NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Riddarholmen

Riddarholmen, littéralement l'îlot des chevaliers en suédois, est une petite île et un quartier du centre de Stockholm en Suède. Présentation Elle fait partie de Gamla stan, la vieille ville de Stockholm, et abrite de nombreux palais du XVIIe siècle. La principale attraction de l'île est son église, l'Église de Riddarholmen, lieu d'enterrement des rois de Suède depuis le XVIe siècle. La côte ouest de l'île offre une vue exceptionnelle sur la baie de Riddarfjärden et sur l'hôtel de ville de Stockholm. Une statue de Birger Jarl, considéré comme le fondateur de la ville, se trouve sur un pilier au nord de Riddarholmskyrkan. Histoire Le plus vieux nom connu de l'île est Kidaskär. Au XIIe siècle y fut construit un monastère franciscain, et le nom de l'île devint Gråmunkeholmen. Pendant la Réforme, le monastère fut fermé et transformé en une église, et en 1638 l'île prit son nom actuel. Bâtiments Notes et références Voir aussi Articles connexes Canal de Riddarholm Liens externes Portail de Stockholm Portail des îles Portail de la mer Baltique
Riddarholmen

Riddarholmen (svédül: A lovagok szigete) Stockholm központjában levő kis sziget. A Stadsholmen és Helgeandsholmen szigetekkel együtt az óvárost, Gamla Stant alkotja. Ezen a szigeten több kisebb nemesi palota és a Riddarholmskyrkan (lovagok temploma) található. A sziget nyugati csücskében gyönyörű kilátás nyílik a Riddarfjärden-re, amit sok TV műsorban háttérként használnak a svéd televízió csatornáiban. Bigger Jarl (Stockholm alapítója) szobra a sziget északi részében található. A sziget legrégebbi neve Kidaskär volt. Mikor a franciskánus kolostort felépítették a 13. században, átnevezték Gråmunkeholmen-nek. A reformáció korában a kolostorból templomot csináltak és 1638-ban a sziget megkapta a jelenlegi nevét.
Riddarholmen

Riddarholmen, letteralmente "l'isolotto dei cavalieri", è una piccola isola del centro di Stoccolma. Fa parte di Gamla stan, la città vecchia di Stoccolma, e racchiude numerosi edifici del XVII secolo. Il monumento di maggior rilievo è la chiesa Riddarholmskyrkan, antico luogo di sepoltura dei Sovrani di Svezia. Tra gli altri monumenti la statua ottocentesca di Birger Jarl, fondatore della città e il secentesco palazzetto Wrangel. Note Bibliografia (SV) scheda dello Swedish National Heritage Board, su raa.se. URL consultato il 19 luglio 2018. Vedere il Nordeuropa. Danimarca, Svezia, Norvegia, Finlandia, Islanda, Firenze, Edizioni Primavera, 1992. Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Riddarholmen
Riddarholmen

Riddarholmen (Het eiland van de ridder) is een stadsdistrict van Södermalm en een klein eiland in het Mälarmeer ten westen van Gamla Stan, in het centrum van Stockholm. Op het eiland is een grote kerk te vinden (Riddarholmskyrkan), een plein met een standbeeld van Birger Jarl en enkele persoonlijke paleizen. Het eiland is een wijk in het stadsdeel Södermalm, en is de kleinste wijk van Stockholm. Het eiland kent nauwelijks bewoning meer. Zie ook Schip van Riddarholmen (1517)
Riddarholmen

