NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Smörkullens naturreservat

Smörkullen är en kulle och ett naturreservat vid kusten söder om Falkenberg. Det är beläget i Skrea distrikt (Skrea socken) i Falkenbergs kommun, Hallands län (Halland). Reservatet har en yta på 14 hektar. Området är privatägt och är skyddat sedan 1926. Kullens topp ligger 52 meter över havet. På kullen har en del fynd från bronsåldern gjorts, bland annat en guldskål och ett svärd i brons. Referenser Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Smörkullens naturreservat. Smörkullen, Länsstyrelsen i Hallands län Lundberg, Oskar. Smörkullen och andra ortnamn på Smör-. i Fataburen (andra bandet, 1910)
Smörlyckans IP

Smörlyckans IP är en idrottsplats på Möllevången i Lund i Sverige. Idrottsplatsen är hemmaarena för Lunds SK, Lunds FF, Teknologkårens IF, Lokomotiv Lund IK och FC Helsingkrona i fotboll. Idrottsplatsen har 2 st 11-manna konstgräsplaner och 3 st 11-manna gräsplaner.
Sniberups fälad

Sniberups fälad är ett naturreservat i Hörby kommun. Reservatet består av en gammal enefälad med enstaka lövträd som i de högre områdena är blockrik och näringsfattig. De lägre områdena där ytvatten rinner över området, så kallad översilning, är näringsrika och har en rik markvegetation. Sniberups fälad är en av de få bevarade enefälader som inte planterades med skog då bruket av dessa lågproduktiva betesmarker upphörde från slutet av 1800-talet. Enefäladerna avverkades med jämna mellanrum för att hållas öppna. Klenvirket man fick från enarna och lågträden användes till exempelvis räfspinnar, stängsel och andra slöjdarbeten. Flora och fauna På de högre torrare delarna växer björnbär, ek, en, ljung, nypon, rönn och smalbladiga hårda gräsarter. På de fuktiga näringsrika partierna finns förutom en och fristående lövträd blåbär, gulsippa, hallon, humleblomster, körsbär, orkidéer, rölleka, vitsippa och älgört. Vägbeskrivning På riksväg 13 cirka 10 km söder om Hörby svänger man av till Östraby. Efter cirka 1,5 km svänger man av på grusvägen mot Starrarp och efter ytterligare cirka 3,5 km är man framme vid Sniberups fälad. Referenser Noter Källor Informationsskylt vid naturreservatet Länsstyrelsen i Skåne Naturvårdsverket
Snigelparken

Snigelparken eller Snigeltorget är en mindre park i Årsta i Stockholms kommun. Den ligger i korsningen Siljansvägen/Ottsjövägen. Parken skapades av landskapsarkitekten Erik Glemme i början av 1950-talet. Namnet kommer från den sandlåda i form av en snigelskulptur i betong som finns här. Skulpturen är gjord av konstnären Sture Andersson. I parken står även statyn Melodi, en kvinnoskulptur i stengöt av Nils Sjögren rest 1953. Parken upprustades av Stockholms stads markkontor i slutet av år 2005. Källor Noter Tryckta källor Harlén, Eivy; Harlén, Hans (2011). Konsten i söderort: en vandring bland konsten i södra Stockholm. Saltsjöbaden: Trafik-nostalgiska förlaget. Libris 12129437. ISBN 978-91-86275-77-8 Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Snigelparken. Ritning
Snårestads kyrka

