NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Ludvika Town Hall

Ludvika Town Hall (Swedish: Ludvika stadshus) is the official Municipal Council building for the City of Ludvika in Dalarna County, Sweden. Situated centrally, the town hall is found in the corner of Bangatan and Dan Anderssons gata, opposite Ludvika Ulrica, the local parish church. The town hall was designed in 1934 by architect Cyrillus Johansson, (city architect 1931–1941), with construction commencing in 1936. The building was completed in 1938 and remains in use as town hall to this day. Due to the small size of the building, the Municipal Council no longer convenes its meetings in the building but uses the local Peoples' House (Swedish: Folkets Hus) instead. Exterior A student of National Romanticism architecture, Cyrillus Johansson applied a restrained form of Brick Expressionism to his town hall design – one of three official buildings he designed for the municipality. The west-facing tetrastyle portico is in fact a folly with the entrance off-set to the south-facing west corner. Sculptured in brick above each of the first-floor windows are mural crowns proclaiming the then city's Royal Charter (1919–1971). The building comprises four floors with a square clock tower rising centre above the ridged verdigris copper roof. Giving the four columns of the portico a closer scrutiny will reveal a dog pattern in the tiled medallions – these were made by the builders in honour of their mascot, a stray they called Stella, who also stands immortalised as a statue in the town hall garden. The forecourt, located by the west gavel, is layered with large slate tiles on a bed of gravel long overgrown with grass. Clock Tower As the middle section of the clock tower, where the dials are, is narrower than the base on which it stands and its roof above, the tower's square ridged copper roof has four overhanging eaves, each of which are supported by an exposed, exoskeleton copper column resting on the tower's square base. On top of the clock's roof stands the open-to-air bell tower surrounded by a circle of eight copper pillars and a single bell hangs within. The bell tower is crowned with a circular copper roof upon which a copper spire rises with a dragon-head weather wane, also in copper. The turret clock (mechanism) was manufactured by Linderoths Urverk (Stockholm) in 1937 and after face design and adjustment by Stefan Anderson was installed in 1938. All four dials and the bell were driven from the same mechanism. In 1976, the town council appointed local watchmaker Karl-Arne Carlsson from Grängesberg as the town's first official Timekeeper, responsible for maintaining the Town Hall Clock. In late 2004 the mechanical turret clock was retired together with its keeper, and replaced with a self-maintaining digital timepiece controlling five independent electrical mechanisms, one for each dial and the bell.
Ludvika stadshus

Ludvika stadshus är en byggnad beläget strax söder om Ludvika ström i hörnet av Gamla Bangatan och Dan Anderssons gata, mittemot Ludvika Ulrica kyrka i centrala Ludvika. Byggnaden invigdes 1937 och ritades av den renommerade arkitekten Cyrillus Johansson från Stockholm. Historik Cyrillus Johansson var Ludvikas stadsarkitekt åren 1931-1941, som sådan ritade han även några byggnader i staden, bland dem Ludvika stadshus (klart 1934), affärs- och bostadshus vid Storgatan 18 och Storgatan 30 (klart 1935 och 1936), Sagahuset vid Storgatan 39 (klart 1939) och Ludvika järnvägsstation (klart 1939). År 1936 påbörjades bygget av Ludvika stadshus och färdigställdes år 1937. Huset är uppfört i tegel som putsats och avfärgats i tegelrött kulör. Taket är täckt med kopparplåt och krönt av ett litet klocktorn. Tornet försågs med ett mekaniskt urverk från firman Linderoths ur i Stockholm, som drev visarna på de fyra urtavlorna samt klockan som hänger överst. Visarna och urtavlorna hade tillverkats av urmakaren Stefan Anderson från Ludvika. Hösten 2004 ersattes verket med ett digitalur och varje urtavla har nu eget elektriskt drivverk. Granskar man tegelrelieferna på entréns pelare, som är skulpterade av Aron Sandberg, syns symboler för metaller och järnstämplar från Ludvika bruk, samt bland annat en Vasaloppsåkare (där finns konstnärens signatur), en hammarsmed i arbete, en bergsman, en kolmila, ett vattenhjul och en kraftledning. Det finns även en hund avbildat som kallas "Stella" och som var med varje dag under bygget av stadshuset. "Stella" är det latinska ordet för "stjärna", därför placerade skulptören en liten stjärna ovanför hunden. År 1993 ändrades och ombyggdes interiören. Huset är exteriört välbevarat. Idag håller kommunstyrelsen sina möten i sessionssalen. De andra rummen disponeras av kommunchef, kommunalråd och tjänstemän. Byggnadsdetaljer Tegelskulpturer Källor Cyrillus Johansson, stadsarkitekt i Ludvika 1931-1941, Ann Marie Gunnarsson (2010), Ludvika kommun, s. 4-5 Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Ludvika stadshus.
Regimento de Defesa Antiaérea (Suécia)

