NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Celje slot

Celje slot eller Celje øvre slot, også gamle slot (slovensk Celjski grad, Celjski zgornji grad eller Stari grad) er et slot i Celje, Slovenien beliggende ved bredden af Savinja. Bygningen blev påbegyndt i 1322, men slottet har siden den gang gennemgået omfattende ændringer og siden 1700-tallet er det i praksis en stor ruin. Slottet er en af de største fæstningsværker og slotte på slovensk territorium. I en lang periode var det sæde for hertugen af Celje. Celje slot er i dag under restaurering, og der er en restaurant tilknyttet stedet. Eksterne henvisninger Lokal slovensk hjemmeside om Celje slot (engelsk)
Castello alto di Celje

Il castello di Celje (in sloveno Celjski grad, Celjski zgornji grad o Stari grad Celje, conosciuto anche come castello alto di Celje o castello Vecchio) è un castello di origine medievale che si trova a Celje in Slovenia. Formalmente appartiene ai conti di Celje. Si trova su tre colline nella zona a sud della città, vicino al fiume Savinja. Nel castello sono iniziati dei lavori di restauro. Risulta essere una delle più grandi fortificazioni in territorio sloveno. Epoca moderna L'ufficio del turismo di Celje organizza un evento dal titolo Pod zvezdami Celjanov, che tradotto vuol dire "Sotto le stelle di Celje": all'interno del castello ogni fine estate, sono organizzate rappresentazioni e spettacoli della tipica vita medievale. Nel castello si svolgono anche alcuni concerti di musica. Annualmente visitano il castello circa 60.000 persone. Galleria d'immagini Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su castello di Celje Collegamenti esterni Sito ufficiale, su visitcelje.eu.
Zamek Cylejski

Zamek Cylejski (Wysoki, Stary Zamek) (słoweń. Celjski grad lub Celjski zgornji Stari Grad) – ruiny zamku w słoweńskim Celje, dawnej siedziby miejscowych możnowładców. Zbudowany na trzech wzgórzach położonych na południowy wschód od miasta Celje, gdzie rzeka Savinja szerokimi zakolami spływa w dolinę Laško. W średniowieczu był największym zamkiem na ziemiach dzisiejszej Słowenii i na obszarze wschodnioalpejskim, zajmując powierzchnię niemal 5500 m². Najstarsze o nim wzmianki w dokumentach pochodzą z 1322 i 1344 roku. W starej części Celja znajduje się również miejska siedziba hrabiów – tzw. Zamek Dolny (Spodnji grad). Historia Forteca, która w pierwszej połowie XIII wieku została wzniesiona w zachodniej części pasma wzgórz przez karyntyjskich hrabiów Heuburga, stanowiła potem własność innych miejscowych możnowładców. Od 1341 znalazła się w posiadaniu rodu Žovnek (późniejszych hrabiów cylejskich), co łączyło się z podjęciem jej gruntownej rozbudowy. We wschodniej części zamkowych umocnień pozostałością tego okresu jest czteropoziomowa Wieża Fryderyka (Friderikov stolp), myląco nazywana tak (od niem. Bergfried) jako pełniąca funkcję stołpu. Podczas trzęsienia ziemi (1348) zniszczeniu uległa część najwcześniejszej zabudowy romańskiej. Wzrost znaczenia możnowładców cylejskich decydował o stopniowej przebudowie zamku, w którym w XV wieku poszerzano część mieszkalną (palatium), obejmującą też pomieszczenia reprezentacyjne. Jedyny w niej element obronny stanowi zachowana dotąd tzw. Wieża Pelikana. Całość otoczona jest rozległym murem obwodowym z główną bramą wjazdową chronioną silną basteją. Jednakże już pod koniec tego stulecia hrabiowie cylejscy przenieśli swą stałą rezydencję do miasta, pozostawiając stary zamek kasztelanowi i jego załodze, a od drugiej połowy XV w. z ramienia cesarza rezydowali tam nominowani burgrabiowie. Pod koniec wieku XVII, wraz z utratą strategicznego znaczenia warowni, rozpoczął się proces jej destrukcji nasilający się od połowy XVIII wieku. W początkach XIX stulecia całkowicie zrujnowana budowla jako prywatny kamieniołom stała się tanim źródłem pozyskiwania budulca dla miejscowej ludności. Po odzyskaniu niepodległości zapoczątkowano systematyczne prace nad odbudową i renowacją zamku uważanego obecnie za jedno z symbolicznych miejsc państwowości słoweńskiej. Bibliografia Michał Jurecki: Słowenia. Praktyczny przewodnik. Bielsko-Biała: Wydawnictwo Pascal, 2007, ISBN 978-83-7304-837-9, s. 296-297 Aleš Stopar: Stari grad Celje. Starožitnosti: vodnik Pokrajinskega muzeja Celje 2. Celje: Pokrajinski muzej, 2006
Žovneško jezero

