NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Storgletsjeren

Storgletsjeren (svensk: Storglaciären ) er en gletsjer i Tarfaladalen på østsiden af Kebnekaise i Lapland i Sverige. Gletsjeren blev først dokumenteret af geologen Fredrik Svenonius og blev fotograferet af ham allerede i 1886. Storgletsjeren blev det væsentligste studieobjekt for Tarfala forskningsstation, da den blev grundlagt i 1940'erne og måleserierne af Storgletsjerens massebalance, som startede i 1946, er verdens længste. Den langvarige udforskning af isbræen gør, at den i dag er blandt de mest kortlagte gletsjere i verden. Storgletsjeren er ca. 3,5 km lang og har et areal på 3,1 km². Den strækker sig fra ca. 1.700 meters højde ned til ca. 1.150 meter over havet. Isens middeldybde er 100 meter, og den maksimale dybde er ca. 250 meter. Bræen voksede kraftigt i 1800-tallet og nåede en maksimal udbredelse i moderne tid omkring 1910, da den atter blev fotograferet af Svenonius. Derefter har fronten retireret omkring 500 meter til nutidens position. Eksterne kilder/henvisninger
Storglaciären

f Der Storglaciären (schwedisch für großer Gletscher) ist ein Gletscher im östlichen Teil des Kebnekaise-Massivs im Norden Schwedens. Im Widerspruch zu seinem Namen ist er – zumindest überregional gesehen – eher ein kleiner Gletscher, auch in Schweden gibt es deutlich größere. Beim Storglaciären handelt es sich um einen polythermalen Gletscher. Das bedeutet, dass es im Gletscherinneren sowohl kaltes Eis gibt, als auch temperiertes Eis, das heißt, Eis am Druckschmelzpunkt. Das meiste Eis des Gletschers ist temperiert, nur in den oberen Schichten des Zehrgebiets gibt es kaltes Eis. Die durchschnittliche Dicke des kalten Eises beträgt dabei 35 Meter, das Maximum liegt bei 65 Meter und befindet sich am südlichen Ende des Gletschers. Der Storglaciären ist der Gletscher mit der längsten lückenlos fortgeführten Messreihe zur Massenbilanz. Die Messungen begannen 1945 auf Initiative des schwedischen Glaziologen Hans Ahlmann und werden bis heute fortgeführt. Der Storglaciären gehört zu den sogenannten Benchmark-Gletschern, das heißt, Gletschern für die neben glaziologischen Daten auch meteorologische oder hydrologische erhoben worden sind und die als repräsentativ für eine Region angesehen werden. Die kumulierte Massenbilanz von 1945 bis 2011 des Storglaciären beträgt −18,65 Meter Wasseräquivalent, das bedeutet, dass die Dicke des Gletschers im Mittel über die gesamte Gletscherfläche um diesen Betrag abgenommen hat, wobei die Wassermenge des geschmolzenen Eises zugrunde gelegt wird. Einzelnachweise
Storglaciären

Storglaciären (Swedish for The Great Glacier) is a glacier in Tarfala Valley in the Scandinavian Mountains of Kiruna Municipality, Sweden. The glacier is classified as polythermal having both cold and warm bottom temperatures. It was on Storglaciären that the first glacier mass balance research program began (immediately after World War II), which continues to the present day; this is the longest continuous study of its type in the world. Storglaciären has had a cumulative negative mass balance of -17 m between 1946 and 2006. The program began monitoring the Rabots Glaciär in 1982, Riukojietna in 1985, and Mårmaglaciären in 1988. All three of these glaciers have had a strong negative mass balance since monitoring began. For the purpose of studying Storglaciären and nearby glaciers, Stockholm University operates the Tarfala research station in the Kebnekaise region of northern Sweden. See also Ice sheet dynamics References
Storglaciären

El Gran Glaciar (en sueco: Storglaciären​) es un glaciar de Suecia localizado en el valle de Tarfala en los Alpes escandinavos del municipio de Kiruna. El glaciar está clasificado como politérmico con temperaturas tanto frías como calientes. Fue en Storglaciären donde se comenzó el primer programa de investigación de glaciares (inmediatamente después de la Segunda Guerra Mundial), que continúa hasta nuestros días, lo que constituye el estudio continuo más largo de su tipo en el mundo. Véase también Geografía de Suecia Geografía de Europa Referencias
Storglaciären

