NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Cimitero vecchio di Uppsala

Il cimitero vecchio di Uppsala (in svedese: Uppsala gamla kyrkogård) è un cimitero nella città svedese di Uppsala. Situato in Fjärdingen, il cimitero si trova a ridosso di Engelska parken. Storia L'area del cimitero vecchio venne usata per le sepolture fin dalla metà del XVII secolo, tuttavia si espanse principalmente a partire dalla fine del XVIII secolo, a seguito della crescente opposizione alle sepolture dentro le chiese e in piccoli cimiteri in città. Nel 1785 Johan Lorens Odhelius tenne un discorso presso l'Accademia reale svedese delle scienze, sostenendo l'importanza di vietare le sepolture nelle chiese per ragioni di salute pubblica. Il re Gustavo III rimase interessato dal discorso, e nell'anno seguente tenne egli stesso un discorso in proposito presso il Riksdag. Elis Schröderheim, governatore della provincia di Uppsala tra il 1792 e il 1794, formulò una proposta che venne approvata dal re il 5 luglio 1793. La faccenda rimase comunque in sospeso a livello nazionale fino al 1815, quando un decreto reale proibì completamente le sepolture all'interno delle chiese. Il cimitero si espanse nel corso del XIX e XX secolo, e nel 1959 si estese fino alle dimensioni attuali, con l'acquisizione dell'area adiacente Trianglen. Sepolture Il cimitero è aperto al pubblico e ha l'aspetto di un parco, con alberi decidui allineati ai viali e distribuiti fra le tombe. Molte tombe, soprattutto nella parte più antica situata a ovest, hanno statue e decorazioni artistiche. Oltre a sepolture individuali, il cimitero ospita lapidi dedicate a varie istituzioni, tra le quali: Diakonistiftelsen Samariterhemmet Evangeliska fosterlandsstiftelsen Fjellstedtska skolan Gotlands nation Gästrike-Hälsinge nation Göteborgs nation Kalmar nation Norrlands nation Reggimento di artiglieria Upplands Smålands nation Stockholms nation Södermanlands-Nerikes nation Svenska kyrkans mission Uplands nation Värmlands nation Västgöta nation Västmanlands-Dala nation Östgöta nation Note Bibliografia (SV) S.A. Hägg, Beskrifning öfver Upsala kyrkogård och dess på olika tider tillkomna områden, Uppsala, 1886. (SV) Lars Ridderstedt, En levande kyrkogård - vandringar på den gamla kyrkogården i Uppsala, Uppsala, Hallgren & Fallgren/Uppsala Publ. House, 2001, ISBN 91-7382-765-7. Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file sul cimitero vecchio di Uppsala Collegamenti esterni (SV) Kulturpersoner gravsatta på Uppsala gamla kyrkogård, su kulturpersoner.uppsalakyrkogardar.se. (SV) Uppsalas kyrkogårdar, su svenskakyrkan.se, Svenska kyrkan.
Cemitério Antigo de Uppsala

Ver também: Categoria:Sepultados no Cemitério Antigo de Uppsala Cemitério Antigo de Uppsala (em sueco: Uppsala gamla kyrkogård) é um cemitério em Uppsala, Suécia. Sepultamentos notáveis Dentre as pessoas sepultadas neste cemitério constam: Greta Arwidsson (1906–1998) Lasse Eriksson (1949–2011) Gustaf Fröding (1860–1911) Dag Hammarskjöld (1905–1961) Salomon Eberhard Henschen (1847–1930) Gösta Knutsson (1908–1973) Lotten von Kræmer (1828–1912) Bruno Liljefors (1860–1939) Joachim Daniel Andreas Müller (1812–1857) Margit Sahlin (1914–2003) Håkan Parkman (1955–1988) Anders Fredrik Regnell (1807–1884) Einar af Wirsén (1875–1946) Referências
Старое кладбище (Уппсала)

