NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Drakenbrug (Ljubljana)

De Drakenbrug (Sloveens: Zmajski most) is een van de bruggen in Ljubljana over de Ljubljanica in het stadscentrum. Het is een van de beste voorbeelden van Wiener Secession in de stad. Geschiedenis Al in het jaar 1888 kwam het idee op om de houten brug over de Ljubljanica te vervangen door een brug van gewapend beton. De brug zou gebouwd worden ter ere van de veertigste verjaardag van de kroning van keizer Frans Jozef. Het plan van de brug werd echter pas in 1900 ingediend. De plannen waren van de hand van de architect Jurij Zaninovich en professor Josef Melan en zijn uitgevoerd door het Weense bouwbedrijf Pittel & Brausewetter. De brug noemde initieel de Frans-Jozef-Jubileumbrug (Sloveens: Jubilejni most Franca Jožefa I.). Vier gevleugelde leeuwen versierden de uiteindes van de brug. Op de brug staan ook de jaartallen 1848 en 1888, een verwijzing naar het veertigjarig jubileum, ook al regeerde de keizer op het moment van de opening als 53 jaar. De plechtige opening van de brug vond plaats op vrijdag 4 oktober 1901. De 33 meter lange geasfalteerde brug was daarmee ook de eerste strook asfalt in de stad. Na de Eerste Wereldoorlog en de val van het Keizerrijk Oostenrijk-Hongarije ging Ljubljana deel uitmaken van het Koninkrijk der Serven, Kroaten en Slovenen. Alle verwijzingen naar het keizerrijk werden uit het straatbeeld gehaald. De vier gevleugelde leeuwen verdwenen en er kwamen vier draken, het stadssymbool, voor in de plaats. Het dier verleende ook de nieuwe naam aan de brug, de Drakenbrug. In 1984 is de brug gerestaureerd. Bronnen (sl) Batista, Eva, Zmajski most. DEDI. (sl) Rotovnik, Martin, Nekoč v Ljubljani: Zmajski most. Delo (30 april 2015).
Мост Драконов

Мост Драконов (словен. Zmajski most) — автомобильный мост через реку Любляницу в городе Любляне, одна из самых известных и узнаваемых достопримечательностей столицы Словении, памятник архитектуры. Первый деревянный мост через реку Любляницу в створе площади Валентина Водника был построен в 1819 году. Землетрясение 1895 года сильно повредило его. К 1901 году под руководством австрийского инженера Йозефа Мелана и архитектора Юрия Заниновича был возведён новый трёхпролётный арочный мост в стиле венского модерна. Мост Змея был одним из первых европейских железобетонных мостов, на момент окончания строительства арка моста была третьей по величине в Европе. Будучи частью обширного плана реконструкции Любляны, он был назван «Юбилейный мост императора Франца Иосифа I» и посвящён 40-летию правления монарха Австро-Венгрии. Однако официальное название не прижилось — он стал известен как мост Змея благодаря четырём бронзовым статуям Змеев на пьедесталах, установленных с двух сторон моста. Уже во времена римлян символом Любляны (называвшейся тогда римской колонией Эмона) был грифон, изображавшийся в частности на местных монетах. В XIII веке на городской печати изображался крылатый лев. К XV веку он эволюционировал в зелёного дракона, распластавшего крылья над замком. И по сегодняшний день зелёный дракон теперь уже на трёхъярусной белой башне стоит на гербе Любляны. Уходящее в древность предание о драконе восходит ещё к иллирийцам. Образ его связывается с аргонавтами, которые с Золотым руном возвращались из Колхиды домой по Дунаю и его притокам. Именно здесь, на берегу Любляницы, Ясон, предводитель аргонавтов, будто бы одолел крылатого змея и освободил местных жителей от вечного страха. Существует и более новая легенда, связанная с драконами, охраняющими мост: когда по мосту проходит девственница, змеи начинают шевелить хвостами. Примечания
Змајски мост

