NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Sandviksåsen

Sandviksåsen är en rullstensås och ett naturreservat i Häggeby socken i Uppland som bildades 1995. Den 1,4 km långa åsen, som ligger upp till 50 meter över Mälaren, är en del av den 250 km långa Uppsalaåsen. Eftersom skogen använts till bete för boskap har den endast lite undervegetation. En markerad stig går uppe på åsen och därefter tillbaka nere vid Mälaren där många omkullfallna gamla träd bidrar med föda åt fåglar, insekter, lavar, svampar och växter som behöver död ved. Utmed åsens norra sluttning finns fornstrandlinjer som visar havsnivån under tiden från istidens slut fram till dess landhöjningen förvandlade Mälaren från en havsvik till en insjö. Uppe på åsens södra del finns rester efter en fornborg med beteckningen Häggeby 91:1 i fornminnesregistret. Fornborgen och en del av markskiktet skadades vid en planerad gallring av skogen i januari 2012, men skadorna har sedan dess åtgärdats. Sandviksåsen upphör i söder vid ett tidigare grustag där rullstensåsens runda stenar exponeras och ger en torr och solbelyst miljö för några ovanliga växter. I reservatet har det hittats 18 rödlistade arter, däribland mjölspindling, slöjröksvamp, toppjungfrulin, prakttagging, alm, backsippa, bombmurkla och punkterad backglimsäcksmal. Referenser Upplandsstiftelsen. Sandviksåsen Länsstyrelsen Uppsala Läns info
Sangis kyrka

Sangis kyrka är en kyrkobyggnad som tillhört Kalix församling i Luleå stift. Kyrkan ligger i Sangis i Kalix kommun. Kyrkobyggnaden Kyrkan uppfördes 1915 och var från början ett missionshus som underhölls av missionsförening bestående av medlemmar från ett flertal kristna samfund. 1943 hyrdes kapellet in av Nederkalix församling och 1948 bildades en stiftelse för Sangis kyrka. Efter ett flertal restaureringar invigdes kyrkan 12-13 november 1959 av domprost Stig Hellsten. Kyrkan övertogs därefter av Nederkalix församling. En utbyggnad genomfördes på 1970-talet. 1 november 2011 lämnade Nederkalix församling över kyrkan till Sangis kyrkliga förening. Kyrkan har en stomme av liggtimmer och ytterväggar klädda med stående träpanel. Byggnaden täcks av ett brant sadeltak, klätt med eternit. Vid kyrkan finns en fristående klockstapel med spånklädd huv. Referenser Nederkalix församling Bebyggelseregistrets anläggningspresentation Bebyggelseregistrets byggnadspresentation Noter
Sankt Andreas kyrka, Eskilstuna

Sankt Andreas kyrka är en kyrkobyggnad i Eskilstuna, Tunafors församling. Kyrkobyggnaden Kyrkan invigdes den 11 december 1988 vilket gör den till församlingens näst yngsta kyrka. Arkitekten heter Lars-Olof Thorstensson från Lidingö. Kyrkorummets form uttrycker Guds händer som innesluter hela skapelsen. Kyrkan är ihopbyggd med församlingslokaler. Inventarier Ett veckat glaskors i skiftande blå nyanser är tillverkat av glaskonstnären Åsa Brandt i Torshälla. Hon har även tillverkat dopskålen. Gobelängen ”Så som en fågel mot himmelens höjd” av Birgitta Hagnell-Lindén. Orgel Orgeln tillverkades av Mårtenssons orgelfabrik i Lund och färdigställdes hösten 1989. Den har två manualer och 13 stämmor. Orgeln är mekanisk. Bildgalleri Källor Dag Edholm, red (1990). Inventarium över svenska orglar: 1989:III, Strängnäs stift; Stockholms stift. Tostared: Förlag Svenska orglar. Libris 4108784 Externa länkar Strängnäs stift Eskilstuna församling
