NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Blommensbergsskolan

Blommensbergsskolan är en kommunal grundskola i stadsdelen Gröndal i Stockholm, med adress Blommensbergsvägen 116. Historik Mellan sjön Trekanten och Vintervikens norra ände ligger några skolbyggnader som uppfördes mellan 1890- och 1920-talen. Befolkningen i området Liljeholmen växte i slutet av 1800-talet kraftigt, med ökande antal skolbarn till följd. För att lösa skolfrågan köpte församlingen 1893 egendomen Blommensberg och öppnade skola i två äldre hus som redan fanns på gården. Ett av dem är fortfarande kvar idag och inrymmer en kommunal grundskola 6-9. 1909 byggdes ett nytt skolhus, kallat “Borgen”, det revs 1961 i samband med bygget av Essingeleden, som numera passerar med Blommensbergsviadukten rakt över området. Den enda byggnaden som finns kvar av den ursprungliga bebyggelsen är en liten gulmålad trävillan kallad "Hundkojan" med riklig snickarglädje och glasveranda. År 1921 byggdes “Slottet”, den stora skolbyggnaden i vinkel med skolgården vänt mot eftermiddagssolen. Skolan ritades av Georg A. Nilsson, en av landets främsta skolhusarkitekter på sin tid. Han smyckade byggnaden med detaljer som takryttare, joniska kolonner och en skolklocka i sirligt smidesjärn. Gestaltningen påminner om Midsommarkransens skola som Nilson ritade 1915. Norr om skolan finns ytterligare två byggnader, varav den ena är skolans matsal. I början av 1970-talet minskade antal elever, 1976 gick de sista klasserna ut och skolan stängdes. Efter några år av förfall övergick skolan och caféet i statlig ägo. Fram till 1998 fanns här förskollärarseminariet och slöjdlärarutbildningen. 1996 hade antal barn i stadsdelen åter ökat och på hösten 1998 öppnade Blommensbergsskolan som grundskola för årskurs 6-9 med kulturell inriktning. Vårterminen 2020 flyttade Blommensbergsskolan och dess 6-9-elever till andra lokaler i Midsommarkransen. Höstterminen 2021 bytte denna verksamhet namn till Tellusborgsskolan. Under 2020 renoverades och anpassades lokalerna och i januari 2021 flyttade istället F-5-skolan Gröndalsskolan in i lokalerna. År 2025 slogs Gröndalsskolan ihop med Ekensbergsskolan och den sammanslagna verksamheten fick det återupplivade namnet Blommensbergsskolan. Se även Blommensberg Blommensbergsviadukten Referenser Noter Övriga källor Informationstavala på platsen Blommensbergsskolans webbsida Externa länkar Nytt skolhus i Brännkyrka, artikel i Svensk Läraretidning 16 oktober 1901
Bloms hus

Bloms hus är en byggnad på Stockholms universitetsområde i Frescati, uppförd 1837–1838. Byggnaden är uppkallad efter sin arkitekt Fredrik Blom (1781–1853), en av landets främsta arkitekter under 1800-talets första hälft. Den tre våningar höga byggnaden i empirestil fungerade som Lantbruksakademiens huvudbyggnad (se Experimentalfältet) och hade från början flera olika funktioner. Bakgrund och funktion Uppförandet av lantbruksakademiens experimentalfälts huvudbyggnad påbörjades år 1816. I brist på ekonomiska medel sköts färdigställandet fram, och det dröjde till 1838 innan byggnaden stod klar. Husets tre våningar uppfördes för olika ändamål. Bottenvåningen bestod av ett galleri där samlingar av återbruks- och hushållsredskap uppvisades. Våningen innefattade även en bostadslägenhet för experimentalfältets inspektor. Byggnadens andra våning var tänkt att fungera som högtidssal samt uppvisande av akademiens modellsamling. Den stora öppna takvåningen inreddes för torkning av frön. Byggnadsmaterial och utseende Bottenvåningen är rusticerad, det vill säga putsen är formad som stenblock. Ovanvåningen är i ljusröd slät puts och fönstren har artikulerade gråmålade omfattningar i både trä och sten. Fasadmuren kröns av en gråmålad fris, så kallad grisaille, som ursprungligen var dekorerad med emblem av jordbruksredskap. Vindsvåningen markeras av en så kallad attikavåning