NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Utteros naturreservat

Utteros är ett naturreservat i Tvååkers socken i Varbergs kommun i Halland. Reservatet ligger i mellersta Hallands kustområde, söder om naturreservatet Gamla Köpstad. Det sträcker sig från Galtabäcks hamn ner till Björkängs camping. Utteros är ett mycket värdefullt fågelområde och nästan alla Sveriges vadararter rastar eller häckar här. Området är skyddat sedan 2012 och omfattar 356 hektar varav 284 hektar vatten. Strandängarna har länge hållits öppna med bete. Där växer nu kustarun, blåsklöver, borstnate, sandmålla och martorn. På områden som mera översköljts av saltvatten växer saltnarv, havssäv, salttåg och saltgräs. Detta reservat är annars mest känt för fågellivet. Förutom vadare, tärnor och måsar rastar även ett stort antal änder. Även rovfåglar som pilgrimsfalk, stenfalk och havsörn kan ses. Källor Utteros, Länsstyrelsen i Hallands län
Valla folkhögskola

Valla folkhögskola i Linköping är en folkhögskola med internat för 40 elever och med Studiefrämjandet och Sveriges 4H som huvudmän. Bland de utbildningar som ges märks allmän kurs för grundskole- och gymnasiekompetens, fritidsledarutbildning och speldesignutbildningen Valla Game Education. Valla folkhögskola grundades 1960 och är belägen på Valla gård (se Henric Westman), mellan Valla fritidsområde och Linköpings universitet (Campus Valla) i Linköpings västra utkant. Referenser Externa länkar Valla folkhögskolas webbplats
Церковь Валлентуна

Церковь Валлентуна (швед. Vallentuna kyrka) — приходская церковь, входящая в диоцез Стокгольма. Церковь известна со Средневековья, впервые упоминается в 1190-х годах. Впоследствии не раз частично перестраивалась. Последняя реставрация была проведена с 1935 по 1938 годы под руководством архитектора Эверта Миллеса. На территории церкви находится несколько рунических камней времён викингов, причём один из них встроен прямо в стену церкви. Примечания
Varmtjärnen

Varmtjärnen är en sjö i Sorsele kommun i Lappland och ingår i Ume älvs huvudavrinningsområde. Sjön har en area på 0,0777 kvadratkilometer och ligger 395,1 meter över havet. Delavrinningsområde Varmtjärnen ingår i det delavrinningsområde (727244-159975) som SMHI kallar för Ovan Fårträskbäcken. Medelhöjden är 403 meter över havet och ytan är 40,35 kvadratkilometer. Räknas de 19 avrinningsområdena uppströms in blir den ackumulerade arean 238,16 kvadratkilometer. Gargån som avvattnar avrinningsområdet har biflödesordning 3, vilket innebär att vattnet flödar genom totalt 3 vattendrag innan det når havet efter 302 kilometer. Avrinningsområdet består mestadels av skog (56 procent) och sankmarker (39 procent). Avrinningsområdet har 0,67 kvadratkilometer vattenytor vilket ger det en sjöprocent på 1,7 procent. Se även Lista över insjöar i Sorsele kommun Källor SMHI: Sjöar, vattendrag och avrinningsområden Externa länkar Delavrinningsområden på SMHI Vattenwebb (S-HYPE) Ladda ner data från Svenskt Vattenarkiv
Veckholms prästholme

Veckholms prästholme är ett naturreservat på en ö med detta namn i Enköpings kommun i Uppsala län. Reservatet är en obebodd ö i Mälaren med skyddade naturhamnar, klippor och ädellövskog. Här finns blommande buskar och en riklig flora. Till reservatet hör också de två holmarna Klockargubben och Spegubben. Båda två är fågelskyddsområden. Källor Länsstyrelsen, naturreservat Veckholms prästholme Noter
Vidbäckstjärnen