Змајски мост је први љубљански армирано-бетонски мост и у том периоду највећи овог типа у Европи. Изграђен је на месту дрвеног Месарског моста који је постојао од 1819, а који је пре изградње овог моста значајно оштећен у земљотресу 1895. године. Због штедње, градске власти су уместо каменог моста наручиле армирано-бетонску конструкцију, која је била и модернијег облика. Мост је изграђен преко реке Љубљанице и био је први мост у Словенији који је имао асфалтни пут. Градња је почела 1. јула 1900. године као део урбане обнове Љубљане за време администрације градоначелника Ивана Хрибара, мост је за саобраћај свечано отворен 4. октобра 1901. године, док су радови трајали све до 1907. године. Мост је рани пример сецесијског стила у Љубљани, пројектанта Јозефа Мелана, иначе зачетника теорија статике великих, висећих мостова. Обликовање моста је рад далматинског архитекте Јурија Заниновића, ученика Ота Вагнера. Јуриј је мосту додао змајеве од бакра, који су данас симбол Љубљане. Уместо змајева прво су били предвиђени крилати лавови. Име Мост је првобитно био назван Јубиларни мост цара Франца Јозефа. У јулу 1919. преименован је у Змајски мост. Историја Мост је изграђен као део шире урбане обнове града током администрације градоначелника Ивана Хрибара. Заменио је стари храстов мост назван Месарски мост, који је изграђен 1819. и оштећен у јаком земљотресу 1895. Легенда Постоји легенда да је Јасон био оснивач Љубљане и да су он и његови Аргонаути убили змаја. То је једна од четири статуе змаја на мосту. Према локалним легендама, када девица пређе мост, змајеви ће махати реповима. Неки локални становници су ову грађевину назвали „свекрва“ због њене ватрене природе. Референце Спољашње везе ВикиКарта
Cerkev Matere Božje Pomočnice kristjanov, Breg ob Savi

Cerkev Matere Božje Pomočnice kristjanov je župnijska cerkev Župnija Kranj - Drulovka/Breg, ki stoji na Bregu ob Savi. Ima podružnično cerkev Sv. Kancijana na Drulovki. Župnija je bila ustanovljena leta 1983, cerkev pa je bila verjetno zgrajena že pred letom 1445. Potem so jo leta 1762 in leta 1871 temeljito prezidali in obnovili. Pred cerkvijo stoji tudi križ, postavljen leta 1924. Oltarji Cerkev ima tri oltarje. Glavni oltar je izdelal Ivan Vurnik. Postavili so ga leta 1871. Ima tudi dva stranska oltarja, oltar sv. Ahacija in sv. Lovrenca. Stranska oltarja sta lesena. Narejena sta bila leta 1687. Ima tudi velike orgle. Požar Ena od fresk v cerkvi prikazuje leto 1717, ko je na Breg ob Savi gorel. V eno od lesenih hiš naj bi med nedeljskim popoldanskim plesom v vaški gostilni udarila strela. Vaščani so takrat obljubili, da nikoli več ne bodo plesali na nedeljo cerkvenega posvečenja. To obljubo so zapisali ob fresko, ki prikazuje ta dogodek. Zunanje povezave Spletna stran župnije: https://zupnija-drulovkabreg.si/ Sklici
Cerkev Marije Pomočnice, Rakovnik

Cerkev Marije Pomočnice na Rakovniku v Ljubljani pripada Katoliški Cerkvi in je župnijska cerkev Župnije Marije Pomočnice Rakovnik. Župnijo upravlja salezijanski red. Izgradnja in notranjost Temeljni kamen za cerkev, ki stoji v neposredni bližini graščine Rakovnik, je leta 1904 blagoslovil škof Anton Bonaventura Jeglič. Zgrajena je po načrtih arhitekta Maria Ceradinija in posvečena 8. septembra 1924. Cerkev je v obliki latinskega križa in ima dva zvonika s skupaj šestimi bronastimi zvonovi. Nad pročeljem je niša z Marijinim kipom. Leta 1973 so po načrtih arhitekta Jožeta Kušarja dogradili kor in galerije. Barvna okna nad vhodom in v stranskih kapelah so po zamisli Tomaža Perka izdelali v dunajski umetnostni šoli. Lesen nastavek glavnega oltarja so izdelali v rakovniških mizarskih delavnicah, rezbarije baldahina dunajska umetnostna šola. Kip zavetnice Marije z žezlom in Detetom so na Tirolskem izdelali že leta 1903. Ob tabernaklju sta upodobljena dva angela v molitvi, na vratcih pa Jezus z razprostrtimi rokami. Za glavnim oltarjem stoji oltar svetih Cirila in Metoda (leta 1936 posvetil škof Gregorij Rožman). Kip Janeza Boska, ustanovitelja duhovniškega rodu salezijancev, je leta 1934 izdelal Tine Kos. Krstilnik s podobo Marije, matere Božje, je delo Staneta Kregarja; ob njej je upodobljen sveti Dominik Savio. Križevo kapelo je poslikal akademski slikar in kipar France Gorše, križev pot in slike svetega Janeza Boska v družbi oratorijancev pa so delo Tomaža Perka. Sedanje orgle je leta 1954 izdelal Franc Jenko; leta 1987 so jih prenovili in povečali. Sklici Glej tudi Marija Pomočnica Bazilika Marije Pomagaj, Brezje Cerkev Marije Pomočnice na Podmurvicah Cerkev Marije Pomočnice na Knežiji Zunanje povezave Predstavnosti o temi Cerkev Marije Pomočnice, Rakovnik v Wikimedijini zbirki Spletne strani župnije Ljubljana Rakovnik O cerkvi na spletišču salezijanske skupnosti v Sloveniji Arhivirano 2019-12-28 na Wayback Machine. Spletišče Na izletu o cerkvi
Cerkev sv. Petra, Naklo

