NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Castillo de Årsta

El Castillo de Årsta (en sueco: Årsta slott) en el municipio de Haninge, condado de Estocolmo, Suecia, es un castillo construido en el siglo XVII. La finca de Årsta es mencionada en 1308, cuando esta fue la base de las propiedades suecas de la Orden Teutónica. Fue vendida al noble Erik Axelsson Tott en 1467. Todavía existen restos de la ruina medieval en los terrenos junto al Castillo de Årsta. El actual Castillo de Årsta fue construido entre 1660 y 1667 por Claes Hansson Bielkenstierna y su esposa Barbro Åkesdotter Natt och Dag. Fue heredado por matrimonio por las familias nobles de Kurck, Soop y Fleming hasta que fue comprado en 1805 por Carl Fredrik Bremer, el padre de Fredrika Bremer. Esta última murió en la finca en 1865. En 1898-1910, fue propiedad de una compañía de la bolsa, y en 1910-1919 del ingeniero de telefonía Gustaf Cedergren, quien la modernizó internamente. El Castillo de Årsta fue aduirido por el municipio de Österhaninge en 1966 y es utilizado hoy en día por el restaurante Årsta Slott Gastronomi y la sociedad Årstasällskapet. Referencias Årsta i Österhaninge, av Gunnar Redelius 1992 Nationalencyklopedin Årsta 2 i Nordisk familjebok (andra upplagan, 1922)
Château d’Årsta

Le château d'Årsta (Årsta slott) est un château suédois situé dans la province historique du Södermanland (ou Sudermanie, en français) et la commune de Haninge à côté de Stockholm. Historique Årsta est au XIIIe siècle le siège d’une commanderie suédoise des chevaliers teutoniques de l’ordre Livonien. Elle devient la propriété d’Erik Axelsson Tott en 1467, et le château actuel est construit en 1660 pour l’amiral Bjelkenstjerna (sv), sans doute par l’architecte Erik Dahlbergh. Il appartient au début du XIXe siècle à Carl Fredrik Bremer, dont la fille Fredrika Bremer, femme de lettres, y vit ainsi qu’à Stockholm. Elle y meurt en 1865. La propriété appartient ensuite à l’industriel Lars Johan Hierta (sv), fondateur du journal Aftonbladet. Le château change ensuite plusieurs fois de propriétaire, jusqu’à être acheté par la commune d’Österhaninge en 1966. Source (de) Cet article est partiellement ou en totalité issu de l’article de Wikipédia en allemand intitulé « Schloss Årsta » (voir la liste des auteurs). Notes et références Voir aussi Bibliographie (de) Birgitta Eimer, Gotland unter dem Deutschen Orden und die Komturei Schweden zu Årsta, Innsbruck, Universitätsverl, Wagner, 1966 Articles connexes Liste des châteaux suédois Liens externes Portail des châteaux Portail de la Suède
Lillsjöbadet

Lillsjöbadet är ett strandbad vid Lillsjön i Upplands-Bro kommun, Stockholms län. Badet drivs av kommunen och är en del av Lillsjön-Örnässjöns naturreservat. Beskrivning Lillsjöbadet har en cirka 60 meter lång sandstrand med ett stort friluftsområde intill. I sjön finns ett hopptorn, en badbrygga och en tillgänglighetsramp. Till anläggningen hör en dansbana med scen, toaletter, beachvolleyboll, boule, bangolf, frisbeegolf, lekplats, kanotuthyrning och grillplatser, därav ett tillgänglighetsanpassat grillhus. Till Lillsjöbadet hörde en cafébyggnad som brann ner i maj 2018. Under 2021 upprustas badet, och en ny friluftsgård med café byggs. Detta beräknas bli färdigt våren 2022. Bilder Källor Badplatser i Upplands-bro. Upplands-Bro: Lillsjöns friluftsområde. Noter Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Lillsjöbadet.
Björkö (Mälaren)