Žovneško jezero je umjetno akumulacijsko jezero smješteno u općini Braslovče. Nastalo je 1978. godine izgradnjom zemljane barijere Trnava preko potoka Trnavac od 73 000 kubičnih metara. Površina jezera je 49 hektara, a prosječna je dubina 7 metara. Jezerska je akumulacija prvenstveno planirana radi zaštite od poplava, ali danas služi i kao izvor vode za navodnjavanje, te mrijestlište riba. Dvorac Žovnek smješten na brežuljku iznad jezera. Izvori
Žovneško jezero

Žovneško jezero je umetno zajezeno akumulacijsko jezero, ki se nahaja v občini Braslovče. Nastalo je leta 1978 s postavitvijo 73.000 kubčinih metrov obsegajoče zemeljske pregrade Trnava preko potoka Trnavca. Površina jezera je 49 ha, povprečna globina jezera pa 7 m. V prvi vrsti je bilo načrtovano zaradi poplavne varnosti. Služi tudi kot vir namakalne vode in gojišče rib. Na griču nad jezerom stoji grad Žovnek. Glej tudi seznam jezer v Sloveniji Zunanje povezave Satelitski posnetek jezera in okolice
Жовнешко језеро

Жовнешко језеро је вештачки преграђено акумулационо језеро које се налази у општини Брасловче. Настао је 1978. године изградњом земљане баријере Трнава од 73.000 кубних метара преко потока Трнавца. Површина језера је 49 ха, а просечна дубина језера је 7 м. Планирано је пре свега због безбедности у случају поплава. Такође служи и као извор воде за наводњавање и узгајалиште риба. Град Жовнек се налази на брду изнад језера. Види још Списак језера у Словенији Спољашње везе Сателитски снимак језера и околине
Prétorský palác (Koper)

Prétorský palác (slovinsky Pretorska palača, italsky Palazzo Pretorio) je historická budova v slovinském přístavním městě Koper. Budova v gotickém benátském slohu se nachází v samotném historickém centru města na Titově náměstí. Slouží jako radnice, jedná se zároveň o jednu z hlavních historických památek města. Od roku 1254 je na centrálním koperském náměstí doložena existence budovy radnice. Po povstání v roce 1348 byl postaven nový palác. Jako nedokončený byl nicméně v roce 1380 zničen požárem, který v Koperu založili útočníci z Janovské republiky. Stavba současné budovy byla zahájena v roce 1447 a mohla být dokončena kolem poloviny 16. století. Až do pádu Benátské republiky v roce 1797 byl palác sídlem správní moci. Poté, kdy vládu nad Koperem převzala Habsburská monarchie, sídlil starosta v paláci dell'Armeria. Ve 20. století, po osamostatnění Slovinska od Socialistické federativní republiky Jugoslávie, byly zahájeny restaurátorské práce, které probíhaly až do roku 2001 a umožnily návrat objektu pod město Koper. Budova, která uzavírá jižní stranu Titova náměstí, je dvoupodlažní stavba se dvěma věžemi na každém konci. Na fasádě se nachází římská socha Kybelé, dále potom čtyři erby benátských starostů, nápisy a Marciánovi lvi. Cimbuří bylo přistavěno v roce 1664. Budova má vnější schodiště a sedm oblouků se lví tlamou, do nichž se kdysi vkládaly listy s anonymními stížnostmi na občany nebo úřady. Odkazy Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Palazzo Pretorio (Capodistria) na italské Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Prétorský palác na Wikimedia Commons
Praetorian Palace