Cerkev sv. Petra je župnijska cerkev, posvečena sv. Petru, ki se nahaja v središču naselja Naklo. Cerkev je bila zgrajena leta 1755 po načrtu arhitekta Matije Perskega in posvečena leta 1761. Zgodovina Pri ustvarjanju načrtov za gradnjo cerkve si je arhitekt zamislil nov tip cerkvenega prostora. Centralni prostor cerkve je v obliki grškega križa in je v dolžino podaljšan s prezbiterijem in vhodno partijo. Novosti lahko najdemo na obočnem sistemu. Ta je mehko zaobljen na obeh straneh, stenska členitev pa spaja vse dele prostora v celoto. Cerkev je tradicionalna in grajena v baročnem stilu. Z gradnjo so pričeli leta 1753, dokončali pa so jo leta 1755. V cerkvi lahko najdemo pet oltarjev, ki so posvečeni sv. Petru, Srcu Jezusovemu, sv. Jožefu, sv. Antonu Padovanskemu in Materi Božji – Mariji Kraljici. Največji oltar, posvečen sv. Petru, je delo Janeza Vurnika st. iz Radovljice. V njem lahko občasno vidimo sliko Predaja ključev sv. Petru znanega slikarja Leopolda Layerja iz Kranja. Na antependiju, pod oltarjem, je nameščen relief iz istrskega marmorja Zadnja večerja kiparja Franca Ksaverja Zajca. Preostali štirje oltarji so delo Valentina Vrbnika iz Kranja. Od leta 2000 so v cerkvi tudi nove koncertne orgle, ki služijo za občasne koncerte, ki jih organizira župnija in na katerih gostujejo priznani organisti. Oprema je bila nazadnje prenovljena med letoma 2000 in 2004. Cerkvi pripadata tudi podružnični cerkvi v Strahinju in na Okroglem. Sklici Viri http://tdnaklo.com/zupnijska-cerkev-sv-petra-v-naklem/ pridobljeno dne 29. 04. 2021 Šumi, Nace, Asja Krečič, Igor Sapač in Miran Kambič. 2007. Arhitektura 18. stoletja na Slovenskem. Ljubljana: Arhitekturni muzej. Zunanje povezave Predstavnosti o temi Cerkev sv. Petra, Naklo v Wikimedijini zbirki
Cerkev sv. Jožefa Delavca, Idrija

Cerkev svetega Jožefa Delavca je sedanja župnijska cerkev župnije Idrija v modernem slogu iz leta 1969. Zgrajena je bila po načrtih Toneta Bitenca in Jožeta Kregarja. Poslikave ter notranjo opremo je načrtoval Stane Kregar. Zgrajena je bila na mestu nekdanje pokopališke cerkve sv. Križa, od katere je ostal zvonik, ki pa je bil vkomponiran v zasnovo nove župnijske cerkve. Sklici
Cerkev sv. Kvirika, Sočerga

