Ekeby kyrkogård

Ekeby kyrkogård är en kyrkogård vid Ekeby kyrka i Ekeby socken, Boxholms kommun. Kyrkan och kyrkogården ligger på en svag höjd i jordbruksbygden norr om Svartån. Kyrkogården har en rektangulär planform i öst–västlig riktning med en yngre utvidgning åt öster. Kyrkan ligger i den södra delen med långhuset orienterat i öst–västlig riktning. Kyrkogården präglas av en stor mängd grusgravar, äldre gravvårdar av kalksten och gjutjärn, en trädkrans av lindar, smidesgrindar från 1799 och en äldre likkällare. Historia Den medeltida kyrkplatsen Ekeby är en medeltida socken och kyrkan uppfördes möjligen under 1200-talet. Den äldsta byggnadshistorien är oklar, men kyrkan har senare förlängts åt väster och fått ett tvåskeppigt valvsystem samt en sakristia i norr. Kyrkogården har vuxit fram kring den medeltida kyrkan och har sannolikt använts som begravningsplats sedan medeltiden. Kyrkans senare förändringar Under 1600- och 1700-talen fick kyrkan i huvudsak sitt nuvarande utseende. Ett tresidigt kor med underliggande gravkor tillkom i öster och ett torn uppfördes i väster av byggmästaren Petter Frimodig. De tidigare tegelvalven ersattes av ett trätunnvalv. Kyrkan har i dag ett rektangulärt långhus, tresidigt kor, sakristia i norr och torn i väster. Fasaderna är rosaputsade, långhusets tak är plåtklätt och tornets avslutning täckt med träspån. Restaureringar och patronatsrätt Kyrkorummet präglas i hög grad av restaureringarna 1894–1895 under ledning av arkitekten Agi Lindegren och 1926 efter ritningar av Erik Fant. Vid den senare restaureringen dekorerades korvalvet med kalkmålningar av Filip Månsson. Släkten Ribbing på Boxholms säteri innehade under lång tid patronatsrätten och hade genom donationer ett stort inflytande över kyrkans utformning och inredning. Klockstapeln På kyrkogården fanns tidigare en fristående klockstapel. Den revs 1753 när kyrkan fick sitt västtorn, uppfört av Petter Frimodig. Klockornas flytt till tornet innebar att kyrkogården förlorade en av sina äldre byggnader. Kyrkogårdens äldre utsträckning En ägomätningskarta från 1719 visar två öppningar i kyrkogårdsmuren, en i söder som sannolikt motsvarar dagens huvudgrind och en i den västra muren. En storskifteskarta från 1769 visar samma utsträckning som den äldre kyrkogården hade på häradskartan från 1868–1877. På häradskartan är även en trädkrans markerad runt kyrkogården. Utvidgningen åt öster Kyrkogårdens östra del, nuvarande kvarter D, tillkom sannolikt under slutet av 1800-talet. Området är inte markerat som kyrkogård på häradskartan från 1868–1877 och den äldsta bevarade gravvården där är daterad 1907. Utvidgningen ligger lägre i terrängen och har en annan murkonstruktion och karaktär än den äldre kyrkogården. Kyrkogården under 1900-talet Ett fotografi från 1935 visar att kvarter B norr om kyrkan till stor del bestod av en öppen gräsyta med få gravar. Även kvarter C var glest belagt, medan kvarter A huvudsakligen bestod av häckomgärdade grusgravar. År 1955 hade större delen av kyrkogården tagits i anspråk för grusgravar med häckar. Västra delen av kvarter B var fortfarande öppen och kvarter D hade en annan gravindelning än den senare. Boxholm och Blåvik Fram till dess att begravningsplatsen vid Boxholms kyrka togs i bruk omkring år 1900 begravdes även invånare från Boxholm på Ekeby kyrkogård. Nuvarande Blåviks socken tillhörde dessutom Ekeby socken fram till 1860-talet. Kyrkogården hade därför under lång tid ett större geografiskt upptagningsområde än den senare församlingen. Minneslunden En minneslund anlades 1989 norr om kyrkan, väster om likkällaren. Den omges i väster och öster av fristående smidessektioner med ljushållare. Ytterkanten är delvis stensatt och delvis planterad och i mitten står ett smideskors med texten ”Minneslund”. Läge och omgivning Kyrkan ligger i Svartåns bördiga dalgång i ett småkuperat jordbrukslandskap. Norr om kyrkan finns ett fornlämningsrikt område med stensträngar, stensättningar och skålgropar. Mittemot kyrkan låg tidigare kyrkskolan, uppförd 1897 efter ritningar av Agi Lindegren. Den ersatte en sockenstuga som även hade innehållit skolsalar men revs 1980. På platsen finns numera en