Riddarholmen (wym. [ˈrɪ̂dːarˌhɔlːmɛn]) – wyspa i zarazem dzielnica w centralnym Sztokholmie. Wyspa stanowi część Gamla stan i mieści parę ciekawych pałaców pochodzących z XVII wieku. Główny punkt orientacyjny to kościół Riddarholmen, w którym pochowani są władcy Szwecji. Zachodni kraniec wyspy daje wspaniałą panoramę zatoki Riddarfjärden. Znajduje się tam posąg jarla Birgera – legendarnego założyciela Sztokholmu. Historia wyspy Po 1250 roku na wyspie zwanej wtedy Kidskär leżącej poza granicami osady wypasało się bydło. W latach 1270–1285 założono opactwo franciszkańskie. Zmieniono także nazwę na Gråmunkeholmen. W 1527 w wyniku reformacji usunięto zakonników z wyspy. Na początku XVII wieku nadano ziemię szlachcicom i zmieniono ponownie nazwę na obecną. Po pożarze twierdzy Tre Kronor rodzina królewska przeniosła się do Pałacu Wrangla. Po 1830 dom Fleminga używany zostaje na posiedzenia parlamentarne. W latach 1865–1875 dzięki przebudowie gmachu parlamentu i domu Hebbego powstaje siedziba dwuizbowego parlamentu. W 1905 parlament przenosi się do nowej siedziby na Helgeandsholmen.
Riddarholmen

Riddarholmen (significando em Sueco: "o ilhéu do cavaleiro") é um ilhéu situado no centro de Estocolmo, na Suécia. Constitui um bairro da cidade desde 1905, ocupando uma área de cerca de 6 hectares. Situa-se no lago Mälaren, junto ao bairro de Gamla stan, a cidade velha, albergando diversos palácios privados datando do século XVII. O edifício mais importante é a Igreja de Riddarholmen, onde são sepultados os Monarcas da Suécia desde o século XVI. O extremo ocidental do ilhéu oferece uma vista panorâmica pitoresca da baía de Riddarfjärden, usada muitas vezes por jornalistas televisivos com o edifício da administração municipal Stockholms stadshus (Câmara Municipal de Estocolmo (br: Prefeitura de Estocolmo) como pano de fundo. A norte da igreja, existe, sobre um pilar, uma estátua de Birger Jarl, considerado, de acordo com a tradição, o fundador da cidade de Estocolmo. Destacam-se ainda o antigo edifício do parlamento sueco, no canto a sudeste, o antigo arquivo nacional sueco, na costa oriental, e o chamado edifício Norstedt, antigo local de impressão da editora Norstedts, cuja torre é facilmente identificável em imagens panorâmicas da cidade. Origem do nome O ilhéu foi mencionado pela primeira vez como Kidaskär (significando literalmente rochedo dos cabritos, indicando que talvez fosse usado para a criação de gado caprino) na crónica Erikskrönikan, datada de cerca de 1325, que descreve como o rei Magno Ladulás (1240-1290) mandou construir um mosteiro Franciscano por volta de 1270, tendo ordenado nele ser sepultado no seu testamento de 1285. Durante a Idade Média, o nome original desapareceu dos registos históricos, tendo sido substituído por Gråbrödraholm ("ilhéu dos irmãos franciscanos"), Munckholmen ("ilhéu dos monges") e Gråmunkeholm ("ilhéu dos monges franciscanos"), tendo este último sido o mais usado até ao século XVII. O mosteiro foi, contudo, encerrado após a reforma protestante e convertido numa igreja. Talvez como consequência destes acontecimentos, o nome do ilhéu tenha sido alterado na década de 1630, sendo mencionado como Riddarholmen, för detta Gråmunkeholm kallad ("ilhéu do cavaleiro, chamado anteriormente ilhéu dos monges franciscanos") em 1638. A partir de 1527, o ilhéu foi também habitado por camponeses, que exploravam cerca de 50 pequenas quintas. A partir da década de 1620, com o dealbar do Império Sueco, os camponeses foram obrigados a abandonar as suas propriedades. O ilhéu foi dividido em propriedades maiores e doado por Gustavo II a nobres que o haviam ajudado na guerra. Nessa altura, foram construídos palácios (como o de Wrangel e o de Banér), tendo o nome Riddarholmen, associado aos cavaleiros nobres, acabado por nascer.. O nome antigo persistiu, contudo. Enquanto Carlos XI da Suécia (1655-1697) preferia o nome novo, a sua filha mais nova Ulrica Eleonora (1688-1741) permaneceu fiel ao nome antigo. Referências
Schloss Säfstaholm