Cerkev sv. Kvirika (italijansko Chiesa di San Quirico) nad Sočergo je podružnična in pokopališka cerkev župnije Sočerga. Cerkev stoji na hribu nad Sočergo in ima pomembno dominantno lego v širšem prostoru. Obdana je s pokopališčem in zidom. Zgodovina Srednje veliko enoladijsko cerkev v svojem Cerkvenem krajopisu omenja koprski škof Paolo Naldini. Obnovljena je bila leta 1886, leta 1940 pa so jo zmanjšali in ji odstranili ravno zaključeni prezbiterij. Leta 1942 so okoli pokopališča sezidali zid. Zunanjost cerkve Na levi strani je ob cerkveno fasado prislonjen masiven, grobo ometan zvonik s štiristrano kapo, ki podoben zanigradskemu. Cerkev ima kamnit in ravno zaključen vhodni portal. Na južni strani je dvoje, na zgornji strani rahlo polkrožno zaključenih oken, na severni steni pa oken ni. Vzhodna stena je ravna in ima trikotni čelni zaključek. 11,36 metrov visoki zvonik je na zahodni strani ometan, brez niš in delilnih zidcev. Zvonica je odprta s štirimi, na vsako stran polkrožno zaključenimi ozkimi odprtinami, nad njo pa je visoko zidana štirikapna koničasta streha. Zunanjost cerkve so leta 1995 ometali z grobim ometom, popravili dvokapno streho in jo ohranili krito s kamnitimi škrlami. Notranjost cerkve Notranjost cerkve je enoten, skoraj kvadraten prostor z odprtim stropom in z delno kamnitim, delno pa betonskim tlakom. Ob vzhodni steni je kamnita oltarna miza. Dekoracij v cerkvi ni. Zvonovi 29. oktobra 2006 je bil posvečen zvon za cerkev sv. Kvirika. Bronasti zvon teže 84 kg, je bil vlit v livarni Feralit v Žalcu. Sklici Glej tudi Župnija Sočerga
Little Castle

Little Castle (Slovene: Mali grad) in Kamnik, Slovenia, once formed part of a castle constructed in the 11th or early 12th century at the strategic site above the narrow passage near an important trail. The Romanesque chapel of St. Eligius is one of the most important Slovene medieval monuments, despite later alterations, and is one of the oldest of its kind in Europe. The chapel features a wooden ceiling and exquisite fresco paintings. Kamnik's Medieval Days festival takes place at the foot of the castle every June. History Archaeological evidence indicates a cultic centre here in pre-Antiquity. The castle was first mentioned in 1202, but is of older origin. At the end of the 13th century, the castle burned; the northeast part was demolished and never rebuilt. The remainder of the castle was torn down in the 16th century after the 1511 Idrija earthquake, leaving only the three-storey Romanesque chapel built between the 11th and 15th centuries. One can still see the remnants of defensive walls and the recently restored defensive tower. Chapel The first chapel of St. Margaret with a crypt, the presbytery of today's lower chapel, was built around 1100. When the nave was added, the Romanesque portal with a lunette was displaced. In the 13th century the chapel's second floor was built, dedicated to Bartholomew the Apostle, with a Gothic vault build after 1470. The lower chapel was than dedicated to St. Eligius, decorated again after 1771 with frescos by Janez Potočnik. The entire chapel was rebuilt in Baroque style around 1700. Inside there are also remnants of Gothic and Baroque frescos. A folk legend Countess Veronika, who was stingy, once lived in Little Castle. One day three priests visited her, asking her for money to renovate the church. Veronika replied that she would rather turn into a snake than to give them money. No sooner had she finished speaking when lightning struck her and she became half snake and half human. She can only be saved by seven-year boy who will whip her three times on the back. In return, he will be given a treasure by her. References External links Virtual guide to Little Castle Little Castle – kraji.eu
Mali grad, Kamnik

