NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Groote Schuur-Hospitaal

Het Groote Schuur-hospitaal (afgekort: GSH, in de volksmond bekend als "Grooties") is een groot door de overheid gefinancierd academisch ziekenhuis in Kaapstad, Zuid-Afrika. Het ziekenhuis werd begin 1938 opgericht. In 1967 voerde de chirurg Christiaan Barnard er de eerste harttransplantatie op een mens uit. De 55-jarige Louis Washkansky kreeg het hart van de bij een auto-ongeluk om het leven gekomen Denise Darvall. Barnard en het ziekenhuis raakten door deze ingreep wereldbekend. Groote Schuur is verbonden met de Medische faculteit van de Universiteit van Kaapstad. Het ziekenhuis beschikt over 867 bedden. In november 2007 werkten er meer dan 500 dokters, 1300 verpleegkundigen en 250 andere medische specialisten.
Rhodes University

Rhodes University er et offentligt universitet beliggende i Makhanda (tidligere Grahamstown) i Eastern Cape-provinsen i Sydafrika. Det er et af fire universiteter i provinsen. Rhodes University blev etableret i 1904 og er provinsens ældste universitet, og det er det sjette ældste nuværende sydafrikanske universitet efter University of the Free State (1904), University of Witwatersrand (1896), University of South Africa (1873 som University of Cape of Good Hope), Stellenbosch University (1866) og University of Cape Town (1829). Rhodes University blev grundlagt i 1904 som Rhodes University College, opkaldt efter Cecil Rhodes, gennem en bevilling fra Rhodes-fonden. Det blev et afdeling af University of South Africa i 1918, før det blev et uafhængigt universitet i 1951. Universitetet havde over 8.000 studerende i studieåret 2015, hvoraf lidt over 3.600 boede i 51 beboelsesbygninger på campus, mens resten (kendt som Oppidans) boede på kollegier uden for campus eller i deres eget hjem i byen. Referencer
Universidad de Rhodes

La Universidad de Rhodes (en inglés: Rhodes University, en afrikáans: Rhodes-universiteit) es una universidad pública sudafricana situada en Grahamstown. Su nombre es homenaje a Cecil Rhodes. Historia La enseñanza superior en la Colonia del Cabo se componía al principio de 4 escuelas secundarias (el colegio Saint Andrew de Grahamstown, el colegio Gill de Somerset East, el colegio de Graaff-Reinet y el liceo Grey de Port Elizabeth). A principios del siglo XX, solo los de Saint-Andrew y Gill tenían clases preparatorias para el examen de acceso a la Universidad de Buena Esperanza. En diciembre de 1902, Josiah Slater, diputado en la circunscripción de Albany y editor principal del diario de Grahamstown, se encargó de desarrollar un centro de estudios superiores en la zona. Contó con el apoyo de Leander Starr Jameson, director de la fundación Rhodes, quien al convertirse en primer ministro de la colonia donó directamente 50 000 £ para fundar el colegio universitario de Rhodes, acto validado por el parlamento el 31 de mayo de 1904. Rápidamente, el colegio se fue diversificando y se fueron construyendo edificios diseñados por Herbert Baker. Paralelamente a la fundación de la Universidad de Stellenbosch que reagrupaba los colegios universitarios Victoria y sudafricanos del Cabo, Rhodes llegó a ser en 1919 un colegio constitutivo de la Universidad de Sudáfrica, y en 1947 se vuelve una universidad independiente, sostenida financieramente por la ciudad de Grahamstown, la fundación Rhodes y la compañía diamantera De Beers. La nueva universidad Rhodes, se inauguró el 10 de marzo de 1951. Hasta 1959 se encargaba también de la gestión de la Universidad de Fort Hare, para sudafricanos no blancos. En 1961, Rhodes se agrandó inaugurando un campus en Port Elizabeth pero en 1964, este se desancló para ser la Universidad de Port Elizabeth. En 2004, pierde la gestión de su campus en East London. Destacado alumnado o profesorado Alice Krige Ian Smith Wilbur Smith Chris Hani André Brink Julian Cobbing Kathleen Satchwell Referencias
Rhodes-universiteit