For alternative betydninger, se Björkö. (Se også artikler, som begynder med Björkö) Björkö er en ø i Södra Björkfjärden i Mälaren som hører under Ekerö kommun og Adelsö församling. Den ligger syd for Adelsö og vest for Ekerö. På øen findes resterne efter vikingetidens handelsby Birka, som er et af Sveriges vigtigste fortidsminder. Björkö har i dag et areal på omkring 4 x 1,5 kilometer. I vikingetiden, da Mälaren var en vig af Østersøen, var øen betydeligt mindre. Ved den postglaciale landhævning er landet ind til nutiden hævet med ca. fem meter og den sydlige del af Björkö er ikke længere en selvstændig ø. Denne del består hvovedsageligt af moræne og klippe. På det højeste punkt, Ingaberget, ligger gravhøje fra bronzealderen. På Björkös nordlige del findes en stor mængde fortidsminder fra vikingetiden, især gravhøje, i hvilke der er gjoprt mange fund, og på et højt bjerg findes rester fra en fortidsborg. Midt i borgen rejstes i 1834 et stort stenkors, Ansgarkorset som kan ses fra en stor del af øen og fra vandet. På området kaldet "Svarta jorden" lå mellem år 790 og 990 den vigtige handelsby Birka. Birka er (sammen med Hovgården på Adelsö) siden 1993 været på UNESCOs liste over verdensarv og er et af Riksantikvarieämbetets højest prioriterede og fundrige arkæologiske udgravningsområder. På sydøstsiden ligger Ansgarskapellet som byggedes i 1930 efter arkitekten Lars Israel Wahlmans tegninger, til minde om biskop Ansgars rejser til Birka. Kapellet er opført af rød sandsten og indvendigt udsmykket med blandt andet skulpturer af Carl Eldh. Øen lille by Björkö by, ligger midt på øen. Kilder Bente Magnus, Birka. RAÄ 1999 Eksterne henvisninger
Björkö (Mälaren)

Björkö ist eine Insel im Mälaren ungefähr 30 Kilometer westlich von Stockholm. Björkö gehört zur Gemeinde Ekerö. Björkö umfasst heute eine Fläche von etwa 420 ha, war aber zur Wikingerzeit, als der Mälaren noch eine Bucht der Ostsee war, bedeutend kleiner. Aufgrund postglazialer Landhebung hat sich das Land seitdem um etwa fünf Meter gehoben und der südliche Teil der Insel ist keine eigenständige Insel mehr. Dieser Teil besteht hauptsächlich aus Felsen und unbebauter Moräne, auf dem höchsten Punkt, dem Ingaberg, liegen Steinhügel aus der Bronzezeit. Auf dem Nordteil der Insel befand sich vor 1100 Jahren eine kleine aktive Handwerks- und Handelsstadt, Birka. Birkas Lage im Mälaren war strategisch gut gewählt, hier gingen wichtige Handelswege vorbei, sie gaben der Stadt Reichtum und Einfluss. Seit 1993 steht Birka zusammen mit dem benachbarten Hovgården auf Adelsön auf der UNESCO-Liste des Weltkulturerbes. Dort ist auch die Begräbnisstätte des Erzbischofs von Bremen und Hamburg, Unni. Auf dem höchsten Punkt des nördlichen Inselteiles, innerhalb der ehemaligen Wikinger-Burg, wurde im Jahr 1834 ein altertümliches Steinkreuz, das Ansgar-Kreuz, zur Erinnerung an Ansgars ersten Besuch auf Björkö errichtet. Im Südosten liegt die von Lars Israel Wahlman entworfene Ansgar-Kapelle, 1930 eingeweiht, gebaut aus rotem Sandstein der Insel und mit Skulpturen des Bildhauers Carl Eldh geschmückt. Daneben befindet sich das Dörfchen Björkö, das nunmehr aus nur zwei Anwesen besteht und das vermutlich genauso alt ist wie Birka. Literatur Bente Magnus: Birka. Zentralamt für Denkmalpflege, 1999, ISBN 91-7209-152-5. Weblinks
Björkö (Ekerö)

La isla Björkö (sueco por "isla del abedul") es una isla en el lago Mälaren en el centro-este de Suecia. Es famosa principalmente por albergar el yacimiento de Birka habitado alrededor del año 750-975, junto con Hovgården en Adelsö declarados un lugar Patrimonio de la Humanidad en 1993. Ubicada justo al sur de Adelsö y al oeste de las islas de Ekerö y Munsö, es una de las islas del municipio de Ekerö. Galería Véase también Islas del mar Báltico Bibliografía Bratt, Peter (1988). Mälaröarna - kulturhistoriska miljöer (en sueco). Stiftelsen Stockholms Läns Museum. pp. 96-100. ISBN 91-87006-06-5. «Björkö - Birka» (en sueco). Stockholm County Museum. Archivado desde el original el 13 de septiembre de 2003. Consultado el 7 de marzo de 2008. (Same text published on-line.) Referencias Enlaces externos
Björkö (Mälar)