Snårestads kyrka är en kyrkobyggnad i Snårestad. Kyrkan tillhör Ljunits församling i Lunds stift och är belägen på en höjd i anslutning till Snårestad. Kyrkan inhägnas delvis av häck och kallmur. Kyrkan var församlingskyrka i Snårestads församling till år 2002. Kyrkobyggnaden Ursprungligen fanns på platsen en kyrka från 1200-talet. Kyrkan övergavs på 1860-talet till förmån för Marsvinsholms kyrka och kom att bli en kyrkoruin. Man började till och med att riva kyrkan, något som avbröts. I kyrkan fanns kalkmålningar som gav Snårestadsmästaren dennes anonymnamn. Målningarna har försvunnit, men finns bevarade som avbildningar av Nils Månsson Mandelgren. År 1908 startades en syförening i byn för att samla in pengar till byggandet av en ny klockstapel. Efter ett tag kom föreningen igång och samlade in ordentligt med pengar från flera håll. 1922 hade det kommit in så mycket pengar i föreningen att man istället ville bygga en ny kyrka. 1924 inleddes byggandet efter ritningar av Theodor Wåhlin. Den nya kyrkan kunde invigas andra advent 1925. Vid invigningen närvarade kyrkoherden Otto Centervall och biskopen Edvard Magnus Rodhe. Väggarna vid altaret har målningar utförda av Karl Reinhold Dahlqvist. Inventarier Dopfunten kommer från den gamla kyrkan och dateras till 1100-talet. I dopfunten finns en skål av mässing som skänktes 1931. I kyrkan finns ett harmonium. Högen Öster om kyrkan finns en hög. Antingen är högen rester av en gammal befästning eller så rör det sig om en ättehög. Vissa källor säger att en man vid namn "Sigurd Snåren Sven" ligger begravd där och att denne ska ha givit socknen Snårestad sitt namn. Enligt gamla sägner bor det troll i högen. I högen har flera arkeologiska fynd gjorts. Från högen har man utsikt över både byn och landskapet, och man kan se Marsvinsholms kyrka på avstånd. På högen har det förr i tiden stått en klockstapel. I och med byggandet av Marsvinsholms kyrka flyttades klockorna dit. Detta upprörde Snårestadsborna eftersom det i beslutet från 1787 om att patronatsrätten togs över av Marsvinsholms ägare stod att kyrkogårdarna och tillhörande saker skulle lämna orörda. När klockorna skulle hämtas sägs det att församlingsborna försökte hindra flytten, men misslyckades. Källor Tore Johansson, red (1988). Inventarium över svenska orglar: 1988:I, Lunds stift. Tostared: Förlag Svenska orglar. Libris 4108784 Referenser Externa länkar Ljunits församling informerar Wikimedia Commons har media som rör Snårestads kyrka.
Snöan

Snöan är en ö strax utanför Järnäshalvön och Hörnefors. Snöanskärgården består av ett antal småöar som för 2000 år sedan reste sig ur havet tack vare regionens extrema landhöjning. På en karta från 1648 stavades ön ”Snödan”, ett äldre ord för ”kal”. Skären karaktäriseras av vind- och vattenslipade klippor, hedar, klapperstensfält och strandängar. Hela Snöanområdet är mycket fågelrikt och öarna Måkläppen, Gråskär, Pulhällrevet, Bonden, Sydvästbrotten, Tuvan och Västra fjärdhällorna har landstigningsförbud från den 15 april till och med den 15 augusti för att skydda fågellivet. Snöan har höjts ur havet ca 0,9m/100 år. Med hjälp av landhöjningen kan man datera kustens fornlämningar. Utifrån den kända landhöjningen antas det att ön började stiga ur havet omkring år 200 e.Kr. Historiskt sett har ön stor betydelse. För cirka 1500 år sedan användes Snöan som boplats av säljägare och fiskare. Spår från dem finns i form av tomtningar – runda stenvallar som skulle skydda fiskarnas boningar från väder och vind. I en vik mellan öns östra och västra del finns även rester från en gammal hamn. Snöan är av riksintresse för kulturmiljövården. Snöans fiskekapell, som byggdes på 1700-talet, står kvar än idag. Hela Snöanområdet är skyddat som naturreservat. Fiskarna som bodde här från 1500-talet och framåt höll sig med getter och kor vilket har bidragit till att naturen på öarna fortfarande är öppen och präglad av hedar. Däremot har tallen börjar etablera sig på ön och i svackan mellan Snöans östra och västra del finns redan sluten tallskog. Här finns strandängar berikade och blommor och havtornbuskar. Fågellivet är mycket rikt med arter som tobisgrissla (Cepphus grylle), svärta (Melanitta fusca), ejder (Somateria mollissima), bergand (Aythya marila) och roskarl (Arenaria interpres). Referenser Noter
Snöberget

