NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Aeroportul Kalmar

Aeroportul Kalmar (în suedeză Kalmar flygplats) (IATA: KLR, ICAO: ESMQ) este un aeroport din Comuna Kalmar, Kalmar län, Suedia ce deservește zona Kalmar. Aeroportul a fost tranzitat în 2022 de 106.136 de pasageri. A fost deschis în 1957 și numit după zona deservită. Situat la o altitudine de 5 m, aeroportul dispune de 2 piste. Este operat de Comuna Kalmar. Infrastructură Piste Aeroportul dispune de 2 piste. Pista 16/34 are suprafața de asfalt și dimensiunile 2.050 m × 45 m. Pista 05/23 are suprafața de asfalt și dimensiunile 664 m × 40 m. Terminale Note Vezi și
Кальмар — Эланд (аэропорт)

Кальмарский аэропорт (швед. Kalmar flygplats) — международный аэропорт, находящийся в 5 км от города Кальмар, на юго-востоке Швеции История Аэропорт является бывшей авиабазой, на которой базировалась воздушная флотилия ВВС Швеции (F 12), которая была создана 1 июля 1942 года на ферме Стора Торнебю к западу от Кальмара. Ещё в 1937 году участок был приобретён в целях строительства аэропорта. Но уже в 1940 году ВВС Швеции запросили разрешение на использование предложенного тогда аэропорта в военных целях. После вынесения решения палаты дрэтселя, всё имущество Торнебю передавалась государству, пока там находилась авиабаза. В 1947 году была построена первая ВПП. 14 апреля 1957 года аэропорт был открыт для гражданского движения по маршруту «Стокгольм — Кальмар — Стокгольм». Весной 1975 года риксдаг принял решение о ликвидации воздушной флотилии (F 12) базировавшейся на авиабазе, это привело к расформированию всей военной базы, на тот момента она включала 400 га всеё территории и имела 2 взлётной полосы. В 1980 году всё что осталось от авиабазы было передано авиаотряду воздушной флотилии Блекинге (F 17), в которую входила авиамастерская оставшаяся от воздушной флотилии (F 12). Но уже в 1983 году авиационная мастерская в Кальмаре и другие оставшиеся виды деятельности в районе флотилии были полностью закрыты. После этого аэропорт использовался исключительно в гражданских целях. 1 января 2007 года муниципалитет Кальмара взял на себя управление аэропортом и с тех пор продолжает управлять аэропортом через компанию Kalmar Airport AB. С февраля 2013 года операционная компания называет аэропорт Kalmar Öland Airport. Инфраструктура аэродрома В аэропорту находится две ВПП, 1) Асфальтовая 16/34 длинной 2500 м; 2) Асфальтовая 05/23 длинной 656 м, с 1983 не эксплуатируется. Аэропорт имеет всего 1 терминал Авиаперевозки Региональные авиаперевозки выполняют Xfly, BRA и SAS, основное направление это в столицу Стокгольм. За границу рейсы совершают Sunclass Airlines и Air Dolomiti, основные направления это курорты и крупные хабы такие как: Пальма-де-Майорка, Родос и Франкфурт-на-Майне. Пассажиропоток Данные из запроса в Викиданные. Примечания
Кальмар (аеропорт)

Аеропорт Кальмар (IATA: KLR, ICAO: ESMQ) (швед. Kalmar flygplats) — аеропорт на південному сході Швеції, розташований за 5 км на захід від центру міста Кальмар. Належить і управляється муніципалітетом Кальмара. Авіалінії та напрямки, серпень 2022 Пасажирообіг Примітки Посилання Kalmar Airport official site
Tornhuset, Malmö

