvar på plats i mycket rostigt skick) och som lät ungefär som en get (därav namnet). Detta bröl skulle varna båtarna om öns närvaro, så att de slapp grundstöta på skäret eller bådarna i trakten. Under hösten 1917 blev dimman så tjock att själve fyrmästaren inte hittade tillbaka från stranden till bostäderna, varefter ett räcke byggdes från fyren österut. Räcket är numera borttaget men rostiga spår efter dess stolpar syns fortfarande. År 1933 utbyggdes fyrvaktarbostaden med ytterligare en lägenhet. År 1965 kom elektriciteten till ön, vilket innebär att fyren kunde automatiseras och utrustas med elektriska 1000 watt-lampor. Kort därefter, i oktober 1967, avfolkades skäret inför vintern. Sommaren år 2008 meddelade Sjöfartsverket att fyren släckts permanent. Verket ansåg att fyren ej var viktig för den kommersiella sjöfarten längre. Fågelstation och vandrarhem I fyrmästarbostaden huserar sedan 1986 västerbottensornitologerna som vår och höst ringmärker flyttfåglar på ön. Den stora helgolandsfällan som är ett stort trattformat fågelnät uppfördes 2004. Förutom ett rikt fågelliv kännetecknas ön av att svampskörden vissa år kan bli riktigt stor. I fyrvaktarbostäderna finns sedan 2001 ett STF-vandrarhem. Det är öppet från början av juni till mitten av september och drivs av Fyrvaktaren HB på uppdrag av Holmöns Båtmuseum. Bilder Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Stora Fjäderägg.
Grönskär

Grönskär (English: The Green skerry) is a Swedish island and lighthouse station located in the south Stockholm archipelago, east of Sandhamn. The island is rocky and the nature sparse. The herb cloudberry has been found on the island. The whole island is owned by the Swedish foundation "Skärgårdsstiftelsen" (English: The Archipelago foundation). since 1964. The foundation also owns the lighthouse since 1984. History The Grönskär lighthouse construction started in 1769. Sketchings were made by the architect Carl Adelcrantz. The tower replaced a day beacon that was built 1725, and destroyed in a storm in 1768. The light was an open coal fire. The tower was enhanced in 1786 and has remained in that shape since. In 1845, a colza oil lamp and Fresnel lens was installed. In 1873 the light was updated with a kerosene lamp. This light station was never automated or electrified and was closed down in favor of the modern lighthouse Revengegrundet 1961. That light is placed in open water and can be seen from Grönskär. The original lens was taken away in 1963. In September 2000 the lighthouse was reactivated with modern equipment powered with sun panels. It shows a green faint color, since the word "grön" means green in Swedish. It was chosen as it was a good fit to the island's name. See also List of lighthouses and lightvessels in Sweden References Rowlett, Russ. "Lighthouses of Sweden: Nynäshamn Area". The Lighthouse Directory. University of North Carolina at Chapel Hill. Retrieved 26 August 2012. External links Sjofartsverket Archived 2016-04-08 at the Wayback Machine The Swedish Lighthouse Society
Grönskär

Grönskär, toponyme suédois signifiant littéralement en français « Le récif vert », est une île de Suède située en mer Baltique, dans l'archipel de Stockholm. Géographie Grönskär est située dans le centre-ouest de la mer Baltique, au large de la Suède continentale et de sa capitale Stockholm. Elle fait partie de l'archipel de Stockholm qui comportent des milliers d'îles, d'îlots et de récifs dont de nombreux entourent Grönskär. De forme arrondie et mesurant un hectare de superficie, sa végétation rase et éparse est essentiellement composé d'herbes rampantes mais aussi de quelques arbres et arbustes poussant dans les anfractuosités de la roche qui forme le sol de l'île. Elle abrite un phare construit en 1770. Histoire L'île est utilisée comme base arrière pour la pêche à partir du XVIe siècle mais cette activité est secondaire face à celle du phare. La première structure connue d'un phare sur Grönskär date du XVIIe siècle. Il s'agit d'un bûcher entretenu par trois familles qui vivent à l'année sur l'île. L'augmentation du trafic maritime nécessite la construction d'un véritable phare en 1770. Il fait l'objet de plusieurs modifications et modernisations ; arrêté en 1961, il est rallumé en 2000. L'île entière est la propriété de la fondation suédoise « Skärgårdsstiftelsen » (en français : « la fondation de l'archipel »). La fondation est également propriétaire du phare depuis 1984. Galerie Références Liens externes (sv) « Grönskär », Skärgårdsstiftelsen Portail de la Suède Portail des îles Portail de la mer Baltique
Grönskär

