Радіоастрономічна обсерваторія Хартбістхук

Радіоастрономічна обсерваторія Хартбістхук (Hartebeesthoek Radio Astronomy Observatory - HartRAO) — це радіоастрономічна обсерваторія, яка розташована в природній чаші пагорбів у Хартбістхуці на південь від гірського хребта Магалісберг, Гаутенг, Південна Африка, за 50 км на захід від Йоганнесбурга. Це Національний дослідницький фонд під керуванням Національного дослідницького фонду Південної Африки. HartRAO була єдиною великою обсерваторією радіоастрономії в Африці до будівництва випробувального зразка KAT-7 для майбутнього масиву MeerKAT. Історія Спочатку обсерваторія мала назву Deep Space Station 51 (DSS51) і була побудована в 1961 році Національним управлінням аеронавтики та космосу (НАСА). У цій ролі станція допомагала відслідковувати багато безпілотних космічних місій США, включаючи космічний корабель «Рейнджер», «Сюрвейер» і «Місячний орбітер» (який приземлився на Місяць або наніс його на карту з орбіти), місії «Марінер» (які досліджували планети Венера і Марс) і місії «Піонер» (які вимірювали вітри Сонця). Перші знімки поверхні Марса з «Марінера-4» були отримані на DSS 51. НАСА вийшло зі станції в 1975 році, передавши її Раді з наукових та промислових досліджень Південної Африки (CSIR), яка перетворила її на обсерваторію радіоастрономії :335. У 1988 р. Обсерваторія стала Національним фондом, яким керував Фонд розвитку досліджень (FRD); у 1999 р. ФРД було реструктуризовано як Національний науково-дослідний фонд (НДФ):335. Станом на 2011, НАСА продовжує укладати контракти на послуги відстеження запуску при потребі, і зробила це для запуску Наукової лабораторії Марса 26 листопада 2011 р. Радіотелескоп Обсерваторія обладнана єдиним 260- тонним радіотелескопом з діаметром основної відбиваючої поверхні 26 метрів. Телескоп оснащений радіоприймачами, що працюють в мікрохвильовому діапазоні з довжиною хвиль 18 см, 13 см, 6 см, 4,5 см, 3,5 см, 2,5 см і 1,3 см. Дослідження HartRAO використовується для континуальної радіометрії, спектроскопії, пульсарного хронометражу та інтерферометрії. Він працює разом з радіотелескопами на інших континентах, а також з орбітальними радіотелескопами HALCA (проєкт VSOP) та Spektr-R (RadioAstron) для проведення спостережень за Радіоінтерферометрією з наддовгою базою (VLBI). HartRAO є асоційованим членом Європейської мережі VLBI, але також працює з Довгим базовим масивом телескопа Австралії, Азіатсько-Тихоокеанським телескопом, Антенним масивом дуже великої бази США та Глобальним масивом. HartRAO також запускає програму космічної геодезії з використанням VLBI, супутникового лазерного вимірювання та системи глобального позиціонування. Розпочато розробку місячного лазерного ренджера (LLR) на базі оптичного телескопа довжиною 1 м. Система LLR використовуватиме 100 мДж, 20 Гц, лазер довжиною імпульсу 80 ps, щоб дістатися до кутових кубових рефлекторних решіток на Місяці. Обсерваторія також надає студентам та викладачам з університетів Південної Африки зручності та можливості для проведення досліджень. Участь у проєкті телескопа Karoo Array XDM, прототип тарілки для радіотелескопа MeerKAT, був побудований на HartRAO. Конструкція тарілки XDM була вперше використана в KAT-7, інженерному дослідному стенді та науковому приладі із семи супутникових антен у Карнарвоні в Північнокапській провінції. KAT-7, завершений у 2012 році, ознаменував перший етап розвитку MeerKAT. Див. також Національний дослідницький фонд Південної Африки Південноафриканська астрономічна обсерваторія Космічна мережа Список літератури Посилання Hartebeesthoek Radio Astronomy Observatory Website SKA (Square Kilometre Array) Website