Tornhuset, eller Gamla hamnkontoret, är en byggnad i Malmö, som uppfördes 1908–10 som kontorshus för Malmö hamn. Det har från 1997 använts som förvaltningsbyggnad för Malmö högskola och sedan våren 2015 hyser det World Maritime University. Tornhuset ritades av Harald Boklund i nationalromantisk stil och är försett med ett torn för övervakning av trafiken i hamnen och i Öresund. Den ligger vid nuvarande Bagers plats i Malmö centrum. Huset har tillbyggts 2013–15 med en byggnad på 3 000 kvadratmeter i stark arkitektonisk kontrast, ritad av den australiensiska arkitektbyrån Terroir och Kim Utzon Arkitekter för Malmö stad. Tillbyggnaden har fem våningsplan över marken. I bottenvåningen finns en hörsal och ett atrium, högst upp två matsalar och ett kök, och på mellanvåningarna framför allt kontorsutrymmen. Bibliotek och klassrum finns i den tidigare hamnkontorsbyggnaden. Källor Arkitektur 2015:5, sidorna 84–89 Bilder
Strömvallen

Lo Strömvallen è uno stadio di calcio situato a Gävle, in Svezia. Il Gefle Idrottsförening ha giocato qui le proprie partite casalinghe dal 1923 all'aprile 2015, prima di trasferirsi in un nuovo impianto, il Gavlevallen. Dati tecnici Lo stadio ha una capienza di 7 302 spettatori, così suddivisi: Tribuna Sud coperta: 1 629 Tribuna Nord scoperta: 2 820 Tribuna Est scoperta: 853 Tribuna Ovest scoperta: 2 000 Collegamenti esterni Sito web Gefle IF, sezione dedicata allo stadio, su gefleiffotboll.se. Groundhopping.se.
Strömvallen

Strömvallen is een multifunctioneel stadion in de Zweedse stad Gävle. Het werd geopend in 1903 en heeft een capaciteit van 6.703 toeschouwers. Het stadion was tot 2015 de thuishaven van de voetbalclub Gefle IF. Geschiedenis In 1900 werd door de gemeente Gävle besloten dat er aan de zuidkant van de Gavleån tegenover het stadspark een stadion moest komen voor de voetbalclub Gefle IF. In 1903 werd het stadion geopend, wat onder andere een voetbalveld, atletiekbaan en een tribune voor 400 toeschouwers bevatte. In de tien jaar daarna werd een sportveld met tribunes en de kleedkamers opgeleverd. Ook werden er hekken geplaatst en werd de atletiekbaan verbeterd. In 1915 vonden de Zweedse kampioenschappen voor atletiek plaatst in het stadion. Dit evenement trok ongeveer 5.000 toeschouwers naar het stadion. Oud-atleet en zakenman Isaac Westergren zorgde in 1920 voor een metamorfose voor het stadion. Het nieuwe ontwerp was bedacht door de architect Eric Westergren. Er was ook een wedstrijd voor het bedenken van de nieuwe naam van het stadion. Bij de opening op 3 juli 1923 werd bekend dat het complex de naam Strömvallen heeft gekregen. Wintersporten als schaatsen en bandy werden van 1920 tot 1959 uitgevoerd in het stadion, inclusief de finale van de bandykampioenschappen in 1939. Na de voltooiing van het Gunder Hägg-stadion in 1984 werd de atletiekbaan verwijderd. Hierdoor werd Strömvallen een stadion voor alleen voetbal. Nieuw voetbalstadion De Zweedse voetbalbond bracht met de invoering van nieuwe regels in 2014 grote veranderingen met zich mee. Strömvallen voldeed nog niet aan alle eisen, waardoor Gefle IF om vrijstelling moest vragen. Van 2009 tot 2011 werden er gesprekken gevoerd met de gemeente over uitbreiding en herstel van het stadion. Dit leidde uiteindelijk tot een beslissing. In 2013 maakte de gemeente Gävle samen met Gefle IF bekend dat er een nieuw stadion zal worden gebouwd naast de Läkerol Arena. De kosten voor het nieuwe stadion werden geraamd op 130 miljoen dollar. Het stadion moet in het voorjaar van 2015 af zijn en zal een capaciteit hebben van 6.500 toeschouwers. Het is echter onzeker wat de gevolgen zullen zijn voor Strömvallen. Interlands Bijgewerkt t/m 2 januari 2014. Externe link (sv) Strömvallen op de website van Gefle IF
Strömvallen