Grönskär är en ö och fyrplats i Stockholms skärgård cirka 4,5 sjömil öster om Sandhamn. Den ligger i Djurö socken i Värmdö kommun. Historia Sedan 1500-talet var Grönskär ett kronohamnsfiske. På 1600-talet fanns här en kummel av trä som 1770 ersattes av en 11 meter (18 alnar) hög träkolsfyr av sten ritad av Carl Fredrik Adelcrantz. Det insågs snart att fyrtornet var för lågt och 1784 byggdes tornet på till 23 meters höjd. 1844 byttes fyrfatet med träkol ut mot en rovoljelampa med linser. 1910 installerades en modern, ljusstark gaslampa med klippljusapparat. Fyren avvecklades 1961 och ersattes av Revengegrundets fyr. 1964 överläts marken till Skärgårdsstiftelsen och 1984 även själva fyren. 1995 genomfördes en renovering där all puts avlägsnades och fyrtornet återställdes i ursprungligt skick. 26 september 2000 tändes fyren på nytt efter att ha återinvigts av landshövding Ulf Adelsohn. Fyren kallas även för Östersjöns drottning. Natur Naturen på Grönskär anses av många vara vacker. Förr om åren kunde man se bland annat säl. Vid de fina klipporna kan man även se en och annan huggorm. Hjortron har även plockats i små mängder på ön. På Grönskär finns även ett antal fiskebodar och en fyrvaktmästarbostad. Från Grönskär kan man se fyrarna Svängen och Revengegrundet och vid klart väder kan man även se Almagrundet. Största delen av ön är privatägd, men Skärgårdsstiftelsen äger Fyren, fyrvaktarbostaden samt den lilla hamnviken på öns nordöstra udde. Dessa områden inrättades som Grönskärs naturreservat 1965. Bilder Tryckta källor Hässler, Lars; Granath, Lars (2007). Arholma – Landsort med Gotland: din guide till skärgårdens öar, gäst- och naturhamnar (Tredje utökade upplagan). Stockholm: Nautiska förlaget. sid. 213–214. Libris 10260627. ISBN 978-91-89564-41-1 Skärgårdsnatur. Stockholm: Skärgårdsstiftelsen. 2009. sid. 54. Libris 1260199 Hedin, Anders (2005). Lysande skärgård. Stockholm: Max Ström. sid. 202-251, 365. Libris 9718074. ISBN 91-89204-77-8 Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Grönskär. Grönskär Skärgårdsstiftelsen
Mine d'argent de Sala

La mine d'argent de Sala est une ancienne mine d'argent située au sud-ouest de Sala, dans le Västmanland, en Suède. Histoire La mine fut en activité du XVe siècle jusqu'à 1908. La mine eut trois épisodes de grandeur : au début du XVIe siècle, au milieu du XVIIe siècle et à la fin du XIXe siècle. Les meilleures années, entre 3 et 5 tonnes d'acier étaient extraits de la mine, pour un total de 400 tonnes d'argent et 40 000 tonnes de plomb. La mine atteignait une profondeur de plus de 300 m, avec une longueur cumulée de 20 km. La mine figure ainsi parmi les 5 plus grands gisements d'argent de l'histoire. L'argent était en particulier important pour les pièces de monnaie. La ville de Sala fut fondée par Gustave II Adolphe de Suède en 1624 pour les besoins de la mine. Durant certaines périodes au XVIe siècle et XVIIe siècle, des condamnés et prisonniers de guerre étaient utilisés dans la mine. Des Allemands occupaient souvent les postes les plus hauts dans la hiérarchie de la mine. Liens externes (en) Site officiel Portail de la mine Portail de la Suède
Sala-zilvermijn