stor parkeringsplats. Prästgården och komministerbostaden Söder om kyrkan ligger den tidigare prästgården med tillhörande ekonomibyggnader. Mangårdsbyggnaden uppfördes 1885 i en och en halv våning och har frontespis, rosaputsade fasader och tegeltäckt sadeltak. Öster om kyrkan ligger den tidigare komministerbostaden, även den i en och en halv våning men med gula panelklädda fasader. Klockargården och ålderdomshemmet Västerut längs landsvägen ligger den tidigare klockargården från 1844. Det är en faluröd panelklädd byggnad med tegeltäckt sadeltak. Till gården hör en timrad loftbod och en timrad uthuslänga. Mittemot ligger det tidigare ålderdomshemmet, som numera används som församlingshem. Byggnaden har två våningar, röda panelklädda fasader och tegeltak. Kyrkogårdens utformning Kyrkogården är indelad i fyra kvarter, A–D. Kvarter A ligger väster och sydväst om kyrkan, kvarter B norr om kyrkan, kvarter C öster och sydöst om kyrkan och kvarter D i den yngre utvidgningen längst i öster. Kvarteren har olika karaktär men är huvudsakligen öppna. Västra delen av kvarter B avviker genom sina regelbundna rygghäckar, medan kvarter A präglas av friväxande buskar och kvarter C av ett sammanhängande område med grusgravar. Kvarter D består främst av en öppen gräsyta med få gravvårdar. Kyrkogårdsmuren Västra muren Den västra muren är en omkring en meter hög kallmurad stödmur av gråsten i varierande storlek. Sedum växer på krönet och en del lösa stenar ligger nedanför. Mot norr ändrar muren karaktär och det nordvästra hörnet är delvis raserat eller kan ha fungerat som en äldre utkörningsramp. Norra muren Den norra muren är omkring en meter hög och uppförd som stödmur av gråsten. På den västra delen växer en spireahäck. Norr om sakristian finns en bred öppning mot en yta med uthus och kompost. Öster om öppningen fortsätter muren utan häck och det nordöstra hörnet är delvis raserat. Östra muren Den östra muren omger kvarter D och är omkring en meter hög. Den är uppförd som stödmur av gråsten och skiljer sig från den äldre kyrkogårdens murar. Den äldre delen saknar däremot sammanhängande mur mot öster. Södra muren Den södra muren är omkring 0,3–0,5 meter hög och består av ett skift med stora huggna gråstenar. I den yngre delen har den mer karaktär av en halvmur. På den västra sträckan växer en omkring 1,2 meter hög klippt hagtornshäck. Ingångar Huvudingången Huvudingången ligger i söder och består av en dubbelgrind av järnsmide med konkavt krön. Grindarna är dekorerade med romber, stiliserade blad och kors och flankeras av två mindre sidogrindar med samma motiv. De fyra grindstolparna är fyrkantiga och utförda av granit med spetsiga krön. Grindstolparna från 1799 De båda större grindstolparna vid huvudgrinden kröns av järnkors. På den östra finns inskriften ”Kyrkovärden Erik Anderson Ryckelsby 1799” och på den västra ”Kyrkovärden Jacob Jacobson Fjettmunna 1799”. Stolparna har mycket höga kulturhistoriska och lokalhistoriska värden genom sina dateringar och personuppgifter. Sydöstra ingången Den sydöstra ingången har en dubbelgrind av järnsmide med konkavt krön och samma dekor av romber, blad och kors som huvudgrinden. Grindstolparna är fyrkantiga, utförda av granit och försedda med spetsiga krön. Norra öppningen Norr om kyrkans sakristia finns en bred öppning i kyrkogårdsmuren. Den leder till ett område med uthus, kompost och en grusad serviceyta. Öppningen saknar grind. Trädkrans och vegetation Trädkransen består av lindar i olika ålder. Längs den västra sidan står åtta relativt unga eller nyplanterade lindar. I nordväst finns fem yngre lindar och i nordöst fyra äldre. På den östra sidan står fem lindar, varav de tre sydligaste är äldre. Vid huvudgrinden står två kastanjer, vilket följer traditionen att markera en kyrkogårdsentré med ett annat trädslag än den övriga trädkransen. Runt kvarter D står åtta lindar som sannolikt är yngre och möjligen av en annan sort. Buskar och häckar I kvarter A finns tretton friväxande buskar, främst spirea. Norr om kyrkan finns rygghäckar av oxbär och sydöst om kyrkan ligger ett område med grusgravar omgivna av låga buxbomshäckar. Hagtorn, spirea, avenbok och oxel används även