Schloss Säfstaholm liegt am Rande des schwedischen Ortes Vingåker in der Provinz Södermanland. Es wurde 1666 für Reichsrat Gustaf Larsson Sparre gebaut und der Architekt war voraussichtlich Erik Dahlberg, der im nahen Schloss Skenäs wohnte. Das Schloss, welches 1762 niedergebrannt war, wurde 1815 mit geringfügigen Änderungen wiedererrichtet. Es gehört seit 1986 der Gemeinde Vingåker. Geschichte Das ursprüngliche Gut war ein Dorf namens Sävsta. Der Reichsrat Måns Bengtsson schenkte 1454 einen Teil des Dorfes dem Kloster Julita, den Rest erbte sein Sohn Johan Månsson. 1604 zog die Krone das Gut ein, doch bald ging es an Anna, die Frau des Oberst Erik Soop. Das Gelände erhielt Steuerfreiheit aufgrund erbrachter Kriegsdienste. Anna schenkte Säfstaholm ihrem Cousin Åke vom Adelsgeschlecht Natt och Dag und dieser überließ es seinem Schwager, dem Schlossbauer Gustaf Larsson Sparre. Später ging das Gut ans Adelsgeschlecht Bonde af Björnö. Zum Beginn des 19. Jahrhunderts gestaltete „die blinde Exzellenz“ Gustaf Trolle-Bonde, der Säfstaholm von 1791 bis 1855 besaß, die Umgebung des Schlosses zu einer Landresidenz im englischen Stil um. Gleichzeitig verwahrte er im Gebäude seine umfassende private Sammlung von Büchern und Kunstwerken. Unter seiner Leitung wurden neue Flächen bewirtschaftet, ein Park angelegt und das Schloss nach Plänen von Carl Christoffer Gjörwell umgestaltet. Zur selben Zeit wohnten viele Künstler im Gebiet des Schlosses und so ist das Gelände auf vielen Werken berühmter Maler dieser Epoche abgebildet. Nachdem Gustafs Großneffe das Gut 1920 verkauft hatte, begann das Schloss zu verfallen und die Kunstsammlung wurde aufgelöst. Von 1935 bis 1968 wurde das Schloss als Schule für geistig behinderte Kinder von der „Vereinigung für die Pflege Sinnesgestörter Kinder“ (Föreningen för sinnesslöa barns vård) genutzt. Seitdem wird der Schulbetrieb in einem neu gebauten Gebäude im Ortszentrum weitergeführt. In den 1980er Jahren führte die Gemeinde in Zusammenarbeit mit dem Museum Södermanlands umfassende Renovierungsarbeiten durch. Nun spiegelt das Schloss den Geist der Zeit wider in der „die blinde Exzellenz“ lebte und auch die Kunstausstellungen sind zurückgekehrt. Literatur Schloss Säfstaholm. In: Theodor Westrin, Ruben Gustafsson Berg, Eugen Fahlstedt (Hrsg.): Nordisk familjebok konversationslexikon och realencyklopedi. 2. Auflage. Band 28: Syrten-vikarna–Tidsbestämning. Nordisk familjeboks förlag, Stockholm 1919, Sp. 74 (schwedisch, runeberg.org). Weblinks Schloss Säfstaholm (schwedisch) Einzelnachweise
Sävstaholm