Mali grad je skalna vzpetina nad starim srednjeveškim jedrom Kamnika. Na griču stojita romanska kapela in razvaline gradu. Zgodovina Kakor kažejo arheološke najdbe, je bilo na Malem gradu kultno središče že v času pred antiko. Mali grad (Spodnji grad) se prvič omenja leta 1202. Najstarejše znano poročilo je datirano na listini, ki nosi datum 6. februar 1202, s katero zastavlja Meranski vojvoda Berthold svoja dva gradova - Mali in Stari grad - v Kamniku, vendar pa je precej starejši. Danes je grad v razvalinah, romanska grajska kapela pa je dobro ohranjena. Vidni so še ostanki posameznih obrambnih zidov, in pa delno popravljeni in na novo pokrit obrambni stolp. Izkopani ostanki kažejo na romanske sestavine gradu. Kapela sv. Eligija Okoli leta 1100 so po vzoru poznoantičnih matrijev zgradili kapelo sv. Marjete s kripto. Še danes je tam dobro ohranjena romanska kapela v dveh nadstropjih, spodnja s kripto in zgornja, pozneje nadzidana kapela sv. Eligija. Spodnja je obsegala sedanji prezbiterij, ko pa so mu v 12.stol. prizidali ladjo, so na njeno fasado prenesli prvotni portal. V 13. stoletju so ladjo nadzidali in tri stranice stolpa nad starim prezbiterijem spremenili v polkrožno poznoromansko apsido. Tako je nastala nadstropna kapela. Po prezidavah okoli leta 1470 in barokizaciji okoli leta 1700 je stavba dobila današnji videz, saj je v ladijskem delu baročno obokana. Prezbiterij je majhen in kvadraten, pod njim je majhna kripta z vzdolžnim banjastim obokom. V notranjosti kapele so ostanki fresk iz obdobja gotike in baroka. V zvoniku visi le en zvon. Posvečen je svetemu Roku. V zgornji ladji je zvezdasto rebrasti obok s sklepniki značilnimi za 15. stoletje. Kapela je v ladji nadstropna, kar naj bi bila posledica delitve stanov, ki so jo uporabljali. Kot celota spada kapela na Malem gradu kljub kasnejšim predelavam med pomembnejše in najstarejše romanske spomenike v Sloveniji in Evropi. Legende O Malem gradu krožijo številne legende: o poganskem templju, o zakopanem zakladu, o Veroniki, in o zakleti ajdovski deklici, katero podobo je povzel tudi kamniški grb. Galerija Sklici Viri Kamniški zbornik XII., Muzej Kamnik, 1969
Liznjek Farm

The Liznjek Farm (Slovene: Liznjekova domačija) is an ethnographic museum housed in a renovated 18th-century farmhouse, located in the centre of the town of Kranjska Gora, Slovenia, at the street address 63 Borovška cesta. It is administered by the Upper Sava Museum, based in nearby Jesenice. The farm presents the living conditions of a wealthy peasant family of the mid-19th century. The house is of mostly brick construction, with a wooden upper story; there is a furnished attic, and a full basement level, including a cellar and stable. A large barn across the courtyard is also part of the farm. The interiors include the original furnishings, as well as items drawn from the collections of the Upper Sava Museum. The basement features an exhibit on the life and work of the local writer Josip Vandot, author of the Kekec series of children's books. Gallery References External links Upper Sava Museum website
Liznjekova domačija

Liznjekova domačija je etnografski objekt v Kranjski Gori. Stoji v središču naselja ob stari glavni cesti, na Borovški cesti 63. To je bila bogata gruntarska hiša, ki je bila zgrajene v drugi polovici 17. stoletja. V njej je bila nekaj časa tudi gostilna. Je tip pristne slovenske alpske hiše. Pritličje stavbe je zidano s črno kuhinjo, vežo, vežno in hišno kamro ter osrednji bivalni prostor »hiša« z lesenim stropom z letnico 1781. V celoti podkletena (hlev in klet). Urejeno je tudi podstrešje kjer je blo shranjeno različno orodje. Na dvorišču stoji veliko gospodarsko poslopje, datirano z letnico 1796. Prostori so opremljeni z originalno opremo te hiše, delno pa iz depojev Gornjesavskega muzeja na Jesenicah. V kletnem prostoru je stalna razstava o delu in življenju pisca zgodb o Kekcu, Josipa Vandota ter galerija z občasnimi razstavami. Galerija Sklici Zunanje povezave »Spletna stran Gornjesavskega muzeja«. Pridobljeno 7. februarja 2011. »Liznjekova hiša«. burger.si. Pridobljeno 7. februarja 2011.
Ljubljana Mosque

