Sya kyrkogård

Sya kyrkogård är en kyrkogård vid Sya kyrka i Sya socken, Mjölby kommun. Kyrkan och kyrkogården ligger öster om stationssamhället Sya och skiljs från samhället av Svartån, som rinner väster om kyrkplatsen. Kyrkogården har en rektangulär planform i öst–västlig riktning och omfattar en äldre del omkring kyrkan, en utvidgning mot norr från 1930-talet och en minneslund. Kyrkan ligger i kyrkogårdens nordvästra del med långhuset orienterat i öst–västlig riktning. Kyrkogårdens mest utmärkande delar är linjegravarna väster om kyrkan och området med tujahäcksomgärdade grusgravar öster om kyrkan. Historia Den medeltida kyrkplatsen En kyrka uppfördes troligen i Sya under 1200-talet. Kyrkogården växte fram omkring den medeltida kyrkan och har därmed använts som begravningsplats sedan medeltiden. Delar av den äldre kyrkans murverk kan ingå i den nuvarande kyrkans norra mur. Den nuvarande kyrkan Den medeltida kyrkan ersattes 1774 av den nuvarande byggnaden. Kyrkan är uppförd av gråsten och består av ett rektangulärt långhus med ett rakslutet kor av samma bredd. Sakristian ligger på den norra sidan och nås från koret. Kyrkan har slätputsade fasader i bruten vit färg och ett kraftigt spåntäckt tak. Långhuset och kyrkorummet har en tydlig gustaviansk karaktär. Tornet och sakristian Tornet i väster och sakristian uppfördes 1863. Tornet avslutas av en låg, koppartäckt och klockformad huv med hög spira. Huvudingången går genom tornet och ytterligare en portal finns på kyrkans södra sida. Tornets huv och spira speglar 1800-talets arkitektur och skiljer sig från långhusets äldre gustavianska uttryck. Klockstapeln I sockenbeskrivningar från början av 1800-talet uppges att kyrkans två klockor hängde i en fristående klockstapel på kyrkogården. Stapeln försvann sannolikt när tornet uppfördes 1863 och klockorna flyttades dit. Runstenen En runsten vid Sya kyrka omnämns i sockenbeskrivningar från 1760-talet och framåt. År 1918 uppgavs stenen ha använts som grindstolpe. Det antogs då att även den motsvarande stolpen kunde vara ristad, men att runorna i så fall var vända inåt. Den bevarade runstenen står numera söder om kyrkan och är registrerad som fornlämning. Kyrkogården under början av 1900-talet Ett fotografi från 1932 visar området sydöst om kyrkan som en ojämn gräsyta med två gravstenar söder om kyrkan. Det rör sig troligen om två av de stenar som senare placerades intill sakristian. Delar av gräsområdet verkar då ha varit täckta med grus eller sand. Söder om den södra grusgången och öster om gräsytan fanns häckomgärdade gravplatser. Utvidgningen på 1930-talet Arkitekten Johannes Dahl från Tranås utarbetade under 1930-talet ett förslag till utvidgning av kyrkogården. Den nya delen skulle planteras med högstammiga träd av samma slag som på den äldre kyrkogården. Innanför kantskoningarna föreslogs större häckar av hagtorn eller liguster, medan kvartersgränserna skulle markeras med låga ligusterhäckar. Höga tujor eller liknande växter skulle placeras i gångarnas fond. Reservarbetet Sya sockens arbetslöshetskommitté ansökte 1937 om statsbidrag för att genomföra utvidgningen som ett statskommunalt reservarbete. Utvidgningen motsvarar sannolikt dagens kvarter D, där gravläggningarna började under 1930-talet. En ritning från 1933 visar att nästan hela området var avsett för allmänna gravar, medan det nordöstra hörnet skulle användas för barngravar. Likbod och transformatorstation År 1947 upprättades ett förslag till en kombinerad transformatorstation och likbod. Någon sådan byggnad fanns dock inte på själva kyrkogården vid inventeringen 2002. Kyrkogården under 1950-talet Ett flygfoto från 1952 visar att området öster och nordöst om kyrkan då innehöll flera häckomgärdade gravplatser. De tidigare öppna gräsytorna hade därmed i stor utsträckning tagits i anspråk för gravar. Minneslunden Länsstyrelsen gav 1989 tillstånd att anlägga en