Pont de Mapo

El pont de Mapo (coreà: 마포대교) és un pont que travessa el riu Han, a Corea del Sud, i connecta el districte de Mapo i el districte de Yeongdeungpo a la ciutat de Seül. L'obra es va acabar l'any 1970 i fins a 1984 s'anomenava pont de Seül. Història La construcció del pont va començar el 29 de febrer de 1968 i es va inaugurar el 16 de maig de 1970 amb el nom de «pont de Seül». El 13 de novembre de 1984, però, es va canviar el nom a l'actual «pont de Mapo». Finalment, el trànsit del pont va augmentar i en va provocar greus embussos, fet que va impulsar la construcció del veí pont de Wonhyo, que després va conduir a un major desenvolupament de Yeouido. Originament, el pont es va dissenyar per poder transportar fins a 32 tones mètriques per vehicle, però a mesura que augmentava el trànsit de vehicles a la ciutat, aquells que pesaven més de 40 tones van començar a utilitzar el pont. Això va exercir una pressió significativa sobre l'estructura del pont, i va provocar esquerdes a la llosa de la coberta i eflorescències del formigó. A causa d'això, el 1993 es van establir plans per reparar el pont. Tanmateix, l'esfondrament del pont de Seongsu el 1994 va fer que tots els ponts del riu Han fossin inspeccionats i reparats, i també es va decidir que es construiria un pont nou adjacent al pont antic abans de reparar-lo. La construcció del nou pont va començar el desembre de 1996 i es va completar el 30 de juny de 2000, i es va permetre el trànsit de vehicles a partir del 3 de juliol del mateix any. Amb l'obertura del nou pont, el pont antic es va tancar per a reparacions que incloïen la reconstrucció de tota la part superior, i es va reobrir el 17 d'octubre de 2005 com el «2n pont de Mapo». Suïcidis La taxa de suïcidis és molt alta a Corea del Sud i el salt des d'un pont és habitual. Precisament, el pont de Mapo té reputació en els saltadors amb més de 100 intents entre 2007 i 2012. El 26 de juliol de 2013, Sung Jae-ki va saltar d'aquest pont per intentar cridar l'atenció sobre la desigualtat de gènere contra els homes i per demanar els fons necessaris per a l'organització no governamental Homes de Corea. Tot i que els treballs de rescat van començar gairebé immediatament després de la caiguda, i es va dur a terme una recerca generalitzada del riu Han, van trigar tres dies a recuperar el cos. El setembre de 2012, en un esforç per dissuadir-hi els suïcidis, l'assegurança Samsung Life Insurance i l'empresa de màrqueting Cheil Worldwide van afegir imatges, paraules i una estàtua amb la intenció de fomentar un ambient encoratjador. Per exemple, els passamans del pont estaven equipats amb sensors de moviment per detectar el moviment, il·luminant-se amb frases curtes, escrites amb l'ajuda de psicòlegs i especialistes en prevenció del suïcidi, també mostrant fotos de famílies felices, entre altres coses. El pont va rebre el sobrenom de «pont de la Vida». Els intents de suïcidi van augmentar en els anys següents, d'11 intents el 2011 (abans de la instal·lació) i 15 el 2012 (l'any en què es va instal·lar) a 184 el 2014, en part a causa de l'augment de la publicitat. No obstant això, les morts es van mantenir estables en 5-6 cada any. El 2015 es van considerar aquestes mesures com a un fracàs. Finalment, a l'octubre, Samsung va substituir els llums i les consignes per barreres per tornar a un enfocament més físic de la prevenció del suïcidi. Alguns eslògans es van mantenir fins al 2019, que incloïen frases que presentaven «opcions qüestionables de paraules com ara "Prova-ho, doncs" i "Hahahahahaha"». El 2016, les barreres existents d'1'5 metres d'alçada es van ampliar un altre metre i, el 2022, es va introduir la monitorització per IA. El 2017, després de l'ampliació de les barreres, el nombre d'intents va disminuir i, el 2022, tots es van prevenir o rescatar. Galeria Referències