NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Slöjdhuset

Slöjdhuset kallas en kulturhistoriskt värdefull byggnad i kvarteret Grötlunken vid Eastmansvägen 32–34 i stadsdelen Vasastaden i Stockholm. Byggnaden ägs av AB Stadsholmen och är grönmärkt av Stadsmuseet i Stockholm, vilket innebär "att bebyggelsen bedöms vara särskilt värdefull från historisk, kulturhistorisk, miljömässig eller konstnärlig synpunkt". Byggnadsbeskrivning Det så kallade Slöjdhuset ligger bakom (norr om) Sabbatsbergs kyrka och är en av de få kvarvarande byggnaderna från den tiden då fattigvård bedrevs på Sabbatsberg. Namnet Sabbatsberg kommer från vinskänken Valentin Sabbath som 1709 köpte södra delen av Rörstrands ägor och drev där ett värdshus och anlade karpdammar. Slöjdhuset uppfördes 1849 som ekonomibyggnad. Byggherre var direktionen för Sabbatsbergs fattighus församling som 1751 köpte fastigheten Sabbatsberg, arkitekten är okänd. Ursprungligen hade huset åtta dörrar i södra långväggen som ledde till utrymmen som mangelbod, stall, vagnshus, rum för likvagn, fähus, utedass samt vedbodar för anstaltens direktör, pastor och matbespisning. I östra gaveln anordnades senare en större port som ledde till ett gravkapell med bårhus vilka kom till vid en ombyggnad 1884. Gravkapellet ersatte då ett kapell som revs när Klaragasverkets femte gasklocka byggdes där fattigvården hade sin kyrkogård. Ovanför entréporten fanns en tympanon och till höger och vänster smala fönsteröppningar som man kan se på ett fotografi från 1937. De är numera borttagna, likaså dörrarna på långsidan med undantag av en. Under andra hälften av 1900-talet började byggnaden användas som slöjdlokaler för den omvårdnadsverksamheten som Stockholms läns landsting inrättade här och byggnaden fick sitt nuvarande namn Slöjdhuset. År 2010 övertogs Slöjdhuset av AB Stadsholmen som äger och förvaltar stadens äldre byggnader. Sedan 2018 hyrs Slöjdhusets lokaler av Vetenskapsjournalisterna i Stockholm. En frilansgrupp med journalister, fotografer, grafiska formgivare, illustratörer och författare. Andra historiska byggnader i området (urval) Katarinahuset Klarahuset Nicolaihuset Valentinhuset Johanneshuset Adolf Fredrikshuset Noter Källor AB Stadsholmen: Fastigheten Grötlunken 3, Slöjdhuset. Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Slöjdhuset.
Långträsks kyrka

Långträsks kyrka är en kyrkobyggnad i Långträsk. Den är församlingskyrka i Piteå församling i Luleå stift. Kyrkobyggnaden Kyrkan i Långträsk uppfördes i samband med bildandet av stationssamhället Långträsk. Kyrkan invigdes 20 oktober 1901. Ritningarna var gjorda av hemmansägaren F E Öberg. År 1922 byggdes nuvarande sakristia. År 1933 installerdades elektrisk belysning. Altartriptyken är målad av konstnär Fridtiof Erichsson, Luleå, 1959. Kyrkan har en stomme av trä och består av långhus med kor i öster och ett gaveltorn med ingång i väster. Norr om koret finns en vidbyggd sakristia. Referenser Noter Externa länkar Bebyggelseregistrets anläggningspresentation
Kastellholmsbron

Kastellholmsbron (Swedish: "The Citadel Islet Bridge") is a small bridge in central Stockholm, Sweden, connecting the small island Kastellholmen to Skeppsholmen. The name is derived from the citadel, lending its name to the entire island. The first citadel was constructed in the 1640s together with the bridge. The citadel was then replaced, first in 1746, and then again following a major explosion in 1848. The present bridge dates from 1880, but has been rebuilt since. See also List of bridges in Stockholm Skeppsholmsbron References
Kastellholmsbron

