Röks kyrkogård

Röks kyrkogård är en kyrkogård vid Röks kyrka i Röks socken, Ödeshögs kommun. Kyrkan och kyrkogården ligger på Östgötaslätten omkring en mil nordöst om Ödeshög. Kyrkogården har en rektangulär utsträckning i öst–västlig riktning och kyrkan är centralt placerad. Den halvrunda sakristian i öster motsvaras av en halvcirkelformad avslutning av kyrkogården, vilket gör att kyrkan och kyrkogården framstår som en sammanhållen anläggning. På kyrkogården finns kistgravplatser och en minneslund. Omgivning Norr om kyrkogården ligger Röks prästgård, vars huvudbyggnad uppfördes under mitten av 1700-talet och trots flera ombyggnader har bevarat sin äldre karaktär. Söder om landsvägen finns två tidigare skolbyggnader från 1846 och 1886. Den senare, kallad Slöjdvillan, uppfördes som trädgårds- och slöjdskola genom en donation. I kyrkomiljön finns även församlingshem och vaktmästarbostad, som flyttades till platsen 1951. Hela kyrkomiljön ingår i ett område av riksintresse för kulturmiljövården. Röks kyrka Den medeltida kyrkan uppfördes av kalksten under 1100-talet men revs när den nuvarande kyrkan byggdes 1842–1845. Den nya kyrkan uppfördes av sten efter ritningar av byggmästaren Abraham Nyström, senare bearbetade av arkitekten Carl Gustaf Blom Carlsson. Kyrkan har ett rektangulärt långhus, rakslutet kor, halvrund sakristia i öster och torn i väster. Fasaderna är vitputsade och taket är plåttäckt. Byggnaden är mycket välbevarad och räknas som en av landets bäst bevarade empirekyrkor. Rökstenen Rökstenen står söder om kyrkogårdsmuren och är en av Sveriges mest betydelsefulla runstenar. Den restes under 800-talet av en man som kallade sig Varin till minne av sin döde son. Stenen påträffades inmurad i en tiondebod som revs 1844 och murades därefter in i den nya kyrkans vapenhus. Den togs loss 1865 och fick sin nuvarande placering 1933 under ett skyddstak ritat av arkitekten Erik Lundberg. Under 1990-talet tillkom ett turistcentrum med en utställning om stenen. Historia Kyrkogården har vuxit fram kring den medeltida kyrkplatsen. På en storskifteskarta från 1786 hade kyrkogården en rektangulär form i nord–sydlig riktning och kyrkan låg i den södra delen. När den nuvarande kyrkan uppfördes 1842–1845 omgestaltades kyrkogården och fick sin nuvarande huvudsakliga utsträckning i öst–västlig riktning. Den halvcirkelformade avslutningen i öster anpassades till kyrkans sakristia. Mellan 1952 och 1955 tillkom en mindre halvcirkelformad utvidgning i väster, där minneslunden senare anlades. Utformning Kyrkogården saknar formell kvartersindelning. Kyrkan står centralt och gångarna leder från grindarna fram till kyrkan och runt byggnaden. Den norra delen har en tydligt ålderdomlig karaktär med flera stora gravvårdar, stenramar och gjutjärnsstaket. På flera platser finns gravvårdar av kalksten från mitten av 1800-talet. Den västra delen präglas av rygghäckar i nord–sydlig riktning, medan övriga delar har en öppnare karaktär. Murar Kyrkogården omges av omkring en meter höga halvmurar av kluvna och huggna granitblock. Stenarna varierar i storlek och murarna är lagda i oregelbundna skift med mindre skolstenar. Vid den norra grindöppningen finns rester av kalkhaltigt murbruk. I den östra och södra muren sitter järnringar som tidigare användes för att binda hästar vid kyrkobesök. Ingångar I norr finns en enkel smidesgrind med rik bladornamentik. Den har sannolikt ursprungligen utgjort ena halvan av en dubbelgrind. De östra och södra ingångarna har rikt dekorerade dubbelgrindar med liknande bladornamentik. Grindstolparna är klädda med kalkstensskivor och bär inskriften ”År 1804”. Stolparna avslutas med profilerade kalkstensskivor och