minneslund norr om den äldre kyrkogården. Minneslunden placerades utanför den norra muren, väster om kvarter D, och fick en sektorsformad plan. Den arkeologiska undersökningen 1996 År 1996 genomfördes en arkeologisk förundersökning i samband med schaktning för en vattenledning norr om kyrkan. Vid undersökningen påträffades rasmassor som sannolikt härrörde från ombyggnadsarbetena på kyrkan under 1770-talet. Läge och omgivning Kyrkan ligger öster om Sya samhälle i ett svagt kuperat jordbrukslandskap. Väster och nordväst om kyrkogården sluttar marken mot Svartån. Norr om kyrkogården finns ett sankt markområde och Sya gård, en större gårdsanläggning med byggnader från början av 1880-talet. Kyrkan och gården har delvis gemensam uppfartsallé. Sya gård Sya gård ligger norr om kyrkogården och består av en större sammanhållen gårdsmiljö. Allén till gården löper längs kyrkogårdens östra sida och dess almar, askar och lönnar fungerar visuellt som en del av kyrkogårdens trädkrans. Församlingshemmet och ålderdomshemmet Söder om kyrkogården finns en asfalterad parkeringsplats, det tidigare ålderdomshemmet och församlingshemmet. Ålderdomshemmet har byggts om till bostäder. Församlingshemmet är inrymt i den tidigare skolan, som uppfördes under 1800-talet och har putsade gulfärgade fasader. Ekonomibyggnaden Väster om kyrkogården står en ekonomibyggnad som bland annat innehåller personalutrymmen. Området ligger i sluttningen mot Svartån och nås från kyrkogården genom en enkel trätrappa över muren. Kyrkogårdens utformning Kyrkogården är indelad i fyra kvarter, A–D. Kvarter A ligger väster och nordväst om kyrkan, kvarter B utmed den norra, östra och södra muren och kvarter C öster och sydöst om kyrkan. Kvarter D utgör utvidgningen från 1930-talet norr om den äldre kyrkogården. Kyrkogården har en oregelbunden karaktär med öppna gräsytor väster och söder om kyrkan, linjegravar i väster och ett mer slutet område med rygghäckar och grusgravar i öster. Kyrkogårdsmuren Västra muren Den västra muren är omkring 0,9 meter hög och kallmurad av gråsten med mindre kilstenar. Gräs och sedum växer på murkrönet och kyrkogårdens marknivå ligger ungefär i höjd med krönet. I muren finns en trätrappa och en mindre plattform. Nedanför står en container. Norra muren Den norra muren består av ett skift med långa huggna gråstensblock och är omkring 0,6 meter hög. Vissa block är upp till omkring 1,7 meter långa. Innanför muren växer berberis. Östra muren Den östra muren är mycket låg och består av långa stenblock som endast höjer sig drygt en decimeter över marken. Innanför muren växer en hagtornshäck. Allén till Sya gård löper omedelbart utanför omgärdningen. Södra muren Från det sydöstra hörnet till några meter väster om huvudgrinden är muren omkring en halv meter hög och byggd av långa huggna gråstensblock. I höjd med kyrktornet och vidare västerut har muren samma utformning som den norra muren. Murarna kring kvarter D Kvarter D ligger norr om den äldre kyrkogården. I väster och öster markeras omgärdningen av mycket låga stenrader av långa gråstensblock. Den norra muren har samma karaktär som den äldre kyrkogårdens norra mur. Ingångar Huvudingången Huvudingången ligger i söder och har en dubbelgrind av järnsmide med konkavt krön. Grindbladen är dekorerade med stående spetsiga ovaler. De fyrkantiga grindstolparna är utförda av gråsten och har spetsiga krön. Den västra trappan I väster leder en enkel trätrappa över muren till området utanför kyrkogården. Trappan ansluter till en träplattform och användes bland annat för att nå ekonomibyggnaden och serviceområdet nedanför muren. Ingången till kvarter D Kvarter D har en enkel smidesgrind i öster. Grindstolparna är smala, utförda av trä och har spetsiga krön. Stolparna har tidigare varit fernissade. Trädkrans och vegetation Innanför muren i väster, söder och öster växer en omkring 1,3 meter hög hagtornshäck. På