Kastellholmsbron är en kort och låg bro mellan Skeppsholmen och Kastellholmen i Stockholm. Namnet härrör från Kastellet på ön Kastellholmen. Den första bron byggdes förmodligen redan på 1640-talet, något sydväst om dagens bro, vilket en historisk karta från samma tid visar. Denna bro var av trä och betydligt längre än den nuvarande. Genom landhöjningen har Skeppsholmens och Kastelholmens stränder ryckt närmare varann. Omkring 1670 tillkom en ny pålad träbro en bit öster om den första. Mellan dessa broar uppstod en liten hamn, som man nådde genom vindbryggor på båda broarna. På 1720-talet använde Flottan denna hamn för galärerna. Hamnen blev dock otillräcklig för galärflottan och en annan hamn byggdes på norra Skeppsholmen. En ny bro anlades 1818 över en sjunken pråm och ett annat vrak. Den nuvarande bron uppfördes 1880 och är en betongkonstruktion med järnräcke, men har senare byggts om, bland annat 1936. Sitt nuvarande namn fick bron 1961. Genomfart under bron är förbjuden. Källor Information från www.sjogard.se Nils-Gustaf Stahre, Per Anders Fogelström m.fl. (1986). Stockholms gatunamn. Stockholm: Allmänna Förlaget. ISBN 91 38 90777 1
Karl Johansskolan

Ej att förväxla med Karl Johans skola i Norrköring Karl Johansskolan är en kommunal grundskola i stadsdelen Majorna i Göteborg. Den består av en folkskolebyggnad från år 1875, samt en huvudbyggnad och en flygelbyggnad uppförda under åren 1922–1925 efter ritningar av Gunnar Asplund. Karl Johansskolan ligger mitt i Majorna, nära hållplatsen Kaptensgatan. Skolan har cirka 650 elever från förskoleklass till årskurs 6. Skolan är en kommunal grundskola och en del av Göteborgs Stad. I skolans östra flygel finns också en förskola. Byggnaden År 1875 uppfördes en folkskolebyggnad, ritad av P. J. Rapp. Byggnaden är uppförd i två våningar med två tvärställda sidodelar. Fasaden är i rött tegel och med gråstenssockel. Efter en arkitekttävling år 1915 uppfördes en ny huvudbyggnad och en lägre flygel under åren 1922–1925 efter ritningar av Gunnar Asplund. De är uppförda i gult tegel i nyklassicistisk stil och försedda med dekor vid takfoten och gavelpartierna. På entréfasadens gavelparti finns en relief utförd av skulptören Ivar Johnsson. Huvudbyggnaden och flygeln är försedda med skiffertäckt tak. Undersidan på det utskjutande taket är målad med en varm röd färg. Exteriören, interiören och inredningen med armatur, dricksfontäner och inbyggda klädnischer, kännetecknas av en konstnärlig helhet. Vid arkitekttävlingen år 1915 vann Björner Hedlund och Gustaf Birch-Lindgren och Gunnar Asplund vann andrapris, men efter en omtävling fick han uppdraget, då hans förslag var billigast. Arkitekturen kom dock att ändras under åren mellan tävlingen och skolans invigning. Ursprungligen var den mer nationalromantisk, men övergick till klassicistisk. Byggnadskommittén beslöt även att huvudbyggnaden skulle bli 1,4 meter smalare, varigenom byggnaden blev mera högrest, men syftet var att sänka byggkostnaderna. Huvudbyggnaden restaurerades under åren 1989–1991, varvid interiörens ursprungliga kulörer återställdes. I skolan rymdes från början utöver källarplan 32 lektionssalar, men det fanns också bespisningslokal, skolbad med bassäng, vaktmästarbostad och högst upp på gaveln en sal för friluftsundervisning för hälsoklasserna. Skolan stod färdig 1925. Asplunds världsrykte har gjort den till ett internationellt resmål bland arkitektstudenter. Historik Under mellankrigstiden var Karl Johansskolan en central skola för pragmatismens med John Deweys pedagogiska tankar. Genom Elsa Skäringer-Larssons och Ester Hermanssons arbete blev skolan en pionjärskola för aktivitetspedagogiken. Det var framför allt kopplingen mellan forskningen och klassrumspraktiken som stod i fokus för deras intresse. År 1990 eldhärjades skolan. Skolan restaurerades med Jan Wallinder som ansvarig arkitekt. Referenser Noter Tryckta källor Lönnroth Gudrun, red (1999). Kulturhistoriskt värdefull bebyggelse i Göteborg: ett program för bevarande. D. 1. Göteborg: Stadsbyggnadskontoret. Libris 2901636. ISBN 9189088042 Schönbeck, Gun (2012). Göteborg genom ritningar 2 Byggande under 1900-talet. Skrifter utgivna av Arkivnämnden för Västra Götalandsregionen och Göteborgs stad, 1404-658X ; 12. Göteborg: Regionarkivet (RA. Libris 13498447. ISBN 9789197940214
Tärendöholmen

