NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Sagomuseet

Sagomuseet är ett museum i Ljungby i Småland för muntligt berättande, sagor och sägner. Museet ingår i den så kallade Sagobygden (ungefär området mellan Ljungby, Älmhult och Alvesta) och invigdes 1999. Verksamheten drivs av Unesco-ackrediterade rådgivare i Berättarnätet Kronoberg, en ideell förening för värnande av det muntliga berättandet och att den uråldriga muntliga berättartraditionen förs vidare, med särskilt fokus på Sagobygden. Utöver en mängd lokala och internationella arrangemang arrangeras sedan 1990 årligen också Ljungby berättarfestival, där berättare från hela världen medverkar. Referenser Årsberättelse 2019 Berättarnätet Kronoberg Noter Externa länkar Sagobygdens webbplats
Sagostigen

Sagostigen är en naturstig med nöjespark utanför Malmköping i Södermanland, beläget vid Hälleforsnäs-avfarten av riksväg 53 mellan Nyköping och Eskilstuna i Bäckåsen. Det riktar sig till barn i åldrarna 2-12 år. Längs naturstigen, som grundades 1966, finns både röda stugor och sagoslott som illustruerar kända folksagor. Sagostigen har också en egen Saga, Tummahålet, som handlar om hur Grannas Britta hjälper trollen att få vatten när torkan slagit till en sommar. Sagan är uppkallad efter den flicka som bodde på gården besökare kör igenom på väg till Sagostigen. I anslutning till stigen finns även ett lekområde (nöjesparken) med kafé, hoppslott, dressinbana, lekstuga & karuseller. Utöver entréavgiften erbjuds några aktiviteter till en extra peng, de aktiviteterna är: eldrivna leksaksbilar, eldrivna grävmaskiner, ponnyridning & teater. Ponnyridningen har öppet under sommarlovet. Sedan många år tillbaka har teater erbjudits under somrarna på Sagostigen. Tant Rita Prick spelar Sagan om Pannkakan 2017. Referenser Noter ”Ett riktigt sagoland med sagor för barn och teater i Sörmland - Sagostigen”. www.sagostigen.se. http://www.sagostigen.se. Läst 19 maj 2017. Externa länkar Sagostigen.se
Saittajärvi

Saittajärvi är en sjö norra Tornedalen i Pajala kommun i Norrbotten som ingår i Kalixälvens huvudavrinningsområde. Sjön har en area på 3,52 kvadratkilometer och ligger 208,9 meter över havet. Sjön avvattnas av vattendraget Saittajoki. Byn Saittarova ligger vid sjön. Saittajärvi har förbindelse med Tärendöälven och sjön Ruokojärvi. Under 1800-talet och början av 1900-talet användes sjön som transportlänk till Tärendö via Tärendöälven. Delavrinningsområde Saittajärvi ingår i delavrinningsområde (748665-177844) som SMHI kallar för Utloppet av Saittajärvi. Medelhöjden är 223 meter över havet och ytan är 15,95 kvadratkilometer. Räknas de 7 avrinningsområdena uppströms in blir den ackumulerade arean 70,4 kvadratkilometer. Saittajoki som avvattnar avrinningsområdet har biflödesordning 4, vilket innebär att vattnet flödar genom totalt 4 vattendrag innan det når havet efter 229 kilometer. Avrinningsområdet består mestadels av skog (53 procent) och sankmarker (22 procent). Avrinningsområdet har 3,65 kvadratkilometer vattenytor vilket ger det en sjöprocent på 22,9 procent. Se även Lista över insjöar i Pajala kommun Källor SMHI: Sjöar, vattendrag och avrinningsområden Externa länkar Delavrinningsområden på SMHI Vattenwebb (S-HYPE) Ladda ner data från Svenskt Vattenarkiv Saittajärvi på VISS
Saleby kyrka