O Regimento de Defesa Antiaérea (em sueco Luftvärnsregementet) , também designado pela sigla Lv 6 , é uma unidade de defesa antiaérea do Exército da Suécia estacionada na cidade de Halmstad, no Sul da Suécia. Este regimento está vocacionado para vigiar o espaço aéreo, dispondo de mísseis capazes de atingir aeronaves e mísseis inimigos. Está equipado com o RBS 97 (MIM-23 Hawk), um sistema de mísseis antiaéreos americano. O pessoal da base é constituído por 230 oficiais profissionais, 236 sargentos e praças permanentes, 253 sargentos e praças temporários, 27 funcionários civis e 233 oficiais da reserva. Referências Ligações externas Försvarsmakten - Luftvärnsregementet Lv 6 Facebook – Luftvärnsregementet Lv 6 Ver também Forças Armadas da Suécia Exército da Suécia Causes of death among Belgian professional military radar operators: A 37-year retrospective cohort study (Englisch) Gesundheitsschäden durch militärische Radaranlagen (German)
Lund University Main Building

The main building of the Lund University (Universitetshuset in Swedish) was designed by architect Helgo Zettervall and inaugurated by King Oscar II in 1882. Construction began in 1874, when the old main building Kungshuset had become too small for the growing number of students. The design is characterised by Zettervall's fascination with classical antiquity, and features columns and fancy copings. There were originally four sphinxes on the roof, but they had to be removed within 30 years because of bad quality. In the 1990s, four new sphinxes were placed on the roof. Like many of Zettervall's buildings, it was criticized for a lack of uniformity and not being well thought out. References External links Media related to Universitetshuset, Lund at Wikimedia Commons
Lundby Old Church

The Lundby Old Church (Swedish: Lundby gamla kyrka) is a church in Lundby, a borough of Gothenburg, Sweden. It belongs to the parish of Lundby in the Diocese of Gothenburg. It is one of the seven preserved medieval churches in Gothenburg, and the only one of them representing Gothic architecture. It originates from the 14th century, but the bell tower had not been erected until 1634. The church has been renovated many times, most recently in 1998. The coats of arms of the noble families Cronacker, Eketrä, Stålhandske and Ihre can be found in the church. The Stålhandske and Ihre families built their own grave chapels at the southern wall; the Ihre chapel is still preserved today, while the Stålhandske chapel was torn down and the coffins were moved to the family grave in the surrounding churchyard. History The church was probably built in the late 14th century. Its Romanesque baptismal font, however, comes from an older wooden church that had existed in the same place and whose remains were not discovered until the early 20th century. Since the mid-17th century, when the bell tower next to the building was erected, the church has been renovated many times. For example, until the 19th century it had no windows. Following the erection of a new church in the neighborhood in 1886, the Lundby Old Church was supposed to be torn down. It was saved thanks to protests by dean Peter Rydholm. The church was equipped with electricity in 1934 and with a modern ventilation system in 1998, which has been the latest major renovation up to this time. Churchyard The church is surrounded by a small churchyard, called Lundby Old Churchyard (Swedish: Lundby gamla kyrkogård). It has an area of 1.7 hectares and houses around 1700 graves. The first records of it come from 1788, and the oldest existing map from 1856. The oldest tombstones, however, bear dates from the late 17th century. The area has probably been used as a burial ground since the 13th century, as long as the church has existed. References
Hotel Skeppsholmen