Strömvallen – stadion położony w Gävle w Szwecji. Może pomieścić 7302 widzów. W przeszłości swoje spotkania na obiekcie rozgrywali piłkarze klubu Gefle IF, jednak w 2015 roku przenieśli się oni na nowo powstały Gavlevallen. Przypisy Linki zewnętrzne Oficjalna strona stadionu. gefleiffotboll.se. [zarchiwizowane z tego adresu (2011-07-27)].
Strömvallen

Strömvallen é um recinto municipal de futebol na cidade sueca de Gävle. Tem capacidade para 7 200 pessoas, e foi utilizado como casa do clube Gefle IF até 2015. Foi inaugurado em 1892. Referências Ligações externas Strömvallen Fontes Enciclopédia Nacional Sueca - Gefle idrottsförening
Стадион Стремвален

Стадион Стремвален (швед. Strömvallen) је вишенаменски стадион у Јевлеу у Шведској. Био је дом је фудбалског тима ФК Јевле до маја 2015. године када се тим преселио на нови стадион Јавлевален. Такође се користи за атлетске догађаје и друге спортове и окупљања. Историја Године 1892. први пут је поднет предлог да се у граду Јевле изгради спортски терен, али је тек у септембру 1900. године градско веће одлучило да закупи такозвану Матонску вретарну на јужној страни Јавлеона, усред Стадстрадгардена. Године 1903. Стромдаленов спортски терен је био спреман, са фудбалским тереном, атлетским стазама и клупама за 400 гледалаца. У наредних десет година, спортски терен је проширен трибинама, даскама, бољим стазама за трчање и свлачионицама (са модерним тушевима), а 1915. године организован је Шведско атлетско првенство пред 5.000 гледалаца. „Стромдален” се тада сматрао најважнијим спортским местом у Шведској после стадиона у Стокхолму. Под вођством спортисте и велетрговца Исака Вестергрена, 1920–1923. године извршена је потпуна реконструкција Стромдалена у модеран објекат који је пројектовао архитекта Ерик Вестергрен. Расписан је конкурс за име и на инаугурацији 3. ​​јула 1923. објављено је ново име, „Стромвален”. Током 1940-их, неколико градских ватрогасних друштава се такмичило за Гефле у трчању, укључујући Оле Аберга, Ингвара Бенгтсона, Госта „Сагмира” Бергквиста, Хенрија Ериксона и не само Гундера Хега. Атлетски догађај са Гундером Хегом од 29. јула 1942. године још увек држи рекорд посете, укупно 9.333 гледалаца. На овом такмичењу су Оле, Ингвар, Сагмир и Хенри поставила први (али не и последњи) светски рекорд у Стромвалену 1949, 15.30.2 на удаљености 4 х 1500 метара. Зимски спортови у као што су клизање и бенди практиковани су у Стромвалену током година у периоду од 1920. до 1959. године, између осталог, овде је одиграно финале СК у бендију 1939. године када је ИК Хуге победио ФК Насјо. Средином 1960-их трибине су проширене, између осталог коришћеним материјалом са леденог стадиона Гавле, који је потом демонтиран у корист Гавлеринкена, који је завршен 1967. године. Током 1970-их и 1980-их, неколико година, Свешведски фудбал се играо у Стремвалену са ФК Бринас и касније ФК Гефле. Када је Гавлестадион завршен 1984. године, стазе за трчање су уклоњене и Стромвален је постао чиста фудбалска арена. На ФИФА Светском првенству за жене 1995. године, утакмица за треће место је одиграна на овом стадиону, а женска репрезентација САД је победила женску репрезентацију Кине са резултатом 2 : 0. Референце Спољашње везе Званична страница
Strömvallen