Sankt Botvids kyrka

Sankt Botvids kyrka även kallad av lokalborna Sankta Cementa är en kyrkobyggnad i Oxelösund i Södermanland, som tillhör Oxelösunds församling i Strängnäs stift. Den är känd för sin unika exteriör, som för tankarna till ett sjömärke. Den syns från långt håll, till lands, till sjöss och från luften. Sitt namn har den fått från Sankt Botvid som var verksam på 1100-talet. Kyrkobyggnaden Kyrkan är uppförd i platsgjuten betong och av prefabricerade betongplattor på en tomt som har donerats av Gränges. Den är ritad av arkitekten Rolf Bergh, vars bidrag vann en arkitekttävling. Kyrkan invigdes den 1 december 1957. Ett klockspel med 24 klockor invigdes 1969. Från kyrkans mitt sträcker sig fyra korsarmar ut åt alla väderstreck. I södra och norra fönstren finns glasmålningar utförda av Tore Bergh. Ovanpå kyrkans tak står en klockstapel av betong med klockor från Bergholtz klockgjuteri. Inventarier Det fristående altaret av marmorblock, altarskivan med marmorintarsia och dopfunten med tre fiskar i mosaik är alla utförda av Brita Jacobson-Jönsson. Altarväggen är utsmyckad med reliefen Livets skepp i ek utförd av Åke Jönsson. Altarkorset har designats av Anna-Stina Åberg, och utförts av silversmeden Benny Johansson. Betongreliefen ("ljusorgeln") är av Martin Holmgren. Orgel 1957 byggde Kemper & Sohn, Lübeck en orgel med 36 stämmor, tre manualer och pedal. Den nuvarande mekaniska orgeln byggdes 1989 av Grönlunds Orgelbyggeri AB, Gammelstad och har 36 stämmor. Fasaden är ritad av Ulf Oldaeus och dekorerad av Tore Bergh.[källa behövs] Kororgel 1981 byggde A Mårtenssons Orgelfabrik AB, Lund en mekanisk kororgel. Bilder Referenser Glase, Béatrice; Glase, Gösta (1996). 99 kyrkor : från Skåne i söder till Lappland i norr. Stockholm: Byggförl./Kultur i samarbete med Riksantikvarieämbetet. sid. 110-111. Libris 8377620. ISBN 91-7988-142-4 Lind, Helena; Leandersson, Bert (2016). Moderna kyrkor i Sverige. Lund: Bokförlaget Arena. sid. 112-119. Libris 19414914. ISBN 978-91-7843-493-0 Noter Externa länkar Oxelösunds församling informerar Strängnäs stift informerar Bebyggelseregistrets anläggningspresentation Kyrktorget informerar Wikimedia Commons har media som rör Sankt Botvids kyrka.
Sankt Clemens kyrka

Sankt Clemens kyrka, även Laholms kyrka, är en kyrkobyggnad som tillhör Laholms församling i Göteborgs stift. Den ligger i Gamleby, de äldre delarna av staden Laholm. Den var helgad åt Sankt Clemens, handelsmännens och de sjöfarandes skyddspatron. Kyrkobyggnaden Laholms ursprungliga kyrkobyggnad uppfördes omkring tiden för stadens grundande. Från år 1225 finns det skriftliga belägg för kyrkans existens, men de äldsta bevarade delarna är från 1400-talet. Byggnaden brandhärjades 1802 och allt utom tornet revs. En ny kyrka uppfördes 1808-1820 med väggarna nertill i gråsten och däröver i tegel efter ritningar av Carl Fredrik Sundvall. Det gamla tornet med kryssvalv bibehölls. Det hade påmurats 1632 med huv och åttakantig lanternin i två våningar. Ett gravkor tillkom 1894-1898 vid en renovering under ledning av Adrian C. Peterson. De nuvarande sex takmålningarna