Sävstaholm Castle (Sävstaholms slott) is a castle in Vingåker Municipality, Södermanland County, Sweden. The name is sometimes spelled Säfstaholm, which is according to old Swedish spelling rules. History The palace was built during 1666 by Gustav Larsson Sparre (1625-1689), a Swedish baron, diplomat, and governor. Since 1968, it has been owned by Vingåker Municipality. See also List of castles in Sweden References Other sources Furborg, Lars (1994) En konstepok på Säfstaholm 1797-1855 (Vingåkers kommun) ISBN 91-972059-1-5 External links Säfstaholms slott
Castillo de Sävstaholm

El Castillo de Sävstaholm (Sävstaholms slott) es un castillo en el municipio de Vingåker, en el Condado de Södermanland, Suecia.​ El nombre a veces se deletrea como Säfstaholm, de acuerdo con las antiguas reglas de ortografía suecas. Historia El palacio fue construido en 1666 por Gustav Larsson Sparre (1625-1689), un barón, diplomático y gobernador sueco. Desde 1968, ha sido propiedad del municipio de Vingåker.​ Referencias Bibliografía Furborg, Lars (1994) En konstepok på Säfstaholm 1797-1855 (Vingåkers kommun) ISBN 91-972059-1-5 Enlaces externos Säfstaholms slott
Nordiska folkhögskolan

Nordiska folkhögskolan är en folkhögskola i Kungälv. Skolan grundades 1947 med syftet att främja nordiskt samarbete och demokrati efter andra världskriget. Huvudman för skolan är den ideella Föreningen Nordiska folkhögskolan. Verksamheten omfattar estetiska profilkurser inom bland annat foto, film, teater och musik, samt allmän kurs på grundskole- och gymnasienivå. Skolan har ett internat med 80 rum och på området finns skulpturen Guds hand av Carl Milles, rest 1961 som ett symbol på försoning. Nordiska folkhögskolan ligger på Fontinberget med utsikt över Bohus fästning och Göta älv. I 2026 har skolan runt 230 deltagare. Skolan bedriver även konferens- och vandrarhemsverksamhet under namnet Nordiska Konferens & B&B. Nordiska Visskolan Nordiska Visskolan är en del av Nordiska folkhögskolan, och grundades 1987 på initiativ av Hanne Juul, som också mellan 1993 och 2018 var huvudansvarig för denna. Nordvisa var också en av huvudorganisatörerna till starten av Visskolan och de har ständigt ett omfattande samarbete. Visskolan fick stipendiet "Uppmuntran" från Svenska visakademien 2007. Sedan 2018 leds Nordiska Visskolan av Maud Lindström. Utbildningen har plats för 21 elever. Vistolkning och sceniskt framförande är huvudämnet, men utbildningen innehåller även sång- och gitarrundervisning, skrivande och konsertprojekt. Visskolan erbjuder även kursen Rim & Reson: Kurs för låtskrivare med Christina Kjellsson som huvudlärare. Nordiska Teaterskolan Nordiska Teaterskolan är en del av Nordiska folkhögskolan, och har varit en skådespelarutbildning med inriktning på rörelsebaserat skådespeleri sedan början av 80-talet. Utbildningen kännetecknas av en progressiv syn på skådespeleri med utgångspunkt i kropp och rörelse. I det sceniska arbetet kombineras kropp, text och rörelse, men även scenografi, ljus och ljud är betydelsefulla delar av skolans teaterestetik. På schemat står förutom skådespelarträning och scenframställning, rörelse, röst, akrobatik, kickboxning mm. Nordiska Teaterskolan har 22 platser och tar emot deltagare från alla nordens länder. Teaterskolan leds av Svante Grogarn som även är biträdande rektor för Nordiska folkhögskolan, även ett stort antal gästlärare är verksamma på kursen. Referenser Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Nordiska folkhögskolan.﻿ Officiell webbplats
Schloss Sövdeborg