Tärendöholmen is een deels bebouwd eiland in de Zweedse Kalixälven op de plaats waar de Tärendörivier instroomt. Het eiland behorende bij het dorp Tärendö wordt gebruikt als festivalplaats. Het eiland heeft geen vaste oeververbinding, men moet met het veer over. De oppervlakte is ongeveer 4,5 hectare. Zweedstalige Wikipedia. Tärendöholmen. met lijst van artiesten op het festival
Anundshög

Anundshög (také Anundshögen či Anunds hög) je mohyla nalézající se nedaleko Västeråsu v historické švédské provincii Västmanland. V průměru mohyla měří přes 60 m a vysoká je 9 m. Vrchol mohyly je zploštělý a poškozený výkopem z roku 1788. Ohniště pod mohylou bylo datováno radiokarbonovou metodou do období mezi lety 210 až 540 n. l. Pohřebiště tak bylo používáno od dob stěhování národů do vikingské éry. Vedle hlavní mohyly se na lokalitě nachází dalších deset menších mohyl a další desítky nemohylových hrobů. Johan Peringskiöld (1654–1720) spojuje mohylu s legendou o králi Anundovi, což je však pouhá spekulace. Předpokládá se, že pojmenování lokality je odvozeno od velkého runového kamene z 11. století, na kterém je jméno Anund zmíněno. Nápis na runovém kameni zní: + fulkuiþr + raisti + stainn + þasi + ala + at + sun + + sin + hiþin + bruþur + anutaR + uraiþr hik + runaR Nápis lze přeložit jako Folkvid postavil všechny tyto kameny na památku svého syna Hedena, bratra Anunda. Vred zasáhl runy. Na úpatí mohyly jsou dvě velké kamenné lodě. Jedna měří 51 m a druhá 54 m. Každá z nich se skládá přibližně z dvou desítek nepravidelných kamenů, z nichž jsou některé větší než člověk. Přidružený hrob leží pod relativně malým kamenem uprostřed lodí. Poměr délky a šířky kamenných lodí odpovídá rozměrům skutečných vikingských lodí. Kromě nich se na lokalitě nachází ještě tři menší poškozené kamenné lodi. Podél mohyly se nalézá řada čtrnácti menhirů s runovým kamenem uprostřed řady. Jedná se o pozůstatek tzv. Runového kamenného mostu datovaného do vikingského období. Lokalita až do 13. století sloužila jako místo pro thing. Fotogalerie Odkazy Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Anundshög na německé Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Anundshög na Wikimedia Commons
Anundshög

Anundshög (også kaldet Anundshögen og Anunds hög) er en gravhøj nær Västerås i Västmanland. Den har en diameter på 60 m og er omkring 9 m høj, og det er dermed den største i Sverige. Dateringen på gravhøjen variere fra bronzealderen til jernalderen. Et ildsted under den er blevet dateret til mellem 210 og 540 ved hjælp af kulstof 14-datering. Nogle historikere har associeret gravhøjen med den legendariske kong Bröt-Anund, mens andre mener at dette er uhyre spekulativt. Navnet skulle angiveligt være taget fra den store runesten på stedet, (Vs 13) den centrale sten i en række på 15 stykker lang gravhøjen. De blev genrejst i 1960'erne og markere tilsyneladende retningen til Eriksgata. På inskriptionen på runestenen står: + fulkuiþr + raisti + stainn + þasi + ala + at + sun + + sin + hiþin + bruþur + anutaR + uraiþr hik + runaR "Folkvid rejste alle disse sten efter sin søn Heden, Anunds bror. Vred ristede runerne." For foden af gravhøjen er der to store skibssætninger, der er placeret i forlængelse af hinanden, og de er henholdsvis 51 m og 54 m lange. Der har været tingsted på området og skibsætningerne bliver associeret med denne funktion. Galleri Referencer Eksterne henvisninger Anundshög homepage Jouni Tervalampi, Anundshög, utanför Västerås, Västmanland (svensk) Anunds mäktiga gravhög Arkiveret 14. august 2010 hos Wayback Machine, Vikingarnas landskap, Fotevikens Museum (svensk) Anundshögen, Runstenar i Sverige, Swedish National Heritage Board (svensk)
Anundshög