Storglaciären är en glaciär i Tarfaladalen på östra sluttningen av Kebnekaise i Lappland. Glaciären dokumenterades först av Fredrik Svenonius och fotograferades av honom redan 1886. Storglaciären kom att bli huvudsakligt studieobjekt för Tarfala forskningsstation då den grundades på 1940-talet och mätserierna av Storglaciärens massbalans, som startade 1946 är världens längsta. Den långvariga forskning som bedrivits på glaciären gör att den idag tillhör de mest kartlagda glaciärerna i världen. Storglaciären är cirka 3,5 km lång och har en yta av 3,1 km². Glaciären sträcker sig från cirka 1 700 meters höjd ner till cirka 1 150 meter över havet. Isens medeldjup är 100 meter och det maximala djupet är cirka 250 meter. Glaciären avancerade kraftigt under 1800-talet och nådde en maximal utbredning i modern tid runt 1910 då den åter fotograferades av Svenonius. Därefter har fronten retirerat ungefär 500 meter till dagens position. Källor Holmlund, Per och Jansson, Peter (2002). Glaciologi. ISBN 91-974541-0-9 Noter
Balgö

Balgö er en ø og et naturreservat i Skagerrak, der ligger ud for Tångaberg i Lindberg sogn, Varbergs kommun, Sverige og er med sine 250 hektar landområde den største af Hallands øer (naturrservatet er i alt 2.200 hektar). Til Balgö regnes et antal mindre øer, blandt andre sælreservatene Stora og Lilla Både. Her findes fortidsminder, geologisk interessante områder og et rigt fugleliv. 135 arter af lav er fundet på Balgö, som også har den største bestand af strandtudser i Halland. Dele af reservatet er et fuglebeskyttelsesområde, og der er forbud mod adgang mellem 1. april og 31. juli. Øen er blevet brugt som græsningsområde for får og køer. Eksterne henvisninger Fortellinger fra Balgö Arkiveret 13. august 2007 hos Wayback Machine Balgö naturreservat Kilder
Balgö

Balgö is an island and a nature reserve in Kattegat, off Tångaberg in Varberg Municipality, Sweden. Balgö is the largest island in Halland. The nature reserve was established in 1950. Some smaller islands around Balgö are also included in the nature reserve. Balgö is an important breeding and resting place for different birds, for example little tern, pied avocet and common eider. In the winters, there are white-tailed eagles in the area. 135 species of lichens have been found on Balgö. Balgö has the largest population of natterjack toads in Halland. References "Naturreservatet Balgö". Halland County Council. Archived from the original on 20 April 2010. Retrieved April 13, 2010.
Balgö

Balgö​ es una isla y una reserva natural en Kattegat, frente a Tångaberg en el municipio de Varberg, en el país europeo de Suecia. Balgö es la isla más grande en Halland. Una reserva natural que la incluye fue creada en 1950. Algunas islas pequeñas alrededor de Balgö también forman parte de la reserva natural. Balgö es lugar importante de descanso y cría para aves y mamíferos. En los inviernos, hay águilas de cola blanca en la zona. 135 especies de líquenes se han encontrado en Balgö. Balgö tiene la mayor población de sapos corredores en Halland. Véase también Geografía de Suecia Geografía de Europa Referencias
Balgö

Balgö utanför Tångaberg i Lindbergs socken i Varbergs kommun i Halland är med sina 250 hektar landområde den största av Hallands öar. Till Balgö räknas ett antal mindre öar, bland andra sälskyddsområdena Stora och Lilla Både. De ingår tillsammans med vatten i Balgö naturvårdsområde.. Delar av ön är även fågelskyddsområde. Ön har använts som betesområde för får och kor. Här finns fornlämningar, geologiskt intressanta områden och ett rikt fågelliv. Det finns många olika lavar på. Den är också den lokal i Halland där det finns flest stinkpaddor. Dessutom finns här frilevande mufflonfår. Vidare läsning Haglund, Anna-Lisa; Helldén, Maj; Westman, Stina (2001). Balgö : om livet på en halländsk ö. Varberg: Utsikten. Libris 7775462. ISBN 91-88806-29-4 Externa länkar Berättelser från Balgö Balgö, Länsstyrelsen i Hallands län
If P&C Insurance