De Rhodes-universiteit is een openbare universiteit in de Zuid-Afrikaanse stad Grahamstad. De universiteit werd gesticht op 31 mei 1904 onder de naam Rhodes University College en is de oudste van de vier universiteiten in Oost-Kaap. In 1951 werd het college omgevormd naar een universiteit. De universiteit werd vernoemd naar Cecil Rhodes, de feitelijke stichter van Rhodesië dat later verderging als Zambia en Zimbabwe. Verbonden Een belangrijk student die de Rhodes University College voortbracht was Max Theiler, een viroloog die in 1951 de Nobelprijs voor de Fysiologie of Geneeskunde won voor zijn ontdekking van een vaccin tegen gele koorts. Als (hoog)leraar Giovanni Arrighi, econoom en socioloog André Brink, taalkundige in Afrikaanse en Nederlandse literatuur James Leonard Brierley Smith, bioloog in de ichtyologie Obie Oberholzer, fotograaf Als student Reuven Bar-On, klinisch psycholoog Lesley Beake, auteur van kinderboeken Embeth Davidtz, actrice Joan Hambidge, dichteres, schrijfster en literatuurcriticus Harold Koopowitz, botanicus Alice Krige, actrice Zim Ngqawana, jazzmusicus Ian Smith, voormalig premier van Rhodesië Wilbur Smith, auteur van romans Max Theiler, viroloog en ontvanger van de Nobelprijs voor de Fysiologie of Geneeskunde (1951) Eredoctoraten John Maxwell Coetzee, auteur en ontvanger van de Nobelprijs voor de Literatuur (2003) Davidson Don Tengo Jabavu, hoogleraar talen, schrijver en politiek activist Seamus Heaney, dichter, toneelschrijver, vertaler en winnaar van de Nobelprijs voor de Literatuur (1995)
Родсский университет

Родсский университет или Университет Родса (африк. Rhodes-universiteit) — публичный университет в г. Грэхэмстаун, ЮАР. Основан 31 мая 1904 г. под названием Университетский колледж имени Родса (Rhodes University College). Назван так в честь С. Родса, фактического основателя Родезии, из которой потом возникли государства Замбия и Зимбабве. Является старейшим университетом в Восточной Капской провинции. В 1951 г. колледжу присвоен статус университета. Одним из наиболее известных студентов университета был Макс Тейлер, вирусолог, получивший в 1951 г . Нобелевскую премию по медицине за открытие вакцины против жёлтой лихорадки. Ссылки Официальный сайт
Університет Родса

Університет Родса (англ. Rhodes University, афр. Rhodes Universiteit) — південноафриканський державний дослідницький університет, розташований у місті Маханда у Східній Капській провінції. Це один із чотирьох університетів у провінції. Університет, заснований у 1904 році, є найстарішим університетом провінції, а також шостим найстарішим південноафриканським університетом, який постійно працює, йому передували Університет Вільної Держави (1904), Університет Вітватерсранда (1896), Університет Південної Африки (1873) як Університет мису Доброї Надії, Стелленбоський університет (1866) і Кейптаунський університет (1829). Заклад був заснований у 1904 році як Університетський коледж Родса, названий на честь Сесіла Родса, завдяки гранту від Фонду Родса. У 1918 році він став установчим коледжем Університету Південної Африки, перш ніж стати незалежним університетом у 1951 році. Історія Хоча пропозиція заснувати університет у Гремстауні була зроблена ще в 1902 році, фінансові проблеми, викликані прикордонними війнами в Олбані, завадили реалізації цієї пропозиції. У 1904 році прем'єр-міністр Капської колонії Леандер Старр Джеймсон випустив університету привілейовані акції на суму 50 000 фунтів стерлінгів від Rhodes Trust. Завдяки цьому фінансуванню Університетський коледж Родосу був заснований актом парламенту від 31 травня 1904 року. На початку 1905 року коледж переїхав із тісних кварталів у Сент-Ендрюс до будівлі Дростді, яку він купив у британського уряду. Родс став установчим коледжем нового університету Південної Африки в 1918 році, і він продовжував збільшуватися в розмірах. Коли в 1947 році розглядалося майбутнє Університету Південної Африки, Родс вирішив стати незалежним університетом. Університет Родса був урочисто відкритий 10 березня 1951 року. Сер Безіл Шонланд, син Зельмара Шонланда, став першим ректором своєї альма-матер, а доктор Томас Алті — першим віце-канцлером. Відповідно до Закону про приватні права університету Родосу, університетський коледж Форт-Гейр був філією університету Родса. Ця взаємовигідна домовленість тривала, поки уряд апартеїду не вирішив відокремити Форт-Гейр від Родоса. У 1963 році Джеймс Гіслоп змінив Алті. У 1971 році Родс домовився про купівлю закритого педагогічного коледжу, яким керували сестри Спільноти Воскресіння нашого Господа, включно з будівлями та територіями та рядом прилеглих будівель, сприяючи подальшому розширенню. Примітки
Weza Forest