Anundshög (also Anundshögen and Anunds hög) is a tumulus near Västerås in Västmanland, the largest in Sweden. It has a diameter of 60 metres (200 ft) and is about 9 metres (30 ft) high. Assessments of the era of the mound vary between the Bronze Age and the late Iron Age. A fireplace under it has been dated by radiocarbon dating to sometime between AD 210 and 540. Some historians have associated the mound with the legendary King Anund, while others regard this as speculative. It is purported also that the name is taken from the large runestone at the site, (Vs 13) the central stone in a row of 15 alongside the mound, re-erected in the 1960s and apparently marking out the route of the Eriksgata. The inscription on the runestone reads: + fulkuiþr + raisti + stainn + þasi + ala + at + sun + + sin + hiþin + bruþur + anutaʀ + uraiþr hik + runaʀ "Folkvid raised all of these stones after his son Heden, Anund's brother. Vred carved the runes." At the foot of the mound are 2 large stone ships placed end to end, 51 metres (167 ft) and 54 metres (177 ft) long. The site was a thing-place and the ship settings may be associated with this function. References External links Anundshög homepage Jouni Tervalampi, Anundshög, utanför Västerås, Västmanland (in Swedish) Anunds mäktiga gravhög, Vikingarnas landskap, Fotevikens Museum (in Swedish) Anundshögen, Runstenar i Sverige, Swedish National Heritage Board (in Swedish)
Anundshög

Anundshög (le tumulus d'Anund) désigne un tumulus mais aussi l'ensemble du site protohistorique associé, situé dans la commune de Västerås, dans le Västmanland en Suède. Le tumulus est le plus grand de Suède, mesurant entre 64 et 68 m de diamètre et plus de 9 m de haut. La couche à la base du tumulus est datée par carbone 14 à l'an 210 à 540, ce qui laisse supposer que le tumulus lui-même est daté d'entre la période des grandes migrations et l'âge des Vikings. Le tumulus est constitué d'une base en argile sur laquelle les corps des défunts ont été brûlés, et le tout fut recouvert d'un cairn funéraire puis de terre. Le sommet aplati est dû à un pillage du site en 1788. Il y a désormais des escaliers pour accéder au sommet. Autour du tumulus se trouve un grand nombre de vestiges protohistoriques : 11 tumulus, 10 groupes de pierres en cercle, 5 bateaux de pierre, 14 menhirs et une pierre runique. Les deux plus grands bateaux de pierre sont alignés, et mesurent respectivement 54 et 51 m de long. Ils ont été restaurés en 1932, les pierres ayant été renversées, probablement au début du Moyen Âge afin de détruire le site païen après la christianisation de la région. Plusieurs des pierres dressées sont alignées et marquent l'ancienne route Eriksgata que devait prendre le roi de Suède après son élection. Anundshög était en effet un thing (assemblée) important de la région. La pierre runique est plus récente, datant probablement du début du XIe siècle ; l'image au cœur de la pierre est unique et est interprétée comme un homme et une femme enlacés. Le texte en rune peut être traduit approximativement : « Folkvid a dressé toutes ces pierres en l'honneur de son fils Heden, le frère d'Anund. Vred a gravé les runes. ». Si le Anund de cette inscription est probablement celui qui a donné son nom au site, il est très peu probable qu'il soit la personne enterrée dans le tumulus, qui est vraisemblablement plus ancien. Références Annexes Articles connexes Mégalithisme en Europe Portail de la Suède Portail de l’archéologie Portail de l'âge des Vikings
Anundshög

Anundshög, detto anche Anundshögen (in svedese: "tumulo di Anund") è un tumulo vicino Västerås nella contea di Västmanland, il più grande in Svezia. Ha un diametro di 60 metri ed è alto circa 9 metri. Ai piedi del tumulo, accanto alla Eriksgata ("strada di Eric"), vi sono poste più pietre runiche, tra cui la imponente Vs13, eretta attorno all'anno 1000, che recita: Da questa iscrizione è derivata l'attribuzione del tumulo a re Anund, sebbene le misurazioni con il radiocarbonio diano una stima molto più antica, tra l'età del bronzo e quella del ferro. Sempre in prossimità del tumulo vi sono i resti di undici sepolture minori (tra i 6 m e i 10 m di diametro), di dieci circoli di pietra e cinque navi di pietra, di cui due molto estese (51 m e 54 m), poste una dietro l'altra. Nel lunghissimo periodo di esistenza del sito, esso fu utilizzato per rituali di ogni sorta e per le riunioni delle thing. La maggior parte delle distruzioni avvenne attorno al 1600, presumibilmente perché la presenza del sito non era più accettabile per lo spirito cristiano del tempo. Molte delle pietre furono rierette o ricollocate negli anni sessanta del novecento. Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Anundshög
Monte de Anundo