If P&C Insurance (dansk navn If Skadeforsikring) er Nordens største skadeforsikringsselskab med ca. 3,6 mio. kunder i Danmark, Norge, Sverige, Finland, Baltikum, og Rusland. If ejes af finske Sampo Group, og koncernen har ca. 7.900 ansatte, heraf godt 600 i Danmark. Administrerende direktør og koncernchef siden 2019: Morten Thorsrud (f. 1971). Forretningsområder If er inddelt i fire forretningsområder: Privat, Erhverv, Industri samt Baltikum & Rusland. Forretningsområdet Privat henvender sig til kunder i hele Norden; Erhverv henvender sig til små og mellemstore virksomheder, mens forretningsområdet Industri dækker virksomhedskunder med over 500 ansatte. Det baltiske/russiske forretningsområde dækker både privat- og erhvervskunder. Historie 1999: If bliver dannet ved sammenlægningen af svenske Skandias og norske Storebrands skadeforsikringsvirksomheder med det formål at etablere det førende skadeforsikringsselskab i Norden. 2001: If starter en filial i Finland med virksomhed i mindre målestok. Ifs forretningsområde Sø & Energi overgår i løbet af sommeren til at blive administreret af Gard Services, hvilket ejes af If og den norske Assuranceforening Gard P&I. 2002: I februar bliver Torbjörn Magnusson udpeget til administrerende direktør og koncernchef. I september slår årets forholdsregler om lønsomhed igennem på resultatet og If kan præsentere et overskud i forsikringsvirksomheden for årets første ni måneder. 2003: Forretningsområdet Sø & Energi er afviklet til Gard Marine & Energy. Gennem salget forbedrer If sin forretning og reducerer i høj grad risikoeksponeringen mod Sø- og Energisegmentet. 2004: Den 6. maj køber Sampo Skandias, Skandia Livs og Storebrands aktier i If. Den 5 oktober 2004 køber Sampo også Varmas aktier i If. Det indebærer, at If nu ejes 100 % af Sampo. 2006: If får tilladelse til at drive skadeforsikringsvirksomhed i Rusland. 2008: If køber det russiske forsikringsselskab SOAO Region. Dermed etablerer If sig på privatmarkedet i Rusland, især indenfor motorforsikring. Eksterne henvisninger Ifs hjemmeside
If Skadeförsäkring

If Skadeförsäkring ist eine auf Sachversicherung spezialisierte schwedische Versicherungsgruppe, die im nordeuropäischen Raum tätig ist. Hauptsitz des zum finnischen Finanzkonzern Sampo gehörenden Unternehmens ist Stockholm. Teilweise wird bei internationaler Berichterstattung die Bezeichnung If P&C verwendet, in Anlehnung an Property & Casualty als die englischsprachige Bezeichnung für Sachversicherung. Geschichte und Hintergrund If Skadeförsäkring wurde 1999 als Joint Venture des norwegischen Versicherers Storebrand und des schwedischen Versicherers Skandia gegründet, die Storebrand hatte dabei ihr Nichtleben-Geschäft auf die neue Gesellschaft übertragen. Eine Partizipation des finnischen Versicherers Pohjola scheiterte an Vorbehalten auf deren Hauptversammlung im Mai 2000. Nachdem Mitte 2001 die Übernahme von Storebrand durch Sampo am Veto der norwegischen Regierung gescheitert war, stieg das Unternehmen im Herbst des Jahres in das Joint Venture ein und wurde mit 38,05 % der Anteile zum größten Einzelaktionär des Unternehmens, das auch durch die anschließende Fusion mit dem Sampo-Sachversicherungsgeschäft mit einem Prämienvolumen von 27,5 Mrd. Schwedische Kronen und 3,7 Millionen betreuten Kunden in Skandinavien in der Schadenversicherung auf einen führenden Marktanteil von 24 % kam. 2004 erhöhte Sampo seinen Anteil am Unternehmen auf fast 90 %. If Skadeförsäkring hat Versicherungstöchter in Dänemark, Finnland und Norwegen. Zudem wird im Dienstleistungsverkehr Versicherungsgeschäft in den baltischen Staaten betrieben. Weblinks Offizielle Homepage Einzelnachweise
If P&C Insurance

If P&C Insurance Company Ltd. is a property and casualty insurance company with approximately 3.8 million customers in Sweden, Norway, Finland, Denmark, Estonia, Latvia and Lithuania. In 2025, the group had gross premiums written of SEK 87 billion and 10,000 employees. If P&C Insurance was formed in 1999 through the merger of the property and casualty insurance operations of Storebrand of Norway and Skandia of Sweden. In 2001, If and Sampo’s property and casualty insurance operations merged. In 2002, Torbjörn Magnusson was appointed President and CEO. In the Spring of 2004, Sampo acquired Storebrand's, Skandia's and Skandia Liv's holdings of If shares. References
If P&C Insurance