med djupa bågformade nischer och med fönster i var tredje öppning. Taket är lågt och valmat. Mitt på norra långsidan, husets huvudfasad, finns en portik krönt av konungens skulpterade och förgyllda monogram och flankerat av skulpterade svartmålade gripar. Vid uppförandet blev byggnaden murad på konventionellt sätt. Den sällsynta takstolen är gjord av träbågar. Utbyggnad 1926–1927 förlängdes huset med fyra fönsteraxlar efter Gustav Holmdahls ritningar. Tillbyggnaden uppfördes utan att kompromissa med Bloms formspråk, och för att bibehålla symmetrin flyttades huvudentrén till fasadens nya mittpunkt. 1975 gjordes en hänsynsfull renovering under ledning av arkitekterna Ove Hidemark och G Månsson. Numera är huset förvaltningsbyggnad för Stockholms universitet. Se även Experimentalfältet Referenser Noter Allmänna källor Lange, Ulrich (2003) Bedoire, Fredric; Thullberg, Per; Adelsköld, Elise (1978). Stockholms universitet 1878-1978. sid. 175–178. ISBN 91-85676-01-2 Bedoire, Fredric; Bengtsson, Eva-Lena; Lundström, Bo (2001). Fredrik Blom: Konstakademien 27 januari-18 mars 2001. sid. 4–5. ISBN 91 86208 43 8 Bedoire, Fredric (2012). Stockholms byggnader: arkitektur och stadsbild. sid. 207. ISBN 978-91-1-303652-6 Externa länkar Stockholms universitet: Byggnader - Bloms hus
Blomskogs kyrka

Blomskogs kyrka är en kyrkobyggnad som tillhör Blomskogs församling i Karlstads stift. Kyrkan ligger i Blomskogs socken omkring två mil söder om Årjäng. Kyrkobyggnaden Tidigt under medeltiden, under 1100-talet, uppfördes en stavkyrka av trä i Blomskog. Den slutsatsen kom Emil Eckhoff till sedan han 1902 funnit en kantribba och en planka, båda utsmyckade med djurornamentik, och antikvitetsintendent Nils Gabriel Djurklou 1867 funnit ett portalöverstycke likaledes utsmyckat. Under 1600-talet ersattes stavkyrkan av en ny träkyrka, vilken i omgångar fick tillbyggnationer, som en sakristia i norr som tillkom 1695 och ett kyrktorn som uppfördes i väster sex år senare. Två korsarmar tillkom under mitten av 1700-talet, en i söder 1746 och en i norr 1765. Kyrkan var brädfodrad och vitmålad utvändigt med valmat spåntak sedan åtminstone 1800-talet. I mars 1923 brann kyrkan ned. Våren 1924 restes en tillfällig klockstapel vid prästgården, samtidigt som sockenstugan och senare församlingshemmet användes för gudstjänster. Den nuvarande kyrkan började uppföras under sommaren 1928 på andra sidan järnvägen mot var de äldre kyrkorna låg och den 24 november året därpå invigdes kyrkan av biskop Johan Alfred Eklund. Ritningarna var gjorda av arkitekt Bror Almquist. Kyrkan har en stomme av tegel och består av rektangulärt långhus med tresidigt smalare kor i öster och torn i väster. Norr om koret finns en vidbyggd sakristia. Inventarier En åttakantig dopfunt av trä med lock finns vid långhusets sydöstra gavel. En dopfunt av täljsten är från 1200-talet. Altarskåpet är en triptyk med målningar av professor Olle Hjortzberg. Mittpartiets motiv är "Kristi förklaring". Sidopartierna har bilder på Mose och Elia. I långhusets nordöstra gavel finns en inbyggd femsidig predikstol. Orgel 1869 byggdes en orgel av J P Mossberg i Blomskog. Den hade 6 stämmor och förstördes i kyrkobranden. 1929 byggdes en pneumatisk orgel av Nordfors & Co. Den har fria och fasta kombinationer samt automatisk pedalväxling. Referenser Tryckta källor Våra kyrkor. Västervik: Klarkullen. 1990. sid. 579. Libris 7794694. ISBN 91-971561-0-8 Tore Johansson, red (1990). Inventarium över svenska orglar: 1990:I, Västerås stift; Karlstads stift. Tostared: Förlag Svenska orglar. Libris 4108784 Webbkällor Kyrkor i Karlstads stift Del II, Utgiven av Värmlands Museum och Karlstads stift, 2008, ISBN 91-85224-72-3 Bebyggelseregistrets anläggningspresentation Bebyggelseregistrets byggnadspresentation Silbodals pastorat Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Blomskogs kyrka.