Старое кладбище (швед. Uppsala gamla kyrkogård) — исторический некрополь в городе Уппсала, в Швеции. Кладбище открыто в конце 1700-х годов. Кладбищенская часовня На территории кладбища расположена кладбищенская часовня, построенная в 1884 году. На протяжении ста лет она использовалась для отпеваний, с 1973 года использовалась как склад, а позднее пустовала. В 2001 году она была передана приходу греческой старостильной церкви и освящена епископом Макариупольским Иоанном (Дёрло) в честь Успения Пресвятой Богородицы. Мемориальные захоронения См. также Похороненные на Старом кладбище в Уппсале Среди захороненных — премьер-министр Швеции Яльмар Хаммаршёльд (1862—1953), бывший генсен ООН Даг Хаммаршёльд (1905—1961), дипломат Бу Унден (1886—1974), историки Фредрик Карлсон (1811—1887), Харальд Хьерне (1848—1922), Оскар Алин (1846—1900), Эрик Гейер (1783—1847), Вильгельм Эрик Сведелиус (1816—1889), а также врачи, поэты, художники и другие деятели науки и искусства. Примечания Ссылки Uppsala kyrkogård (швед.). Дата обращения: 15 декабря 2016.
Uppsala gamla kyrkogård

Uppsala gamla kyrkogård är en begravningsplats som tillhör Uppsala domkyrkoförsamling. Kyrkogården är belägen mellan Kyrkogårdsgatan, S:t Johannesgatan, Karlsrogatan, Krongatan, Thunbergsvägen och Engelska parken i stadsdelen Fjärdingen i Uppsala. Historik Kyrkogården togs i bruk i slutet av 1700-talet och då framförallt som ett svar på de önskemål som framförts av myndighetspersoner mot gravsättning inne i kyrkorna och på trånga kyrkogårdar i städerna. 1785 hade läkaren J.L. Odhelius hållit ett tal i Kungliga Vetenskapsakademien där han framhöll vikten av att stifta lagar mot gravsättning i kyrkorna av medicinska skäl. Detta tal gjorde stort intryck på Gustav III som året efter höll ett engagerat tal i riksdagen i ämnet. Det kom dock att dröja ända till 1815 innan det genom ett kungligt brev blev helt förbjudet att begrava inne i kyrkorna. Sedan mitten av 1600-talet hade det funnits en liten kyrkogård i samma område som där man anlade den nya begravningsplatsen. Elis Schröderheim, landshövding i Uppsala 1792–1794, framlade ett förslag som den 5 juli 1793 fastställdes genom Kunglig resolution. Under 1800- och 1900-talet kom kyrkogården att utvidgas i omgångar tills den i och med köpet av området närmast Triangeln 1959 hade fått den utbredning den har idag. Sevärdheter på kyrkogården Uppsala gamla kyrkogård är med sina många träd, både fristående och i alléer, ett vanligt mål för promenerande uppsalabor. Många av gravarna, främst på den östra och äldsta delen, har olika former av konstnärlig utsmyckning, exempelvis den panspelande bronsfiguren av konstnären Malin Uddling på rektor Anita Nathorsts grav, eller Vandraren på spindelforskaren Åke Holms familjegrav. Gravar tillhörande olika organisationer Diakonistiftelsen Samariterhemmet Evangeliska fosterlandsstiftelsen Fjellstedtska skolan Svenska kyrkans mission Upplands artilleriregemente Nationsgravar Sammanställning av nationsgravarna Gotlands nation Gästrike-Hälsinge nation Göteborgs nation Kalmar nation Norrlands nation Smålands nation Stockholms nation Södermanlands-Nerikes nation Uplands nation Värmlands nation Västgöta nation Västmanlands-Dala nation Östgöta nation Kända personer begravda på kyrkogården Se även Gravsatta på Uppsala gamla kyrkogård – en fullständigare förteckning (kategori) Referenser Tryckta källor Hägg, S.A. (1886). Beskrifning öfver Upsala kyrkogård och dess på olika tider tillkomna områden. Uppsala. Libris 1921201 Ridderstedt, Lars (2001). En levande kyrkogård - vandringar på den gamla kyrkogården i Uppsala. Uppsala: Hallgren & Fallgren/Uppsala Publ. House. Libris 8374371. ISBN 91-7382-765-7 Noter Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Uppsala gamla kyrkogård. Kulturpersoner gravsatta på Uppsala gamla kyrkogård på uppsalakyrkogardar.se Uppsalas kyrkogårdar från Svenska kyrkan i Uppsala
Visby botaniska trädgård