på blå botten med motiv ur Jesu liv, utfördes 1933 av Einar Forseth i samband med en restaurering. I koret finns fyra fönster, dekorerade av konstnären Erik Olson, Halmstad, vilka invigdes 1959. Inventarier Predikstol med baldakin från 1866. Triumfkrucifix från 1400-taletets mitt eller senare del. Korset hänger på södra långhusväggen. Dopskål med dateringen 1634. Fyra ljuskronor från 1631, 1706, 1711 och 1749 samt två inköpta 1975. Matta utförd av Märta Måås-Fjetterström. Votivskepp från 1975. Lillklockan är gjuten 1591 och storklockan med inskription 1699. Ett tidigare korfönster exponeras i vapenhuset liksom series pastorum Orgel 1650 skänktes ett positiv till kyrkan med sex stämmor av kämnären Mogens Sötenson Trana. Det förnyades 1764 av Gustaf Gabriel Woltersson, Glimåkra. Orgeln bekostades av assessor Peter Pettersson. 1853 byggde Johan Niklas Söderling, Göteborg en orgel med 18 stämmor. 1933 byggde A Mårtenssons Orgelfabrik AB, Lund en orgel med 36 stämmor. 1978 byggde A. Magnussons Orgelbyggeri AB, Mölnlycke en mekanisk orgel med fria kombinationer. Den har 3 manualer och 32 stämmor. Pipverket är heterogent och innehåller äldre material. Fasaden från 1853 års orgel har bibehållits. Kororgel 1975 byggde John Grönvall Orgelbyggeri, Lilla Edet en mekanisk orgel. Bilder Referenser Jacobsson, John (1932). Hallands kyrkor i ord och bild. Skara: Förf. sid. 85. Libris 1356454 Mellgren, Maria (2009). Kyrkor i Göteborgs stift : rapport över kyrkobyggnadsinventering och karakterisering 2001-2007. Göteborgs stifts skriftserie, 1402-5329 ; 2009:1. Göteborg: Göteborgs stift. Libris 11485399. ISBN 9197431680 Simmingskiöld, Stig; Larsson, Alrik (1986). Kyrkvandring bland Hallands äldsta kyrkor. Falkenberg: Hallands nyheter. sid. 18-19. Libris 655156 Bebyggelseregistret Tore Johansson, red (1988). Inventarium över svenska orglar: 1988:III, Göteborgs stift. Tostared: Förlag Svenska orglar. Libris 4108784 Externa länkar Kjellström-Ståhl, Mathilda (2015). S:t Clemens kyrka Laholm. Wikimedia Commons har media som rör Sankt Clemens kyrka.
Sankt Eriks kapell, Kungsholmen

Sankt Eriks kapell är en kyrkobyggnad i Grubbensparken i Sankt Eriksområdet på nordöstra Kungsholmen i Stockholm. Kapellet tillhör Västermalms församling i Stockholms stift. Kapellet byggdes 1911–1913 som ett begravningskapell till Stockholms stads allmänna försörjningsinrättning (Grubbens), senare Sankt Eriks sjukhus. Det ritades av arkitekten Albin Patrik Selling och invigdes 1913. Selling ritade i övrigt några bostadshus i Stockholm kring sekelskiftet 1900. Kapellet är ett kyrkligt kulturminne. Historia Kapellet ersatte vid sin tillkomst 1913 en tidigare kyrkflygel i försörjningsinrättningen. Det låg ursprungligen vid Agnegatans norra ände, strax väster om det nuvarande Trygg-Hansa-huset. I början av 1970-talet revs några av byggnaderna på sjukhusområdet, och planer fanns att riva även kapellet. Den dåvarande kyrkoherden Carl-Magnus Magnuson engagerade sig för kapellets bevarande, och 1973 gav Stockholms läns landsting kapellet till Kungsholms församling i gåva. Det restaurerades under ledning av arkitekt Ulla Joneborg för att användas som vardagskyrka. På 1990-talet rev man många av de gamla byggnaderna på