Blomskär

Blomskär är en liten obebodd holme i Vaxholms kommun cirka 800 meter norr om Storholmen i Stora Värtan, Stockholms län. Ön är knappt 200 meter lång. Den är mest känd för att vara den plats där några skridskoåkare bestämde sig för att bilda föreningen Stockholms Skridskoseglarklubb (SSSK) år 1901. En minnesplakett sattes upp på Blomskär vid SSSK:s hundraårsjubileum 2001, och många av dagens långfärdsskridskoåkare brukar passera förbi denna plakett då de åker på Stora Värtan. Externa länkar SSSK - Stockholms Skridskoseglarklubb
Blädinge kyrka

Blädinge kyrka är en kyrkobyggnad i Blädinge kyrkby i Växjö stift. Den är församlingskyrka i Vislanda-Blädinge församling. Kyrkobyggnaden Kyrkan ligger på en höjd inte långt från sjön Salens strand. Den uppfördes troligen under senare delen av medeltiden. En rektangulär kyrka med klockstapel av trä. Ombyggnad på 1780-talet och 1834 gav kyrkan en nyklassicistisk prägel. Under kyrkgolvet finns murade gravkamrar, där personer från 1500- och 1600-talen tillhörande adelssläkter vilar. Utanför kyrkan finns det Mörnerska gravkapellet. Där finns 22 kistor med stoften från släkten Mörner, bland andra landshövdingarna Carl Stellan Mörner och Carl Mörner. Även stoftet av statsrådet Axel Otto Mörner finns här. På kyrkogården finns även gravplats för ätten Gyllenkrok, författarinnan Blenda Sylvan och Bror Cederström. Inventarier Altartavlan är målad och skänkt av Axel Otto Mörner och föreställer Kristus i Getsemane. Altarskåpet tillverkades 1986 av Sven-Bertil Svensson i Mörbylånga. Han gjorde även altare och altarring. Dopfunt från 1100-talet med runinskrift. Efter att dopfunten sålts återkom den till kyrkan 1943. Runinskriften lyder "Finnved högg denna funt på Djuraberg". Predikstolen är tillverkad av en dansk mästare 1652 i renässansstil och målad av Torbern Röding 1710. Bänkinredningen och läktaren i renässansstil är från 1600-talet. På läktarbröstet och de båda bänkgavlarna närmast koret finns rikt smyckade målningar från 1751, utförda av Johan Christian Zschotzscher. En träkista från 1300- eller 1400-talet. I vapenhuset står en storklocka från 1500-talet som föll ner 1947. Golvur från 1747 tillverkat av urmakare Peter Ernst, Växjö. Kristallkronor från 1700-talet. Epitafier för Leonard Rosenbjelke på Lästa, död där 1701, Wilhelm Nedderwud på Lästa, död 1735 samt Johan Bordon på Oby (1655–1701). Två minnestavlor erinrar om Carl Stellan Mörner och Bror Cederström med respektive maka. Orgel 1880 byggde Carl Elfström, Ljungby en orgel med sju stämmor. 1922 byggde Walcker Orgelbau, Tyskland en orgel med tretton stämmor. En ny mekanisk orgel byggdes 1966 av Mårtenssons orgelfabrik. Fasaden ritades av Torsten Leon-Nilson. Källor Blädinge församling Tore Johansson, red (1988). Inventarium över svenska orglar: 1988:II, Växjö stift. Tostared: Förlag Svenska orglar. Libris 4108784 Noter Externa länkar Bebyggelseregistrets anläggningspresentation Wikimedia Commons har media som rör Blädinge kyrka.