Saleby kyrka är en kyrkobyggnad som tillhör Sävare församling (tidigare Saleby församling) i Skara stift. Den ligger i kyrbyn Saleby i Lidköpings kommun. Kyrkobyggnaden Kyrkan, som är byggd 1894, har en grekisk korsplan. Den föregicks av en romansk stenkyrka som stod på samma plats och vars stenar nu ingår i dagens kyrka. Tornet tros ha varit den äldsta delen av denna första stenkyrka från vilken bland annat tre liljestenar, en dopfuntscuppa och delar av en tidigmedeltida gravkista finns bevarade. Saleby har även Sveriges äldsta daterade kyrkklocka, daterad till år 1228. Den gamla lillklockan i Saleby I början av svensk medeltid och vikingatid göts klockorna av munkar vid klostren. På 1200-talet blev det ett vanligt civilt hantverksyrke. Då började också tillverkningsåret och inskrifter på latin (i Sverige även med runor) gjutas in i klockan på dess mantelyta (nere i Centraleuropa redan på 1100-talet). Den äldsta bevarade svenska klocka som har tillverkningsåret ingjutet är den gamla lillklockan i Saleby kyrka. Den göts under kung Erik den läspe och haltes regeringstid och invigningen av klockan förrättades av biskop Bengt i Skara. Den är försedd med en runinskrift som i översättning lyder: Jungfru Maria och Sankt Dionysius verkar alltså ha varit de helgon kyrkan har helgats åt (”Sankt Dionysius kyrka”). Bilder Källor Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Saleby kyrka. Bebyggelseregistrets anläggningspresentation
Folkungakyrkan

Folkungakyrkan, tidigare Salemkyrkan, Salemkapellet är en kyrkobyggnad på Folkungagatan 90 på Södermalm i Stockholm. Byggnaden fick sitt nuvarande namn 2013 när Elimkyrkan, med ankytning till Evangeliska Frikyrkan, tog över ägandet. Historik Kyrkobyggnaden i kvarteret Soldaten uppfördes 1877–1878 åt Stockholms andra baptistförsamling. Initiativtagare var Anders Wiberg som genom en resa till England skaffat intressenter för bygget. Arkitekt var Johan August Westerberg. Den invigdes 5 januari 1879 och benämndes då Salemkapellet. Den byggdes i två våningar av liggande timmer som flottades till Klara sjö och sedan reveterades. En trappa leder upp till de tre rundbågade entrédörrarna, och det övre planet har fem grupper med tre smala rundbågade fönster. Mindre kupoler i hörnen flankerar den låga fronton en mot Folkungagatan. Kyrksalen rymde 778 platser, inklusive läktarna som omger tre av kyrkorummets sidor. Fondväggen har en absid med ett omstrålat förgyllt kors och en duva. På övre våningen finns en samlingssal för 120 personer. Vid sekelskiftet 1900 bedrev församlingen söndagsskola med upp till 1 000 barn. Nuvarande takarmatur, bänkinredning och målning tillkom vid en restaurering av kyrksalen 1939. År 1954 bytte man namn till Salemkyrkan. Under 1990-talet slogs församlingarna i Salemkyrkan och Ebeneserkyrkan (som 1883 brutit sig ut ur Stockholms södra baptistförsamling) samman och bildade Södermalms Baptistförsamling. Församling (med ankytning till dåvarande Svenska Baptistsamfundet) upphörde 2011. Fastigheten såldes till Elimkyrkan som efter en genomgående renovering av gudstjänstsalen flyttade sin verksamhet dit, den 18 maj 2014, från Elimkyrkan på Östermalm. I samband med detta fick huset sitt nuvarande namn, Folkungakyrkan.. Folkungakyrkan tillhör samfundet Evangeliska frikyrkan. Föreståndare för Folkungakyrkan har varit Stefan Swärd, Martin Wärnelid, Christer Roshamn och är nu Martin Tebus. Referenser Harlén, Hans (1998). Stockholm från A till Ö., del 1, Innerstaden. Älvsjö: Brännkyrka hembygdsförening. Libris 2506698. ISBN 91-630-6771-4 Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Folkungakyrkan. Folkungakyrkan
Sallerupsvägen