sjukhusområdet och ersatte dem med moderna bostadshus, det så kallade Sankt Eriksområdet. I mitten av området byggdes två hästskoformade hus vända mot varandra, som bildade Grubbensparken. Kapellet flyttades 1994 några hundra meter västerut till mitten av parken. Det var första gången man flyttade en tegelbyggnad utan att först riva den. Exteriör Kapellet ligger i Grubbensparken, en oval gräsmattebevuxen park med bostadshus runt om. Det är litet och rektangulärt, byggt i tegel och gulputsat. I nordväst finns en absidformad utbyggnad, och huvudentrén ligger i sydost. Interiör Över altaret hänger en abstrakt altartavla i olika blå nyanser, utförd av Harriet Ebeling. Vid sidan om detta hänger två ikonmålningar, som minner om att stadens bulgarisk-ortodoxa församling också använder kapellet. Källor ”S:t Eriks kapell”. Svenska kyrkan – Kungsholms församling. https://www.svenskakyrkan.se/vastermalm/st-eriks-kapell. Läst 7 oktober 2011. ”Stockholms kn, Kyrkteglet 1, S:T ERIKS KAPELL”. Bebyggelseregistret. Riksantikvarieämbetet. http://www.bebyggelseregistret.raa.se/bbr2/anlaggning/visaHelaHistoriken.raa?anlaggningId=21300000011442&historikId=21000000537387. Läst 7 oktober 2011. Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Sankt Eriks kapell.
Sankt Eriks kyrka

S:t Eriks kyrka är en kyrkobyggnad i Sollentuna kommun Den tillhör Sollentuna församling i Stockholms stift. Historik Kyrkan invigdes 1930 och skulle egentligen heta Turebergs kyrka (ett namn som kom att användas för en ny kyrkobyggnad som 2010 uppfördes inom samma distrikt), vilket också syns av en graverad platta i södra kyrkväggen. Men när dåvarande ärkebiskopen Nathan Söderblom kom resande från Uppsala (vars stift Sollentuna då hörde till) kom han på att namnet borde vara S:t Erik, men ingen visste detta förrän han uttalade invigningsorden. Kyrkan började byggas 1927 och i mycket som ett talkoarbete trots protester från hantverkare. Arkitekt var Evert Milles, halvbroder till Carl Milles. Bland bemärkta personer som drev frågan om att bygga en annexkyrka i Tureberg var godsägaren på Edsberg Reinhold Rudbeck, och den legendariske skolmannen Nils Göransson. Tornet invigdes 1937, och då fanns ett litet församlingsutrymme mellan kyrkolokalen och tornet, avskilt från kyrkorummet av ett draperi. Vid senare ombyggnader har en lite större utrymme inretts i den tidigare torpargrunden under koret. Sedan 1975 har planer på en utbyggnad med separata församlingslokaler varit på tal, och förslagen har vandrat runt kyrkan några varv. År 2008 fanns ett godkänt arkitektförslag för en utbyggnad på terrassen öster om tornet, men utbyggnaden blev åter uppskjuten till förmån för andra ekonomiska åtaganden. Denna gång dirigerades pengarna om till ett projekt att uppföra en helt ny kyrka i anslutning till Sollentuna Centrum, och den 5 december 2010 invigdes denna under namnet Turebergskyrkan. Orgel 1930 bygger Åkerman & Lund, Sundbybergs stad en orgel med 12 stämmor, två manualer och pedal. 