If P&C Insurance es una compañía de seguros de propiedad y accidentes con aproximadamente 3,8 millones de clientes en Suecia, Noruega, Finlandia, Dinamarca, Rusia y los Países bálticos. If cuenta con aproximadamente 7.000 empleados. If se creó en 1999 a través de la fusión entre Storebrand de Noruega y Skandia de Suecia. En 2001 If se fusionó con la compañía de seguros finlandesa Sampo. Enlaces externos Sitio oficial en inglés
If Skadeförsäkring

If Skadeförsäkring Holding AB är ett försäkringsbolag med cirka 3,6 miljoner kunder i Sverige, Finland, Norge, Danmark, Estland, Lettland och Litauen. Bruttopremieinkomsten var 42 miljarder svenska kronor år 2015. Koncernen har cirka 6 200 anställda. If är en del den finska Sampo-koncernen. Huvudkontoret ligger i Bergshamra, Solna kommun. If erbjuder sakförsäkringar, personförsäkringar och företagsförsäkringar för kunder på nationella marknader i dessa länder. Dessutom erbjuder If företagskunder med internationell verksamhet service vid filialkontor och via nätverk utomlands. Morten Thorsrud, född 1971, är koncernchef i If sedan 2019. Historia Företaget bildades 1999 när svenska Skandias (inklusive det infusionerade danska Kgl Brand) och norska Storebrands skadeförsäkringsverksamheter fusionerades. År 2001 blev finländska Sampos skadeförsäkringsverksamhet en del av If och företaget blev det största skadeförsäkringsbolaget i Norden. Från 2002 tillkom även försäkringsbolaget Dial försäkringsaktiebolag som en enhet i If Skadeförsäkring. Den 6 maj 2004 köpte Sampo Skandias, Skandia Livs och Storebrands aktier i If. Den 5 oktober 2004 köpte Sampo Varmas aktier i If. Det innebär att If sedan dess är helägt av Sampokoncernen. Affärsområden Ifs verksamhet är indelad i fyra affärsområden baserat på segmenten Privat, Företag, Industri och Baltikum. Affärsområde Privat vänder sig till privatkunder i hela Norden. Affärsområde Företag omfattar små och medelstora företag och affärsområde Industri riktar sig till stora företagskunder med över 500 anställda. Den baltiska verksamheten omfattar såväl privat- som företagskunder. Namnet och logotypen Logotypen består av en blå cirkel med de gemena bokstäverna "if" i kursiv med tre punkter efter. Namnet antogs i samband med sammanslagningen 1999. If är ingen förkortning utan kommer från ordet "om" på engelska, som syftar till ”om något händer”. Referenser Noter Externa länkar Ifs webbplats
Cathédrale orthodoxe Saint-George de Stockholm

La cathédrale Saint-George (en suédois : Sankt Georgios katedral) est une église située dans le quartier de Östermalm à Stockholm en Suède. Présentation La cathédrale Saint-George, qui fut entre 1890 et 1978 l'Église catholique apostolique, est une église grecque orthodoxe située à l'intersection de Birger Jarlsgatan et d'Odengatan, à l'adresse Birger Jarlsgatan 92. L'édifice a été conçu par l'architecte Anders Gustaf Forsberg pour la congrégation catholique apostolique et a été achevée en 1890. Le bâtiment a été construit par Per Sundahl. Après la reprise, la congrégation grecque orthodoxe a complété l'intérieur avec une iconostase et des autels en pierre. Le monument est marqué en bleu par le Musée municipal de Stockholm, qui est la classe la plus élevée et signifie « que le bâtiment est considéré comme ayant des valeurs culturelles et historiques particulièrement élevées ». Extérieur Le bâtiment est de style néo-gothique et à nef unique, avec des façades en briques rouges avec une frise de plafond à motifs et des moulures et extensions en ciment gris. Les fenêtres sont pointues, les portes aussi. Le chœur se compose d'une abside à cinq côtés à l'est, la tour est au-dessus de l'entrée principale à l'ouest et possède une haute flèche recouverte de cuivre. Le toit est recouvert de tôle. Vers le nord, l'église a été agrandie avec des salles pour la congrégation Intérieur La nef est couverte par une haute voûte en arc brisé Le sol de l'église est recouvert d'un plancher. Les fenêtres gothiques du chœur sont ornées de vitraux avec une ornementation végétale stylisée et le chœur possède également une frise murale néo-gothique sculptée. Le pupitre d'orgue, qui se trouve au fond de l'église, est soutenu par des consoles richement sculptées ; l'orgue a cependant été retiré dans les années 1970. Galerie Notes et références Voir aussi Articles connexes Liste d'églises de Stockholm Liens externes Sankt Georgios katedral Portail de l’architecture chrétienne Portail de Stockholm Portail du christianisme orthodoxe
Greckoprawosławny kościół metropolitalny św. Jerzego w Sztokholmie