O Monte de Anundo (em sueco: Anundshög) é um monte funerário do século V-VIII localizado em Badelunda, a 5 km a leste da cidade de Västerås, na província da Västmanland, na Suécia. É o maior monte funerário (gravhög) do país, com 14 m de altura e 60 m de diâmetro. Segundo a tradição, é a sepultura do rei lendário Anundo das Estradas (Bröt-Anund). Todavia não houve nenhuma investigação arqueológica até aos nossos dias, que confirmasse esta crença. O local foi usado como campo funerário (gravfält) na Era das Migrações Nórdicas e na Era Viquingue. Na base do monte foi detetado um ”fogão de pedra”, datado por carbono para 210-540, na Era das Migrações Nórdicas. A área do Monte de Anundo compreende 12 montes funerários, 1 pedra rúnica – a "Pedra de Anundo", 5 barcos funerários de pedra compostos por blocos de pedra, e 10 grupos de pedras. Um dos barcos funerários tem 53 m de comprimento e 16 m de largura. O local parece ter sido um centro de poder, que por qualquer razão decaiu com o tempo. A Pedra de Anundo tem uma inscrição em caracteres rúnicos onde se pode ler Folkviðr ræisti stæina þasi alla at sun sinn Heðin, broður AnundaR (Folkvid mandou erguer todas estas pedras em memória do seu filho Heden, irmão de Anundo). A identidade deste Anundo permanece um mistério, havendo todavia a possibilidade de ser ele que esteja na origem do nome do monte. Referências Ligações externas Página do Monte de Anund, em inglês
Anundsjösjön

Der Anundsjösjön ist ein See in der Gemeinde Örnsköldsvik in der schwedischen Provinz Västernorrlands län. Geografie Der See erstreckt sich zwischen Bredbyn und dem Tätort Mellansel und ist der größte See, durch den der Moälven fließt. In den See fließt auf halber Länge der Norrbölesån. Name Nach einem Beschluss des Lantmäteriverket vom 24. August 2010 wurde der Name des Sees von Anundsjön in Anundsjösjön geändert, obwohl der erstgenannte Name der gebräuchlichere ist. Weblinks Einzelnachweise
Anundsjösjön

Anundsjösjön är en närmare milslång sjö mellan orterna Mellansel och Bredbyn i Örnsköldsviks kommun i Ångermanland som ingår i Moälvens huvudavrinningsområde. Sjön är 23 meter djup, har en yta på 5,43 kvadratkilometer och befinner sig 49,9 meter över havet. Anundsjösjön ligger i Moälven Natura 2000-område. Sjön avvattnas av vattendraget Moälven (Åselån). Antarsberget och badplatsen Sandudden ligger utmed sjön. Anundsjösjön är den största sjö som avvattnas av Moälven som har sin början i sjöns utlopp. Efter utredning beslutade Lantmäteriverket den 24 augusti 2010 att byta sjöns namn från Anundsjön till Anundsjösjön. Detta efter en undersökning av hur sjön benämnts genom tiderna samt med hänvisning till att namnet Anundsjösjön tycks vara den idag vanligaste namnformen efter hörande av Anundsjö hembygdsförening. Delavrinningsområde Anundsjösjön ingår i delavrinningsområde (703823-162290) som SMHI kallar för Utloppet av Anundsjösjön. Medelhöjden är 128 meter över havet och ytan är 40,95 kvadratkilometer. Räknas de 157 avrinningsområdena uppströms in blir den ackumulerade arean 1 463,11 kvadratkilometer. Avrinningsområdets utflöde Moälven (Åselån) mynnar i havet. Avrinningsområdet består mestadels av skog (61 procent). Avrinningsområdet har 5,42 kvadratkilometer vattenytor vilket ger det en sjöprocent på 13,2 procent. Bebyggelsen i området täcker en yta av 0,45 kvadratkilometer eller 1 procent av avrinningsområdet. Galleri Se även Lista över insjöar i Örnsköldsviks kommun Källor SMHI: Sjöar, vattendrag och avrinningsområden Externa länkar Delavrinningsområden på SMHI Vattenwebb (S-HYPE) Ladda ner data från Svenskt Vattenarkiv Anundsjösjön på VISS Sveriges Radio P4 Västernorrland 27 oktober 2010
Svampen