De Sala-zilvermijn is een zilvermijn in Sala, Västmanland die actief was van de 15e eeuw tot 1908. De mijn wordt bezocht als attractie: in de oude gebouwen van de mijn is een museum gevestigd, worden concerten gegeven en op 155 meter diepte bevindt zich een ondergrondse hotelsuite. Externe link (en) Officiële website
Mina de prata de Sala

A mina de prata de Sala (em sueco: Sala silvergruva) é uma antiga mina de prata, localizada na proximidade da cidade sueca de Sala, na província histórica da Västmanland. Esteve em atividade de 1500 a 1962, tendo dado origem a um povoado de trabalhadores, que mais tarde seria a cidade de Sala. Foi na altura, uma das maiores minas de prata do mundo, tendo sido então uma enorme fonte de riqueza da coroa sueca. Hoje em dia é uma importante atração turística, sendo possível visitar algumas das suas antigas galerias. Referências Ligações externas Sala Silvermine – Experience living history
Karlaplan

Karlaplan is an open park-plaza area in Östermalm in central Stockholm, Sweden. History Lindhagenplanen was a general plan presented with a proposal for street regulation in Stockholm in 1866 by a committee headed by the lawyer and politician Albert Lindhagen (1823-1887). Construction of Karlaplan started in 1896. It was designed in the image of Place de l'Étoile in Paris. The plaza is named in honour of three Swedish kings: Karl X Gustav, Karl XI and Karl XII. In the late 1920s, plans proposed by architect Ragnar Hjorth (1887-1971) provided for with a circular basin and a fountain. In 1930, the large fountain basin was started, which is slightly recessed in relation to the surrounding street level. During World War I, planting was supplemented with chestnut and poplar trees while the park was also used to cultivate vegetables. Flygarmonumentet, a monument designed in 1931 by sculptor Carl Milles (1875–1955), is located at Karlaplan. Playwright and novelist August Strindberg (1849–1912) lived on Karlaplan from 1901 until 1908. It remains one of the most exclusive and expensive places to live in Stockholm city, adjacent to the Royal Park, Djurgården. See also Karlaplan metro station References External links Karlaplan.com Official website
Karlaplan (Stockholm)

La place Charles (en suédois : Karlaplan) est une place et un parc public du quartier de Östermalm à Stockholm en Suède. Description Karlaplan est une place doté d'un parc et d'une fontaine. Les rues Karlavägen, Narvavägen, Östermalmsgatan, Lützengatan, Värtavägen et Styrmansgatan s'y rencontrent. La construction de Karlaplan débuta en 1896. Elle fut conçue à l'image de la place de l'Étoile à Paris. Elle porte le nom de trois rois suédois : Charles X Gustave, Charles XI et Charles XII. À la fin des années 1920, les plans de l'architecte Ragnar Hjorth (1887-1971) prévoyaient un bassin circulaire et une fontaine. En 1930, la construction commença du grand bassin de 1 100 m2 et de la fontaine, légèrement en retrait par rapport au niveau de la rue. Dans l'étang, il était permis aux enfants de se baigner ou de « barboter » et la fontaine est rapidement devenue un point de repère pour les flâneurs de Karlavägen et Narvavägen. Le monument Flygarmonumentet de Carl Milles se trouve dans la partie nord du parc, qui a été inaugurée par le prince Charles de Suède le 15 mai 1931. Cette partie s'appelle désormais la place Gösta Bohman, du nom de l'ancien ministre de l'Économie et inaugurée en juin 2009. Ce lieu demeure l'un des plus prestigieux et des plus chers de Stockholm, à proximité du parc royal de Djurgården. Le parc Bâtiments autour de Karlaplan Références Voir aussi Article connexe Lieux et monuments de Stockholm Liens externes Carte Portail de Stockholm Portail de l’architecture et de l’urbanisme Portail des espaces verts
Karlaplan (plein)