Snöberget är ett 242 meter högt kalottberg i Norrbottens kustland, beläget cirka 4 kilometer sydväst om Niemisels centrum. Från vägen på västra sidan av Råne älv går en stig via Långberget upp till Snöbergets topp. På nivån 160-180 meter passerar den ett större klapperstensfält, varefter stigen går brantare upp till det plana området på bergets topp. Högsta kustlinjen ligger vid 220-metersnivån. Klapperstensfälten bildades i samband med avslutningen av den senaste istiden, och beror på att havsvågor sköljt undan lösare material och på samma gång slipat många av stenarna runda. Fram till slutet av 1950-talet användes berget som brandbevakningplats. Bevakningen skedde via ett torn som sannolikt revs under sent 1960-tal. Berget var fram till någon gång på 1950-talet ett populärt utflyktsmål, på sommaren inte minst för att man kunde se midnattssolen, på hösten på grund av den goda tillgången på bär i de lägre områdena och på vintern med utförsåkning utför bergets sluttningar strax under toppen. Eftersom berget har en kalottform ser dess profil likadan ut från de flesta håll. Från det torn som tidigare användes för brandbevakning kan man se en skymt av Luleå och Bottniska viken. Det sägs att Snöberget tidigare fungerade som navigeringshjälp för sjöfarten. Snöberget utgör ett naturreservat i Luleå kommun i Norrbottens län. Källor Länsstyrelsen i Norrbotten, Snöberget Noter
Socialhögskolan (Stockholms universitet)

Socialhögskolan i Stockholm är en del av Stockholms universitet med placering sedan 2021 i Campus Albano. Institutionen för socialt arbete, Socialhögskolan Institutionen ingår sedan 1977 i Stockholms universitet och samhällsvetenskapliga fakulteten. Institutionen har cirka 100 anställda och 1300 studenter samt fyra professorer i socialt arbete. Socialt arbete allmänt, socialt arbete med inriktning mot vård och behandling av alkohol- och drogmissbrukare, socialt arbete med inriktning mot barn och unga samt socialt arbete med inriktning mot omsorg om äldre och funktionshindrade. Därutöver har institutionen tre befordrade professorer; en med inriktning mot omsorg om äldre och funktionshindrade samt två med inriktning mot barn och unga. Socialhögskolans historik Socialhögskolan har sitt ursprung i det 1 januari 1921 inrättade Institutet för socialpolitisk och kommunal utbildning och forskning, allmänt kallat Socialinstitutet, som tillkom på initiativ av Centralförbundet för socialt arbete och med hjälp av donationsmedel. Detta institut tillkom för att fylla behovet av yrkesmässig högskoleutbildning på området. Socialinstitutet hade redan vid sin tillkomst en koppling till Stockholms högskola genom att en professur i nationalekonomi och socialpolitik inrättades vid högskolan, med avsikt att professuren skulle kombineras med tjänsten som föreståndare för institutet. Förste innehavare av professuren blev Gösta Bagge. Lärarkåren på Socialinstitutet rekryterades dock både bland personer med akademisk bakgrund och med bakgrund i praktisk verksamhet inom institutets område. År 1964 ersattes beteckningen socialinstitut av socialhögskola och 1 juli 1977 blev socialhögskolan en del av Stockholms universitet. Skolan använde från 1988 till 2021 lokaler vid Sveaplan som tidigare använts av Norrmalms högre allmänna läroverk för flickor. Noter Externa länkar Institutionen för Socialt arbete, SU
Societetshuset, Varberg

Societetshuset, kallat Societén, är en byggnadsminnesförklarad byggnad från 1883 i Varberg. Huset ritades av Adrian C. Peterson i morisk stil. Byggnaden är snarlik den ursprungliga Restaurang Trädgårn i Göteborg (nedbrunnen 1965), som ritades av samme arkitekt. Societen genomgick en ombyggnad 1911, då det målades om och fick sin nuvarande färgsättning, från att tidigare ha varit mörkare. Senare har byggnaden även haft andra färger, men efter en renovering 1997 har den åter de färger den fick 1911. Den byggnadsminnesförklarades 1980. Orsaken till att huset byggdes var Varbergs ökande betydelse som kurort, vilket fick till följd att allt fler välbärgade personer kom på besök. De behövde en gemensam samlingslokal. Tidigare hade Brunnssalongen, som inte låg alltför långt ifrån Societetshuset, fyllt en liknande funktion. Idag används byggnaden främst som restaurang-, dans- och konsertlokal. I byggnaden finns även sedan 2012 huvudkontoret till Sveriges Ridgymnasium. Tidigare hade även ungdomssajten LunarStorm och dejtingsajten Mötesplatsen verksamhet här.[källa behövs] Källor Petersen, Björn; Persson Arne (2006). Husesyn: Hallands byggnadsminnen. Halmstad: Länsstyrelsen i Halland i samarbete med Kulturmiljö Halland och Länsmuseet Varberg. sid. 134-139. Libris 10143515. ISBN 91-631-8267-X Hjelmstedt, Lennart och Nilsson, Anna-Lena, När societeten kom till Warberg. ISBN 978-91-86709-23-5 Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Societetshuset, Varberg.
Sockerslottet, Karlstad