Björkö est une île située sur le lac Mälar, dans la commune d'Ekerö, en Suède. Le site archéologique de l'époque Viking de Birka, inscrits au patrimoine mondial de l'UNESCO, se trouve dans le nord de l'île. Il comporte notamment 3000 tombes. Histoire Vers le milieu du VIIIe siècle, le port de Birka commence à se développer en relation avec celui de Hovgården situé sur l'île d'Adelsö. Notes et références Bibliographie Lucie Malbos, Les peuples du Nord : De Fróði à Harald l'Impitoyable (Ier-XIe siècle), Belin, 2024 (ISBN 978-2-410-02741-9, lire en ligne) Portail des îles Portail de la Suède
Björkö (Mälarmeer)

Björkö is een Zweeds eiland dat in het midden van het Mälarmeer ten westen van Stockholm ligt. Het behoort tot de gemeente Ekerö. Op het eiland ligt de archeologische vindplaats Birka. In de 10e en 11e eeuw was daar een Vikingbolwerk en handelsplaats gevestigd. De handelsstad werd opgericht in de tweede helft van de 8e eeuw en is een van de eerste steden in Scandinavië. Er zijn drie gebieden te vinden: een versterkt gebied, de "Borg", het gebied van de belangrijkste nederzetting met uitgebreide afzettingen van "zwarte aarde", gericht op het Mälarmeer, en de begraafplaats. Het eiland ligt aan de ingang van het Mälarmeer, vormt zodoende de toegang tot Midden-Zweden en ligt aan een belangrijke oost-west handelsroute. Handelaren kwamen naar Birka uit Friesland, Dorestad, Angelsaksisch Engeland, Duitsland, de Baltische landen, Byzantium en Azië. Aan het einde van de 10e eeuw boette Björkö aan belang in, doordat de handel werd overgenomen door Gotland. Externe link Unesco over Birka
Björkö (gmina Ekerö)

Björkö – wyspa we wschodniej części jeziora Melar w szwedzkiej prowincji historycznej (landskap) Uppland (gmina Ekerö), położona ok. 30 km na zachód od Sztokholmu. Na wyspie znajduje się stanowisko archeologiczne Birka, stanowiące pozostałości zasiedlonego w IX – X w. handlowego miasta wikingów. Birka oraz położone na sąsiedniej wyspie Adelsön stanowisko Hovgården zostały wpisane w 1993 r. na Listę Światowego Dziedzictwa UNESCO. Przypisy
Björkö (Uppland)

Björkö ( ouça a pronúncia) é uma ilha do lago Mälaren, no centro leste da Suécia. Está situada a 25 km a oeste de Estocolmo no fiorde Södra Björkfjärden, localizado no município de Ekerö na província histórica da Uppland. A ilha é conhecida pelas ruínas da cidade comercial viking de Birka, um dos principais achados arqueológicos do país. Etimologia e uso O nome geográfico Björkön deriva das palavras nórdicas biork (bétula) e ö (ilha), significando ”a ilha com bétulas”. A ilha está mencionada como Bierko, em 1324. Em textos em português costuma ser usada a forma original Björkö. Comunicações A ilha de Björkö não tem ligação por estrada à terra firme, sendo Adelsö a ilha mais próxima. Dispõe de ligação por barco com Estocolmo, Södertälje, Mariefred, Hovgården e Härjarö. Património turístico Alguns pontos turísticos mais procurados atualmente são: Birka (cidade viking) Cruz de Ansgar Capela de Ansgar Reserva natural de Björkö (’’Björkö reservat’’) Cidades da Era Viking Personalidades ligadas a Birka São Ansgar (século IX), santo ”missionário do Norte”) Imagens de Björkö Referências Ver também Birka (centro de comércio da Era Viking) Menina de Birka (menina que viveu na Era Viking) Era Viking Vale do Mälaren Ansgar (o apóstolo dos Países Nórdicos) Ligações externas
Björkö, Ekerö kommun