Das Schloss Sövdeborg liegt am kleinen See Sövdeborgsjön in der schwedischen Gemeinde Sjöbo etwa 5 km südlich des Hauptortes Sjöbo in Schonen. Das Schloss besteht aus einem Hauptteil mit zwei Gebäudeflügel. An der südlichen Ecke befindet sich ein runder Turm. Einer der markantesten Räume ist der sogenannte Steinsaal im südöstlichen Bereich der unteren Etage. Er besitzt eine aufwendig dekorierte Stuckdecke. Westlich des Schlosses wurde ein Teil des hier trockengelegten Sees zu einem englischen Park mit verzweigten Kanälen umgewandelt. Diese Kanäle sind nördlich des Schlosses mit dem noch heute vorhandenen Teil des Sees verbunden. Der ursprüngliche Gutshof befand sich weiter westlich auf einem Hügel am größeren Gewässer Sövdesjö. Es wird vermutet, dass der Hof dem von Saxo Grammaticus beschriebenen Sygostha oder Sygastha entspricht, an dem Bischof Absalon von Lund im Jahr 1180 von Einwohnern Schonens angegriffen wurde. Im Zuge der Reformation wurde Sövdeborg von der dänischen Krone eingezogen und 1587 an Fredrik Lange verkauft. 1597 zogen die Inhaber beim Bau des heutigen Schlosses an den kleineren Sövdeborgsjön um. In Langes Auftrag entstanden der östliche und südliche Gebäudeteil sowie der Turm. 1639 gehörte das Schloss Otto Tott, der einen weiteren Flügel anbauen ließ. Als Schonen 1658 schwedisch wurde, kaufte Feldmarschall Rutger von Ascheberg das Gut. In den folgenden Jahren schrieben sich verschiedene Adelsgeschlechter, wie Sparre, Meijerfeldt und Piper, die das Schloss durch Erbschaft oder Kauf erhielten, in die Besitzerliste ein. Zwischen 1840 und 1844 wurden die Fassaden mit mittelalterlichen Dekorationen im neoromanischen Stil verziert. Heute ist Sövdeborg im Besitz der Familie Stjernswärd. Es steht seit 1984 als Byggnadsminne unter Denkmalschutz. Literatur Schloss Sövdeborg. In: Theodor Westrin, Ruben Gustafsson Berg, Eugen Fahlstedt (Hrsg.): Nordisk familjebok konversationslexikon och realencyklopedi. 2. Auflage. Band 28: Syrten-vikarna–Tidsbestämning. Nordisk familjeboks förlag, Stockholm 1919, Sp. 206 (schwedisch, runeberg.org). Weblinks Beitrag zu Sövdeborg aus Sylve Åkesson: Schlösser in Schonen (schwedisch mit Bildern) Eintrag im bebyggelseregistret des Riksantikvarieämbetet (schwedisch)
Sövdeborg Castle

Sövdeborg Castle (Swedish: Sövdeborgs slott) is a castle in Sjöbo Municipality, Scania, in southern Sweden. Out of approximately 200 castles in Scania, this is one of about 25 which allows public visitors. The inside of the castle is decorated with stuccos and an oak ceiling carved in cartilage baroque. History Frederik Lange acquired the estate from the crown in 1587 and in 1597, he erected a castle. After he died in 1614, his son sold the castle to Danish nobleman Tage Ottesen Thott (1580–1658). His son Otte Thagesen Thott (1607-1656) completed the building plans and rebuilding the castle into a Renaissance castle in 1642. In 1676, Thott sold it to Swedish Governor General Rutger von Ascheberg (1621–1693). The estate was owned by the Ascheberg family until 1735 when Johan August Meijerfeldt (1664–1749) bought it. In 1788, it was purchased by Swedish Count Carl Gustaf Piper (1737-1803). Lieutenant Erik Carl Piper (1807-1849) became the owner of the castle in 1833. In the 1840s, he hired architect Carl Georg Brunius (1792-1869) and under his leadership a thorough restoration of the castle took place. References
Castillo de Sövdeborg