The Hotel Skeppsholmen is a hotel on the islet of Skeppsholmen in central Stockholm, Sweden. The hotel comprises two early buildings, individually known as Västra/Östra boställshuset ("The Western/Eastern Residence House"), located along the Långa raden ("The long row"). The two buildings were built in 1699–1702 to accommodate the 200 Drabant guards of King Charles XII. They were built to the design of Nicodemus Tessin the Younger using bricks from several palaces, in Ekolsund, Gripsholm, Nyköping, Eskilstuna, and Svartsjö. As Charles spent most of his reign on the battlefields, however, neither building was used for the original purpose, serving instead to house the poor and homeless. Poor and homeless people of Stockholm emerged in great numbers following Sweden's defeat at the Battle of Poltava in 1709, but were considerably decimated by the Black Death, which hit the city the following year. As Sweden started to create its fleet of galleys in 1715, these two buildings were gradually transformed from hospitals into offices and workshops for the fleet. By the 1770s, when the commissioner's office was relocated to a separate building, the two buildings were exclusively used by the officers and officials on the island as spacious residences, each disposing up to 17 rooms. In the mid 19th century a canteen for clerks and officials was built in the western building, and both buildings together began to be known as the Långa raden. The buildings were refurbished in 1958–1959 to serve the Swedish Navy administration and the Naval Officers Society (Sjöofficerssällskapet). The Naval Officers Society started using the buildings from the mid 19th century onward. In 2009 the two buildings were converted into the Hotel Skeppsholmen, a 79-room hotel. The hotel's reception and restaurant are located in the Östra boställshuset along with some of the rooms. The Västra boställshuset contains the remaining rooms. The conversion was led by Stockholm-based architects Claesson Koivisto Rune. The buildings have been government listed buildings since 1935. See also History of Stockholm References External links Media related to Hotel Skeppsholmen at Wikimedia Commons Hotel website (in English)
Östra och Västra boställshuset

Östra boställshuset och Västra boställshuset är två byggnader på Skeppsholmen i Stockholm med adress Långa Raden. Husen uppfördes samtidigt åren 1699 till 1702. Arkitekt var Nicodemus Tessin d.y.. Ursprungligen var byggnaderna avsedda som kasern för Kunglig Majestäts drabanter men några sådana kom aldrig att flytta in. År 1716 uppläts husen till den nyinrättade Skepps- och galäreskadern. I östra längan inrymdes bland annat förråd, kontor och krigsrättens lokaler. I västra längan fanns expeditioner och verkstäder samt bostäder för högre befattningshavare på Skeppsholmen. I mitten av 1800-talet kallades Östra och Västra boställshusen även Långa raden på grund av byggnadernas långsträckta form; båda tillsammans är cirka 200 meter långa. I östra byggnaden fanns efter 1845 en mäss för ämbets- och tjänstemän och efter 1877 flyttade Sjöunderofficerssällskapet in. Militärsällskapet i Stockholm hyrde lokaler i östra byggnaden 2003–2006. Västra byggnaden byggdes om i slutet av 1950-talet för administrationslokaler åt marinen. År 1935 blev Östra och Västra bostället statligt byggnadsminne, som förvaltas av Statens Fastighetsverk. 2009–2010 pågick ombyggnads- och renoveringsarbeten för båda byggnaderna. Östra och Västra boställshuset återställdes till sin ursprungliga funktion, men nu som hotell. Hotel Skeppsholmen öppnade 26 oktober 2009 och drivs av Nobiskoncernen (som även äger bland annat Stallmästaregården och Operakällaren). Hotellet har 81 rum, restaurang och bar samt festvåning i den tidigare mässen. Källor Statens Fastighetsverk om Östra och Västra bostället Externa länkar Krog: Hotellkrog med potential att bli riktigt bra, DI.se Hotel Skeppsholmen
Långholmsbron

Die Långholmsbron ist eine Brücke in Stockholm in Schweden. Sie führt von der Insel Södermalm zur ihr nördlich vorgelagerten Insel Långholmen und überbrückt dabei den Pålsundet. Die 56 Meter lange Brücke wurde 1931 errichtet und ersetzte einen Vorgängerbau. 1995 wurde die Brücke von 3,5 auf 8,0 Meter verbreitert. Auf Långholmen befand sich lange das Zentralgefängnis Stockholm. Im schwedischen Volksmund trägt die Brücke daher auch den Namen Suckarnas bro (Deutsch: Seufzerbrücke). Weblinks Informationen zur Långholmsbron auf www.structurae.de
Långholmsbron