Sallerupsvägen är en väg i och utanför Malmö. Den sträcker sig numera i väst-östlig riktning från Värnhemstorget i väster förbi inre och yttre Ringvägen till Sege å i öster. Sallerupsvägen var ursprungligen den gamla vägen från Värnhem mot Södra Sallerup. För delen inom dåvarande stadsgränsen fastställdes namnet 1904. Till följd av inkorporeringarna av Husie och Södra Sallerups kommuner "förlängdes" Sallerupsvägen 1935 och 1956. År 1924 invigdes Malmö stads spårvägars linje 6 på sträckan Värnhem – Håkanstorpsvägen och förlängdes till Östra Kyrkogården 1937. Spårvägstrafiken ersattes med bussar 1949. År 1966 byggdes en ny sträckning mellan infarten till Bulltofta flygplats och Dammstorpsvägen, vilken från början var planerad för ytterligare utbyggnad till Tullstorpsvägen. Sallerupsvägens gamla sträckning öster om Hjortrongatan utgick genom att den västligaste delen införlivades i Granbacksvägen och huvuddelen fick namnet Klågerupsvägen. År 1992 förlängdes Sallerupsvägens nya sträckning österut och kom att ansluta till den ursprungliga sträckningen vid Kölnans fritidsby (öster om Södra Sallerup). Sallerupsvägen fortsätter mot Klågerup, men byter namn till Malmövägen då den passerar Sege å och därmed gränsen till Svedala kommun (vid Kvissle strax väster om Bara). Kända personer som bott längs denna långa gata är bland andra författarna Björn Ranelid, som växte upp på Ellstorp på 1960-talet, och Kristian Lundberg, som bodde i ett av radhusen på Johanneslust i mitten av 1970-talet. Se även Bödkaregården Källor Gator i Malmö (red. Birgit Bender) 1999, ISBN 91-971637-1-6, sid. 206f. Börje Carlén: Spårvägen i Malmö (1978)
Salsjön, Blekinge

Salsjön är en sjö strax utanför Bräkne-Hoby i Ronneby kommun i Blekinge och ingår i Vierydsåns huvudavrinningsområde. Sjön är 5,8 meter djup, har en yta på 0,0731 kvadratkilometer och befinner sig 33,6 meter över havet. Sjön har badmöjlighet och grässtrand som ligger i skogslandskap. Förutom att bada kan man också grilla på grillplats och har möjlighet till att bada bastu. Om man vill motionera finns det en vandringsled runt sjön samt flera strövstigar och motionsspår. Delavrinningsområde Salsjön ingår i delavrinningsområde (623269-145993) som SMHI kallar för Ovan 623175-146105. Medelhöjden är 45 meter över havet och ytan är 4,8 kvadratkilometer. Det finns inga avrinningsområden uppströms utan avrinningsområdet är högsta punkten. Vattendraget som avvattnar avrinningsområdet har biflödesordning 2, vilket innebär att vattnet flödar genom totalt 2 vattendrag innan det når havet efter 5,9 kilometer. Avrinningsområdet består mestadels av skog (89 %). Avrinningsområdet har 0,06 kvadratkilometer vattenytor vilket ger det en sjöprocent på 1,3 %. Se även Lista över insjöar i Ronneby kommun Källor SMHI: Sjöar, vattendrag och avrinningsområden Ronneby kommun - Salsjön Externa länkar Delavrinningsområden på SMHI Vattenwebb (S-HYPE) Ladda ner data från Svenskt Vattenarkiv
Saltsjöbadens Samskola

Saltsjöbadens Samskola, eller Samskolan, är en kommunal skola belägen vid Tattby station i Saltsjöbaden, Nacka kommun. Den äldsta delen av byggnaden från 1915 ritades av Ture Stenberg och Victor Holmgren. I aulan finns en fondmålning av Sven X:et Eriksson och Barbro Nilsson och flera lärosalar har utsmyckning av Thomas Nordström. Skolan var läroverk till 1966, därefter grundskola och gymnasieskola till 2010, och är sedan dess F–9-skola. Bredvid ligger Förskolan Nyckelpigan som drivs av Svenska Kyrkan. Historia Skolan grundades organisatoriskt sett 1895 i en annan byggnad belägen vid Ringparken i samhällets äldsta del. Den var då privatskola. Studentexamen gavs från 1919 till 1968 och realexamen från omkring 1910 till 1966. En stor modernistisk tillbyggnad från 1962–1965 av Torgny Gynnerstedt, Igelbodaskolans arkitekt, kallas Nya byggnaden. 1983 och 2001 tillkom ytterligare tillbyggnader. Bemärkta elever Malin Berghagen (född 1966), skådespelare och sångare Lotta Bouvin-Sundberg (född 1959), TV-person Gunnel Engwall (född 1942), språkvetare Jan Guillou (född 1944), journalist och författare Fabian Göranson (född 1978), serietecknare Jonas Hallberg (född 1944), TV-radio-person Anna Holtblad (född 1960), modeskapare Lovette Jallow (född 1984), antirasistisk aktivist Elin Jönsson (född 1973), journalist Hans Lindblad (född 1960), ekonom Erik Lundberg (1907–87), ekonom Jenny Nordberg (född 1972), journalist Torsten Rapp (1905–93), överbefälhavare Margaux Dietz (född 1990), bloggare Martin Rundkvist (född 1972), arkeolog Mona Sahlin (född 1957), politiker Anja Schmidt (född 1950), skådespelare Pontus Stierna (1951–2020), läkare och professor Trettioåriga kriget: flera medlemmar av rockgruppen Källor Externa länkar Skolans webbplats
Saltsjöbron