Het Karlaplan ("Karelsplein") is een plein in de wijk Östermalm in Stockholm. Het is ontworpen door de Zweedse architect Lindhagen, die zich liet inspireren door de Place de l'Étoile in Parijs. De aanleg van het plein begon rond 1890, maar het kreeg pas in de jaren dertig zijn huidige vorm: een grote rotonde met in het midden een door bomen omzoomde vijver. Het plein is vernoemd naar de diverse koningen van Zweden die Karel heetten, zoals Karel X, Karel XI en Karel XII. August Strindberg woonde er tussen 1901 en 1908. Tijdens de Eerste Wereldoorlog werd het plein als moestuin gebruikt. Tegenwoordig is het een van de meest exclusieve en dure woongebieden in Stockholm, ook vanwege de ligging pal naast het Koninklijke park Djurgården. Metrolijn 13 heeft een halte op het plein.
Karlaplan

Karlaplan é um parque-praça no distrito municipal de Östermalm, Estocolmo. Karlaplan foi fundado nos finais do século XIX, sendo inspirada no padrão das ruas de Paris. A praça é uma homenagem em honra de todos os reis suecos como: Karl X Gustav, Karl XI e Karl XII. August Strindberg viveu em Karlaplan de 1901 a 1908. Durante a Primeira Guerra Mundial, o parque foi usado para cultivar legumes. É servido pela Estação Karlaplan do Metropolitano de Estocolmo.
Карлаплан

Карлаплан (швед. Karlaplan) — городская площадь в восточном районе Эстермальм шведской столицы Стокгольма. В центре площади, окружённой небольшим парком, установлен фонтан. Спроектирована площадь в 1885—1890 годах группой архитекторов и градостроителей под руководством Э. Линдхагеном в характерной форме площади-звезды, по аналогии с Place de l'Étoile в Париже и другими подобными местами в Вене и Берлине. Площадь названа в честь всех шведских королей, носивший имя Карл, таких как Карл X Густав, Карл XI, Карл XII и Карл XIII. На Карлаплане с 1901 по 1908 год жил основоположник современной шведской литературы и театра Август Стриндберг. Во время Первой мировой войны парк использовался для выращивания овощей. В начале 1930-х годов здесь был установлен в 1931 году памятник Авиатору. На площади рядом с одноименной станцией Стокгольмского метрополитена расположены отели Flygarmonumentet и Karlaplan. Район площади Карлаплан является одним из самых эксклюзивных и дорогих мест проживания в Стокгольме, рядом с Королевским парком, в нескольких минутах езды от Юргордена, Олимпийского стадиона Стокгольма, Скандинавского музея, парка развлечений Gröna Lund и этнографического музея под открытым небом Скансен. Ссылки Официальный сайт (швед.) [www.tripadvisor.ru/LocationPhotoDirectLink-g189852-d7690701-i135165145-Karlaplan-Stockholm.html]
Medicinhistoriska museet i Helsingborg