Vidbäckstjärnen är en sjö i Gagnefs kommun i Dalarna och ingår i Dalälvens huvudavrinningsområde. Se även Lista över insjöar i Gagnefs kommun Källor SMHI: Sjöar, vattendrag och avrinningsområden Externa länkar Delavrinningsområden på SMHI Vattenwebb (S-HYPE) Ladda ner data från Svenskt Vattenarkiv
Viianjärvi

Viianjärvi är en sjö i Pajala kommun i Norrbotten och ingår i Kalixälvens huvudavrinningsområde. Sjön har en area på 0,105 kvadratkilometer och ligger 155 meter över havet. Delavrinningsområde Viianjärvi ingår i det delavrinningsområde (744281-180667) som SMHI kallar för Mynnar i Äihämäjoki. Medelhöjden är 164 meter över havet och ytan är 50,29 kvadratkilometer. Räknas de 7 avrinningsområdena uppströms in blir den ackumulerade arean 126,19 kvadratkilometer. Krikinpojanjoki som avvattnar avrinningsområdet har biflödesordning 3, vilket innebär att vattnet flödar genom totalt 3 vattendrag innan det når havet efter 147 kilometer. Avrinningsområdet består mestadels av skog (56 procent) och sankmarker (37 procent). Avrinningsområdet har 0,83 kvadratkilometer vattenytor vilket ger det en sjöprocent på 1,6 procent. Se även Lista över insjöar i Pajala kommun Källor SMHI: Sjöar, vattendrag och avrinningsområden Externa länkar Delavrinningsområden på SMHI Vattenwebb (S-HYPE) Ladda ner data från Svenskt Vattenarkiv Viianjärvi på VISS
Vikmanshyttans kyrka

Vikmanshyttans kyrka är en kyrkobyggnad i Vikmanshyttan. Den tillhör Hedemora, Husby och Garpenbergs församling i Västerås stift. Kyrkobyggnaden Brukskyrkan uppfördes åren 1965-1966 efter ritningar av arkitekt Jaan Allpere. Invigningen ägde rum lördagen 1 oktober 1966 och förrättades av biskop Sven Silén. Kyrkan har en stomme av tegel och består av ett kubformat långhus med ett halvrunt smalare kor i öster. Ytterväggarna är täckta med slamputs som är målad i vitt. Vid kyrkans norra sida finns en vidbyggd sakristia. Kyrkorummets vägg ovanför sakristian har ett stort fönster som är indelat i rutor. Vid kyrkorummets västra sida finns ett vidbyggt församlingshem av trä. Sydväst om kyrkan står en klockstapel som är uppförd åren 1993-1994. Inventarier Korpodium, altare, predikstol och dopfunt är murade i slaggtegel. Dopfunten av slaggtegel har formen av en kvadratisk pelare. Dopskålen av gjutet glas är skapad av skulptören Tord Ohlsson och tillverkad i Gullaskrufs glasbruk. Kyrkbänkarna är tillverkade i furu och står på tegelpelare. I kyrkorummet finns takkronor formgivna av Lil Allpere. Takkronorna har armar av järn med glasskärmar i form av klot och hänger i vertikala balkar fästa i taket. Orgel Vid korets norra sida står en kororgel med fem stämmor som är tillverkad av A Magnussons Orgelbyggeri AB i Mölnlycke. Orgelskåpet är tillverkat i furu. Orgeln är mekanisk. Bildgalleri Referenser Bebyggelseregistrets anläggningspresentation Bebyggelseregistrets byggnadspresentation Gamla Vikmanshyttan Kulturhistorisk karakteristik Vikmanshyttans kyrka Tore Johansson, red (1990). Inventarium över svenska orglar: 1990:I, Västerås stift; Karlstads stift. Tostared: Förlag Svenska orglar. Libris 4108784 Vidare läsning Lind, Helena; Leandersson, Bert (2016). Moderna kyrkor i Sverige. Lund: Bokförlaget Arena. sid. 188-193. Libris 19414914. ISBN 978-91-7843-493-0 Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Vikmanshyttans kyrka.
Vilans kyrka