Björkö är en ö i Södra Björkfjärden i Mälaren i Adelsö socken i den västra delen av Ekerö kommun i Uppland, Stockholms län. På ön finns resterna efter den vikingatida handelsstaden Birka - en av Sveriges viktigaste fornlämningar. Historia Björkö har idag en yta på omkring 4 × 1,5 kilometer. Under vikingatiden, när Mälaren var en vik av Östersjön, var ön betydligt mindre. Genom landhöjningen, som inte längre påverkar Björkö i förhållande till Mälaren, har strandlinjen höjts med runt fem meter och den sydliga delen av Björkö är ej längre en egen ö. Denna del består huvudsakligen av morän och berg. På den högsta punkten, Ingaberget, finns gravhögar från bronsåldern. På Björkös norra del finns en stor mängd forntida minnesmärken från vikingatiden, särskilt gravhögar, i vilka många fynd blivit gjorda, och på ett högt berg finnas lämningar efter en fornborg. Mitt i borgen restes år 1834 ett stort stenkors, Ansgarskorset som syns långt över ön och vattnet. På området kallat "Svarta jorden" fanns mellan omkring åren 750 och 970 den betydande handelsstaden Birka. Birka är (tillsammans med Hovgården på Adelsö) sedan 1993 upptagen på Unescos världsarvslista över världsarv och är ett av Riksantikvarieämbetets högst uppsatta och fyndrika arkeologiska utgrävningsområden. Mot den sydöstra sidan ligger Ansgarskapellet som byggdes år 1930 efter arkitekten Lars Israel Wahlmans ritningar till minnet av biskop Ansgars resor till Birka. Kapellet är uppfört av röd sandsten och invändigt smyckat med bland annat skulpturer av Carl Eldh. Intill finns öns lilla by Björkö by, numera bara två gårdar, som kan vara lika gammal som handelsstaden Birka. Den omtalas första gången i skriftliga handlingar 1324 ('in Bierkø') då Olof Brun bytte bort 5 öresland jord i byn till ärkebiskop Olof. Under 1500-talet omfattade byn 1 mantal skatte (från 1540-talet delat i två gårdar), en skatteutjord tillhörig byn Steneby, ett mantal krono, en kronoutjord, och ett mantal Sankt Eriks-hemman (tidigare tillhörigt Uppsala domkyrka), ett mantal frälse. Naturreservat På södersluttningen av Ingaberget i södra delen av ön ligger ett litet naturreservat, benämnt Björkö naturreservat, som omfattar 1,6 hektar. Det bildades redan 1944 och är därmed kommunens äldsta naturreservat. Se även Adelsö socken Källor Bente Magnus, Birka. RAÄ 1999 Noter
Fjärdlång

Die Insel Fjärdlång ist Teil des Stockholmer Schärengartens. Seit 1986 ist sie ein Landschaftsschutzgebiet. Geografie und Natur Fjärdlång hat eine Fläche von 10 km² und liegt südlich der schwedischen Hauptstadt Stockholm in der Gemeinde Haninge. Die höchste Erhebung ist der 36 Meter hohe Tysta Klint. Besonders beliebt ist Fjärdlång als Ferieninsel für Kinder. Sie besitzt schöne Buchten und Klippen, wo Touristen Kajak fahren, schwimmen und fischen können. Die Insel ist bewaldet und es finden sich Reste von Ackerland. Des Weiteren befindet sich hier ein wichtiger Rastplatz für Vögel. Geschichte Die Schäre ist seit dem 14. Jahrhundert bewohnt, 1533 beanspruchte die schwedische Krone unter König Gustav Vasa das Besitzrecht über Fjärdlång. Im 19. Jahrhundert lebte hier die bekannte schwedische Familie Wallenberg. 1909 wurde sie vom schwedischen Bankier und Kunsthändler Ernest Thiel gekauft, der hier eine Sommervilla bauen ließ, die bis 2023 als Hostel genutzt wurde. 2024 verkaufte die Gemeinde Haninge die Gebäude an den Jugendverband der Schwedischen Marine (Ungdomsförbundet Sveriges Flotta), der dort eine Segelschule betreiben möchte. Fjärdlång wurde am 5. Mai 1986 zum Landschaftsschutzgebiet erklärt. Siehe auch Stockholm Archipelago Trail Weblinks Fjärdlång in der World Database on Protected Areas (englisch) Besucherinformation des Jugendverbands der Schwedischen Marine (schwedisch) Einzelnachweise
Kudoxa