The Islamic Religio-Cultural Center (Slovene: Islamski versko-kulturni center), colloquially known as the Ljubljana mosque (Džamija v Ljubljani or Ljubljanska mošeja) is an Islamic mosque and cultural-center complex in the Bežigrad district of Ljubljana, the capital of Slovenia. It is the culmination of a decades-long effort by the Islamic Community of Slovenia. A library, a classroom, an ablution fountain and the Imam's offices and quarters are included in the complex. History Many Muslims were among the wave of internal migrants from other Yugoslav republics who gravitated to Slovenia during the 1960s and 1970s. A permit for the construction of a mosque was first requested in 1969, but was not granted; the effort was revived during the 1990s. The 1990s proposal produced a nationalist backlash, with considerable public opposition to the mosque. The City Council made an attempt to call a municipal referendum to prohibit the construction of the mosque in late 2003. Opposed by Ljubljana mayor Danica Simšič as a "constitutionally-forbidden encroachment on the constitutionally-guaranteed rights of a religious minority", the referendum was rejected by the Constitutional Court in July 2004. In December 2008, city councilor Mihael Jarc began gathering signatures for a second referendum, this time to delete the mosque's proposed 40 m minaret, over the opposition of mayor Zoran Janković. This time the Constitutional Court approved the signature-gathering process; the mayor however vowed to continue to fight it. The reaction among the-then prominent national political parties was mixed; LDS and Zares voiced support for the construction of the mosque; SD, DESUS and SDS remained neutral on the matter, while SNS expressed opposition. A ceremony was held at the future site of the complex in September 2013 to lay the foundation stone. Construction is expected to begin in November and last about three years. In February 2020, the mosque was completed and opened to the public. Site and design In 2004, a 2800 m2 site on Cesta dveh cesarjev Road was planned, bought by the municipality from the Lazarite order for 350,000 euros to be made available for purchase by the Islamic Community of Slovenia. By late 2008, the location had changed to a plot between Kurilniška and Parmova streets. The design of the center has seen several changes, with the maximum size and height of the structure the subject of debate. A final decision was reached in late 2008. The construction cost is projected to total €12 million. A large donation from Qatar is expected to pay for about 70% of this. The extension of Livarska Street leading to the complex has been renamed "Džamijska ulica," after the Slovene word for "mosque," a cognate of the Arabic jamaat ("congregation.") See also Islam in Slovenia References
Moschea di Lubiana

La moschea di Lubiana (in sloveno džamija v Ljubljani) è l'unico luogo di culto islamico della Slovenia. Inaugurata nel febbraio 2020, la moschea si trova nel distretto di Bežigrad. Storia Sin dagli anni cinquanta del XX secolo Lubiana ospita una nutrita comunità di religione islamica proveniente da Bosnia, Macedonia del Nord e Kosovo, giunta in città dalle aree più depresse della Jugoslavia alla ricerca di condizioni di vita migliori. Ad oggi la comunità musulmana, che comprende 80 000 fedeli ovvero il 2,5% della popolazione slovena, rappresenta il secondo gruppo religioso dello Stato dopo il culto cattolico. La prima richiesta di costruzione di una moschea risale ancora al periodo jugoslavo, nel 1969; tuttavia, il progetto si arenò a causa della burocrazia. Una seconda richiesta datata al 1990, alla vigilia delle guerre jugoslave, provocò accese proteste da parte di gruppi di nazionalisti sloveni. Allo stesso modo, le richieste di costruzione di un edificio di culto negli anni duemila hanno provocato forti polemiche e forti opposizioni anche dalla Chiesa cattolica locale, la quale sosteneva che il culto islamico fosse estraneo alla cultura della Slovenia. I lavori cominciarono solamente nel 2013, con la posa della prima pietra. Dopo due interruzioni dei lavori nel 2015 e nel 2017, la moschea è stata finalmente inaugurata nel febbraio 2020. Il complesso, che comprende anche un minareto alto 40 metri e centro culturale islamico, è stato realizzato in gran parte con finanziamenti giunti dal Qatar. All'inaugurazione, la Slovenia è diventato l'ultimo Stato dei Balcani ad aprire un luogo di culto islamico. La moschea di Lubiana è il secondo luogo di culto islamico costruito sul suolo sloveno; il primo è stata la moschea di Bretto (džamija v Logu pod Mangartom), costruita nel 1916. Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Moschea di Lubiana