Svampen er et vandtårn i bydelen Norr i Örebro. Svampen blev tegnet af arkitekten Sune Lindström. Vandtårnet er 58 meter højt og har kapacitet til 9.000 m3. Det indviedes i maj 1958 og erstattede da Søndre og Nørre Vandtårn. Oppe i tårnet er en vandudstilling (Aqua Nova) samt café- og konferencefaciliteter. På terrassens vestre kant findes også en model af planeten Neptun, som udgør endepunktet i den 2,5 km lange model Solsystemet i Örebroformat. Svampen har cirka 100.000 besøgere per år. En kopi af Svampen (men 33 procent større) findes i Saudiarabiens hovedstad Riyadh. Kopien byggedes efter ønske fra den daværende prins Faisal bin Abdul Aziz. Svampen blev listet som bygningsminde i 2005. På Verdens Diabetes Dag den 14. november 2007 belystes Svampen med blåt lys som stod for kampen mod folkesygdommen diabetes. I 2008 blev Svampen udset til et af Sveriges syv underværker i beton af tidskriftet Betongs læsere. Eksterne henvisninger Vattentornet Svampen – Örebro kommun Om Svampen på Länsstyrelsens webbplats Referencer
Svampen

Svampen (lit. 'The mushroom') is a water tower in Örebro. It replaced the Norra Vattentornet and Södra vattentornet in 1958. It was created by architect Sune Lindström. It is 58 meters high. The top is accessible by the public via an elevator, and hosts a small events and exhibition space with a cafe on the structure's terrace. To prevent suicide attempts in 2012 Örebro Municipality decided to build a net cage around the edges of Svampen. In 2025, Svampen was replaced by the new water tower Lyra, located on the outskirts of the city. The new tower holds 15 million litres of water, compared with the old tower's 9 million litres. References
Svampen (Örebro)

Svampen is een watertoren in het stadsdeel Norr in de Zweedse stad Örebro. Svampen is ontworpen door de architect Sune Lindström en is 58 meter hoog. In de toren kan 9.000.000 liter water worden opgeslagen. De toren dient sinds de opening in mei 1958 als vervanger voor de noordelijke en zuidelijke watertoren van Örebro. Boven in de toren is een café en conferentiecentrum. De toren wordt bezocht door ongeveer 100.000 mensen per jaar. Een 33% hogere kopie is gebouwd in de Saoedi-Arabische stad Riyad en is gebouwd volgens de wensen van de toenmalige prins Faisal bin Abdoel Aziz al-Saoed. In 2005 werd Svampen uitgeroepen tot historisch gebouw en op 14 november 2007 (Wereld Diabetesdag) werd de toren beschenen met blauw licht om de strijd tegen diabetes te ondersteunen.
Svampen

Svampen (швед. Svampen, в переводе — гриб) — водонапорная башня в городе Эребру, Швеция. Была запущена в эксплуатацию в мае 1958 года. Высота башни составляет 58 метров, она вмещает 9 миллионов литров воды. Копия этой водонапорной башни установлена в Эр-Рияде, столице Саудовской Аравии. Туристическая ценность Башня открыта для всех желающих с 1 мая по 31 октября. С момента открытия здесь побывало более 8 миллионов туристов. Для посетителей на верхнем этаже открыто кафе и смотровая площадка. См. также Кувейтские водонапорные башни Ссылки Marie Lindström. Possibly the most visited water tower in the world! (англ.) (6 сентября 2006). Архивировано из оригинала 26 мая 2008 года. Örebro kommuns hemsida om Svampen (швед.). www.orebro.se. Дата обращения: 5 мая 2021. Архивировано из оригинала 25 сентября 2008 года.
Водонапірна вежа Svampen

Водонапірна вежа Гриб (швед. Svampen) була здана в експлуатацію в травні 1958 року в місті Еребру, Швеція. Її висота становить 58 метрів, вежа вміщує 9 мільйонів літрів води. Копія цієї водонапірної вежі встановлена в Ер-Ріяді, столиці Саудівської Аравії. Туризм Вежа відкрита для відвідувачів з 1 травня по 31 жовтня щорічно. З дня відкриття тут побувало понад 8 мільйонів туристів. Для відвідувачів на верхньому поверсі відкрита кав'ярня і оглядовий майданчик. Посилання Possibly the most visited water tower in the world! (англ.) Örebro kommuns hemsida om Svampen (швед.) [Архівовано 25 вересня 2008 у Wayback Machine.]