i kyrkogårdens yttre omgärdning och kring mindre serviceytor. Gångsystem Kyrkogårdens gångar är belagda med finkornigt grus. Från huvudgrinden leder en gång mot kyrkan och andra gångar löper runt byggnaden och mellan kvarteren. I kvarter C finns mindre gångar mellan grusgravarna. Gångsystemet binder samman den äldre kyrkogården med utvidgningen i öster och bidrar till att göra kvarterens struktur tydligt avläsbar. Kvarter Kvarter A Kvarter A ligger väster och sydväst om kyrkan och har en öppen karaktär utan rygghäckar. I stället präglas området av ett stort antal oregelbundet placerade friväxande buskar. Gravvårdarna varierar i storlek, material och form. Gångar löper från huvudgrinden, runt kyrkan, längs den västra muren och mellan kvarteren A och B. Grusgravar i kvarter A I kvarteret finns sex gravar med stenram, varav fyra fortfarande är grustäckta. En grusgrav omges av ett smidesstaket. Äldre fotografier visar att kvarteret tidigare till största delen upptogs av omgärdade grusgravar. De kvarvarande anläggningarna är därför viktiga spår av en gravtradition som var vanlig från slutet av 1800-talet till mitten av 1900-talet. Gravvårdar i kvarter A Bland de mer särpräglade gravvårdarna finns flera så kallade bautastenar och en sköldformad gravsten från 1888. Den äldsta kända gravläggningen i kvarteret är från 1878. Gravvårdarna representerar både det sena 1800-talets och det tidiga 1900-talets formspråk. Kvarter B Kvarter B ligger norr om kyrkan. Den västra delen har en strikt och enhetlig karaktär med låga och breda gravvårdar längs fem klippta rygghäckar av oxbär. Den östra delen är mer ålderdomlig och innehåller äldre gravvårdar, järnkors, kalkstensvårdar, släkten af Buréns familjegrav och likkällaren. En hög lönn står i kvarterets södra del. Familjegraven af Burén Brukspatron Carl af Buréns familjegrav är kvarterets mest framträdande gravanläggning. Den består av ett marmormonument på hög sockel, krönt av en urna och omgivet av ett järnsmidesstaket. Gravplatsen har stark anknytning till Boxholms bruk och ett mycket högt lokal- och samhällshistoriskt värde. Gjutjärnsvårdarna Norr om likkällaren står fyra järnkors, tre av gjutjärn och ett enkelt smideskors. De är daterade mellan 1858 och 1886. Tre tillhör släkten Widing, där två av de begravda var hammarsmeder. Där finns även en korsprydd gjutjärnskolonn från 1841. Gravvårdarna speglar traktens järnbrukshistoria och har mycket höga kulturhistoriska värden. Äldre kalkstensvårdar Två äldre kalkstensvårdar från 1600- eller 1700-talet står lutade mot träd i trädkransen. Deras ursprungliga placering är inte känd, men åldern och materialet ger dem ett särskilt högt kulturhistoriskt värde. Linjegravarna i kvarter B I kvarterets västra del finns några små gravvårdar som kan ha ingått i ett linjegravssystem från 1950-talet. Linjegravarna anlades i kronologisk ordning efter dödsfallen och kom under 1800-talet främst att användas av personer som inte köpte familjegravar. De få bevarade vårdarna är betydelsefulla för förståelsen av kyrkogårdens äldre sociala struktur. Kvarter C Kvarter C ligger öster och sydöst om kyrkan. Den norra delen är öppen och har mindre gravvårdar, medan den södra delen består av ett sammanhängande grustäckt område med tätt liggande gravar. Gravplatserna omges främst av låga buxbomshäckar men även av stenramar. Gångar löper runt kvarteret och mellan gravarna. Grusgravsområdet I kvarterets södra del finns 41 grusgravar omgärdade av buxbom och sex med stenram. Gravvårdarna är huvudsakligen låga, utförda i grå eller svart granit och från 1930-talet och framåt. Området är ett ovanligt välbevarat exempel på den grusade och häckomgärdade kyrkogårdstyp som tidigare var vanlig i Östergötland. Linjegravarna i kvarter C I kvarterets norra del finns rester av ett linjegravsområde där gravläggningarna kan följas från 1929 i öster till 1950 i väster. Linjen kan tidigare ha fortsatt in i nuvarande kvarter B. Gravvårdarna visar den kronologiska gravläggningsordning som användes i den allmänna linjen. Det avbrutna livsträdet Längst i sydväst finns en gravvård utformad som ett avbrutet livsträd. Formen symboliserar ett avbrutet liv och är ett