Långholmsbron (Swedish: "The Long Islet Bridge") is a bridge in central Stockholm, Sweden. Connecting the major island Södermalm to the minor island Långholmen, it forms an extension to the street Bergsundsgatan. The bridge was formerly called Spinnhusbron ("The spinning house Bridge") in reference to the precursor to the Långholmen prison, and, popularly, Suckarnas bro ("The Bridge of Sighs"), also in reference to the prison. Its present name stems from 1885. The section of Västerbron, the bridge overpassing Långholmsbron, used to be called Långholmsbron. Most likely, an old wooden bridge was found here by the mid 17th century, as this was the location for a custom house dealing with the ships delivering goods to the city from Lake Mälaren. Nevertheless, it is present on a map dated 1733 and was replaced by a new wooden, four-span truss bridge in 1845, 33 metres long, and 6 metres wide. In 1931, the present three-span steel girder bridge was inaugurated; 56 metres in length and 8 metres wide with a roadway of 5.6 metres. See also List of bridges in Stockholm Reimersholmsbron Pålsundsbron Västerbron References External links Stockholmskällan - historical images of Pålsundsbron.
Långholmsbron

Långholmsbron är en bro över Pålsundet som förbinder Söder Mälarstrand med Långholmen i Stockholm. Eftersom den sträcker sig ut till den tidigare fängelseön Långholmen, kallas bron populärt även Suckarnas bro, efter Suckarnas bro i Venedig. Historik Förmodligen fanns här en bro redan i mitten av 1600-talet och här låg även ett tullhus för alla fartyg som kom västerifrån från Mälaren. På Petrus Tillaeus karta från 1733 finns en broförbindelse markerad, kallad Lång Holms Bron. I församlingsritningarna kallas bron 1784 Spinnhusbron efter fängelsets föregångare. 1845 byggdes på samma ställe en ny träbro som var 33 meter lång i fyra spann och 6 meter bred. År 1931 revs denna bro och ersattes av nuvarande stålbalks-/betongkonstruktion. Den är 56 meter lång och 8 meter bred och har tre brospann. De åtta bropelarna är anordnade som ett "V" och brons hjässa har utformats med en tydlig brytlinje som återkommer i broräcket. Långholmsbron fick sitt namn 1948. Bilder Källor Stahre, Nils-Gustaf; Fogelström, Per Anders (1986). Stockholms gatunamn: innerstaden. Monografier utgivna av Stockholms stad (återtryck av del av 1:a upplagan). Stockholm: Liber/Allmänna förlaget. Libris 7269073. ISBN 91-38-90777-1 Dufwa, Arne, red (1985). Trafik, broar, tunnelbanor, gator. Monografier utgivna av Stockholms stad, Stockholms tekniska historia 1. Stockholm: Liber Förlag. Libris 513275. ISBN 91-38-08725-1 Harlén, Hans (1998). Stockholm från A till Ö., del 1, Innerstaden. Älvsjö: Brännkyrka hembygdsförening. Libris 2506698. ISBN 91-630-6771-4 Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Långholmsbron.
Лонггольмсбрун

Лонггольмсбрун (швед. Långholmsbron) — міст у центрі Стокгольма, Швеція, через протоку Польсундет Сполучає острів Седермальм з островом Лонггольменом, він утворює продовження до вулиці Бергсундсгатан. Швидше за все, до середини 17 століття тут був старий дерев’яний міст, оскільки тут була митниця, яка займалася кораблями, які доставляли товари в місто з озера Меларен. Тим не менш, міст присутній на карті, датованій 1733 роком, і був замінений новим дерев’яним чотирипрольотним мостом в 1845 році, завдовжки 33 м та шириною 6 м. В 1931 році було відкрито нинішній трипрогінний сталевий балковий міст; 56 м завдовжки і 8 м завширшки з проїжджою частиною 5,6 м. Див. також Польсундсбрун Мости Стокгольма Примітки
Löberöd slot