Vilans kyrka är en kyrkobyggnad i Kristianstad tillhörande Norra Åsums församling i Lunds stift. Det är en liten stadsdelskyrka belägen i området Vilan i sydvästra Kristianstad. Från den 1 januari 2014 ingår den i Kristianstads pastorat. Kyrkobyggnaden Kyrkan med tillhörande församlingshem invigdes 18 augusti 1963 av biskop Martin Lindström. Arkitekt var Filip Lundgren. I kyrksalen finns en korvägg som är utsmyckad av Ralph Bergholtz och Randi Fisher. Orgel Den nuvarande orgeln byggdes 1968 av A. Magnussons Orgelbyggeri AB, Mölnlycke och är en mekanisk orgel. Externa länkar Norra Åsums församling Referenser Tryckta källor Vilans kyrka och församlinghem, broschyr utgiven av Norra Åsums församling, läst 9 december 2013. Tore Johansson, red (1988). Inventarium över svenska orglar: 1988:I, Lunds stift. Tostared: Förlag Svenska orglar. Libris 4108784
Villa Bellander

Villa Bellander är en kulturhistoriskt värdefull byggnad vid Storängsvägen 26, i Storängen, Nacka kommun. Villan ritades ursprungligen av arkitekt Sam Kjellberg men brann 1918 och fick därefter ett helt nytt utseende genom Ragnar Östberg. Huset bedöms enligt en kulturhistorisk byggnadsinventering av Storängen år 1979 som ”intressant”. Beskrivning Storängens villasamhälle grundades år 1904 av Tjänstemännens egnahemsförening och lockade till sig inte bara tjänstemän från övre medelklass utan även universitetslärare, direktörer, konstnärer och en och annan läkare. Den nyöppnade järnvägen Stockholm-Saltsjön (Saltsjöbanan) med sin snabba trafikförbindelse till och från Stockholm och hållplats i Storängen bidrog till att villasamhället blev attraktivt. Villan uppfördes 1907 efter ritningar av arkitekt Sam Kjellberg, byggherren är okänd. Vid en brand 1918 skadades huset svårt och den nye ägaren, läkaren Adolf Bellander, anlitade arkitekt Ragnar Östberg, som då var huvudsakligen sysselsatt med Stockholms stadshus. Han gav byggnaden ett helt nytt utseende och efter återuppbyggnaden syntes ingenting längre av den ursprungliga villan. Ragnar Östberg skapade en villa i nationalromantikens stil, en stil som övervägande användes i Storängen. Villa Bellander står på en mot söder sluttande trädgårdstomt som sträcker sig mellan Storängsvägen 26 och John Lodéns väg 11. Ingången är från Storängsvägen. Byggnaden är ett panelat trähus i två våningar med ett flackt, lätt utsvängt och valmat sadeltak. Taket är täckt med tegel och har ett fönsterband högst upp som för tanken till ett säteritak. Samtliga fönster är småspröjsade, en detalj som gärna användes på Storängens villor. För närvarande (2013) bor trädgårdsdesignern Eva Björkström i villan; där har hon sin ateljé och trädgård. Hon lät år 2007 genomföra en omfattande renovering av villan, då även några mindre trädgårdsbyggnader tillkom. Referenser Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Villa Bellander.
Villa Delin