1952 bygger Hans Schuster, Stockholm en orgel med 22 stämmor, två manualer och pedal. Den nuvarande orgeln är byggd 1967 av Frederiksborgs Orgelbyggeri, Hilleröd, Danmark och är mekanisk. Kororgel Kororgeln är byggd av Åkerman & Lund, Knivsta och är mekanisk. Källor Dag Edholm, red (1990). Inventarium över svenska orglar: 1989:III, Strängnäs stift; Stockholms stift. Tostared: Förlag Svenska orglar. Libris 4108784 Vidare läsning Höglund, Nils Erik (1933). En sannsaga om en kyrkas tillblivelse: [Turebergs kyrka]. Stockholm: C. Larsson. Libris 1356260 Tuulse, Armin (1958). Kyrkor i Sollentuna härad : södra delen : konsthistoriskt inventarium. Sveriges kyrkor, 0284-1894 ; 81 Uppland ; 6:4. Stockholm: Generalstabens litografiska anstalt. sid. 666-689. Libris 19512822. http://kulturarvsdata.se/raa/samla/html/6926 Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Sankt Eriks kyrka. Svenska kyrkan - S:t Eriks kyrka
Palais Saint-Éric

Le palais Saint-Éric (en suédois : Sankt Erikspalatset) est un édifice situé dans le quartier de Kungsholmen à Stockholm en Suède, Présentation L'édifice est un bâtiment portail situé sur le côté sud-ouest du Sankt Eriksbron à l'adresse Sankt Eriksgatan 63. Le palais Saint-Éric est le symétrique du Palais des sports situé de l'autre côté de Sankt Eriksgatan. Le bâtiment est classé bleu par le Musée municipal de Stockholm, ce qui signifie que le bâtiment possède des « valeurs culturelles et historiques particulièrement élevées » correspondant aux exigences des bâtiments classés Byggnadsminne. Histoire Le palais Saint-Éric a été construit de 1907 à 1910. Le bâtiment mesure 58 mètres de haut et était le plus haut bâtiment de Suède entre 1909 et 1924. Le cabinet d'architectes Dorph & Höög (Victor Dorph et Anders Höög) a signé les plans, mais leur futur partenaire Gunnar Morssing a été responsable de la conception. La construction avait été précédée d'une proposition pour la conception de l'îlot Kungsholmskvarteren sur les côtés respectifs du pont, qui a été présentée conjointement par les cabinets d'architectes Dorph & Höög et Hagström & Ekman. Le constructeur du palais Saint-Éric était le fabricant Gustaf Larsson. Le coût de construction estimé était de 1,4 million de SEK, mais a été dépassé de 200 000 SEK. Au grand dam du promoteur, le bâtiment était presque inhabité à la fin de l'automne 1910 et il fut question de le vendre aux enchères. La tour rappelle quelque peu les premiers gratte-ciel américains, mais le bâtiment est fondamentalement conçu dans un mélange de romantisme national et d'Art nouveau qui était relativement typique du début du XXème siècle. La façade est crépie et peinte d'une couleur rouge rouille et ornée de bandes horizontales et d'autres décorations en pierre calcaire avec des détails Art Nouveau. Les façades sont dotées de baies vitrées et de balcons. Le bâtiment était destiné principalement à être résidentiel, mais aussi d'abriter des bureaux. Le bâtiment situé en dessous du niveau de la rue était destiné à des fins industrielles. Pour contourner la restriction de hauteur de 22 mètres, les architectes ont superposé deux bâtiments distincts. La façade donnant sur la rue Kungsholms strand est rustique et construite en granit brut avec une balustrade en pierre au sommet. Il fallut attendre 1929-1930 pour que le Palais des Sports soit construit à Sankt Eriksgatan 58-60 selon les plans de l'architecte Jean Sigfrid Adrian. Galerie Bibliographie (sv) Eva Eriksson, Den moderns stadens