Visby botaniska trädgård, sällskapet De Badande Wännernas trädgård, är en botanisk trädgård nära havet och Strandpromenaden i Visby. Trädgården anlades 1855 av det allmännyttiga herrsällskapet Sällskapet DBW, på förslag av magister Hans Petter Gustavsson. I början av 1930-talet gjordes en genomgripande renovering av trädgården och den fick då sin nuvarande utformning. Parken är idag en välbesökt trädgård i Visby. I södra delen av parken ligger S:t Olofs kyrkoruin. Ett avtal mellan DBW och Gotlands kommun från 1970-talet innebär att DBW kostnadsfritt upplåter trädgården som en park för allmänheten mot att regionen står för driftkostnaderna. DBW:s trädgårdsstyrelse svarar fortfarande för det botaniska innehållet. Populärkultur I Ulf Lundells debutroman Jack (1976) skördar Jack och hans vänner cannabis i trädgården. Bildgalleri Källor Noter Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Visby botaniska trädgård. DBW:s Botaniska Trädgård
Ботанічний сад Вісбю

Ботанічний сад Вісбю (швед. Visby botaniska trädgård) — ботанічний сад у місті Вісбю (лен Готланд, Швеція). Сад заснований 1855 року, його площа складає 10 га. Вхід до ботанічного саду вільний. Історія Ботанічний сад був заснований в 1855 році завдяки зусиллям професора Ганса Петтера Густавссона, який виступав за те, щоб молодь отримувала практичні знання про живу природу. Спочатку сад використовувався як сад і город, де переважали фруктові дерева і чагарники, спаржа та інші рослини для практичного використання, по суті це була садівнича школа. Однак з самого початку свого існування сад став дуже популярним місцем для прогулянок. На початку 1930-х років сад був перепланований і набув свого нинішнього вигляду. У період з 2002 по 2005 рік була проведена реконструкція овального саду, саду трав і невеликого струмка. Колекції Острів Готланд має найтепліший клімат в Швеції, до того ж близькість до моря і великі дерева, які виконують функцію екранів, що захищають від холодного вітру, створюють в саду ще більш теплий мікроклімат. Тому в саду поруч з трояндами можна побачити фігові дерева і шовковиці, волоські горіхи, тюльпани, магнолії, араукарії і інші рослини, які не витримують суворих зим. Площа сонячного годинника — це серце саду, де є арки, які оповиті клематисами та іншими квітами. Навколо сонячного годинника ростуть екзотичні рослини (такі як Acanthus mollis і молочай) разом з іншими, більш поширеними. Між квадратом сонячного годинника і морем ростуть великі хвойні дерева, які захищають сад від сильних вітрів, особливо восени та взимку. Перед хвойними деревами розмістилася велика колекція жоржин. Галерея Примітки Посилання Офіційний сайт ботанічного саду [Архівовано 13 березня 2022 у Wayback Machine.] (швед.) Вікісховище має мультимедійні дані за темою: Ботанічний сад Вісбю
Military Archives of Sweden

The Military Archives of Sweden (Swedish: Krigsarkivet) is the part of the National Archives of Sweden that keeps archives related to agencies that answer to the Ministry of Defence. The Military Archives were established in 1805 and contain listings of military personnel, drawings and descriptions of military buildings and equipment, maps, private files of key persons in Swedish military history, and photographs. The archived materials date from the 16th century to the present. Since 1995, the Military Archives form a part of the government agency National Archives of Sweden. External links The Military Archives of Sweden Official website.
Tantolunden

Tantolunden is a park in the southern part of central Stockholm, Sweden. Tantolunden is located in Södermalm near Zinkensdamm and Hornstull. The area is bounded by the railway in the south, the Ringvägen in the east, the Drakenberg area in the north and Lake Årstaviken in the southwest. The park was designed in 1885 by Swedish garden architect Alfred Medin (1841-1910). The construction work continued until 1899, when it was considered that the park was completed. In 1906 a playground was arranged in the western part of the park. References
Norrlands nation

Norrlands nation is a student society and the largest of thirteen nations at Uppsala University. It mainly recruits its members from the province of Norrland, which is the northernmost part of Sweden. As of 2012, the nation has about 8,000 members. The nation is religiously and politically unaffiliated and offers its members access to libraries, housing, scholarships and opportunities to participate in a wide range of sporting, cultural and entertainment activities. Norrlands nation was formed in 1827 through a merger of some smaller nations with roots dating back to the mid 17th century. The nation owns a building complex of 5,500 square metres by the Fyris River in central Uppsala, with the older part from 1889, the facade being designed by Swedish architect Isak Gustaf Clason. The newer part was opened in 1972 and was designed by the Swedish architect Lars Carlbring. The students' association for students from Medelpad in Norrlands nation is named after the fictitious skvader from the Medelpad area. Inspektors Ångermanländska nation Västerbottniska nation Bottniska nation Medelpado-Jämtländska nation Norrlands nation References Norrlands nation at Swedish Wikipedia External links Norrlands nation official web site
Jordberga slot