Villa Delin är en byggnad i kvarteret Dellings norra del på Strandvägen 43, vid korsningen till Germaniavägen, i Djursholm. Byggnaden med sin brutalistiska utformning i rå betong uppfördes 1966–1970 efter ritningar av arkitekten Léonie Geisendorf. Byggnadsbeskrivning Byggherren, Anders och Ethel Delin, önskade ”en skulptur i betong, placerad i nära förhållande till en praktfull ask”. Huset skulle vara luftigt och genomskinligt och barnen – de egna och andras – skulle kunna gå in och ut. Den maximala byggytan var 200 m² och risk för översvämning tillät ingen källare. Uppdraget att rita huset på den smala tomten vid Germaniaviken gick till arkitekt Léonie Geisendorf. Resultatet blev en brutalistisk och innovativ skapelse i betong och glas, där gjutteknikens träformar gav en robust och levande fasadyta. De invändiga ytskikten blev enkla med vita väggar, skjutdörrar av askfanér, redwoodpanel i taket och svarta linoleumgolv. Mycket ljus släpps in genom höga fönster med låga fönsterbröstningar. Huset inreddes med möblemang formgivet av arkitekten Alvar Aalto. Huset har två våningar. På bottenvåningen ligger ett två våningar högt vardagsrum med utsikt över Germaniaviken och Stora Värtan och på västsidan skyddat av en stor ask. Kring vardagsrummet grupperar sig kök, matsal, allrum och en läkarmottagning. På övre planet ritade Geisendorf ett stort föräldrasovrum, en arbetsvrå och flera barnkammare. Huset har en helt öppen planlösning som var mycket ovanlig för tiden, med skjutbara väggar som kan avgränsa eller öppna upp ytorna inbördes. Ett förråd uppfördes som ett separat hus i anslutning till bostadshuset. 1984 såldes villan och den nya ägaren lät uppföra ett växthus samt en trädgård signerad Ulf Nordfjell. Trädgården är utformad i en mjuk och manieristisk stil som bryter mot Geisendorfs och Delins ursprungliga idé att husets skulpturala form skulle kontrastera mot de vilda träden och en mer naturlig växtlighet på tomten. Huset var 2015 relativt väl bevarat i sin planlösning men har fått nya golv, ändrade trappräcken. De invändiga skåpdörrarna av askfanér har målats vita och entréns redwoodraster har målats i en brunröd ton. Historiska bilder och planer Nutida bilder Se även Villa Ranängen, villan vid närbelägna Väringavägen 25, ritad av paret Geisendorf 1950–1951. Referenser Noter Tryckta källor Geisendorf, Léonie; Gullström Charlie (1990). Arkitektur. Stockholm: Byggförlaget. Libris 7678723. ISBN 91-7988-019-3 Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Villa Delin.
Villa Hasselbacken

Villa Hasselbacken är en byggnad på Södra Djurgården i Stockholm med adress Hazeliusbacken 18. Villan uppfördes år 1866 strax nordväst om Restaurang Hasselbacken och byggherren var restaurangens ägare, konditor Wilhelm Davidson. Historik Fastigheterna för Restaurang Hasselbacken och Villa Hasselbacken förvärvades 1852 av konditorn Wilhelm Davidson. År 1853 kunde Restaurang Hasselbacken slå upp sina portar. Till sig själv lät Davidson bygga Villa Hasselbacken som blev färdig 1866 och ligger direkt nordväst om restaurangen. Till arkitekt anlitade han Ernst Jacobsson, som gestaltade byggnaden i nyklassicismens stil. Bland annat märks fasadutsmyckningar visande hörnpilastrar med kapitäl i jonisk ordning, medaljonger, mittrisalit och tympanon. I Villa Hasselbacken avhöll Davidson musikaliska soaréer där dottern Jeannette Jacobsson medverkade. Vid den tiden hörde hon till en av Operans främsta sångerskor. Efter Davidson beboddes villan av sonen Ernst och därefter av Wilhelm Davidsons barnbarn Ivar Jacobson, direktör vid AB Hasselbacken i början av 1900-talet fram till 1925. Bland senare ägare fanns bankdirektör Erik Lamm med hustru och efter 1958 ambassadören Erik von Sydow med hustru Lia. Villan var år 2013 fortfarande i släkten von Sydows ägo. Källor Björn Hasselblad; Monica Eriksson (1982). Djurgårdsvandringar: villor och andra sevärdheter på Södra och Norra Djurgården: en introduktion till Kungl. Djurgården. Stockholm: Kungliga Djurgårdens förvaltning. Libris 7791397. ISBN 91-970418-0-7 , s. 42 Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Villa Hasselbacken.
Villa Hexa