Sockerslottet i Karlstad är smeknamnet på den byggnad som uppfördes 1898–1899 i kvarteret Ugglan vid Hybelejens gata 2 i Klara i Karlstad nära Karlstads teater. Historik Byggherre var Jonas Andersson i Trossnäs som vid denna tid var Värmlands störste jordägare. Han reste huset i residensstaden åt sin dotter Ida inför hennes giftermål med lektorn vid Karlstads högre allmänna läroverk, Conrad Fristedt. Andersson gick bort innan byggnationen var klar och svärsonen och brukspatronen J.A. Fahlberg fick ta över. Uppdraget att rita huset gick till Stockholmsarkitekten Carl Österman. Östermans byggnad reser sig i tre våningar med vind samt källare. Fasaderna gjordes strikt symmetriska och har en välartikulerad putsarkitektur med formgjutna gipsornamenten och dekorerade burspråksutdragna tornbyggnader. Huset var påkostat och utrustades redan från början med gasljus, badrum och torrklosetter. Där badrummet var Värmlands första. Konstnären Olof W Nilsson målade vägg- och takmålningarna i trapphuset. I källaren fanns förutom vaktmästarbostad även bagarstuga, tvättstuga och vedbodar. De ursprungliga kvaliteterna är idag fortfarande välbevarade och huset förklarades som byggnadsminne 1993 och i samband med arkitekturåret 2001 utsågs Sockerslottet till Värmlands läns vackraste byggnad. Bilder Källor Värmländska byggnadsminnen - Sockerslottet, Länsstyrelsen Noter Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Sockerslottet, Karlstad.
Sofia Albertina Church

Sofia Albertina Church (Swedish: Sofia Albertina kyrka) is the main church in Landskrona, Sweden. Belonging to the Landskrona Parish of the Church of Sweden, it was inaugurated in 1788 and fully completed in 1816. It is considered a rare church building, in the respect that it has two towers without being a Bishop's church. The church was originally designed by Carl Hårleman, as perhaps his last greater task. Hårleman died in 1753, the same year as the old church was demolished. Smaller changes to Hårlemans original may have been done. History Soon after the foundation of Landskrona as a Danish town, a large church was built and taken in use around 1430, Saint John the Baptist's Church. Of all Scanian churches only the Lund Cathedral was larger. For more than 330 years this church was in use. But after Scania became a part of Sweden in 1720, a military commendant suddenly found out that the church tower was a potential threat to the nearby Landskrona Citadel (if a canon was pulled up to its top). Hence the old medieval church was demolished in 1753. Although the corner stone to the new Sofia Albertina was put in the following year, Landskrona Town lacked a real church for a third of a century (1754–1787). It was inaugurated in 1788 and fully completed in 1812. The church has a 43-bell carillon, which was built and installed in 1967 by the Bergholtz Bellfoundry. References External links Media related to Sofia Albertina kyrka at Wikimedia Commons Christian congregations in Landskrona
Sofia Magdalena kyrka, Askersund

Sofia Magdalena kyrka är en kyrkobyggnad som tillhör Askersund-Hammars församling i Strängnäs stift. Kyrkan ligger i Askersund och uppfördes åren 1778–1780 i sten efter att den tidigare kyrkan i timmer förstörts i den förödande branden år 1776. Arkitekt är Carl Fredrik Adelcrantz. Kyrkan har en nyklassicistisk interiör som väl har bevarat sin gustavianska karaktär. 1868 tillverkades nuvarande altaruppsats, altarring och predikstol av Johan Zacharias Blackstadius. Kormattan är ett högklassigt modernistiskt verk, skapat av Randi Fischer. Orgel Före 1732 fanns ett positiv i kyrkan. 1732 byggde organisten Johan Lenning en orgel med 6 stämmor. 1845 byggde Pehr Zacharias Strand, Stockholm. Den fullbordades av Anders Vilhelm Lindgren och Johan Blomqvist, Stockholm. Orgeln var på 16 stämmor fördelat på två manualer och pedal. 1922 bygger Wilhelm Sauer, Frankfurt (Oder), Tyskland en orgel på 20 stämmor, fördelat på två manualer och pedal. Den nuvarande orgeln är byggd 1961 av Olof Hammarberg, Göteborg. Orgeln är mekanisk. Referenser Bebyggelseregistrets byggnadspresentation Turistmål.se Dag Edholm, red (1990). Inventarium över svenska orglar: 1989:III, Strängnäs stift; Stockholms stift. Tostared: Förlag Svenska orglar. Libris 4108784 Noter
Sofielunds återvinningsanläggning