Jordberga slot er et slot i Källstorps sogn i Trelleborgs kommun i Skåne. Jordberga har en slotspark i engelsk stil fra midten af 1800-tallet. Hovedbygningen er i barokstil. På godsets område ligger resterne af den nedlagte Jordberga sukkerfrabrik. En stor del af fabriksbygningerne blev nedrevet i årene 2009 - 2010. Jordberga blev etableret gård tilbage i 1300-tallet. Dens første kendte ejer var Anders Hollunger, også kaldet Andreas Gagge. Hans navn findes i et dokument fra 1355, hvor han giver pant i Store Jordberga. Senere nævnes en Henrik Andersen som ejer, sandsynligvis søn af den tidligere. I den følgende del af 1400-tallet og 1500-tallet er nævnes flere fra familien Hollunger som ejere og medlemmer af slægten Gera. Efter disse ejere overtog Jakob Geed til Rössjöholm Jordberga, og gennem Mogens Tygesen Krabbes ægteskab med Jakob Geeds datter Karen kom Jordberga i Krabbeslægtens eje. Efter Mogens Tygesen Krabbes død i 1564, arvede hans søn Tage godset. Dennes søn, Iver Krabbe var en af den tids rigeste og mest fremtrædende mænd og ejede foruden Jordberga også Högestad og Fulltofta og fik gennem sit ægteskab med Karen Marsvin også Krogholm og Marsvinsholm. Krabbe havde siddet som lensherre i Laholm og derefter Varberg, men måtte overlade lenet til svenskerne ved Brømsebrofreden i 1645. Dette og Gustaf Horns ødelæggelse af Jordberga 1644 under hævntogtet i Skåne og Blekinge gjorde ham hadefuld mod svenskerne. Krabbe var derfor en af de mest glødende fortalere for hævn krig, der endte med freden i 1658, hvor ikke kun hans besiddelser, bl.a. Båhuslen blev tabt, men samtlige Skånelande. Han fik dog lov til at beholde sine godser uden at sværge troskab til den svenske krone. Kilder Jordberga i Nordisk familjebok (2. udgave, 1910) Eksterne henvisninger Sylve Åkesson: Om Jordberga slot Arkiveret 16. maj 2006 hos Wayback Machine Jordberga gods hjemmeside
Jordberga Castle

Jordberga Castle (Swedish: Jordberga slott) is a manor house in Trelleborg Municipality in the Scania (Skåne) region in southern Sweden. History The estate dates to the 1400s. Jordberga was bought in 1811 by Governor Eric von Nolcken (1763–1834) and inherited by his son Carl Adam von Nolcken (1811–1857) who had the main house built in Gothic style under design by Swedish architect Carl Georg Brunius (1793–1869). Carl Gustaf Stjernswärd (1844–1896) had the main house re-built in 1908. It was designed in Art Nouveau baroque style by Danish architect Henri Carl August Glæsel (1853–1921). See also List of castles in Sweden References External links Jordberga website
Castillo de Jordberga

El Castillo de Jordberga (en sueco: Jordberga slott) es una mansión en el municipio de Trelleborg en la región de Escania (Skåne) en el sur de Suecia. Historia La propiedad data del siglo XV. Jordberga fue comprado en 1811 por el Gobernador Eric von Nolcken (1763-1834) y heredada por su hijo Carl Adam von Nolcken (1811-1857) quien hizo construir el edificio principal en estilo gótico bajo el diseño del arquitecto sueco Carl Georg Brunius (1793-1869). Carl Gustaf Stjernswärd (1844-1896) hizo reconstruir el edificio principal en 1908. Fue diseñado en Art Nouveau, en estilo barroco, por el arquitecto danés Henri Carl August Glæsel (1853-1921).​​ Referencias Enlaces externos Jordberga website
Jordberga slott