Villa Hexa (även kallad Stockbyhus) är en kulturhistoriskt värdefull byggnad i kvarteret Tornet vid Bergstigen 25 i Stocksund, Danderyds kommun. Villan uppfördes 1902 efter ritningar av arkitekt R. L. Lindquist och har klassats av kommunen som ”omistlig”. Namnet Det egendomliga namnet Villa Hexa (i äldre handlingar även Villa Häxa) kan härröra från att man tyckte att byggnaden liknade ett spökslott. Troligare är kopplingen till grekiska ordet hexa för talet sex. En sifferlek med tomtnummer 36 (6x6) är en förklaring som används på senare tid. Beskrivning Villa Hexa ritades 1901 och uppfördes 1902 på tomt nummer 36 vid dåvarande Ringvägen/Thorsvägen (numera hörntomt Bergstigen/Kaptensbacken). Arkitekt var R. L. Lindquist och beställare kammarherren Carl Eduard von Horn, som ledde Stockby AB (försäljningsbolaget för "Stocksunds Villaparker"). Von Horn stod som ägare inte bara för Villa Hexa utan även för Villa Skoga, Villa Skogsbo och Villa Stocklycke. Troligen lät han bygga villorna på spekulation för att sedan sälja eller hyra ut dem. Själv bodde han i Stockby gård (som han kallade Norska villan) och till och från i Villa Hexa (dåvarande Ringvägen 8) medan Villa Skoga blev efter hans död 1920 Stocksunds första kommunalhus. Lindquist ritade en stor villa i historiserande stil med inslag av jugend. Byggnaden påminner om en medeltida borg med tinnar och torn. Huset är uppfört i tre våningar samt vind och torn. Byggnadsstommen är murad och fasaderna slätputsade samt avfärgade i ljusgul kulör. Fasaderna är rikt smyckade med bland annat tureller, tandsnitt, trappgavlar, balkonger med smidesräcken, olika valv och ankarslut. Sockeln är uppförd av kvaderhuggen natursten. Taket har en toppformig gestaltning och är täckt av tvåkupigt taktegel. Över entrén och en inglasad veranda sträcker sig ett kryssvalv som bärs upp av rundpelare med tärningskapitäl. Ursprungligen fanns på bottenvåningen salong och matsal med veranda samt köket med serveringsgång. Intressant är ett centralt anordnat trapphus som leder genom samtliga våningar. På 1930-talet utfördes en tillbyggnad mot sydost. 1987 ombyggdes huset för tre familjer. Interiören är moderniserad på senare tid. Sedan 1989 ägs villan av en bostadsrättsförening och innehåller idag fem bostadsrättslägenheter. Arkitektritningar Bilder, fasaddetaljer Referenser Noter Tryckta källor Boken om Stocksund. Stocksund: Stocksunds Köping. 1963. Libris 1629242 Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Villa Hexa.
Villa Jägarbacken