födelse, Ordfronts förlag, 1990 (ISBN 91-7324-322-1) (sv) Thomas Hall, Stenstadens arkitekter: sju studier över arkitekternas verksamhet och betydelse vid utbyggnaden av Stockholms innerstad 1850-1930., Stockholm:, Akademilitteratur, 1981 (ISBN 91-7410-140-4, LIBRIS 7640977) Références Voir aussi Articles connexes Lieux et monuments de Stockholm Architecture à Stockholm Liens externes Sankt Erikspalatset Sankt Erikspalatset Portail de l’architecture et de l’urbanisme Portail de Stockholm
Sankt Erikspalatset

Sankt Erikspalatset är en portalbyggnad beläget vid Sankt Eriksbrons sydvästra sida på Kungsholmen i Stockholms innerstad med adress Sankt Eriksgatan 63. Sin pendang har Sankt Erikspalatset i Sportpalatset på andra sidan av Sankt Eriksgatan. Byggnaden är blåklassad av Stadsmuseet i Stockholm, vilket innebär att bebyggelsen har "synnerligen höga kulturhistoriska värden" motsvarande fordringarna för byggnadsminnen. Historik S:t Erikspalatset uppfördes åren 1907 till 1910. Byggnaden är 58 meter hög och var mellan 1909 och 1924 Sveriges högsta husbyggnad. Arkitektfirman Dorph & Höög (Victor Dorph och Anders Höög) signerade ritningarna men deras blivande kompanjon Gunnar Morssing stod för formgivningen.. Bygget hade föregåtts av ett förslag till om utformningen av Kungsholmskvarteren på brons respektive sidor, vilket gemensamt framlagts av arkitektfirmorna Dorph & Höög och Hagström & Ekman. Byggherre till S:t Erikspalatset var fabrikören Gustaf Larsson. Den kalkylerade byggsumman uppgick till 1,4 miljoner kronor, men kom att överskridas med 200.000 kronor. Till ytterligare förtret för byggherren stod byggnaden på senhösten 1910 nästan obebodd och det talades om försäljning på exekutiv auktion. Tornet påminner lite om tidiga amerikanska skyskrapor, men i grunden är huset ritat i en blandning av nationalromantik och jugend som var relativt typisk för det tidiga 1900-talet. Fasaden är putsad och avfärgad i roströd kulör samt smyckad med horisontella band och andra dekorationer av kalksten med detaljer i jugend. Gathusets fasader har burspråk och balkonger; byggnaden var avsedd i huvudsak för bostäder, men också kontor. Byggnaden under gatuplanet var avsedd för industriella ändamål. Fasaden mot Kungsholms strand är rustikalt utförd i grovhuggen granit med en stenbalustrad i överkanten. Den planerade pendangen av Hagström & Ekman på andra sidan bron blev aldrig uppförd. Istället dröjde det ända till 1929-1930 innan Sportpalatset restes vid S:t Eriksgatan 58-60 enligt arkitekt Jean Sigfrid Adrians ritningar. Bilder Se även Sankt Eriksbrons övriga tre portalbyggnader: Sportpalatset Sankt Eriksgatan 64 Sankt Eriksgatan 65 Källor Andersson, Henrik O.; Bedoire, Fredric (1977) [1973]. Stockholms byggnader: en bok om arkitektur och stadsbild i Stockholm (3). Stockholm: Prisma. Libris 7406664. ISBN 91-518-1125-1 Eva Eriksson (1990). Den moderns stadens födelse. Ordfronts förlag. ISBN 91-7324-322-1 Hall, Thomas, red (1981). Stenstadens arkitekter: sju studier över arkitekternas verksamhet och betydelse vid utbyggnaden av Stockholms innerstad 1850-1930. Stockholm: Akademilitteratur. Libris 7640977. ISBN 91-7410-140-4 Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Sankt Erikspalatset.