Sofielunds återvinningsanläggning är en återvinningscentral med sopdeponi vid Gladö kvarn i Huddinge kommun, Stockholms län. Sofielund drivs sedan 1949 av det kommunala bolaget SRV återvinning och är till ytan en av de största anläggningar i Sverige med en årlig mottagning av över 200 000 ton industri- och hushållsavfall. Varje dag passerar cirka 300 fordon med avfall Sofielunds vågstation. Anläggningen är en del av Gladö industriområde där bland annat skrotning samt demontering av bilar finns och SRV tar emot farligt avfall. Historik Sofielund var ett torp under Sundby gård. Stället omnämns i husförhörslängderna från 1816 och brukades som torp till 1923. Sedan jordbruket lagts ned användes Sofielund som bostad för anställda vid Sundby gård. Byggnaden revs i början av 1960-talet. Närbelägna torp var Skomarkartorp som förstördes vid en brand 1940 och Johannisberg som försvann 1910. Mellanberg med anor från 1740-talet finns fortfarande kvar och hyrs av kommunen ut till en MC-klubb. Gladötippen Redan 1939 inrättades en "avstjälpningsplats för sopor" vid Sofielund. Anläggningen kallades länge för Gladötippen och var slutstationen för de i kommunen insamlade soporna. På denna deponi hamnade soporna osorterade fram till 1977. Då var Gladötippen fylld och ett nytt, intilliggande område togs i bruk. Nu lades fokus istället på återvinning. Den första deponin är numera övertäckt och ett friluftsområde i anslutning till Gladö Kvarnsjöns naturreservat. 1994 togs ”Deponi 2” i bruk och 2014 ”Deponi 3”. Dagens anläggning Numera läggs bara två till tre procent av soporna på deponi, resten återvinns på olika sätt. Sofielunds återvinningsanläggning förfogar över ett flertal behandlingsmetoder, som kompostering, rötning, deponering och vattenavdrivning. I maj 2012 stod en förbehandlingsanläggning för biogas klar. Anläggningen klarar av att förbehandla 50 000 ton/år biologiskt lätt nedbrytbart avfall som exempelvis källsorterat hushållsavfall, matavfall från storkök och restauranger samt avfall från livsmedelskedjor. Projektet är ett samarbete mellan Scandinavian Biogas och SRV återvinning, ett bolag som ägs gemensamt av kommunerna Huddinge, Haninge, Botkyrka, Salem och Nynäshamn. Bilder Se även Lövsta sopstation, anläggning för sopåtervinning i nordvästra Stockholm. Rovfågelleden, vandringsled till utfodringsplats för rovfåglar på Sofielunds gamla deponi. Noter Källor SRV återvinning. Scandinavienbiogas: Ny biogasanläggning i Södertörn Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Sofielunds återvinningsanläggning.
Solberga kyrka, Bohuslän