El Castillo de Sövdeborg (en sueco: Sövdeborgs slott) es un castillo en el municipio de Sjöbo, Escania, en el sur de Suecia. De los aproximadamente 200 castillos en Escania, este es uno de los 25 que permiten visitas públicas. El interior del castillo está decorado con estucos y un techo tallado en madera de roble en barroco cartílago.​​ Historia Frederik Lange adquirió la finca de la corona en 1587 y en 1597 erigió un castillo. Después de su muerte en 1614, su hijo vendió el castillo al noble danés Tage Ottesen Thott (1580-1658). Su hijo Otte Thagesen Thott (1607-1656) completó los planes de construcción y reconstruyó el castillo en estilo Renacentista en 1642.​​ En 1676, Thott lo vendió al Gobernador General sueco Rutger von Ascheberg (1621-1693). La finca fue propiedad de la familia Ascheberg hasta 1735 cuando Johan August Meijerfeldt (1664-1749) lo compró. En 1788, fue adquirido por el Conde sueco Carl Gustaf Piper (1737-1803). El Teniente Erik Carl Piper (1807-1849) se convirtió en propietario del castillo en 1833. En la década de 1840, contrató al arquitecto Carl Georg Brunius (1792-1869) y bajo su dirección tuvo lugar una profunda restauración del castillo.​​ ​​ Referencias
Sövdeborgs slott

Sövdeborgs slott är ett slott i Sövde socken i Sjöbo kommun som består av en huvudbyggnad och två flyglar. I sydöstra hörnet finns ett runt torn. Märkligaste rummet är stensalen i bottenvåningens sydöstra hörn, med ett unikt innertak i stuckatur och ek. Väster om slottet har en del av den delvis torrlagda sjön förvandlats till en engelsk park, med grävda kanaler. Från sjön norr om slottsholmen leds vattnet in i parkens kanaler och i de gamla slottskanalerna. Historia Sövdeborg anses vara det av Saxo omtalade Sygostha eller Sygastha, där biskop Absalon Hvide 1180 blev anfallen av skåningarna. Ursprungligen låg gården på en holme i norra delen av Sövdesjön i närheten av Sövde kyrka. Det tillhörde Lundabiskoparna under hela medeltiden. Vid reformationen drogs Sövdeborg in till danska kronan och såldes 1587 till Frederik Lange. Han övergav medeltidsborgen och uppförde 1590-1597 ett nytt slott vid södra sidan av den lilla Sövdeborgssjön. Langes slott bestod av östra och södra längan samt tornet i sydöst och var omgivet av en vattengrav. År 1630 övertogs Sövdeborg av Danmarks rikaste man, riksrådet Tage Ottesen Thott. Sonen Otte Thott, som omnämns som ägare 1639, byggde till en flygel i norr samt gav huvudbyggnaden en praktfull inredning som till delar ännu är bevarad. När Skåne blev svenskt 1658 svor Ottes son, Holger Thott, den svenske kungen trohet, men tvingades ändå fly till Danmark. Efter krigsslutet såldes Sövdeborg till generalguvernören över Skåne, Rutger von Ascheberg, 1679. Sövdeborg delades vid Aschebergs död 1693 av dennes son (död 1722), systrar och systerbarn, bland annat överamiral Claes Sparre. Genom köp och arv samlades egendomen åter 1735 av generalen Johan August Meijerfeldt d.ä. och dennes son fältmarskalken Johan August Meijerfeldt d.y.. Den senare sålde 1788 Sövdeborg till greve Karl Gustav Piper. Piper köpte 1795 granngodset Snogeholm och lämnade båda egendomarna i arv till sin son, sedermera överkammarherren greve Erik Piper. Under hans son Erik Karl Piper genomgick denna 1500-talsborg genom professor Carl Georg Brunius en till det yttre genomgripande förändring 1840-1844, då den försågs med en dekoration i medeltida, närmast romansk stil. Vid hans död 1849 delades egendomarna mellan de tre barnen. Sövdeborg tillföll 1850 äldste sonen, greve Alfred Piper, som dog 1910. Genom giftermål övergick slottet till släkten Stjernswärd. Det ägs numera av Erik Stiernswärd. Taket i Röda salongen från 1600-talet har ett trettiotal fält med sniderier av brändförgylld ek i broskbarock stil. Källor Söfdeborg i Nordisk familjebok (andra upplagan, 1919) Vidare läsning Lönnäng, Ragnar (2006). Till skånska slott och sevärdheter. Simrishamn: Gröna nyckeln. sid. 206-209. Libris 10126422. ISBN 91-631-8349-8 Wärle, Gunilla; Jönsson Bo Ingvar, Karlsson Erik (1989). Från slott och herresäten: mat och miljö. Stockholm: Svenska dagbladet. sid. 146-149. Libris 7664306. ISBN 9177382234
Bobergsskolan