Greckoprawosławny kościół metropolitalny św. Jerzego (szw. Sankt Georgios Grekisk-Ortodoxa Metropolitkyrka) – katedra prawosławna w Sztokholmie. Główna świątynia metropolii Szwecji i całej Skandynawii Patriarchatu Konstantynopolitańskiego. Obiekt jest położony przy zbiegu ulic Birger Jarlsgatan – Odengatan w sztokholmskim rejonie Vasastan w dzielnicy Norrmalm. Świątynia ma status zabytku sakralnego według rozdz. 4 Kulturminneslagen (pol. Prawo o pamiątkach kultury), ponieważ została wzniesiona do końca 1939 (3 §). Historia Kościół został zaprojektowany dla wyznawców Katolickiego Kościoła Apostolskiego w Szwecji przez architekta Andersa Gustafa Forsberga i wzniesiony przez P. Sundahla w latach 1889–1890. Szwedzka wspólnota irwingianistów zanikła jednak z upływem czasu i kościół był nieczynny aż do lat 70. XX w., kiedy to przejęła go grecka społeczność prawosławna. Architektura Kościół św. Jerzego został wzniesiony w stylu neogotyckim z czerwonej cegły maszynowej. Elementy dekoracyjne wykonano z szarego cementu. Okna i otwory drzwiowe są ostrołukowe. Od wschodu prezbiterium jest zamknięte pięcioboczną apsydą zaś od zachodu w fasadzie jest wieża z przykryta wysokim hełmem pokrytym blachą miedzianą. Również dach kościoła jest pokryty blachą. Wnętrze kościoła jest jednonawowe, przykryte wysokim, neogotyckim sklepieniem o łagodnych łukach. Ściany nawy i apsydy są podzielone pilastrami i dekorowane drewnianymi panelami w stylu gotyckim. Podłoga jest drewniana. Okna są w typie gotyckim, szczeblinowe, w absydzie mają witraże z ornamentem roślinnym. W podobnym stylu utrzymane są też: ambona, drewniany ołtarz i balustrada oddzielająca prezbiterium od nawy. Po przejęciu kościoła przez prawosławnych jego wnętrze zostało zaadaptowane do potrzeb liturgii wschodniej; zbudowano kamienny ołtarz i wstawiono ikonostas. Jednocześnie usunięto organy z empory zachodniej. Przypisy Bibliografia Gärd Fogde, Suzanne Lindhagen, Nordöstra Vasastaden: byggnadshistorisk inventering 1975–1988, wyd. Stockholms stadsmuseum, 1988, ISBN 91-85238-51-1 Linki zewnętrzne Stockholmskällan: TRASTEN. [dostęp 2010-06-17]. [zarchiwizowane z tego adresu]. (szw.). – rozdział dot. kościoła: s. 216
Георгиевский собор (Стокгольм)

Свято-Георгиевский собор (швед. Sankt Georgios grekisk-ortodoxa metropolitkyrka) — кафедральный храм Шведской и Скандинавской митрополии Константинопольского Патриархата, расположенный в центре города Стокгольма. Находится на улице Биргер-Ярлсгатан 92, на пересечении с улицей Уденгатан 20 (станция метро «Уденплан»). История Собор был построен в 1889—1890 годах по проекту архитектора Андерса Густава Форсберга и первоначально принадлежал общине католической апостольской церкви в Стокгольме. В 1978 году, после прекращения деятельности ирвингианской общины, храмовое помещение за символическую плату было приобретено Шведской и Скандинавской митрополией и после необходимой реконструкции интерьера обращено в кафедральный собор, освящённый в честь святого Георгия Победоносца. Богослужения на греческом языке совершаются в воскресные и праздничные дни. Протосинкеллы Павел (Афанатос) (1970—1975) Примечания Ссылки На Викискладе есть медиафайлы по теме Георгиевский собор
Sankt Georgios kyrka, Stockholm