den västra sidan står flera lönnar och i nordväst finns ett stort nyponsnår i sluttningen. Norr om kyrkogården står en lönn och en stor kastanj utanför muren. Längs den östra sidan växer alléns almar, askar och lönnar. Söder om kyrkogården står lönnar, almar och två kastanjer vid grinden. Vegetationen vid kvarter D Kvarter D omges i väster, norr och öster av en omkring en meter hög oxbärshäck. På den äldre norra muren växer berberis och norr om kvarteret står två lindar. Inne i kvarteret finns ytterligare oxbärshäckar och formklippta tujor. Planteringar vid kyrkan Söder om kyrkan finns en plantering med fleråriga växter. Vid huvudgrinden står två formklippta tujor. I kvarter C finns höga rygghäckar av tuja och en yngre häck av ölandstok. Gångsystem Den äldre kyrkogården har en grusgång av krossgrus längs omgärdningen och en bred gång runt kyrkan. Genom kvarter C går tre parallella gångar i nord–sydlig riktning. Kvarter D har en gång från norr till den äldre kyrkogården samt en gång från den östra grinden till minneslunden i väster. Kvarter Kvarter A Kvarter A ligger väster och nordväst om kyrkan och har en öppen karaktär. Väster om kyrkan finns ett fåtal små och enkla linjegravvårdar på en gräsbevuxen yta. Gravläggningarna förefaller ha börjat i det sydvästra hörnet. Längs muren i söder och norr står gravvårdar av flera olika typer. Linjegravarna i kvarter A Linjegravarna är huvudsakligen från 1920- och 1930-talen. I linjegravssystemet begravdes de avlidna efter dödsfallens ordningsföljd och familjemedlemmar placerades därför inte nödvändigtvis bredvid varandra. De små och enkla vårdarna har ett mycket högt kulturhistoriskt värde eftersom de visar kyrkogårdens tidigare sociala och rumsliga indelning. Gravvårdar i kvarter A Bland gravvårdarna finns en sköldformad sten i söder och flera högre vårdar i norr. I övrigt förekommer låga och breda stenar av svart eller grå granit. Gravläggningarna sträcker sig från 1880-talet till omkring år 2000. Albertina Johansdotters minneskors Väster om kyrkan finns ett fernissat träkors till minne av Albertina Johansdotter, som var känd som en klok gumma och kallades Trolla. Hon är begravd närmare kyrktornet. Korset är ett senare uppsatt minnesmärke över en person med lokalhistorisk anknytning. Kvarter B Kvarter B består av en gravrad längs delar av den norra och södra muren samt längs hela den östra kyrkogårdsmuren. Gravvårdarna varierar i storlek och form. Till skillnad från många andra kyrkogårdar domineras raden inte helt av stora familjegravvårdar, även om vissa högresta monument förekommer. Gravvården över smeden Wallenborg I kvarterets norra del står en konstnärligt utförd gravvård av smidesjärn över en smed. Gravvården är nära förbunden med den avlidnes yrke och har därför både hantverkshistoriskt och personhistoriskt värde. Gravraden längs muren Gravläggningarna i kvarteret är från 1895 till början av 2000-talet. Gravvårdarna är huvudsakligen utförda av grå, svart eller röd granit. Placeringen i en obruten rad intill kyrkogårdsmuren har ett mycket högt kulturhistoriskt värde och visar ett äldre sätt att placera familjegravar. Kvarter C Kvarter C ligger öster och sydöst om kyrkan och har en striktare och mer sluten karaktär än övriga kyrkogården. Området präglas av höga rygghäckar och ett stort antal grusgravar omgivna av låga tujahäckar. Tre grusgångar löper genom kvarteret i nord–sydlig riktning. Rygghäckarna Tre omkring 1,4 meter höga klippta tujahäckar löper genom kvarteret från norr till söder. En fjärde häck i väster har ersatts av ölandstok. Häckarna skapar tydliga rum och bidrar starkt till kvarterets slutna och regelbundna karaktär. De häckomgärdade grusgravarna I kvarteret finns 23 grusgravar omgivna av omkring 0,4 meter höga tujahäckar. Gravarna är täckta med krossgrus och några har gångar av kalkstens- eller cementplattor. Gravläggningarna sträcker sig från 