Löberöd slot er et svensk slot i Hammarlunda sogn i Eslöv kommune i Skåne. Det ligger et par kilometer vest for landsbyen Löberöd øverst på en høj bakke, 135 m.o.h. Slottet har to etager og korte fløje samt et ottekantet trappetårn. Historie Löberöd slots tidlige historie er ukendt. Anne Brahe opførte i 1620'erne det ældste slot, der i 1635 kom i slægten Ramels eje og forblev der i over 150 år. Det nuværende slot blev bygget 1798-99 af Hans Ramel, der desuden lod udgrave en lille sø ved gården. Efter hans død i 1799 solgte hans datter, grevinde Anna Sparre, godset til sin datter, Kristina Sparre, og hendes mand, Jacob De la Gardie, hvis navn er nært knyttet til Löberöd. Han var meget interesseret i kunst og litteratur. På Löberöd slot samlede han sig et bibliotek på cirka 18.000 bøger, malerier, portrætter, kostbare tegninger samt en stor samling håndskrifter, der delvis blev udgivet. Arvingerne donerede arkivet til Lunds Universitet. Middelalderdokumenter blev overladt til det svenske rigsarkiv, og en del af bogsamlingen kom til Charlottenlunds slot. En stor del af kunstsamlingen blev flyttet til Maltesholm slot og en mindre til Övedskloster. Godset blev efter De la Gardies død udstykket i tre dele. Hovedparten tilfaldt brodersønnen Axel Axelsson De la Gardie. I 1863 blev Löberöd solgt til friherre Otto Ramel på Övedskloster. Det forblev i denne slægts eje til 1917, hvor det blev solgt til skibsreder og vinhandler Oscar Hjalmar Wiens i Malmø. Sønnen, kancelliråd Harald Wiens, overtog slottet. Det blev dernæst solgt til Cullborg-familien for i 1985 at blive solgt videre til Per Mattsson, hvis søn Pontus overtog det. I 1997 købte Knut Ramel slottet, der dermed igen er i Ramel-slægtens eje. Slotskirken Da Wiens-familien ejede slottet, tog de i 1920'erne initiativ til en ændring af en bygning, der siden 1862 havde rummet slottets smedje, til slotskirke. Stockholmerarkitekten Isidor Hörlin ledede ombygningen og tegnede den 1500-talsinspirerede indretning. Udsmykningen blev udført af kunstneren Axel Hörlin. Kirkeklokken blev støbt i Ystad i 1927, og 18. september samme år blev kirken indviet og kom til at høre til menigheden i Hammarlunda. I begyndelsen af 1960'erne blev inventaret solgt på auktion. Klokken blev købt for et symbolsk beløb af Långbäckens kapel i Fredrika sogn i det sydlige Lapland. Bygningen blev derpå en tid anvendt som kornmagasin. Nu anvendes bygningen til koncerter, kunstudstillinger med mere. På væggen i våbenhuset står denne inskription: Glöm ej Gud, så glömmer han ej Dig. Kilder og eksterne henvisninger Löberöd slot Arkiveret 10. marts 2016 hos Wayback Machine på Eslöv kommunes hjemmeside Nordisk familjebok. Vol. 17. Stockholm. 1911. s. 239-240.
Löberöd Castle

Löberöd Castle (Swedish: Löberöds slott) is an estate and manor house at Eslöv Municipality in Scania, Sweden. History The main building was built in 1798–1799 by Baron Hans Ramel (1724–1799). After Ramel's death his daughter, Countess Amalia Sparre (1753–1830), sold the estate to her daughter Christina Sparre af Söfdeborg and her husband Lieutenant General and diplomat Jacob De la Gardie (1768–1842). See also List of castles in Sweden References
Castillo de Löberöd

El castillo de Löberöd (en sueco: Löberöds slott) es una propiedad y una mansión en el municipio de Eslöv en Escania, Suecia. Historia El edificio principal fue construido en 1798-1799 por el barón Hans Ramel (1724-1799). Tras la muerte de Ramel su hija, la condesa Amalia Sparre (1753-1830), vendió la finca a su hija Christina Sparre af Söfdeborg y a su marido, el teniente general y diplomático Jacob De la Gardie (1768-1842).​ ​ ​ Referencias
Löten Church