The Weza Forest is also known as the Weza-Ngele Forest and is situated near Harding, KwaZulu-Natal, South Africa. This is a large Mistbelt Forest which has long been exploited for timber. The forest has been fragmented and reduced in size over many decades. Biodiversity It is an important site for the endangered Cape parrot (Poicephalus robustus robustus). A species of Dwarf Chameleon lives here which is related to, or conspecific with the black-headed dwarf chameleon. The Critically Endangered pink velvet worm (Opisthopatus roseus) is only known to occur in Weza Forest. References Bibliography Pooley, E. 1993. The Complete Field Guide to Trees of Natal, Zululand and Transkei, - ISBN 0-620-17697-0. Tolley, K. and Burger, M. 2007. Chameleons of Southern Africa. ISBN 978-1-77007-375-3. External links Satellite photo of Weza Forest
Foresta di Weza

La foresta di Weza conosciuta anche come foresta di Weza-Ngele e situata vicino alla città di Harding, nella provincia di KwaZulu-Natal, in Sudafrica. Essa è un'estesa foresta umida che è stata a lungo sfruttata per il legname. Questa foresta è stata molto frammentata e ridotta nel corso degli ultimi decenni. Questa foresta rappresenta un importante areale per il minacciato pappagallo collobruno (Poicephalus robustus robustus). Alcune specie di camaleonti nani tra le quali anche il camaleonte nano dalla testa nera (Bradypodion melanocephalum). Note Bibliografia Pooley, E. 1993. The Complete Field Guide to Trees of Natal, Zululand and Transkei, - ISBN 0-620-17697-0. Tolley, K. and Burger, M. 2007. Chameleons of Southern Africa. ISBN 978-1-77007-375-3. Collegamenti esterni Satellite photo of Weza Forest, su travelingluck.com.
Clapham High School

Clapham High School is a public, English-speaking high school in Queenswood, Pretoria, in the Gauteng province of South Africa. The school moved out of central Pretoria to the present facilities in Queenswood, beginning of 1955, and has approximately 1300 pupils. History The boys U/15 soccer team won the 2022 Football Championship held in Benoni, Gauteng. The win qualified them to represent South Africa at the COSAFA Schools Cup. In 2023 they won the COSAFA Schools Cup 1–0 against Salima Secondary School from Malawi and advanced to the inaugural CAF African Schools Football Championship. They lost the CAF African Schools Football Championship final 5-4 via penalties to CS Ben Sekou Sylla from Guinea after the match ended in a 1–1 draw. They ended the 2023 season with the boys U/15 soccer team crowned the inaugural Gauteng Schools Football Champions League champions. Sport The school intra-sport teams are divided into houses which are named after the members of the Terra Nova Expedition: Scott, Wilson, Evans, Bowers, and Oates. Sport is not compulsory, as the school believes that success and enjoyment comes with voluntary participation. However, the grade 8 learners are expected to attend most of the sport meetings as spectators. The school offers the following sports: Basketball Netball Soccer Clapham High School is part of the Pretoria English Medium High Schools Athletics Association which is good-spirited rivalry between all the co-ed government schools in Pretoria. The schools have three meetings held a year including the swimming gala (held at Hillcrest Swimming Pool), cross country (held at the host school) and an athletics meeting (held at Pilditch Stadium). Other schools participating in the association are: Hillview High School Lyttelton Manor High School Pretoria Technical High School Pretoria Secondary School Rietondale High School Sutherland High School, Centurion The Glen High School Willowridge High School Honours CAF African Schools Football Championship: Runners-Up: 2023 COSAFA Schools Cup: 2022 Football Championship: 2022 Gauteng Schools Football Champions League: 2023 Notable alums Percy Tau Errol Musk References External links Official website
Mandela House