Jordberga slott är ett slott nära Källstorp i Källstorps socken i Trelleborgs kommun i Skåne. Jordberga har en slottspark i engelsk stil från mitten av 1800-talet. Huvudbyggnaden är i barockstil. På godsets område ligger resterna av det nedlagda Jordberga sockerbruk. Stora delar av sockerfabrikens byggnader revs 2009–2010. Historia Jordberga omtalas redan 1355. Även adelssläkten Gagge har ägt slottet. Vid Skånes övergång till Sverige tillhörde det den mäktige Iver Tagesen Krabbe som räknades som Skånes mest inflytelserike man och som var mycket populär bland det vanliga folket. Iver Krabbe var gift med Karen Marsvin och hade nio barn, bland dem baron Jörgen Krabbe som till stor del växte upp på Jordberga. Sedan gården under kriget 1644 bränts ned av svenskarna, uppförde Krabbe boningshuset på nytt. Jordberga köptes 1811 av landshövding Eric von Nolcken (1763–1834), och ärvdes av hans son Carl Adam von Nolcken (1811–1857). Han lät Carl Georg Brunius bygga om slottet i götisk stil. Därefter tillhörde Jordberga Carl Adams dotter Clara Amalia von Nolcken (1851–1938), gift med ryttmästaren Carl Gustaf Stjernswärd (1844–1896) som byggde om slottet i jugendbarockstil. Deras son Gustav Jonas Stjernswärd (1882–1939) gift med Wanda Marie Curtois Grön (1887–1970) tog sedan över. Deras dotter Clara Charlotte Wanda Maria Stjernswärd (1928–2012) gift med Hans-Göran Reinhold Balthasar von Arnold-Grön (1921–2004) tog över Jordberga 1950. Slottet ägs numera av deras son Otto von Arnold. I slottsparken finns en runsten från vikingatiden, Källstorpstenen. Filmklassikern Sommarnattens leende från 1955 av Ingmar Bergman är delvis inspelad på slottet. Källor Jordberga i Nordisk familjebok (andra upplagan, 1910) Noter Vidare läsning Lönnäng, Ragnar (2006). Till skånska slott och sevärdheter. Simrishamn: Gröna nyckeln. sid. 106-109. Libris 10126422. ISBN 91-631-8349-8 Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Jordberga slott. Officiell webbplats
Cirkus (Stockholm)

Cirkus (Swedish: Cirkus Arena och Restaurang AB) is an arena in Djurgården, Stockholm, Sweden, that holds 1,650 people. It was originally used as a circus (the old official name being Cirkusteatern), but is today mostly used for concerts and musical shows. The French circus performer Didier Gautier became a Swedish citizen in 1830, and was granted permission to build a permanent circus building on Djurgården in Stockholm. In 1869 Didi Gautier sold his circus Didier Gautiers menagerie to Adèle Houcke. The building took fire later, and was rebuilt in 1892 as present Djurgårdscircus. External links Cirkus.se (official site) References
Cirkus (Stockholm)

Cirkus (en suédois : Cirkus Arena och Restaurang AB) est une salle de spectacles située à Djurgården, à Stockholm, pouvant accueillir 1 650 personnes. Il était à l'origine utilisé comme cirque (l'ancien nom officiel étant Cirkusteatern), mais est aujourd'hui principalement utilisé pour des concerts et des spectacles musicaux. Histoire L'homme de cirque français Didier Gautier est devenu citoyen suédois en 1830 et a obtenu l'autorisation de construire un bâtiment de cirque permanent sur Djurgården à Stockholm. En 1869, Gautier vend sa ménagerie du cirque Didier Gautier à Adèle Houcke. Le bâtiment a pris feu plus tard et a été reconstruit en 1892 sous le nom actuel de Djurgårdscircus. Liens externes Cirkus.se (site officiel) Références (en) Cet article est partiellement ou en totalité issu de l’article de Wikipédia en anglais intitulé « Cirkus (Stockholm) » (voir la liste des auteurs). Portail de l’architecture et de l’urbanisme Portail de Stockholm
Cirkus (Sztokholm)