stenklot. I kyrkogårdens nordöstra hörn finns dessutom en öppen passage genom muren. Vegetation Trädkransen består främst av lindar. Åtta lindar står längs den västra sidan, åtta längs den östra och fem längs den södra. Längs delar av murarna växer syrenhäckar. I kyrkogårdens västra del finns rygghäckar i nord–sydlig riktning och vid kyrkans södra och östra ingångar står syrenträd. Trädkransen och häckarna bidrar till kyrkogårdens rumsliga uppbyggnad och förstärker sambandet mellan kyrkan och begravningsplatsen. Gångsystem Samtliga gångar är belagda med grus. Från den södra grinden leder en gång till kyrkans sydingång och vidare runt kyrkan. Ytterligare gångar löper från den södra ingången åt öster och väster och ansluter till den kringgående gången. Från de östra och norra grindarna leder gångar fram till kyrkan, och från öppningen i nordöst ansluter en smalare gång till det övriga gångsystemet. Grusgångarna är viktiga för att kyrkogårdens äldre struktur ska kunna avläsas. Gravvårdar På kyrkogården finns en stor variation av gravvårdar från 1800-talet och framåt. Där finns kalkstensvårdar, obelisker, höga granitvårdar och gravar omgärdade av stenramar eller gjutjärnsstaket. Längs den norra muren står två äldre kalkstenshällar. Den stora obelisken över kammarrättsrådet Kinmansson är en av kyrkogårdens mest framträdande gravvårdar. Bland de äldre vårdarna märks flera kalkstensstenar från mitten av 1800-talet. Köpegravar och linjegravar Den äldre sociala indelningen är delvis bevarad. Mer påkostade köpegravar placerades längs kyrkogårdsmuren och i gravområdenas ytterkanter, medan enklare linjegravar låg längre in. Flera köpegravar norr om kyrkan är fortfarande omgärdade av stenram eller gjutjärnsstaket. Endast enstaka linjegravvårdar finns kvar, men på vissa platser går det att följa gravläggningsordningen från åren 1958–1963. Minneslund Minneslunden ligger i den västra halvcirkelformade utvidgningen som tillkom under 1950-talet. I området finns flera flyttade gravvårdar av kalksten och sittbänkar. Minneslunden är inordnad i kyrkogårdens symmetriska plan och motsvarar i mindre skala den halvcirkelformade avslutningen i öster. Övriga byggnader Öster om kyrkogården finns en mindre byggnad som används som personalutrymme för kyrkans och kyrkogårdens personal. Byggnaden har vitmålad locklistpanel och ett valmat plåttak. Längs dess väggar står flera gravvårdar som har tagits bort från sina ursprungliga platser på kyrkogården. Gravtitlar Titlarna på gravvårdarna speglar traktens jordbruk, samhällsliv och lokala näringar. Hemmansägare och lantbrukare är de vanligaste titlarna och förekommer på elva gravvårdar. Därutöver finns bland annat distinktionskorpral, organist, häradsdomare, riksdagsman, köpman och skogsvaktare. Titlarna ger en bild av socknens sociala struktur och de yrkesgrupper som haft en framträdande ställning. Kulturhistoriska värden Röks kyrka och kyrkogård bildar tillsammans med murarna, grindarna, trädkransen och Rökstenen en sammanhållen miljö med mycket höga kulturhistoriska värden. Kyrkan och kyrkogården fick vid nybyggnaden på 1840-talet en gemensam planering där kyrkans form återkommer i kyrkogårdens halvcirkelformade östra avslutning. Grindarna från 1804, trädkransen, grusgångarna och den delvis bevarade indelningen mellan köpegravar och linjegravar är viktiga delar av miljön. De äldre kalkstensvårdarna, obelisken, stenramarna och gjutjärnsstaketen visar gravskick som tidigare var vanliga men som i stor utsträckning har försvunnit. Gravsatta på kyrkogården Carl Leonard Kinmanson, riksdagsman Karl Axel Påhlman, kontraktsprost Carl-Eric Kennestedt, kontraktsprost Se även Rökstenen Röks kyrka Referenser