Strömvallen är en fotbollsarena i Gävle som var hemmaarena för Gefle IF Fotboll till maj 2015, då laget flyttade till Gavlevallen. Kapaciteten är 6 703 åskådare och underlaget är konstgräs. Strömvallen ligger vid Gavleån i stadsdelen Villastaden, mellan konserthuset och kulturhuset Silvanum. Numera används Strömvallen som fotbollsarena åt Gefle IF:s ungdomslag och läktarna på bägge kortsidor har tagits bort. Historia År 1892 motionerades första gången om att en idrottsplats borde anläggas i staden, men det dröjde till september år 1900 innan stadsfullmäktige beslöt att upplåta de så kallade Mattonska vretarna på södra sidan av Gavleån, mitt för Stadsträdgården, till Gefle IF. År 1903 stod Strömdalens idrottsplats klar, med fotbollsplan, löparbanor för friidrott och bänkar för 400 åskådare. De närmsta tio åren byggdes idrottsplatsen ut med läktare, plank, bättre löparbanor och omklädningsrum (med moderna duschar) och år 1915 anordnades SM i friidrott inför 5 000 åskådare. Strömdalen räknades då som Sveriges främsta idrottsplats efter Stockholms Stadion. Under ledning av idrottsmannen och grosshandlaren Isaac Westergren genomfördes åren 1920–1923 en total ombyggnad av Strömdalen till en modern anläggning ritad av arkitekten Erik Vestergren. En namntävling utlystes och vid invigningen den 3 juli 1923 tillkännagavs det nya namnet, Strömvallen. På 1940-talet tävlade flera av stadens brandmän för Gefle IF i löpning, däribland Olle Åberg, Ingvar Bengtsson, Gösta "Sågmyra" Bergkvist, Henry Eriksson och inte minst Gunder Hägg. En tävling med Gunder Hägg den 29 juli 1942 innehar fortfarande publikrekordet, 9 333 åskådare, och de fyra förstnämnda satte år 1949 det första (men inte det sista) världsrekordet på Strömvallen, 15.30,2 på distansen 4 x 1500 meter. Vinteridrott i form av skridsko och bandy utövades på Strömvallen under åren 1920–1959; bland annat spelades här SM-finalen i bandy 1939 då IK Huge slog Nässjö IF. I mitten av 1960-talet byggdes läktarna ut, bland annat med begagnat material från Gävle isstadion som då avvecklades till förmån för Gavlerinken som stod klar 1967. Under 1970-talet och 1980-talet spelades några år allsvensk fotboll på Strömvallen med Brynäs IF och senare Gefle IF. När Gavlestadion stod färdig år 1984 togs löparbanorna bort och Strömvallen blev en renodlad fotbollsarena. Vid VM i fotboll för damer 1995 spelades bronsmatchen på arenan, där USA vann med 2-0 över Kina. Förutom detta spelades fyra VM-matcher och Strömvallen blev därmed den nordligaste arenan som det spelats VM-fotboll på, en titel som dittills varit Jernvallens i grannkommunen Sandviken. Gefle IF flyttar År 2013 meddelade Gävle kommun och Gefle IF avsikten att bygga en ny fotbollsarena på Sätraåsen, invid Gavlerinken Arena, till en kostnad av 130 miljoner kronor. Detta efter att Gefle IF tvingats ansöka om dispens för att spela på Strömvallen säsongen 2014, efter att Svenska Fotbollförbundets arenakrav för svensk elitfotboll skärpts, och diskussioner om upprustnings- och utbyggnadsåtgärder övergetts. Den nya arenan, som döpts till Gavlevallen, invigdes maj 2015 och har en publikkapacitet på 6 500 personer. Källor
Stockholm-Tempel

Der Stockholm-Tempel ist der 34. Tempel der Kirche Jesu Christi der Heiligen der Letzten Tage und der erste und bisher einzige in Schweden. Der Tempel steht tatsächlich im Ort Västerhaninge in der Gemeinde Haninge südlich von Stockholm. Die Straße wurde seinetwegen in „Tempelvägen“ (Tempelweg) umbenannt. Er dient den Gläubigen der Heiligen der letzten Tage aus ganz Schweden und Norwegen. Der Tempel hat sechs Türme und trägt wie die meisten Tempel dieser Konfession einen Engel Moroni auf der höchsten Turmspitze. Er hat 1348 Quadratmeter Nutzfläche, vier Endowment- und drei Siegelungsräume. Meilensteine Weblinks Offizielle Seite der Heiligen der letzten Tage zum Stockholm-Tempel (englisch) Seite des Stockholm-Tempels (englisch)
Templet i Stockholm