Iglesia de Sankt Eskils

La iglesia de Sankt Eskil es la iglesia principal de la congregación de Österhaninge en la parroquia de Södertörn perteneciente a su vez a la diócesis de Estocolmo. El edificio de la iglesia La iglesia está ubicada en el área central de Handen en el municipio de Haninge y forma parte de un complejo más grande que alberga la secretaría y la administración de la congregación. La iglesia fue diseñada por Janne Feldt e inaugurada en el año 1994. En esta misma localización se encontraba previamente un hogar parroquial inaugurado en 1937. Dicho hogar parroquial dio lugar a una iglesia en 1957 tras la finalización de unas obras de ampliación y remodelación. Inventario De la antigua iglesia proviene el altar construido en piedra y pila bautismal que fue fabricada por Gustavsberg AB. El órgano, de 35 registros, fue fabricado en 1999 por Johannes Mentzel Organ Building en Härnösand. Galería de fotos Bibliografía Christina Nilsson: La Guía de la Iglesia: guía para las iglesias en la diócesis de Estocolmo, la Iglesia de Suecia. Diócesis de Estocolmo, ISBN 978-91-975146-5-1 Enlaces externos Parroquia de Österhaninge
Sankt Eskils kyrka

Sankt Eskils kyrka är huvudkyrka i Österhaninge församling i Haninge pastorat (fr.o.m. 1/1 2018) i Södertörns kontrakt i Stockholms stift. Kyrkobyggnaden Kyrkan ligger i centrala Handen i Haninge kommun och ingår i ett större komplex som inrymmer församlingens och delar av pastoratets expedition och förvaltning. Kyrkan ritades av Janne Feldt och invigdes 1994. Föregångaren till nuvarande kyrka var ett kapell från 1937 på samma plats som utökades och invigdes som kyrka 1957. Inventarier Från den gamla kyrkan kommer altaret av sten och dopfunten som tillverkades av Gustavsberg AB 1943 samt krucifixet i trä från Oberammergau skänkt 1937 till det gamla kapellet.. Orgel 1966 byggde Åkerman & Lund, Knivsta, en mekanisk orgel till den gamla kyrkan. Den flyttades 1994 till den nya kyrkan, varefter den våren 1999 skänktes till domkyrkan i församlingens vänort Haapsalu i Estland, där den har byggts om och till. Den nuvarande orgeln på 37 stämmor byggdes 1999 av Johannes Menzel Orgelbyggeri i Härnösand. Mekanisk/elektrisk funktion med Setzerkombinationer. * Stämmor från Uppsala domkyrkas gosskörläktares Setterquistorgel; byggd 1924, riven 1975. ** Stämma från/*** vissa pipor från Årsta kyrksals Jacobyorgel; byggd 1970-tal, riven 2011, insatta 2017 av Martin Hausner, Tärnsjö. Galleri Diskografi Genom fem sekler : Håkan Martinsson spelar på Menzelorgeln i S:t Eskils kyrka, Haninge . CD. Magic Fields Records MFCD005. 2008. Referenser Tryckta källor Christina Nilsson: Kyrkguiden: vägledning till kyrkorna i Stockholms stift, Svenska kyrkan. Stockholms stift, ISBN 978-91-975146-5-1 Dag Edholm, red (1990). Inventarium över svenska orglar: 1989:III, Strängnäs stift; Stockholms stift. Tostared: Förlag Svenska orglar. Libris 4108784 Webbkällor Österhaninge församling
Église Saint-George (Stockholm)

L'église Saint-George (en suédois : Sankt Görans kyrka) est une église située dans le quartier de Kungsholmen à Stockholm en Suède. Présentation Le chœur compte le grand retable d'Einar Forseth avec trois croix vides au centre. De plus, Jésus est entouré des quatre symboles évangéliques et une suite d'images de la vie de Jésus sont regroupées sur les côtés. L'autel a une dalle de marbre tandis que la partie inférieure est en pierre calcaire. L'argenterie de l'autel, composée d'un crucifix et de six chandeliers, a été composée par l'artiste Birger Haglund pour l'inauguration de l'église en 1958. Galerie Bibliographie Olsson, Martin (1915). Ulrika Eleonora eller Kungsholms kyrka med St Görans kapell : konsthistoriskt inventarium. Sveriges kyrkor, 99-0108065-7 Sveriges kyrkor ; 5. Stockholm ; 3:1. Stockholm: Norstedt. P. 122-126. Libris 19512977 Notes et références Voir aussi Articles connexes Liste d'églises de Stockholm Liens externes Portail de l’architecture chrétienne Portail de Stockholm