1905 till början av 2000-talet men huvuddelen är från 1940-talet och senare. Bautastenen I kvarterets sydöstra hörn står en hög gravvård av bautastenstyp omgiven av pollare och kedjor. Gravplatsen är ett tydligt exempel på en påkostad familjegrav och avviker i höjd och utformning från kvarterets många låga och breda stenar. Kvarter D Kvarter D ligger nordöst om kyrkan och utgör den del som tillkom under 1930-talet. Områdets östra del saknar rygghäckar och har därför en öppen karaktär, även om gravvårdarna är placerade som om häckar tidigare hade funnits. Gravstenarna är i huvudsak låga och breda och utförda av grå, svart eller röd granit. Kvarterets ursprungliga plan Två oxbärshäckar står väster om den nord–sydliga mittgången. Formklippta tujor finns vid den östra grinden, i gångens norra fond och vid öppningen mot minneslunden. Flera av dessa inslag finns redan markerade på planen till utvidgningen från 1930-talet och har därmed en lång kontinuitet. Gravvårdar i kvarter D Gravläggningarna började under 1930-talet. De låga och breda gravstenarna är typiska för de kyrkogårdsutvidgningar som anlades från 1930-talet och framåt. Området var ursprungligen huvudsakligen avsett för allmänna gravar. Minneslund Minneslunden ligger utanför den norra kyrkogårdsmuren och väster om kvarter D. Den har en sektorsformad plan och avgränsas av muren, en oxbärshäck i öster och en låg idegranshäck. En gång med cementplattor leder fram till minnesstenen och planteringarna. Där finns även en äldre lind och en sittbänk. Parkytan vid minneslunden Norr om kyrkan och väster om minneslunden finns en klippt gräsyta som avgränsas av sluttningen mot Svartån. I väster omger en häck av ölandstok en bänk och två planteringar. Höga tujor växer i områdets nordöstra del. Runstenen Runstenen står söder om kyrkan på en gräsyta med buskar av ölandstok och syren. Den har tidigare fungerat som grindstolpe och är skadad. Inskriften var vid inventeringen varken imålad eller fullständigt tolkad. Stenen är registrerad som fornlämning. Undanställda gravvårdar Norr om minneslunden står flera undanställda gravvårdar, varav några är höga och polerade. Ytterligare stenar ligger i nordsluttningen och några vårdar är uppställda öster om sakristian. Stenarna har flyttats från sina ursprungliga gravplatser och har därför delvis förlorat sina historiska sammanhang. Gravvårdar och gravtradition Kyrkogården innehåller både höga äldre gravvårdar och yngre låga och breda stenar. Bland de mer ovanliga formerna finns den sköldformade stenen, smidesvården över smeden Wallenborg och bautastenen med pollare och kedjor. Den tydligaste skillnaden går mellan de enkla linjegravarna i väster och de påkostade, häckomgärdade grusgravarna i öster. Titlar och näringsliv Titlarna på gravvårdarna speglar framför allt jordbruk och hantverk. Lantbrukare är en vanligt förekommande titel. Bland hantverksyrkena finns skräddarmästare och skomakarmästare. Smedens gravvård i kvarter B ger genom både titel och konstnärlig utformning ett särskilt tydligt exempel på sambandet mellan yrke och gravmonument. Kulturhistoriska värden Sya kyrkogård har höga kulturhistoriska värden genom sin bevarade struktur och sina tydligt skilda gravområden. Linjegravarna väster om kyrkan och de tujahäcksomgärdade grusgravarna i kvarter C är särskilt betydelsefulla och visar två olika gravskick och sociala traditioner. Gravraderna längs kyrkogårdsmuren dokumenterar den äldre placeringen av familjegravar. Smidesgrindarna från 1800-talets senare del och trädkransen med lönnar, almar, askar och kastanjer är viktiga för kyrkogårdens helhetsmiljö. Kvarter D visar genom sina låga gravvårdar, gångar, oxbärshäckar och tujor 1930-talets kyrkogårdsplanering. Även runstenen och enskilda gravvårdar, däribland smidesvården, sköldstenen och bautastenen, har höga kulturhistoriska och lokalhistoriska värden. Se även Sya kyrka Referenser