Sankt Georgios katedral, mellan 1890 och 1978 Katolsk-apostoliska kyrkan, är en grekisk-ortodox kyrkobyggnad belägen i korsningen Birger Jarlsgatan - Odengatan i Östermalm i Stockholm. Kyrkan är ritades av arkitekt Anders Gustaf Forsberg för Katolsk-apostoliska församlingen och stod färdig 1890. Fastigheten är blåmärkt av Stadsmuseet i Stockholm vilket är den högsta klassen och innebär "att bebyggelsen bedöms ha synnerligen höga kulturhistoriska värden". Historia Kyrkan uppfördes av den svenska grenen av den Katolsk-apostoliska kyrkan som hade grundats i London i Storbritannien på 1830-talet. Församlingen uttunnades under 1900-talet, varför kyrkan 1978 uppläts som kyrka åt det Ortodoxa metropolitdömet Sverige och Skandinavien. Kyrkobyggnaden Den Katolsk-apostoliska kyrkan tillsatte arkitekt Anders Gustaf Forsberg att ta fram plan och ritningar för den nya kyrkan. Och själva byggnaden uppfördes av byggmästare Per Sundahl. Den grekisk-ortodoxa församlingen har efter övertagandet kompletterat inredningen med ikonostas och altare av sten. Exteriör Exteriören är i nygotisk stil och är en enskeppig långhuskyrka, med fasader i maskinslaget rött tegel med mönstermurad takfris och listverk och omfattningar i grå cement. Fönstren är spetsbågiga, så även dörröppningar. Koret utgörs av en femsidig absid i öster, tornet ligger ovanför huvudentrén i väster och har en hög, kopparklädd tornspira. Taket är klätt med takplåt. Mot norr är kyrkan vidbyggd med rum för församlingen. Interiör Kyrkorummet är enskeppigt, och täcks av ett högt spetsbågiga takvalv som är kassetindelat. Kyrkgolvet är belagt med plank. De gotiska fönstren har i koret glasmålningar med stiliserad växtornamentik och koret har även en vackert snidad väggpanel i nygotik. Orgeläktaren som ligger längst bak i kyrkan , bärs upp av rikt snidade konsoler, orgeln togs däremot bort på 1970-talet. Renovering På hösten 2019 genomgick kyrkan en utvändig renovering, något som dock gjordes utan bygglov. Källor Stockholms stads byggnadsinventering. Läst 21 september 2017. Källnoter Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Sankt Georgios kyrka, Stockholm.
Гренсваллен

Стадион «Гренсваллен» (швед. Gränsvallen) — спортивное сооружение в Хапаранде, Швеция. Сооружение предназначено для проведения матчей по хоккею с мячом. Арену для домашних игр использует команда по хоккею с мячом — Торнион Палловейкот, Хапаранда Торнио. Трибуны спортивного комплекса вмещают около 500 зрителей. Открыта арена в 2001 году. Информация Адрес: Хапаранда, Marielundsvägen, 5 (Haparanda) См. также Чемпионат Швеции по хоккею с мячом Чемпионат Швеции по хоккею с мячом 2010—2011 Список стадионов для хоккея с мячом в Швеции Примечания Ссылки Спортивное сооружение на сайте bandyworld.info . Дата обращения: 27 февраля 2011. Архивировано 12 мая 2012 года.
Dalarö Fortress

Dalarö fortress is a fortification located just south of Dalarö. The current structure was built by Charles X Gustav of Sweden in 1656. History It was built to replace an old structure from 1623. In 1683 the fortress was renovated by Erik Dahlbergh and the renovations were completed in 1698. The fortress has never been under siege. Russian forces avoided it in 1719. It was decommissioned by the military in 1854. Today the building is a museum and it contains a restaurant. Commandants Joachim von Rohr (1678–1757), commander of the Dalarö fortress from 1743 to 1757. References External links Dalarö fortress at Flickr
Fortaleza de Dalarö

La fortaleza de Dalarö está localizada al sur de Dalarö. La estructura actual fue construida por Carlos X Gustavo de Suecia en 1656.​ Historia Fue construida para reemplazar una antigua construcción de 1623. Erik Dahlbergh renovó la fortaleza en 1683 y las renovaciones se completaron en 1698. La fortaleza nunca fue asediada. Las fuerzas rusas la evitaron en 1719. En 1854 fue dada de baja por el ejército. A día de hoy es un museo y contiene un restaurante. Comandantes Joachim von Rohr (1678-1757), comandante de la fortaleza de Dalarö desde 1743 a 1757.​ Galería Referencias Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Fortaleza de Dalarö. Fortaleza de Dalarö en Flickr