Templet i Stockholm är ett tempel som tillhör Jesu Kristi kyrka av sista dagars heliga i Sverige. Liksom alla tempel betraktas det av dess medlemmar som en helig plats i vilken bara värdiga medlemmar i kyrkan får gå in. Det ligger i Västerhaninge inom Haninge kommun, cirka 23 kilometer söder om centrala Stockholm. Templet är det äldsta av tre tempel i Norden, de övriga finns i Helsingfors och Köpenhamn. Templet i Stockholm invigdes av Gordon B. Hinckley den 2 juli 1985. Det betjänar medlemmar i kyrkan från Norge, Lettland och Sverige och är 1 348 kvadratmeter stort. Efter att templet hade invigts ändrade kommunen namnet på vägen, där templet finns, till Tempelvägen. I anslutning till byggnaden finns ett gästhem. Templet är avsett för medlemmar i Stockholms stav, Stockholms södra stav, Oslo stav, Norgemissionen och Sverigemissionen. I januari 2024 började en omfattande ombyggnation, som i praktiken innebär att templet rivs ned helt och återbyggs, med måldatum att vara klart någon gång 2027. Innan templet Innan templet invigdes behövde de skandinaviska medlemmarna i kyrkan resa ner till templet i Bern i Schweiz som fram till dess var det närmaste templet. Ursprungligen var det tänkt att det nya templet skulle byggas i Botkyrka kommun med tanke på det höga antal medlemmar som på den tiden bodde där. I samband med templets invigning i Västerhaninge (1985) valde många medlemmar att flytta till Haninge kommun. Bilder Referenser Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Templet i Stockholm.
Sophiakirche (Jönköping)

Die Sophiakirche ist eine lutherische Kirche in der schwedischen Stadt Jönköping. Geschichte und Architektur Die Kirche entstand 1888 in neugotischen Stil auf einem alten Marktplatz der Stadt nach einem Entwurf von G. A. Dahl. Der Kirchturm erreicht eine Höhe von 72 Metern. Der Name der Kirche geht auf Sophia von Nassau, zur Bauzeit Königin von Schweden, zurück. In den 1950er Jahren erfolgte eine umfassende Renovierung, wobei das Kircheninnere mit hellen Farben gestaltet wurde. Eine Renovierung der Außenfassaden fand im Sommer 2000, eine erneute Renovierung des Innenraums 2005 statt. Auch die Beleuchtung wurde überarbeitet. Ausstattung Auf dem Altar befindet sich ein vom Bildhauer K. J. Dyfverman geschaffenes Kruzifix. Ein zweiter Altar befindet sich seit 2005 in einem Kreuzarm, in dem sonntags der Hauptgottesdienst gefeiert wird. In den Chorfenstern befinden sich 1890 von Franz Xaver Zettler gestaltete und 2001 renovierte Glasmalereien, die links Petrus und Paulus, in der Mitte Weizenähre, Trauben, Brot und Wein als Symbol für das Abendmahl sowie im rechten Fenster Moses und Elias zeigen. Über dem Chor befindet sich eine kleine Christusfigur, die sich ursprünglich im Bischofshaus in Linköping befand. Das hölzerne Taufbecken stammt aus dem Jahr 1908 und wurde vom Volksschullehrer D. Lindahl aus Kosta geschnitzt. Ein über dem Altar befindliches hölzernes Triumphkruzifix wurde von Eva Spångberg gestaltet. Eine weitere Arbeit der in Björkelund in der Gemeinde Sävsjö lebenden Künstlerin, eine Marienfigur, steht seit dem 25. März 1996 an der Nordwand des Chors. Eine Via Dolorosa stellt den Kreuzweg nach Golgata auf vierzehn 1969 in Rom erworbenen in der Kirche verteilten Bildern dar. Aus dem Jahr 2003 stammen zwei von Gertrud Lindholm aus Oskarshamn gefertigte Ikonen, die Jesus und Petrus darstellen. In der Kirche befindet sich die Sankt Peder Kapelle. Ihr Name verweist auf eine gleichnamige Kapelle, die im 12. Jahrhundert gebaut worden war. Die Orgel auf der Empore über dem Eingangsportal wurde 1863 von Åkerman & Lunds Nya Orgelfabrik in Knivsta gebaut. Sie verfügt über 40 Register auf drei Manualen und Pedal. Eine weitere seit Mai 2006 im Chor befindliche Orgel mit 22 Registern auf zwei Manualen der Tostareds Kyrkorgelfabrik ist auch mit einigen Pfeifen der 1863 von P.L. Åkerman gebauten Orgel bestückt. Ulf Oldeus schuf den Orgelprospekt. Literatur Sofiakyrkan, Faltblatt der Kirchengemeinde Weblinks Homepage der Kirchengemeinden Jönköping Nachweise
Sofiakyrkan