typiskt exempel på gravkonsten från slutet av 1800-talet och början av 1900-talet. Kvarter D Kvarter D utgör kyrkogårdens östra utvidgning och ligger lägre än den äldre delen. Området har en mycket öppen karaktär och bestod vid inventeringen av en stor gräsyta med endast ett femtontal gravvårdar. En grusgång löper längs den västra sidan och två gångar förbinder kvarteret med kvarteren B och C. Gravvårdar i kvarter D Gravvårdarna är huvudsakligen små och utförda av grå eller svart granit. Två stenar är något högre. Där finns också en kalkstensvård med oläslig datering och två svarta granitvårdar från 1907 och 1910. De äldsta gravvårdarna visar ungefär när kyrkogårdens utvidgning togs i bruk. Likkällaren Nordöst om kyrkan ligger en likkällare av okänd ålder. Byggnaden är till hälften nedgrävd och har vitputsade väggar, tegeltäckt sadeltak och en svart panelklädd dörr mot söder. Interiören har vitputsade väggar, betonggolv och ett tak av omålad träpanel. Vindsvåningen används för förvaring av tegelpannor. Likkällaren kan möjligen även ha fungerat som gravkapell. Minneslunden Minneslunden ligger väster om likkällaren. Den inramas av fristående smidessektioner med ljushållare och har en delvis stensatt och delvis planterad ytterkant. I mitten står ett järnsmideskors med ordet ”Minneslund”. Anläggningen tillkom 1989 och har anpassats till den äldre kyrkogårdsmiljön. Runstenarna Utanför likkällaren står tre runstenar som ställdes upp på platsen 1936. Deras ursprungliga placering är inte känd. Stenarna är registrerade som fornlämning och bidrar till kyrkomiljöns långa historiska perspektiv. Gravhällarna på kyrkan Tre gravhällar av kalksten från 1600- och 1700-talen är uppsatta på den kraftiga strävpelaren på kyrkans södra sida. En av hällarna är daterad 1763. Hällarna har flyttats från sina ursprungliga gravplatser men har genom sin ålder och utformning mycket höga kulturhistoriska värden. Övriga anordningar På båda sidor om gången från huvudgrinden finns mindre platser omgivna av höga avenbokshäckar. På den västra platsen står en stor mångkantig järnurna dekorerad med figurer. Väster om uthuset finns en grusad serviceplats med vattenbrunn, vaser och avfallsbehållare. Kyrkogårdens belysning består av enkla parklyktor med runda kupor av blåst glas. Gravvårdar och gravtradition På kyrkogården finns fler än femtio grusgravar med bevarade omgärdningar. Buxbomshäckar dominerar, men stenramar och järnsmidesstaket förekommer också. Bland de särskilda gravvårdstyperna finns bautastenar, ett avbrutet livsträd, järnkors, en gjutjärnskolonn och kalkstensvårdar från 1600-talet. Gravvårdarnas stora variation speglar flera århundradens gravskick och sociala förhållanden. Titlar och näringsliv Titlarna på gravvårdarna varierar och jordbrukstitlar som lantbrukare och hemmansägare är mindre dominerande än på många andra landsbygdskyrkogårdar. Flera titlar har anknytning till kyrkan och Boxholms bruk. Bland dem finns brukspatron, hammarsmedsmästare och hammarsmedsålderman. Dessa titlar ger gravvårdarna ett betydande lokal- och industrihistoriskt värde. Kulturhistoriska värden Ekeby kyrka och kyrkogård bildar tillsammans med murarna, grindarna, trädkransen och likkällaren en sammanhållen miljö med mycket höga kulturhistoriska värden. Murarnas skiftande konstruktion visar att kyrkogården har byggts ut och förändrats vid olika tidpunkter. Smidesgrindarna och de inskriftsförsedda grindstolparna från 1799 är särskilt värdefulla. Trädkransen av lindar och kastanjer visar 1800-talets parkideal. Det stora området med buxbomsomgärdade grusgravar i kvarter C är ett ovanligt välbevarat exempel på ett tidigare vanligt gravskick. De äldre kalkstensvårdarna, gjutjärnsmonumenten, familjegraven af Burén och gravarna med anknytning till Boxholms bruk har mycket höga kulturhistoriska, lokalhistoriska och samhällshistoriska värden. Även linjegravarna i kvarteren B och C samt de äldsta gravvårdarna i utvidgningen är viktiga för att kyrkogårdens utveckling ska kunna avläsas. Bilder Se även Ekeby kyrka, Östergötland Lista över kyrkogårdar i Östergötlands län Referenser Externa länkar Officiell webbplats Bebyggelseregistret – Ekeby kyrkogård