Blue Hall

The Blue Hall (Swedish: Blå hallen) is the main hall of the Stockholm City Hall best known as the banquet hall for the annual Nobel Banquet, and also used for state visits, student balls, jubilees and other large events. Description The Hall is 50 meters (160 ft) long, 30 meters (98 ft) wide and 22 meters (72 ft) high and has a floor space of 1,500 square metres (16,000 sq ft). It contains a monumental staircase, balcony, and loggia. A bust of the architect of the hall, Ragnar Östberg, is placed on the hall's rooftop terrace. The Blue Hall has brick walls which are not plastered. The hall was originally supposed to have been plastered and painted blue, a colour scheme that would have resembled the water of the bay. But Östberg changed his mind during the construction of the hall after he saw the red brick. Though Östberg abandoned his blue design in favour of the unfinished red brick, the name "Blue Hall" was already in general use and stuck. Pipe organ The Blue Hall contains a pipe organ known as the Stadshusorgeln (Town Hall pipe organ). The organ was dedicated in 1925. It has around 10,000 pipes and is Scandinavia's 2nd largest musical instrument. Towards the end of the 1960s, the organ was rebuilt and the instrument underwent maintenance at various times afterwards, but by 2007 it was decided that the instrument needed a major overhaul and from 2007 to 2008 the pipe organ was completely renovated by the firm Harrison & Harrison in England. Use The Hall is the site of the annual Nobel Banquet, held every December 10. This banquet is "the most sought-after social invitation in Sweden", attended by the Swedish royal family, government ministers, parliamentarians, and over 1200 invited guests. Following the banquet, guests go to the Golden Hall, in the same complex, for dancing. The Nobel Prizes are not handed out in the Blue Hall, but are given out earlier at the Stockholm Concert Hall at Hötorget. On his day each year the S:t Eriksmedaljen (St. Erik's Medal) is handed out to awardees at the Blue Hall. The Blue Hall is also used for state visits, student balls, jubilees, and other large events. References Notes Sources Chattopadhyay, Swati; White, Jeremy (2014). City Halls and Civic Materialism: Towards a Global History of Urban Public Space. Routledge. ISBN 978-1317802280. Larsson, Rikard (2011). Murverkets hemligheter: En vägvisar till Stockholms Stadshus [Masonry Secrets: One with impact to City Hall] (in Swedish). Bokförlaget Langenskiöld. ISBN 978-9187007019. Olah, George A. (2002). A Life of Magic Chemistry: Autobiographical Reflections of a Nobel Prize Winner. John Wiley & Sons. ISBN 047122040X. External links Media related to Blå hallen at Wikimedia Commons 360 degree panorama of Blå Hallen 360 degree panorama of Blå Hallen nr.2
Hall bleu

Le Hall bleu (en suédois : Blå hallen) est la salle principale de l’hôtel de ville de Stockholm, mieux connue comme salle de banquet pour le banquet annuel du prix Nobel. Elle est également utilisée pour des visites officielles, des bals d’étudiants, des jubilés et autres grands événements. La description Le hall se trouve à l'ouest du bâtiment. Il mesure 50 mètres de long, 30 mètres de large et 22 mètres de haut, ce qui fait une surface au sol de 1500 mètres carrés. Il comprend un escalier monumental menant à un balcon-terrasse et une loggia. Un buste de l'architecte, Ragnar Östberg, sur la terrasse de toit du hall. Les murs sont en brique rouge sans revêtement. À l'origine, la salle devait être recouverte de plâtre et peinte en bleu, un agencement de couleurs qui aurait ressemblé à l'eau de la baie. Mais Östberg a changé d'avis lors de la construction de la salle après avoir vu la brique rouge. Bien qu'Östberg ait abandonné son dessin bleu au profit de la brique rouge inachevée, le nom « Hall bleu » était déjà utilisé et est resté . L'escalier et le sol sont en marbre vert de Suède. Orgue Le hall dispose d'un orgue connu sous le nom Stadshusorgeln (orgue de ville). L'orgue a été consacré en 1925. Il compte environ 10 000 tuyaux et est le plus grand instrument de musique de Scandinavie. Vers la fin des années 1960, l'orgue a été reconstruit et l'instrument a été entretenu à plusieurs reprises par la suite, mais en 2007, il a été décidé que l'instrument nécessitait une refonte majeure. De 2007 à 2008, l'orgue a été entièrement rénové par la société Harrison et Harrison en Angleterre. Utilisation