Medicinhistoriska museet i Helsingborg, tidigare Helsingborgs medicinhistoriska museum, är beläget i Gamla Barnsjukhuset vid Bergaliden i Helsingborg och drivs sedan 1 oktober 2020 av Helsingborgs medicinhistoriska förening. Museet visar upp föremål som varit i bruk vid de olika vårdinrättningarna i Helsingborg: Barnsjukhuset, Helsingborgs lasarett, Vanföreanstalten, Sankta Maria sjukhus och Epidemisjukhuset. Dessutom finns utställningar om läkemedelstillverkningen vid läkemedelsföretaget Leo (numera McNeil), det medicintekniska företaget Viggo AB, brunnslivet vid Ramlösa hälsobrunn och verksamheten på Sankta Maria sjukhus. Historik Museet tillkom till stor del genom arbetet av läkaren Herbert Enell och sjukvårdsföreståndaren Ingrid Nilsson. Just Nilsson hade under åren lagt ner mycket tid på att samla in och bevara föremål från olika sjukvårdsinrättningar. De medicinhistoriska samlingarna visades under en tid upp för allmänheten i Villa Hevea vid Dunkerska sjukhemmet. Tankarna på en förening för bevarandet av medicinhistoriska värden väcktes under 1970-talet och 1982 bildades Helsingborgs medicinhistoriska förening. För att få till stånd ett museum i staden bildades en kommitté, som lyckades övertyga landstinget att upplåta det gamla barnsjukhuset från 1888 till museum. Barnsjukhuset var då mycket förfallet och hotades av rivning, men räddades i och med detta från ett sådant öde. En genomgående restaurering av byggnaden utfördes och den kunde den 18 april 1986 nyinvigas av landshövdingen i Malmöhus län, Bertil Göransson. Efter en tids arbete med att inrätta utställningarna i byggnaden kunde det Medicinhistoriska museet slutligen öppna för allmänheten den 21 oktober 1986. Samlingarna ägs av Region Skåne och Helsingborgs medicinhistoriska förening drev museet till 2013. Då såldes Gamla barnsjukhuset, samlingarna packades och föreningen erbjöds nya lokaler och ett samarbete med Kulturen under namnet Medicinhistoriska museet i Helsingborg. Den nya ägaren, entreprenören Våge Svensson, köpte byggnaden för att ha kvar den som museum och subventionerar hyran och upplåter lokaler till föreningen. Nyinvigning av museet med basutställningen Tro, hopp och hälsa är planerad till 4 september 2015. Källor Ander, Karl Erik (2006). Helsingborgs Medicinhistoriska förening. I Helsingborgs stadslexikon (s. 164). Helsingborg: Helsingborgs lokalhistoriska förening. ISBN 91-631-8878-3 Medicinhistoriska museet (2006). I Helsingborgs stadslexikon (s. 263–264). Helsingborg: Helsingborgs lokalhistoriska förening. ISBN 91-631-8878-3 Noter Externa länkar Webbplats för Medicinhistoriska museet i Helsingborg
Idrottsmuseet i Göteborg

Idrottsmuseet är beläget i Kvibergs kaserner i Göteborg med tre våningar och startade 1983 och drivs av stiftelsen Idrottsmusei Vänner, en ideell förening startad 1984. Tanken på att starta ett idrottsmuseum hade då funnits ganska länge, möjligtvis ända sedan Göteborgs Idrottsnämnd startades 1956. På Gamla Ullevi fanns det mycket arkivmaterial från både Göteborgs Idrottsförbund och Ullevibolagets verksamheter sedan starten 1900 respektive 1916, samt upplagor av svensk idrottspress sedan 1880. Till en början hölls utställningar i Ullevi, bland annat en visades en prissamling upp med två olympiska medaljer. Museet består i dag av stora samlingar med över 15.000 föremål och cirka 30.000 fotografier, saker som donerats eller deponerats av ägarna eller deras anhöriga. Sedan januari 2005 finns också Ingemar Johanssons prissamling att beskåda på museet. På museets andra våning finns också ett bibliotek med över 70 hyllmeter idrottslitteratur. På museet kan man beskåda en Hall of Fame med 148 göteborgska idrottsprofiler som bidragit mycket till sin sport. Andra utställningar på museet var hösten 2012 en utställning om fotboll på den översta våningen, en utställning om de olympiska spelen på mellanvåningen jämte biblioteket och en utställning om friidrott på bottenvåningen. Källor Noter