Saltsjöbron är en klaffbro över Östersjödelen av Södertälje kanal i södra Södertälje. Bron invigdes år 2002. Bakgrund Saltsjöbron utgör tillsammans med E4-bron en förbindelse mellan stadsdelarna Södra och Viksängen i Södertäljes södra delar. Vägen som går över bron heter Viksängsleden, och utgår i söder från korsningen mellan Hertig Carls väg och Verkstadsvägen. Den slutar i korsningen med Länsväg 225 vid Hagabergsrondellen i Hagaberg. På brons västra sida finns en gång- och cykelbana. Saltsjöbron byggdes för att avlasta E4-bron och ge ett alternativ om den bron (också öppningsbar) skulle haverera, vilket hände 1990. I slutet av 1994 slöts ett ramavtal mellan Södertälje kommun och Vägverket om en gemensam finansiering av ett Södertäljepaket för att förbättra den lokala trafiksituationen i staden. Tre delar ingick; Trafikplats Södertälje Syd vid Södertälje Syd i Pershagen, Trafikplats Moraberg vid Moraberg och Viksängsleden med Saltsjöbron. I november 1998 påbörjades arbetet med Saltsjöbron och Viksängsleden och enligt planerna skulle arbetena vara klara i december 2001. Förseningar i produktionen förhindrade ett öppnande. Den 23 mars 2002 inträffade ett haveri i klaffmaskineriet på Saltsjöbrons sydsida. Efter modifiering i konstruktion och styrsystem var slutbesiktningen genomförd och därmed kunde bron öppnas för trafik. Konstruktion Saltsjöbron är en dubbel klaffbro i samma höjd som motorvägsbron. Tillfartsbroarna är utformade som spännarmerade tvåbalksbroar i nio respektive tre fack. Den fria spännvidden mellan klaffkamrarna är 53 meter och bredden mitt på bron 12,5 meter. Bron öppnas och stängs med hydraulcylindrar som är inbyggda i klaffkamrarna. Den har en segelfri höjd på 26,5 m när den är stängd. Den fasadbelysta bron är utformad för att ge en estetiskt tilltalande portalverkan. Konstruktör var ELU konsult som anlitades av entreprenören NCC. Byggkostnaden var 200 miljoner kronor. Bilder Se även Övriga broar över Södertälje kanal: Mälarbron (klaffbro) Slussbron (klaffbro) E4-bron (lyftbro) Järnvägsbron (lyftbro) Referenser Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Saltsjöbron. ”Öppningsbara broar i Södertälje och farleden mot Landsort”. Sjöfartsverket. Arkiverad från originalet den 8 augusti 2011. https://web.archive.org/web/20110808111819/http://www.sjofartsverket.se/sv/Om-oss/Organisation/Sjotrafikavdelningen/Ostkustens-sjotrafikomrade/Broar--slussar/Oppningsbara-broar-i-Sodertalje-och-farleden-mot-Landsort/. Läst 15 november 2010.
Saltsjötorget