Villa Jägarbacken (även Huselii villa) är en byggnad på Södra Djurgården i Stockholm med adress Hazeliusbacken 16. Villan uppfördes år 1906 efter ritningar av arkitekt Gustaf Améen. Historik År 1903 erhöll kanslirådet Clas Lindbeck denna tomt mellan Byströmska villan och Villa Hasselbacken. Men redan 1904 överlät han byggrätten till advokaten och vice häradshövdingen Gösta Huselius. Han lät uppföra nuvarande villa efter ritningar av arkitekt Gustaf Améen som gestaltade huset i en blandning av jugendstil och nationalromantiken. Byggnaden stod färdig år 1906. Huset kallades till en början Huselii villa och senare Villa Jägarbacken, som var i släkten Huselius’ ägo till slutet av 1950-talet. En genomgripande ombyggnad ägde rum åren 1960–1962 och en delrenovering genomfördes år 1992. År 2012 avslutades ytterligare en ombyggnad som omfattade ändrat planlösning med bland annat nytt kök, bibliotek och badrum. Byggnaden har i Stockholms stadsmuseums kulturhistoriska klassificering ”grön klass” vilket betyder att den har ett högt kulturhistoriskt värde och att bebyggelsen är särskilt värdefull från historisk, kulturhistorisk, miljömässig eller konstnärlig synpunkt. Villa Jägarbacken har nio rum och en boarea på 353 m². I september 2009 var villan till salu för 40 miljoner kronor, eller till högstbjudande. Referenser Noter Tryckta källor Björn Hasselblad; Monica Eriksson (1982). Djurgårdsvandringar: villor och andra sevärdheter på Södra och Norra Djurgården: en introduktion till Kungl. Djurgården. Stockholm: Kungliga Djurgårdens förvaltning. Libris 7791397. ISBN 91-970418-0-7 Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Villa Jägarbacken. Stockholmskällan har media som rör Villa Jägarbacken
Villa Kullen, Nacka kommun

Villa Kullen är ett tidigare sommarnöje som ligger i anslutning till och väster om Svindersviks gård i Nacka kommun. Historik På en höjd vid Svindersvikens södra sida ligger Villa Kullen. Byggnaden är en trävilla i schweizerstil som uppfördes 1879–1880 på uppdrag av Oscar Almgren, son till sidenfabrikören Knut August Almgren, som ägde Svindersviks gård efter 1863. Mellan Svindersvik och villan lät han anlägga en allé som fortfarande finns kvar. Villan Kullen användes som sommarbostad av familjen Almgren fram till 1949 innan huset överläts till Nordiska museet samtidigt som Svindersviks gård övergick i museets ägo. Byggnaden innehåller sju rum med en boarea på 250 m² fördelade på 8 rum och kök. Byggnaden såldes 2005 till en privatperson. Källor Västra Sicklaön: Svindersvik, Marinstaden och Ryssbergen. Infobank Nacka: Sommargården Svindersvik. Noter
Villa Källhagen

Villa Källhagen är en anrik restaurang med rötter från 1700-talet belägen intill Djurgårdsbrunnsviken vid Djurgårdsbrunnsvägen 10 på Djurgården i Stockholm. Sedan 1990 finns hotell, restaurang, festvåning och konferenslokaler i en nybyggd anläggning. Röda stugan och Hesslingeberg Redan i början av 1700-talet, troligen ännu tidigare, fanns här en landsvägskrog, kallad ”Röda stugan”. Här låg gården Hesslingeberg, uppkallad efter en jägare Hessling. Denna egendom arrenderades 1806 av löjtnant Anders Chytraeus, samtidigt fick han upplåtelsetillstånd på lägenheten Källhagen, som var ett angränsande tunnland obebyggd jord. Arrendet löpte på en tid av 50 år. År 1810 öppnade han ett värdshus på egendomen. Efter Cythraeus död 1825 tillträdde traktören och hovdestillatorn Eric Engström som ny ägare. Efter honom drevs rörelsen av trädgårdsmästaren Peter Söderlund och hans hustru. På vintrarna var rörelsen mindre och ibland inställd för att upphöra helt 1850. På 1800-talets slut hyrdes Källhagen med tillhörande byggnader ut till två kvinnliga ladugårdsidkare och ett antal arbetarfamiljer. På 1920-talet var Källhagen nergången och det fanns planer på att riva alltsammans för att lämna plats för en del av Stockholmsutställningen 1930. Gården Hesslingeberg revs men Röda Stugan fick stå kvar och fungerade som utställningens platskontor. När utställningen stängdes väcktes idén att Källhagens värdshustraditioner skulle återupplivas. Arkitekt Torsten Stubelius fick i uppdrag att rita några paviljongliknande flygelbyggnader och källarmästare blev C. A. Stenqvist, som drev värdshuset fram till 1963. Därefter har andra ägare avlöst varandra. Nya Villa Källhagen I slutet av 1980-talet blev A.L. Fastighetsutveckling ägare som igångsatte ”nya Källhagen”. Röda stugan flyttades på hösten 1988 ett femtontal meter för att ge plats åt en nybyggnad innehållande restaurang, hotell och konferenslokaler. Röda stugan blev en del av anläggningen. Den nya byggnaden ritades av arkitekt Krister Bjurström. År 1990 stod nya Källhagen färdig och Gunnar Forsell blev köksmästare. Mellan 1998 och 2005 var Fredrik Eriksson (Årets kock 1987) kökschef och delägare. I början av år 2013 var Villa Källhagens VD Claes Livijn och restaurangens kökschefer Mathias Emilsson och Xavier Rodriguez. I april 2013 öppnade Villa Källhagen ”Melody Hotel och Restaurant” i samma byggnad som Abbamuseet. I november sålde Livijn Villa Källhagens rörelse för att kunna ha "fullt fokus" på Melody Hotel. Köpare av Villa Källhagens driftbolag blev Henrik Engblom, som redan ägde fastigheten. I maj 2013 invigdes strax nedanför Villa Källhagen "Restare", ett minnesmonumentet över svenska krigsveteraner. Monumentets platta står på grunden av en av Hesslingebergs byggnader. Bilder Se även Stockholms historiska krogar, värdshus och restauranger Referenser Noter Tryckta källor Björn Hasselblad (1990). Djurgårdsvandringar på Norra och Södra Djurgården. Djurgårdsdistribution. ISBN 9789197041805 Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Villa Källhagen. Villa Källhagens webbplats
Villa Leander