Das Mandela House ist ein Museum in Soweto in der südafrikanischen Metropolgemeinde City of Johannesburg, das dem Widerstandskämpfer und Präsidenten Nelson Mandela (1918–2013) gewidmet ist. Mandela lebte zeitweise dort. Beschreibung Das eingeschossige Wohnhaus aus roten Backsteinen steht an der Ecke Vilakazi Street/Ngakane Street im Stadtteil Orlando West. Seine Adresse ist Vilakazi Street 8115. An den Außenwänden befinden sich Einschusslöcher sowie Brandspuren von Molotow-Cocktails. In der Nähe befinden sich das Tutu House, in dem der spätere Erzbischof Desmond Tutu lebte, und das Hector Pieterson Memorial. Das Haus kann besichtigt werden. Unter anderem sind von Mandela und seiner Familie benutzte Möbel vorhanden, daneben Fotos, Zitate Mandelas und Andenken wie der Weltmeisterschaftsgürtel des Boxers Sugar Ray Leonard, den dieser Mandela einst schenkte. Zu dem Museum gehört ein Besucherzentrum. Das Museum bildet Bildungsprogramme für Schüler an. Geschichte Das Haus wurde 1945 nach standardisierten Bauplänen errichtet. Nelson Mandela bezog es mit seiner damaligen Familie 1946. Es kam zur Scheidung von seiner ersten Frau und zur Heirat mit Winnie Mandela. Nelson Mandela wohnte dort bis 1962, bevor er in den Untergrund ging und später eine lange Haftstrafe antrat. Winnie Mandela bewohnte das Haus mit den gemeinsamen Kindern bis zu ihrer Bannung nach Brandfort. Nach seiner Freilassung im Februar 1990 zog Nelson Mandela erneut in das Haus. In seiner Autobiografie Der lange Weg zur Freiheit schrieb er, erst dort das Gefühl von Freiheit gehabt zu haben. Er blieb jedoch nur elf Tage dort und bezog später ein Haus im Johannesburger Stadtteil Houghton Estate. Nach der Scheidung von Winnie Mandela übergab Nelson Mandela das Haus zum 1. September 1997 dem Soweto Heritage Trust, der dort im Dezember desselben Jahres ein kleines Museum eröffnete. Winnie Madikizela-Mandela weigerte sich jedoch, das Haus zu räumen, und richtete ein Museum ein. 1999 wurde das Haus zum National Monument („Nationaldenkmal“) erklärt und abermals dem Soweto Heritage Trust übergeben. 2008 bis 2009 wurde das Museum renoviert und ein Besucherzentrum eingerichtet. Siehe auch Nelson Mandela Museum Weblinks Website des Museums (englisch) Mandela House Museum bei sa-venues.com (englisch) Einzelnachweise
Mandela House