Cirkus (lub też Cirkus Arena och Restaurang AB) – klub muzyczny znajdujący się na wyspie Djurgården w Sztokholmie. Pierwotnie miejsce to było wykorzystywane jako cyrk (stąd też nazwa Cirkus). Obiekt otwarty został 25 maja 1892 roku. Pojemność obecnie wynosi 1650 miejsc. Odbywają się tu między innymi koncerty i sztuki teatralne. Historia Francuski cyrkowiec Didier Gautier po otrzymaniu obywatelstwo Szwecji w 1830 roku, uzyskał pozwolenie na budowę obiektu cyrkowego na wyspie Djurgården w Sztokholmie. W 1869 roku sprzedał on obiekt, który został odbudowany w na przełomie 1890/1891 roku po dotkliwym pożarze. Architektem budynku został szwed Ernst Haegglund. Został on odbudowany na miejscu starego cyrku Mothanders manege. Na przełomie 1931/1932 obiekt został przebudowany na teatr, dodano także scenę. Architektem został Torsten Stubelius. Cirkus jest także znanym klubem muzycznym, organizującym koncerty. Swoje występy dawali tu między innymi: Bob Dylan, Ozzy Osbourne, B.B. King, Jethro Tull, Roxette, Alice in Chains, Leonard Cohen, INXS, Faith No More, Tori Amos, Marillion, Stone Temple Pilots, The Black Crowes, Dream Theater, Queensrÿche, Machine Head, Danzig, Primus, Paradise Lost, Rainbow, Cathedral, Motörhead, Foo Fighters, Black Sabbath, Iron Maiden, Bruce Springsteen, Def Leppard, Status Quo, Type O Negative, Korn, Johnny Cash, Mike Oldfield, Robbie Williams, Iggy Pop, Muse, The Smashing Pumpkins, Gary Moore, Nick Cave, Robert Plant, Oasis, Neil Young, The Rolling Stones, Lou Reed, Jean Michel Jarre, Opeth, Queens of the Stone Age, Arctic Monkeys, Blondie. Przypisy Linki zewnętrzne Oficjalna strona (ang. • szw.)
Djursholm Castle

Djursholm Castle (Djursholms slott) is a castle in Sweden. Djursholm is located in Danderyd Municipality, within Stockholm urban area. The castle includes building components from the late Middle Ages. It was the main building on the estate Djursholm, which was owned by the House of Banér from 1508 to 1813. Nils Eskilsson (Banér), who was lord of Djursholm 1508 to 1520, built a new palace at the place where Djursholm Castle remains. Djursholm Castle was the residence of both Privy Councillour Gustaf Banér and his son, Field Marshal Johan Banér. Svante Gustavsson Banér gave the castle its present appearance in the 17th century. By the mid 17th century the castle was its present size. The main hall was fitted at this time, with plaster ceilings, stairs castle was of limestone and oak, and walls hung with art wallpaper full of gilt leather (leather wallpaper) and other materials. History Ekeby farm was donated to St. Clara monastery by King Magnus Ladulås in 1288, and in the early 15th century, the monastery's property also included Ösby farm and the island that is now called Gamla Djursholm and has become a peninsula due to land raising. Nils Jönsson (Oxenstierna) bought Djursholm in 1418 and had the first castle built on Gamla Djursholm, which due to its location had a natural moat and control over part of the shipping into Stockholm and other parts of the interior. Information is found in old rhyming chronicles that he engaged in "piracy" and harbored pirates in his house on the islet who boarded ships that would deliver goods into Stockholm via the western side of Lidingölandet, but may also have been a right to levy customs duties. For nearly 300 years, from the end of the 15th century until the mid-1770s, the entire Lidingön belonged to Djursholm's estate. Lidingö came to belong to Djursholm through Ingeborg Larsdotter Tott, who in her second marriage married Councilor Nils Eskilsson (Banér) (1480–1520). In 1891, Djursholms secondary school (Djursholms samskola) was started in the building. Until 1910, Djursholms secondary school operated on the premises. The first inspector of Djursholms samskolas was author Viktor Rydberg. Among the earliest teachers were Erik Axel Karlfeldt and Alice Tegner. Writer Elsa Beskow was an art teacher and her husband, theologian Natanael Beskow served as the headmaster of the school from 1897 to 1909. In the 1890s, the castle was restored in neo-Baroque style. Facade design was simplified by a new restoration from 1959 to 1961. A new entrance with modern suitability to the castle was built on the north side in 2003. Today it serves as the community center (kommunhus) in Danderyd Municipality. See also List of castles in Sweden References Other sources Renqvist, K.E. Djursholm – vår hembygd (1961)