För andra betydelser, se Sofia kyrka (olika betydelser). Sofiakyrkan är en kyrkobyggnad i Jönköping i Växjö stift. Den är församlingskyrka i Jönköpings församling. Sitt namn har kyrkan fått efter drottning Sofia, Oscar II:s gemål. Kyrkobyggnaden Kyrkan är uppförd av byggmästaren Anders Pettersson från Värsås i nygotisk stil. 1884 började man bygga. Den invigdes den 8 april 1888, under första söndagen efter påsk. Arkitekt var professor Gustaf Dahl. Kyrkan är en basilika med öppet trätak, treskeppigt långhus med fem travéer samt enskeppiga korsarmar och enskeppigt kor med tresidig avslutning. Valvbågarna, som binder samman kolonnerna, är spetsiga och ger kyrkorummet ett luftigt, rymligt utseende. Inrymt i kyrkan finns Sankt Peders kapell (uppkallat efter platsens första helgedom som var helgad åt Petrus). Sofiakyrkan renoverades och öppnades igen för allmänheten under 2005. Inventarier Altaret, helt i trä, har ett krucifix tillverkat av bildhuggaren Carl Johan Dyfverman. Nära altaret står predikstolen. Triumfkrucifixet i södra koret har utförts av Eva Spångberg i Hjälmseryd. I koret finns också en oljemålning från 1600-talet, "Måltiden i Emmaus", inköpt i Rom. Kyrkklockor varnar för fara Sofiakyrkan lät sina tre klockor ringa den 1 maj 2014 då det nynazistiska partiet Svenskarnas parti marscherade genom Jönköping. Kyrkan gjorde detta för att markera mot rasism samt som prästen Fredrik Hollertz sade: "Vi ville varna för det som hotar vårt öppna samhälle och döva deras slagord". Han syftade på att kyrkklockor förr använts för att varna för fara. Senast detta skedde var 1939, då andra världskriget bröt ut. Orgel 1887 tillverkade Åkerman & Lund Orgelbyggeri en orgel med 22 stämmor. Den förändrades 1936 och 1955. Den nuvarande orgeln är byggd 1967 av Åkerman & Lund. Den har fria kombinationer, trakturen är mekanisk och registraturen är elektrisk. Instrumentet har på senare tid kompletterats med elektriska koppel. Kororgel 1961 byggde Frede Aagaard, Månsarp en kororgel. Den nuvarande kororgeln är byggd 1985 av J. Künkels Orgelverkstad och är ett mekaniskt instrument. Bildgalleri Se även Sofia prästgård Källor Tore Johansson, red (1988). Inventarium över svenska orglar: 1988:II, Växjö stift. Tostared: Förlag Svenska orglar. Libris 4108784 Noter Vidare läsning Bonnier, Ann Catherine; Hägg, Göran; Sjöström, Ingrid (2008). Svenska kyrkor : en historisk reseguide. Stockholm: Medström. sid. 141-142. Libris 10867351. ISBN 978-91-7329-015-9 Johanson, Erik O; Johansson, Gotthard (1940). Jönköpings och Huskvarna kyrkor. Sveriges kyrkor ; 48. Stockholm. sid. 120-129. Libris 19512984. http://kulturarvsdata.se/raa/samla/html/6893 Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Sofiakyrkan. Svenska kyrkan Jönköping (svenska) Sofiakyrkan (svenska)
Gare de Skara