The Nelson Mandela National Museum, commonly referred to as Mandela House, is the house on Vilakazi Street, Orlando West, Soweto, South Africa, where Nelson Mandela lived from 1946 to 1962. It is located at number 8115, at the corner of Vilakazi and Ngakane streets, a short distance up the road from Tutu House, the home of Archbishop Emeritus Desmond Tutu. Mandela donated the house to the Soweto Heritage Trust (of which he was the founder) on 1 September 1997, to be run as a museum. It was declared a National Heritage Site in 1999. Features The house is a single-story red-brick matchbox built in 1945. It has bullet holes in the walls and the facade has scorch marks from attacks with Molotov cocktails. The inside hosts some original furnishings and memorabilia including photographs, citations given to Nelson Mandela, and the world championship belt given to Mandela by Sugar Ray Leonard. As of 2009, the property includes a visitors' centre and a small museum. Popularity In 1999, Soweto was the 16th most popular place for tourists to South Africa to visit, and that was partly ascribed to the opening of Mandela House in December 1997. History Mandela came back to the house after his release from prison in 1990, despite suggestions from government officials that he find a safer home. At a rally welcoming him home to Soweto his opening words were, "I have come home at last." However, after 11 days back at the house he moved out again. He later wrote in his autobiography: That night I returned with Winnie to No. 8115 in Orlando West. It was only then that I knew in my heart I had left prison. For me No. 8115 was the centre point of my world, the place marked with an X in my mental geography. Repairs In 2007, the Soweto Heritage Trust determined that Mandela House was in serious need of attention. Among the concerns were the physical condition of the house and its contents, the lack of any visitor facilities, the lack of training of the guides and the lack of a consistent message. There were also no formally researched exhibition content and displays. Accordingly, in June 2008 the Trust's deed was amended to focus more exclusively on Mandela House. A new visitor centre was commissioned, restoration work was authorised, a highly qualified curator was appointed, and re-training of staff was scheduled. The building was closed to the public in April 2008 and construction work commenced on 18 July 2008. It was re-opened to the public on 19 March 2009. Mandela Mansion As President of South Africa Mandela's private residence was the Mandela Mansion in Houghton Estate, Johannesburg, a property that after his death went into the Zindzi Mandela Family Trust. Nearby places of interest Tutu House References External links Media related to Mandela House at Wikimedia Commons
Mandela Family Museum

Il Mandela Family Museum è un piccolo museo dedicato alla vita di Nelson Mandela. Si trova a Soweto, nel quartiere di Orlando West, al numero 8115 di Ngakane Street, in una villetta di quattro stanze che fu la prima casa di Mandela. Storia della casa Mandela andò ad abitare a Ngakane Street nel 1946 con la sua prima moglie Evelyn Ntoko Mase. La sua seconda moglie Winnie vi si trasferì nel 1958, e rimase nella casa con le sue figlie anche durante la prigionia del marito. Quando Mandela fu scarcerato, espresse il desiderio di tornare a vivere nella casa di Orlando, ma per motivi di sicurezza non poté rimanerci per molto. Il museo La casa conserva memorabilia di vari tipi relativi alla vita di Mandela, inclusi premi e onorificenze attribuiti a Mandela da università e altre istituzioni di tutto il mondo, ritagli di giornale, foto di famiglia, ritratti e altri oggetti. Il museo è aperto ai visitatori tutti i giorni, e si trova a poca distanza da numerosi altri luoghi importanti per la storia di Soweto nell'epoca della lotta all'apartheid, come lo Hector Pieterson Memorial e la casa di Desmond Tutu. Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Mandela Family Museum Collegamenti esterni Mandela Museum, presso South Africa Info
Mandelova hiša