Villa Leander (även kallad Tillflykten) är en kulturhistoriskt värdefull byggnad vid Storängens strandväg 1, i Storängen, Nacka kommun. Villan ritades 1904 av arkitekt Arvid Bjerke och bedöms enligt en kulturhistorisk byggnadsinventering av Storängen år 1979 som ”omistlig”. Beskrivning Storängens villasamhälle grundades år 1904 av Tjänstemännens egnahemsförening och lockade till sig inte bara tjänstemän från övre medelklass utan även universitetslärare, direktörer, konstsamlare och konstnärer. Den nyöppnade järnvägen Stockholm-Saltsjön (Saltsjöbanan) med sin snabba trafikförbindelse till och från Stockholm och hållplats i Storängen bidrog till att villasamhället blev attraktivt. Villan vid Storängens strandväg 1 hörde till de första som uppfördes i den nyanlagda villastaden. Byggherre var journalisten Hans Leander, verksam vid Nordiska Presscentralen. Han anlitade 1904 arkitekten Arvid Bjerke, som då fortfarande studerade vid Kungliga Akademien för de fria konsterna, att rita sitt nya hem på landet. Bjerke skapade en typisk representant för nationalromantiken, stilidealet kring sekelskiftet 1900 och övervägande använd i Storängen. Huset är en envånings timmerbyggnad med ett högt, starkt lutande säteritak. Fasaderna består av rödmålat liggtimmer. Färgtonen kallas roslagsmahogny som är en blandning av linolja, trätjära, terpentin och lite rödfärgspigment. Fönstren är småspröjsade, som var vanligt på storängsvillorna, och har ockrafärgade omfattningar samt gröna spröjsar. Den ursprungliga färgsättningen återskapade av nuvarande ägare i samråd med Stockholms stadsmuseum. På långsidorna märks mjukt rundade burspråk som bär en balkong i övervåningen. I bottenvåningen låg frukostrum, herrum, matrum och kök, i takvåningen fanns fruns rum, barnkammare, sängkammare, badrum och jungfrukammare. Interiörbilder Åren 1921–1936 var grosshandlaren och historiske författaren E. Alfred Jansson bosatt i villan. Hur bostaden såg ut vid den tiden visas på följande interiörbilder. Referenser Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Villa Leander.