Solberga kyrka är en kyrkobyggnad i Solberga, Kungälvs kommun. Den tillhör Solberga församling i Göteborgs stift. Kyrkobyggnaden Den första kyrkan uppfördes någon gång under 1100-talet eller 1200-talet på en gammal tingsplats. Första kyrktornet uppfördes på 1600-talet, medan det nuvarande tillkom först 1867. Det medeltida koret revs 1739-1741 och ersattes med ett tresidigt. År 1926 genomfördes en genomgripande restaurering och ombyggnad under ledning av Sigfrid Ericson. Då fick kyrkan sitt nuvarande utseende och eftersom den var liten, så byggde man till en korsarm åt norr och även en sakristia, som tidigare var inrymd i skranket invid predikstolen, samt satte in nya bänkar. Byggnaden är av vitrappad gråsten och har tegel på taket. Långhuset avslutas med ett tresidigt kor. Tornet i väster har lanternin och en kort spira. Vid en restaurering 2018-2019 fick kyrkan nya trappor och i korsarmen inrättades utrymmen för församlingsarbetet. Takmålningar Efter att kyrkan 1796 hade fått ett takvalv, målades det i himmelsblått med moln och över altaret en sol av Olof Hagström. Taket har aldrig målats över. Inventarier Dopfunten i täljsten från 1200-talet består av tre delar med den totala höjden 88 cm. Kring den cylindriska cuppans övre kant löper en ornamenterad fris med bladverk och ett människoansikte. Skaftet är cylindriskt och svagt skrånande uppåt och har två kors på framsidan. Foten är rund och utan dekor. Funten har uttömningshål. Den tillskrivs dopfuntsmästaren Thorkillus. Altaret från 1600-talet är rikt skulpterat i barockstil. Ett votivskepp i form av ett fullrustat krigsfartyg. Predikstolen från 1600-talet är femsidig. Bland textilierna finns en äldre röd mässhake. Orgel Kyrkan har en ny orgel tillverkad 2000 av Tostareds Kyrkorgelfabrik, som dock innehåller äldre pipmaterial. Instrumentet har 22 stämmor, två manualer och pedal. Fasadpiporna är inte ljudande. Orgeln har följande disposition: Referenser Noter Källor Jacobsson, John (1933). Göteborgs och Bohus läns kyrkor i ord och bild. Skara: Förf. sid. 70-71. Libris 1356453 Nyström Rudling, Kajsa (2018). Mellan himmel och helvete : bemålade kyrktak i Göteborgs stift 1697-1812. [Karlstad]: Votum. sid. 211. Libris 21705493. ISBN 9789188435491 Vår svenska kyrka [Göteborgs stift] / redaktionskommitté Elis Malmeström ... Göteborg: Kulturhistoriska förlaget. 1950. sid. 115. Libris 904466 Våra kyrkor. Västervik: Klarkullen. 1990. sid. 496. Libris 7794694. ISBN 91-971561-0-8 Vidare läsning Nilsson, Leif H (1962). Kyrkor i Inlands Nordre härad : södra delen : konsthistoriskt inventarium. Sveriges kyrkor, 99-0108065-7 Sveriges kyrkor ; 95. Bohuslän ; 2:1. Stockholm: Generalstabens litografiska anst. sid. 54-99. Libris 19512960. http://kulturarvsdata.se/raa/samla/html/6940 Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Solberga kyrka, Bohuslän. Bebyggelseregistrets anläggningspresentation Södra Bohuslän Turism AB
Solberga kyrka, Skåne

Solberga kyrka är en kyrkobyggnad i Solberga. Den tillhör Villie församling i Lunds stift. Kyrkan var tidigare församlingskyrka i Solberga församling. Kyrkobyggnaden Solberga kyrka byggdes 1865 efter att man rivit den gamla kyrkan i gråsten från tidig medeltid. Kyrkan ansågs för liten för att rymma det då stora antalet kyrkobesökare, bl.a. från gårdsfolket på Torsjö säteri som tillhörde Solberga socken. En skulpterad Kristusbild från den gamla kyrkan finns bevarad. Kyrkogården På Solberga kyrkogård ligger en rad bemärkta personer begravda. Bland dem finns en självlärd urmakare och klockgjutare Ola Larsson som var upphovsman till det välkända klockgjuteriet i Ystad, M & E Ohlssons klockgjuteri. Ola Larsson var som 80-åring med och göt om klockan i Storkyrkan i Stockholm samt en rad andra kyrkklockor över hela landet. För detta fick han bl.a. Patriotiska sällskapets guldmedalj som i avgjutning pryder gravstenen. Bland andra personer märks en rad framstående präster och en man vid namn Potschari som importerade växter från utlandet och planterade dem på olika ställen. Orgel Den nuvarande orgeln byggdes 1866 av Johan Lambert Larsson, Ystad och är mekanisk. Orgeln har förändrats och renoverats flera gånger sedan den byggdes. Orgeln renoverades 1972 av Anders Persson Orgelbyggeri, Viken. Källor Tore Johansson, red (1988). Inventarium över svenska orglar: 1988:I, Lunds stift. Tostared: Förlag Svenska orglar. Libris 4108784 Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Solberga kyrka, Skåne.