Saltsjötorget är ett torg i stadskärnan av Södertälje i Södermanland och Stockholms län. Bakgrund Den trekantiga tomten som utgör torget skänktes till staden av systrarna Werming och grosshandlare Thure Gustafsson 1907 År 1907 hade Gustafsson uppfört ett stort hus i jugendstil på Järnagatan 10. Systrarna Werming ägde ett hus på Saltsjögatan 5. Med donationen av tomten för anläggande av en park skulle båda fastigheterna få fri utsikt. Innan knutpunkten för bussarna flyttades till centralstationen möttes flera linjer från Södertälje Omnibus på Saltsjötorget. Torget hade från början karaktär av parkmiljö och var större än dagens torg. Det minskades och försågs med markbeklädnad bestående av smågatsten och granithällar i samband med Stadshotellets utbyggnad på 1980-talet. Torget ingår som ett led i en rad av platser som sträcker sig från Stationsplan, förbi Saltsjötorget och Olof Palmes plats och Marenplan vidare mot Stora Torget. Fontän På torget finns fontänen Gossen med snäckan av Gustaf Ivar Cederwall. Den donerades till staden av grosshandlaren Thure Gustafsson som även var en av donatorerna till tomten. Fontänen ställdes upp på torget dagarna efter midsommar 1909. Runt Gossen med snäckan fanns planteringar, och fontänen hade ursprungligen strålar från dammens kant mot statyn. I samband med omdaningen av torget 1983 kom fontänen att flyttas lite längre norrut på torget. Efter donatorn blev fontänen ibland populärt kallad ”Gustafssons pojke”. Byggnader Herkules 13 inrymmer Södertälje stadshotell. Hotellet uppfördes 1887–1888 efter ritningar av Ernst Haegglund och Tore E:son Lindhberg. Det hade ursprungligen tre våningar och var klätt med putsdekor. Byggnaden genomgick flera ändringar under 1900-talet för att få delvis återställd fasad och en utbyggnad längs med Saltsjötorget 1984–1985. Länsmuseum ger byggnaden den kulturhistoriska graderingen röd som en särskilt viktig byggnad. Uranus 4 med adress Järnagatan 10, Nygatan 2, uppfördes för grosshandlare Thure Gustafsson och ritades av arkitekten Nils L. Lundberg. Fastigheten är i jugendbarockstil och har välbevarade arkitektoniska detaljer. Länsmuseum ger byggnaden den kulturhistoriska graderingen röd som en särskilt viktig byggnad. Väduren 10 med adress Järnagatan 5 och 7, Saltsjögatan 1, samt Strandgatan 6 och 8, är ett stort flerfamiljshus i tjugotalsklassicistisk stil. Fasaden mot Järnagatan är indelad med pilastrar med doriska kapitäl. Mot inre Maren skapades stora affärslokaler som till största delen utnyttjades av Tullverket fram till 1958, och i hörnet mot Saltsjötorget fanns länge apoteket S:t Ragnhild. Även Väduren 10 har röd kulturminnesklassning av Länsmuseum som en särskilt viktig byggnad. Väduren 5 med adress Saltsjögatan 3 och Strandgatan 10 är ett flerbostadshus med butikslokaler i markplan. Det ritades av Tore E:son Lindhberg i tjugotalsklassicistisk stil. Väduren 8 med adress Saltsjögatan 7 och Strandgatan 14 är ett flerfamiljshus uppfört 1888 efter ritningar av arkitekten Ernst Haegglund. Byggnaden är en av få lägre 1880-talshus i staden. Galleri Källor
Saltå kvarn

Saltå Kvarn Aktiebolag är ett svenskt livsmedelsföretag som tillverkar och säljer biodynamisk och ekologisk mat. Företaget ägs i majoritet av Steneken Holding AB, som i sin tur ägs av den antroposofiska Vidarstiftelsen. Historik På 1940-talet uppfördes det en internatskola för pojkar med särskilda behov i Järna. År 1962 grundade Carl Emil Sörgärde ett bageri som levererade biodynamisk bröd till skolan. Bageriet blev så populärt bland eleverna och lokalbefolkningen att Sörgärde inte kunde hantera den ökade efterfrågan. För att öka produktionen köpte Sörgärde den intilliggande kvarnen två år senare. År 1970 expanderade företaget när det uppförde Saltå Bageri, som fortfarande är igång. År 2008 belönades företaget med utmärkelsen Årets uppstickare, som delades ut av Lantbrukarnas riksförbund. Källor Externa länkar Officiell webbplats
Saluhallen (Gotemburgo)

O Saluhallen ou Stora Saluhallen (em português Mercado ou Grande Mercado) é um edifício semelhante a uma estação ferroviária, situado junto à praça Kungstorget, no centro histórico de Gotemburgo, onde está instalado o maior mercado público da cidade. No seu interior é vendida uma grande variedade de queijos, charcutaria e peixe, assim como de frutas, legumes, cafés, chás, especiarias, etc... Existem ainda vários cafés e pequenos restaurantes, oferecendo especialidades locais, gregas, etc... Foi erigido em 1888, em estilo jugend no exterior e estilo clássico no interior, tendo sido concebido pelo arquiteto Hans Hedlund. Galeria Referências Ver também Gotemburgo
Saluhallen i Uppsala