Le hall abrite le banquet annuel Nobel organisé tous les 10 décembre. Ce banquet est « l'invitation à un événement social la plus recherchée en Suède ». La famille royale suédoise, des ministres, des plus de 1200 invités y assistent. Après le banquet, les invités se rendent au Golden Hall, dans le même bâtiment, pour danser. Les prix Nobel ne sont pas distribués dans le Hall bleu mais au Stockholm Concert Hall à Hötorget. Chaque année le 18 mai, fête d'Éric le Saint, la S:t Eriksmedaljen (médaille d’Éric) est remise aux lauréats dans le Hall bleu. Le Hall bleu est également utilisé pour des visites d'État, des bals d'étudiants, des jubilés et d'autres grands événements. Références Sources (en) Swati Chattopadhyay et Jeremy White, City Halls and Civic Materialism : Towards a Global History of Urban Public Space, Routledge, 2014, 332 p. (ISBN 978-1-317-80228-0 et 1-317-80228-4, lire en ligne) (sv) Rikard Larsson, Murverkets hemligheter : En vägvisar till Stockholms Stadshus, Stockholm, Bokförlaget Langenskiöld, 2011, 141 p. (ISBN 978-91-87007-01-9 et 91-87007-01-0, lire en ligne) (en) George A. Olah, A Life of Magic Chemistry : Autobiographical Reflections of a Nobel Prize Winner, John Wiley & Sons, 2002, 296 p. (ISBN 0-471-22040-X, lire en ligne) Louis Borgex, « Le Nouvel Hôtel de ville de Stockholm », Art et Décoration,‎ mars 1924, p. 89-96 (lire en ligne, consulté le 22 juillet 2019). Liens externes Panorama à 360 degrés de Blå Hallen, second panorama à 360 degrés Portail de l’architecture et de l’urbanisme Portail de Stockholm
Blå hallen

Blå hallen är huvudsalen i Stockholms stadshus, känd som festsal för Nobelbanketten, och även statsbesök, studentbaler, jubileer och andra stora evenemang. Hallen är 50 meter lång, 30 meter bred och 22 meter hög, och har alltså en golvyta på 1 500 kvadratmeter. Själva nobelprisutdelningen sker dock inte i Blå hallen utan i Konserthuset vid Hötorget i Stockholm. Efter middagen i Blå hallen tar Nobelbankettens gäster trappan upp till Gyllene salen för att dansa. På Eriksdagen varje år utdelas S:t Eriksmedaljen av Stockholms stad i Blå hallen. Arkitektur Blå hallen är gestaltad som en täckt gård med oputsade tegelväggar. Salen skulle enligt de ursprungliga arkitektritningarna ha putsats och målas blå för att ge rummet en färgskala som antydde närheten till vattnet, men arkitekten Ragnar Östberg ändrade sig under byggnadsfasen när han såg det vackra röda teglet. För att ge teglet lite extra "struktur" lät han hamra ytan. Namnet Blå hallen var dock redan etablerat, och fick bestå. Stadshusorgeln I Blå hallen återfinns även en stor piporgel kallad Stadshusorgeln. Med sina 10 271 pipor och 135 stämmor är den Skandinaviens och förmodligen norra Europas största instrument. (De största orglarna i Sverige sett till antalet stämmor är Orgel Acusticum i Piteå med sina 9000 pipor fördelade på 140 stämmor och Klaisorgeln i S:t Petrikyrkan i Malmö med 205 stämmor. Domkyrkoorgeln i Passau är störst i Europa med 17 774 pipor fördelade på 233 stämmor). Fjärrverket har 25 stämmor och är enligt staden en av de största som någonsin har byggts. Projektet kunde realiseras genom en gåva på 100 000 kronor som arkitekt Ragnar Östberg fick av ingenjören Oscar Hirsch på invigningsdagen 1923. Uppdraget att bygga orgeln, opus 2073, gick till firman Walcker Orgelbau i Tyskland. Orgeln placerades på en särskild läktare under taket i Blå hallen och kunde invigas 1925. I slutet av 1960-talet genomfördes en ombyggnad av instrumentet och senare ett antal underhållsarbeten. Med tiden blev orgelns skick allt sämre 2007-2008 totalrenoverades orgeln av den välrenommerade firman Harrison & Harrison i England. Samtidigt flyttades spelbordet ner till Blå hallens golv. Orgeln återinvigdes i november 2008 i Kronprinsessan Victorias närvaro. Diskografi Hymne à l’univers / Mattias Wager plays the grand organ in Stockholm City Hall. SACD. Opus 3 CD 23002. 2013. Bilder Referenser Noter Tryckta källor Larsson, Rikard (2011). Murverkets hemligheter – En vägvisare till Stockholms stadshus. Stockholm: Bokförlaget Langenskiöld. ISBN 978-91-87007-01-9 Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Blå hallen. 360 graders panorama av Blå Hallen 360 graders panorama av Blå Hallen nr.2 Stockholmskällan har media som rör Blå hallen
Блакитна зала