Kudoxa är en ö i Norrtälje kommun 8 sjömil öster om Furusund. Kudoxa består egentligen av tre öar; Västerön, Kudoxa och Mjölkö som är mer eller mindre sammanväxta. Västerön är sedan 1970 ett naturreservat, Kudoxa naturreservat. Stränderna är huvudsakligen släta granitklippor, men i vikarna och i Örsundet mellan Kudoxa och Mjölkö finns fina sandstränder. Vegetationen är sparsam och består av ljung, enbuskar och idegran. I sanka och skyddade skrevor finns alskog. På Kudoxa fanns sedan gammalt en fiskeby. Vintern 1804–1805 fanns sju fiskarbönder på ön och från 1792 fanns även en lots stationerad här. "Kudfolket" användes i äldre tid som epitet om öborna kring Kudoxafjärden – förutom Kudoxaborna invånarna på Söderöra, Norröra, Svartlöga och Rödlöga för deras fattigdoms skull. Den sista bofasta innevånaren på Kudoxa var lotsförmannen Ingman med familj som lämnade ön 1905. Se även Kudoxaleden Källor
Vidinge

Vidinge kan även syfta på f.d. Vidinge kontrakt i Växjö stift. Vidinge är en ö i Stockholms norra skärgård, i Norrtälje kommun. Ön är cirka två kilometer lång och ligger fyra sjömil norr om Rödlöga. Vidinge är också namnet på ögruppen med de intilliggande öarna. Ön är låglänt och domineras av den grunda lagunen Storfladen med dess strandängar. Storfladen står i förbindelse med Östersjön i norr och söder via grävda och muddrade kanaler. Över den södra kanalen går en spång som förbinder västra och östra Vidinge. Vidinge saknar idag fast befolkning, men i äldre tid fanns här upp till 13 gårdar, 1873-1875 bodde 78 personer på ön. Under 1900-talets början avfolkades dock ön och sedan 1941 finns endast sommarboende på ön. Bland kända sommargäster märks John Bauer som bodde på Östergården på Vidinge 1906 och Nils Tirén som bodde i samma gård 1925. Naturreservat Delar av östra Vidinge, delar av Österöran samt några mindre, intilliggande holmar ingår i Vidinge naturreservat. Öarna har en typisk utskärgårdsnatur med hällmarker och låg vegetation som ljung, krypen och kråkbär. I skyddade skrevor växer tät lövskog av al, rönn och ask. Vidingeolyckan Natten 2-3 mars 1888 gick sju ungdomar från Vidinge på väg hem från ett bönemöte på Sundskär vilse i en snöstorm och frös ihjäl på Ådskärsfjärdens is. Se även Vidingefjärden Vidingsöra Referenser Noter Källor Vidinge Länsstyrelsen i Stockholms län Externa länkar Vidinge Skärgårdsstiftelsen Wikimedia Commons har media som rör Vidinge.
Bullerön

Bullerön ou Bullerö est une île de l'archipel de Stockholm en Suède. Présentation D'une superficie de 0,78 km2 Bullerön fait partie de la paroisse de Nämdö et de la commune de Värmdö. Elle est située à l'est de Nämdö. Bullerö est l'île principale de l'archipel de Bullerö et fait partie de la réserve naturelle de Bullerö. Dans l'île de Bullerön, il y a de bons ports naturels à Storbåtsviken au nord, à Bodkobbshålet près du village et à Rävängsviken à l'est. Histoire Dans le registre du recensement de 1653, il y a une note sur une première tentative de d'habitation à Bullerö. En 1688, un certain Erik Matsson reçut l'autorisation du propriétaire foncier d'Östanvik de construire une ferme "Erich Matzsson construit une ferme". Les principales activités étaient la pêche et la chasse aux phoques et aux oiseaux marins. L'artiste Bruno Liljefors a acheté l'île en 1908 et y a construit un pavillon de chasse à Rävängen où il séjournait avec sa famille durant l'été. Au début du XXème siècle, Liljefors et ses amis du "Bullerölaget" ont fait connaître l'archipel plus largement. Le cercle d'amis comprenait, entre autres, Anders Zorn, Albert Engström, Axel Sjöberg et le baron de l'aviation Carl Cederström. On raconte que lorsque Bruno Liljefors a invité ses amis, ils ont chargé une barge de provisions - beaucoup de nourriture, de boissons et de personnel de cuisine - et se sont dirigés vers Bullerön. Ils ont fait la fête et se sont bien amusés pendant plusieurs jours jusqu'à ce qu'il n'y ait plus de nourriture et de boissons. Ensuite, ils ont simplement terminé et sont rentrés chez eux. Une petite baie à l'est de Rävängen est aujourd'hui appelée la baie de Zorn parce que Anders Zorn y amarrait son voilier Mejt. En 1923, Liljefors vendit Bullerön à l'homme d'affaires et journaliste Torsten Kreuger, frère du financier Ivar Kreuger. Torsten Kreuger fit agrandir le pavillon de chasse. La réserve naturelle de Bullerö appartient à l'État depuis 1967 par l'intermédiaire de l'Agence suédoise de protection de l'environnement. Le superviseur de la Fondation pour l'archipel, Johan Stake, a vécu sur l'île pendant de nombreuses années et s'est occupé de la réserve, mais a passé le relais au défenseur de l'environnement Jan Olsén lorsque le conseil d'administration du comté de Stockholm en a repris la gestion en 2008. La réserve est gérée par des défenseurs de l'environnement salariés. La mission est de mettre à disposition et de gérer la nature protégée. Galerie Bibliographie (sv) Anders Källgård, Sveriges öar, Carlsson, 2013, 687 p. (ISBN 9789173315739) Références Voir aussi Liens externes Portail de la Suède Portail des îles
Bullerön