The Löten Church (Swedish: Lötenkyrkan) is a Lutheran church located at Heidenstam Square, in Uppsala, Sweden, and is a district church of Gamla Uppsala Parish. Lötenkyrkan is one of forty partner churches that exist between the Church of Sweden and the Swedish Evangelical Mission. Christoffer Abrahamsson and Heiner Helm serve as the pastors of the Church. Mission of the Löten Church The Löten Church has a mission to reach Ethiopia, serving in the hospital in Aira in western Ethiopia. Two workers from the church work as a doctor (orthopedist) and a nurse, concentrating primarily on diabetic patients. There are others who are involved in the teaching field, like teaching Theology at EGST (Ethiopian Graduate School of Theology), English at Mekane Yesus Church Training Centre in Addis Ababa etc. Cross Culture The church has a Fresh Expressions community with an international focus called "Cross Culture" led by Rev. Edward L. Thomas. Cross Culture has drawn special attention from youth, international students from Uppsala University, immigrants, and multicultural families in Uppsala since September 2009. This community meets every Sunday for worship, with preaching, Sunday School, prayer and fellowship. Reference list
Lövåsvallen

Lövåsvallen is een voetbalstadion in de Zweedse plaats Billingsfors. Het werd geopend in 1944 en is de thuishaven van de voetbalclub Billingsfors IK, welke wedstrijden speelde in de Allsvenskan in het seizoen van 1946 tot 1947. Het is tevens de thuishaven van het vrouwenvoetbalteam Stenfors BK. Lövåsvallen beschikt over houten tribunes. Het stadion is te zien in de Zweedse film Offside uit 2006. Externe link (sv) Website met foto's van Lövåsvallen
Lövåsvallen

Lövåsvallen – stadion piłkarski w Billingsfors, w Szwecji. Obiekt został otwarty 16 lipca 1944 roku. Swoje spotkania rozgrywają na nim piłkarze klubu Billingsfors IK. Historia Billingsfors IK został założony 26 maja 1906 roku, a pierwszym boiskiem klubu było „Fiskartorpet”. Początkowo miało ono wymiary 20 × 30 m, później zostało powiększone do rozmiaru 30 × 60 m. W 1937 roku, około kilometr na północny zachód od poprzedniego boiska, przygotowano teren pod nowy stadion. Budowa ruszyła w 1939 roku. W roku 1941 prace zostały wstrzymane z powodu braku środków finansowych. Ostatecznie otwarcie nowego obiektu miało miejsce 16 lipca 1944 roku. W sezonie 1946/1947 Billingsfors IK, jedyny raz w historii, występował w Allsvenskan (najwyższy poziom rozgrywkowy). Drużyna w 22 spotkaniach zdobyła zaledwie trzy punkty (trzy remisy, zero wygranych) i z bilansem bramkowym 28:84 zajęła ostatnie miejsce w 12-zespołowej tabeli. Z takim bilansem klub zajmuje ostatnie miejsce w tabeli wszech czasów Allsvenskan. W tamtym sezonie zanotowano również rekord frekwencji stadionu Lövåsvallen: 29 września 1946 roku spotkanie przeciwko urzędującemu mistrzowi, IFK Norrköping, obejrzało z trybun 5340 widzów (mecz zakończył się wynikiem 0:4). Drewniana, zadaszona trybuna główna stadionu mieści się po stronie zachodniej. Naprzeciw niej także znajdują się rzędy trybun. Boisko stadionu w przeszłości otoczone było bieżnią lekkoatletyczną. Trybuna główna istnieje od początku istnienia stadionu, podobnie jak budynek szatni, który jednak przez lata był rozbudowywany. Obecny budynek klubowy powstał w XXI wieku. Obok stadionu mieści się lodowisko na otwartym powietrzu, powstałe na początku lat 70. XX wieku. Stadion jest uznany za obiekt o wartości historycznej i kulturowej. Obiekt odegrał rolę stadionu fikcyjnego klubu Stenfors BK w szwedzkim komediodramacie Offside z 2006 roku. Przypisy