Блакитна зала (швед. Blå hallen) — це головна зала Стокгольмської ратуші, відома як бенкетна зала на щорічному Нобелівському бенкеті. Також використовується під час державних візитів, студентських балів, ювілеїв та інших великих заходів. Опис Зал 50 метрів завдовжки, 30 метррів в ширину і 22 метри у висоту. Він має площу 1 500 квадратних метрів (16 000 фт2). Залу прикрашають монументальні сходи, балкон і лоджія. Погруддя архітектора залу, Рагнара Естерберга, розташовано на даху тераси. Стіни блакитної зали зведені з цегли, яка не поштукатурено. Залу спочатку планували поштукатурити і пофарбувати в синій колір, в кольоровій гамі, яка нагадувала б воду затоки. Але Естерберг передумав під час будівництва зали після того, як він побачив колір червоної цегли. Хоча архітектор відмовився від задумки блакитного дизайну на користь непоштукатуреної червоної цегли, назва «Блакитна зала» стала загальноприйнятою до неї звикли. Труби органу У голубій залі також розташовано трубчастий орган, названий Stadshusorgeln (орган залу ратуші). Орган освячено в 1925 році. Він має близько 10000 труб. Це другий за величиною музичний інструмент у Скандинавії. Наприкінці 1960-х років орган перебудували і музичний прилад неодноразово ремонтувався в різний час після цього, але до 2007 року було вирішено, що він потребує серйозної реставрації. У період з 2007 по 2008 роки, орган повністю відремонтований фірмою Харрісон &amp; Харрісон з Англії. Застосування Зала є місцем щорічного Нобелівського бенкету, який проводиться щорічно 10 грудня. Виключенням став лише 2020 рік. Цей бенкет став «найбільш затребуваним соціальним заходом у Швеції», в якому беруть участь представники Шведської королівської родини, міністри уряду, парламентарії, а також понад 1200 запрошених гостей. Після бенкету, гостей збирають у Золотій залі, в тому ж комплексі, для танців. Самі Нобелівські премії вручають не в Блакитній залі, а в Стокгольмській концертній залі на площі Геторгет. Вшанування лауреатів Нобелівської премії у Голубій залі відбувається щороку в день Еріка IX Святого. Крім того, зала використовується також під час державних візитів, студентських балів, ювілеїв та інших великих заходів. Посилання Примітки Джерела Chattopadhyay, Swati; White, Jeremy (2014). City Halls and Civic Materialism: Towards a Global History of Urban Public Space. Routledge. ISBN 1317802284. Larsson, Rikard (2011). Murverkets hemligheter: En vägvisar till Stockholms Stadshus [Masonry Secrets: One with impact to City Hall] (Swedish) . Bokförlaget Langenskiöld. ISBN 9187007010. Архів оригіналу за 14 березня 2022. Процитовано 24 січня 2021. Olah, George A. (2002). A Life of Magic Chemistry: Autobiographical Reflections of a Nobel Prize Winner. John Wiley & Sons. ISBN 047122040X. Посилання Вікісховище має мультимедійні дані за темою: Блакитна зала 360 градусів панорама Блакитоної зали [Архівовано 27 березня 2020 у Wayback Machine.] Панорама 360 градусів Блакитної зали [Архівовано 16 травня 2021 у Wayback Machine.]
Blåhults kapell

Blåhults kapell är ett kapell i Blåhult i Tidaholms kommun i Skara stift beläget i naturreservatet Hökensås. Kyrkobyggnaden År 1934 bildades Blåhults kyrksalsförening som fick i uppdrag att samla inpengar och material till att bygga ett kapell. År 1936 uppfördes kapellet efter köpmannen Evald Gillbrands ritningar av byggmästare Oskar Johansson i Gälleberg med pengar och virke som skänkts till föreningen. Kapellet har en traditionell rödfärgad locklistpanel med tegeltäckt tak. Interiören är enkel med ett målat korförnster som enda fasta utsmyckning. Kapellet ligger med koret åt norr. Tomten omges av ett omålat trästaket med öppning i väster och söder. Den västra öppningen har svartmålade grindstolpar av trä och den östra en trägrind. Innanför den västra öppningen står ett träbord med bänkar och mot vägen står en rad med björkar. År 1959 upplöstes Blåhults kyrksalsförening och Daretorps församling, som år 2010 genom sammanslagning blivit Hökensås församling, tog över ansvaret för kapellet. Norr om kapellet uppfördes 1965 en klockstapel med manuell ringning. Invenarier Altartavlan är målad av och skänkt till kyrkan av förre kantorn i Daretorp, Paul Grafström. Den nuvarande altartavlan är en gåva av Fritz Pettersson och har målats av Loman. Talarstolen gjordes av klockaren Robert Blomberg från Blåhult. Källor Våra Kyrkor. 1990. sid. 183. ISBN 91-97156108 Bebyggelseregistret - Hökensås 1:1 BLÅHULTS KAPELL Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Blåhults kapell. Blåhults kapell på svenskakyrkan.se