Bobergsskolan är en kommunal grundskola i Norra Djurgårdsstaden som färdigställdes 2019. Skolan består av två nya byggnader som är ihopbyggda med flera äldre hus som tillhört Värtagasverket. Max arkitekter var ansvariga arkitekter och byggherre var det kommunala fastighetsbolaget SISAB. Skolan är döpt efter Ferdinand Boberg som var arkitekt för Värtagasverket. Arkitektur Skolan är uppkallad efter arkitekt Ferdinand Boberg som ritade ett flertal av Värtagasverkets byggnader, bland annat de båda gasklockorna i rött tegel som reser sig intill skolhuset. Skolbyggnaden uppfördes i en slänt med 5,5 meter höjdskillnad. På den överste delen av tomten finns en skolgård och två nya huskroppar vars sockelvåningar är sammanhopbyggda med ett äldre verkstadshus från 1915, ritat av Hjalmar Westerlund, som finns på den nedre delen av tomten. Den befintliga verkstadsbyggnaden, som ska rymma del av skolan, består av en äldre del i tegel och en tillbyggnad i puts från 1940-talet. De nya byggnadsdelarna har fasad i kolbränt ingjutet, mönstersatt grått tegel och gula fönster. Skolan ska inledningsvis vara öppen för en elever årskurs F-6 men är förbered för att ställas om till F-9-skola. Skolan kommer rymma 900 elever på drygt 8 850 m2, inklusive verksamhetsytor, kommunikationsytor och teknik. Nomineringar Bobergsskolan nominerades till Årets Stockholmsbyggnad 2020. Juryns kommentar löd: Bilder Referenser Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Bobergsskolan.
Amiralitetsklockstapeln

Amiralitetsklockstapeln – dzwonnica w Karlskronie, znajdująca się w Amiralitetsparken (Park Admiralicji). Budowla została zaprojektowana na wzór Latarni Aleksandryjskiej (jeden z siedmiu cudów świata) i zbudowana w 1699 roku. Jej dzwony są zsynchronizowane z dzwonnicą stojącego niedaleko Kościoła Admiralicji. Przypisy
Amiralitetsklockstapeln

Amiralitetsklockstapeln uppfördes omkring år 1699 och var från början Karlskronavarvets vällingklocka, tänkt att effektivisera arbetet på varvet genom att ange tiden för arbetet. Klockstapeln ligger mitt i Amiralitetsparken i den sluttning där man en gång tänkt uppföra stenkyrkan som skulle ersätta Karlskrona Amiralitetsförsamlings träkyrka Amiralitetskyrkan. Kyrkan blev aldrig färdig och träkyrkan kom istället att bli församlingens permanenta kyrka. 1856 gjordes en yttre renovering då klockstapeln fick hörnkedjor, listverk och lunettfönster. Det var inte förrän 1909 som klockstapeln kom att användas som Amiralitetskyrkans klockstapel. Wikimedia Commons har media som rör Amiralitetsklockstapeln.