Narodni muzej Nelsona Mandele, običajno imenovan Mandelov hiša, je hiša na ulici Vilakazi, Orlando West, Soveto, Johannesburg, Južna Afrika, kjer je Nelson Mandela živel od leta 1946 do 1962. Stoji na številki 8115, na vogalu ulic Vilakazi in Ngakane, nedaleč stran od Tutu House, doma zaslužnega nadškofa Desmonda Tutuja. Mandela je 1. septembra 1997 podaril hišo Soweto Heritage Trustu (katere ustanovitelj je bil), da bi jo upravljali kot muzej. Leta 1999 je bila razglašena za nacionalno dediščino. Opis Hiša je enonadstropna škatlica za vžigalice iz rdeče opeke, zgrajena leta 1945. V stenah ima luknje od krogel, na fasadi pa sledi ožganin od napadov z molotovkami. Notranjost gosti nekaj izvirnega pohištva in spominkov, vključno s fotografijami, citati Nelsona Mandele in pas svetovnega prvaka, ki ga je Mandeli podelil Sugar Ray Leonard. Od leta 2009 posest vključuje center za obiskovalce in majhen muzej. Priljubljenost Leta 1999 je bil Soweto 16. najbolj priljubljen kraj za obisk turistov v Južni Afriki, kar je bilo delno pripisano odprtju Mandelove hiše decembra 1997. Zgodovina Mandela se je vrnil v hišo po izpustitvi iz zapora leta 1990, kljub namigom vladnih uradnikov, naj najde varnejši dom. Na shodu, na katerem so ga pozdravili doma v Sowetu, so bile njegove uvodne besede: »Končno sem prišel domov«. Vendar se je po 11 dneh vrnitve v hišo spet odselil. Kasneje je v svoji avtobiografiji zapisal: Tisto noč sem se z Winnie vrnil na št. 8115 v Orlando West. Šele takrat sem v srcu vedel, da sem zapustil zapor. Zame je bila št. 8115 središče mojega sveta, mesto, označeno z X v moji mentalni geografiji. Popravila Leta 2007 je Soweto Heritage Trust ugotovil, da Mandelova hiša resno potrebuje pozornost. Med pomisleki so bili fizično stanje hiše in njena vsebina, pomanjkanje kakršnih koli objektov za obiskovalce, pomanjkanje usposobljenosti vodnikov in pomanjkanje doslednega sporočila. Prav tako ni bilo formalno raziskanih razstavnih vsebin in postav. Skladno s tem je bila junija 2008 pogodba sklada spremenjena tako, da se bolj osredotoča izključno na Mandelovo hišo. Naročen je bil nov center za obiskovalce, odobrena so bila obnovitvena dela, imenovan je bil visoko usposobljen kustos in načrtovano je bilo ponovno usposabljanje osebja. Stavba je bila aprila 2008 zaprta za javnost, gradbena dela pa so se začela 18. julija 2008. Za javnost je bil ponovno odprt 19. marca 2009. Dvorec Mandela Mandela kot predsednik Južne Afrike je bil v zasebni rezidenci v dvorcu Mandela na posestvu Houghton v Johannesburgu, ki je po njegovi smrti prešla v družinski sklad Zindzi Mandela. Sklici Zunanje povezave
McGregor Museum

Le McGregor Museum est un musée situé à Kimberley en Afrique du Sud. Histoire Le bâtiment qui hérberge le musée est érigé en 1897 comme un hôtel de luxe à la demande de Cecil John Rhodes. Fondé le 24 septembre 1907, le musée couvre également sept organisations satellites : la galerie Duggan-Cronin, le Alexander McGregor Memorial Museum, Dunluce, le Memorial to the Pioneers of Aviation, le Magersfontein Battlefield et le Wonderwerk Cave and Site Museum. À sa fondation, il est dirigé par la botaniste et géologue sud-africaine Maria Wilman (1867–1957), qui y fonde un herbier qui comporte près de 7000 feuilles quand elle prend sa retraite. En 1981, le McGregor Museum participe avec le SA Air Force (SAAF) Museum à l'ouverture du The Pioneers of Aviation Museum à Kimberley, là où les premiers aviateurs militaires du pays ont été formés au vol aérien. Activités En association avec des équipes de recherche du San Diego Zoo Safari Park, du zoo de Cologne, du zoo de Wuppertal et de l'Université de l'Illinois, le département zoologie du McGregor Museum participe au Black-footed Cat Working Group (BFCWG) qui travaille à améliorer la compréhension de la biologie reproductive, de l'écologie, de la santé et de la génétique du Chat à pieds noirs (Felis nigripes), un petit félin du sud de l'Afrique. Le McGregor Museum est un soutien logistique en Afrique de Sud : il fournit et entretient le véhicule tout-terrain nécessaire au comptage de nuit et stocke tout le matériel de recherche. Le McGregor Museum est géré par le South African National Museums. Le McGregor Museum gère de nombreux sites archéologiques, dont la grotte de Wonderwerk. Fantômes La ville de Kimberley a la réputation d'être la ville la plus hantée au monde, et le McGregor Museum ne fait pas exception à cette réputation. Notes et références Annexes Articles connexes Kimberley Liens externes Site officiel Portail de l’Afrique du Sud Portail des musées
Philandersbron

Philandersbron is a town in the Dawid Kruiper Local Municipality within the ZF Mgcawu District Municipality in the Northern Cape province of South Africa. It has a population of 1,081; 99.07% of those speak Afrikaans. The town is mostly comprised (93.80%) of Coloured people with small percentages of Black African 3.89% and White (1.67%) people. 35.1% of residents are 14 or under. A small primary school is located in the town along with a public health clinic. References