Bullerön (eller Bullerö) är en 0,78 km² stor ö i Nämdö socken och Värmdö kommun, omkring tre distansminuter öster om Nämdö. Den ligger längst ut i havsbandet i Stockholms skärgård. Bullerön är huvudö i Bulleröarkipelagen och Nämdöskärgårdens nationalpark som invigdes 2025. På Bullerön ligger Bruno Liljefors jaktstuga och där finns bra naturhamnar i Storbåtsviken i norr, Bodkobbshålet vid byn och Rävängsviken på östra sidan. Historia I 1653 års mantalslängd finns en notering om ett första försök till bosättning på Bullerö. År 1688 fick en Erik Matsson tillstånd av godsägaren på Östanviks gård att bygga ett torp (”Erich Matzsson byggia sig ett torp”). Huvudnäringarna var fiske och säljakt. Konstnären Bruno Liljefors köpte ön 1908 och byggde vid Rävängen en jaktstuga där han och hans familj vistades på somrarna. Under början av 1900-talet gjorde Liljefors och hans vänner i "Bullerölaget" skärgården mer allmänt känd. I vänkretsen ingick bland andra Anders Zorn, Albert Engström, Axel Sjöberg och flygbaronen Carl Cederström. Det sägs att de gånger Bruno Liljefors gästade sin stuga med sina vänner, lastade man en skuta med förnödenheter - mycket mat och dryck samt kökspersonal - och begav sig ut till Bullerön. Man festade och hade trevligt i flera dagar tills maten och drycken tog slut. Då avslutade man helt enkelt och begav sig hemåt. En liten vik öster om Rävängen benämns idag Zorns vik eftersom Zorn där brukade förtöja sin segelbåt Mejt. År 1923 sålde Liljefors Bullerön till affärs- och tidningsmannen Torsten Kreuger, bror till finansmannen Ivar Kreuger. Kreuger lät bygga ut jaktstugan. Bullerö naturreservat invigdes 1967 och ägdes då av staten genom Naturvårdsverket. Skärgårdsstiftelsens tillsynsman Johan Stake var den siste att bo åren runt på ön. Han efterträddes av naturbevakaren Jan Olsén 2008 när Länsstyrelsen i Stockholms län tog över förvaltningen av reservatet. År 2025 invigde klimat- och miljöminister Romina Pourmokhtari Nämdöskärgårdens nationalpark på Bullerö. Jaktstugan Jaktstugan vid Rävängen är i dag ett museum med en utställning om skärgårdens natur och kultur samt reproduktioner av Liljefors konstverk. I taket finns en målning av Ture Tideblad som gjordes under Torsten Kreugers tid och som är en illustration till en känd snapsvisa. Två att öns naturstigar utgår från jaktstugan. Zarah Leanders strand En obekräftad men mycket seglivad historia är hur den lilla sandstranden i Harkranksviken, 150 meter söder om byn, skapades. Den ska ha blivit iordningställd inför artisten Zarah Leanders besök eftersom hon inte tyckte om att bada från klippor. Sanden skulle ha blivit dittransporterad med pråm från Sandhamn på beställning av Torsten Kreuger. Stranden benämns idag Zarahs strand. Bilder Källor Triberg, Annika; Håkansson, Albert (2004). Stockholms Skärgård – En lustfylld resa från Arholma till Öja. Stockholm: Bokförlaget Forum. sid. 24–25. ISBN 91-37-12240-1 Externa länkar naturguiderna webbplats Wikimedia Commons har media som rör Bullerön.