La gare de Skara (suédois: Skara Station) est une gare ferroviaire suédoise de la ligne du musée ferroviaire Skara - Lundsbrunn, située dans la ville de Skara dans le comté Västra Götaland. Situation ferroviaire La gare était un centre ferroviaire pour les lignes à voie étroite de 891 mm à Skara. D’ici quittent des trains pour Göteborg, Lidköping, Mariestad, Timmersdala, Skövde et Stenstorp. Histoire Construite en 1899, la gare sert encore (en 2015) des trains des lignes du musée ferroviaire Skara - Lundsbrunn. Service des voyageurs Patrimoine ferroviaire Notes et références Voir aussi Articles connexes Transport ferroviaire en Suède Lien externe Portail du chemin de fer Portail de la Suède
Skara station

Skara station är idag en station på museijärnvägen Skara–Lundsbrunns Järnvägar men var tidigare en central knutpunkt i det smalspåriga järnvägsnätet i Västergötland och hade som mest trafik i fem riktningar. Stationen invigdes 1874 i samband med öppnandet av Lidköping–Skara–Stenstorps Järnväg. Historik I samband med byggandet Västra stambanan rådde det delade meningar om dragningen genom Västergötland, skulle banan dras väster om Billingen via Skara och Mariestad eller öster om Billingen via Falköping och Skövde. Men Nils Ericson hade näringspolitiska mål med sin bana, att gynna de bygder som låg långt från inre vattenleder och stora allfarvägar. Kunglig Majestät biföll så Ericson genom beslut den 18 mars 1856, att banan skulle gå öster om Billingen. Efter Västra stambanans öppnande uppstod givetvis ett behov av att knyta de järnvägslösa städerna till denna 1871 arrangerade landshövdingen Malmsten ett järnvägsmöte i Skara, som gällde förslaget om en järnväg från Skara förbi Axvall till någon punkt på Västra stambanan. En av de drivande krafterna var Sigge Flach på Prinshaga. Från Skövde argumenterade man för en förlängning av den normalspåriga Karlsborgsbanan till Axvalla, något som riksdagen motsatte sig. Efter en omröstning så enades man om en smalspårig bana som anslöt till stambanan i Stenstorp med en fortsättning till Lidköping. Konstituerande bolagsstämma i Lidköping - Skara - Stenstorps Järnvägsaktiebolag, LSSJ, hölls i Skara 30 april 1872 och Koncession beviljades 4 oktober 1872. Den 19 november 1874 invigde Lidköping–Skara–Stenstorps Järnväg sin linje Lidköping–Stenstorp. Redan 1887 stod Skara–Kinnekulle–Vänerns Järnväg klar och möjliggjorde snart (1889) järnvägstrafik även till Mariestad. 1 januari 1900 öppnade så Västergötland–Göteborgs Järnvägar sin huvudlinje från Göteborg och Vara till Skara.I samband med detta byggdes nu ett nytt stationshus i tegel. 1909 invigdes sidobanan till Dämman och Timmersdala, en bana som byggts med avsikten att förlängas till Moholm och Askersund. Av betydelse för Skara var även Skövde–Axvalls Järnväg som från 1904 gav en smalspårig direktförbindelse också med Skövde. Samtliga dessa järnvägar är alltså nedlagda idag. Förbindelserna bröts slutgiltigt med Timmersdala 1940, Dämman 1952, Stenstorp 1962, Skövde 1967, Lidköping 1969 samt Vara och sträckan norr om Lundsbrunn 1985. Sedan dess återstår således endast museijärnvägen till Lundsbrunn. Referenser Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Skara station.