Saluhallen i Uppsala är en saluhall som ligger vid hörnet S:t Eriks torg / Vattugränd i Uppsala. Byggnaden uppfördes 1907–1909 efter ritningar av arkitekt Ture Stenberg och är en av Sveriges äldsta kvarvarande saluhallar. Byggnaden kallas i folkmun för ”Köttbasilikan”. Historia Byggnaden ritades 1907 av arkitekten Ture Stenberg i nationalromantisk stil och invigdes år 1909. Han gav byggnaden formen liknande en basilika i tre skepp med halvrund avslutning i öster mot Fyrisån. Fasaderna bestod ursprungligen av synligt rött murtegel med försänkta vitmålade partier. Idag är tegelytorna slammade och avfärgade i beige kulör. Stenberg var mycket verksam i Uppsala och kallades i lokaltidningar “det nyaste Uppsalas arkitekt”. Redan 1922 förändrades byggnaden till stor del i samband med en ombyggnad som leddes av stadsarkitekten Gunnar Leche. Uppsalas saluhall tillkom huvudsakligen för att handlarna inte skulle stå och sälja kött utomhus på torget. I en klimatskyddad hallbyggnad gick det bättre att skydda matvaror för väder och vind, insekter, råttor och andra skadedjur. Även handlarnas handhygien kunde förbättras i en hall med tillgång till rinnande vatten. Under 1970-talet fanns planer på att riva saluhallen och bygga ett danspalats med restauranger på tomten. 1982 genomgick saluhallen en omfattande renovering. Brand och återuppbyggnad Saluhallens takkonstruktion var av trä och fattade eld den 9 maj 2002 då stora delar av taket störtade ner i hallen som totalförstördes. Bara ytterväggarna stod kvar. Hallen återuppbyggdes i något förenklad form under åren 2003–2004. Fastigheten ägs sedan oktober 2013 av Svenssons Krogar, som också driver restauranger i saluhallen. I Saluhallen saluförs olika delikatesser som kryddor, ostar och charkuterier samt fisk och skaldjur. I byggnaden finns sex butiker och tre restauranger. Interiörbilder Referenser Noter Källor Uppsala saluhall, om oss Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Saluhallen i Uppsala.﻿ Officiell webbplats
Saluhallen Briggen

Saluhallen Briggen ligger i kvarteret Briggen på Nordhemsgatan mellan Tredje Långgatan och Fjärde Långgatan i stadsdelen Masthugget i Göteborg. Saluhallen är inrymd i en före detta brandstation. Historik År 1888 beslutades om en ny huvudbrandstation i stadsdelen Masthugget och den nya brandstationen var inflyttningsklar 1891. Den ersatte då den tidigare brandstationen, som hade funnits i stadshuset sedan 1872. Byggnaden, i två till tre våningar, ritades av Georg Krüger. År 1985 beslutades att bygga en ny brandstation i Gårda och efter en tids diskussioner beslutades att den gamla byggnaden bland annat skulle omvandlas till en saluhall. Byggnaden förvärvades 1988 av det kommunala bolaget Higab. Saluhallen Briggen invigdes den 27 september 1991. Referenser Vidare läsning För den som vill veta mer om Briggen, Göteborgs saluhallar eller torgens historia rekommenderas Lars O. Carlssons kapitel "Walevska, halv special och torgmadamer" i Göteborgarnas hus utgiven av Higab år 1996.
Salvikens strandängar

Salvikens strandängar är ett naturreservat i Kävlinge kommun i Skåne län, vid en kuststräcka av Öresund mellan Vikhög och Barsebäcksverket. Reservatet består till stor del av ett strandängsområde, men även ett havsområde är avsatt för att skydda bl.a. vadarfåglar. Flora och fauna Salvikens strandängar är en viktig fågelbiotop för diverse fågelarter som tex. skärfläcka, småtärna, gravand, ejder och småskrake. Referenser Informationsskylt vid naturreservatet Länsstyrelsen i Skåne