The Praetorian Palace (Slovene: Pretorska palača, Italian: palazzo Pretorio) is a 15th-century Venetian Gothic palace in the city of Koper, in southwest Slovenia. Located on the southern side of the city's central Tito Square (at Titov trg/piazza Tito 3), it houses the Koper city government and a wedding hall. It is considered one of the city's architectural landmarks. History An earlier municipal hall existed on the same site by 1254, before the square itself (then called the Platei Comunis, established around 1268.) Work on a new building began after the original was destroyed during a major revolt in 1348, but the incomplete building was again destroyed in 1380 by a Genoese raid that sacked and burned the city in that year, during the War of Chioggia. The current structure dates from the mid-15th century, having been begun in 1452-1453. The left wing and the portico leading from the square to the colorful via Calegaria (Čevljarska ulica, "Cobblers' Street") were the first to be completed, while the right wing dates from the 1480s. In 1505, the Porto del Corte was added; the renaissance gateway supports a small terrace and connected the Praetorian Palace with the Foresteria. The external staircase facing Tito Square was completed in 1447. In 1481, Giovanni Vitturi replaced peaked Gothic windows with semicircular Renaissance ones. The arms of the city governors on the facade attest to the fact that the balustrade was not completed until the beginning of the 16th century. The center of the crenellated portico features a statue of Lady Justice. The main facade took its present shape in 1664, when a thorough renovation rearranged the numerous plaques and arms set into it. Additional ornaments and signage are fixed into the palace's Cobblers' Street wall, testifying to its status during the time it served as the seat of the city podestà (a joint civil and military authority), the Captaincy, and the Grand Council (an assembly of the city's nobility). The fall of the Venetian Republic to Napoleon I in 1797 caused the palace to lose much of its importance, as the deliberative bodies that had met in it were now defunct. During the 19th century, Austrian authorities moved the seat of the mayoralty to the Armerija Palace. Interwar plans by Italy, which had gained Koper in 1918, to restore it as the municipal seat were not realized. The palace continued to gradually decay until 1968/1969, when it was rehabilitated in situ, and a restaurant called "Capris" was opened in the ground floor. A more thorough renovation was carried out between 1991 and 2001, at a cost of 800 million SIT (3.34 million €). After its completion, the palace resumed its historic role as city hall; the offices of the mayor and the municipal council of Koper were relocated to it in May 2001. References External links Media related to Praetorian Palace at Wikimedia Commons
Palacio Pretoriano

El Palacio Pretoriano (en esloveno: Pretorska palača) es un palacio gótico veneciano del siglo XV en la ciudad de Capodistria, en el sudoeste de Eslovenia. Situado en el lado sur de la céntrica plaza de la ciudad, Tito (Titov trg a 3), se encuentra el gobierno de la ciudad de Koper y un salón de bodas. Es considerado uno de los monumentos arquitectónicos relevantes de la ciudad.​ Una sala municipal anteriormente existía en el mismo lugar en 1254, antes de la plaza en sí (entonces llamada platei comunis, creada alrededor de 1268.) Los trabajos para un edificio de nueva construcción se iniciaron después de que el original fuese destruido durante una gran revuelta en 1348, pero el edificio incompleto fue destruida de nuevo en 1380 por un ataque genovés en el que se saqueó y quemó la ciudad en ese año. La estructura actual data de mediados del siglo XV, después de haber sido iniciada en 1452/53. Véase también Palacio Gottifredo Palacio Gyama Palacio Hempstead Palacio Las Lilas Referencias
Palais prétorien

Le palais prétorien (en slovène Pretorska palača, en italien palazzo Pretorio) est un palais gothique vénitien du XVe siècle situé dans la ville de Koper/Capodistria, dans le sud-ouest de la Slovénie. Situé sur le côté sud de la place centrale Tito de la ville, il abrite le gouvernement de la ville de Koper et une salle de mariage. Il est considéré comme l'un des principaux monuments architecturaux de la ville . Histoire Une salle municipale antérieure existait sur le même site en 1254, avant la place elle-même (alors appelée Platei Comunis, établie vers 1268). Les travaux sur un nouveau bâtiment ont commencé après la destruction de l'original lors d'une révolte majeure en 1348, mais le bâtiment incomplet a de nouveau été détruit en 1380 par un raid génois qui a saccagé et brûlé la ville cette année-là. La structure actuelle date du milieu du XVe siècle, ayant été commencée en 1452-1453. L'aile gauche et le portique menant de la place à la colorée via Calegaria (Čevljarska ulica, « rue des cordonniers ») ont été les premiers à être achevés, tandis que l'aile droite date des années 1480. En 1505, le Porto del Corte a été ajouté; la passerelle Renaissance supporte une petite terrasse et relie le palais prétorien à la Foresteria. L'escalier extérieur donnant sur la place Tito a été achevé en 1447. En 1481, Giovanni Vitturi remplaça les fenêtres gothiques pointues par des fenêtres Renaissance semi-circulaires. Les armoiries des gouverneurs de la ville sur la façade attestent que la balustrade n'a été achevée qu'au début du XVIe siècle. Le centre du portique crénelé abrite une statue de la Justice . La façade principale a pris sa forme actuelle en 1664, lorsqu'une rénovation en profondeur a réorganisé les nombreuses plaques et armoiries qui y figuraient. Des ornements et une signalisation supplémentaires sont fixés dans le mur de la rue des cordonniers du palais, témoignant de son statut à l'époque où il servait de siège de la ville podestà (une autorité civile et militaire conjointe), de la capitainerie et du Grand Conseil (une assemblée de la noblesse de la ville). La chute de la République de Venise aux mains de Napoléon Ier en 1797 fit perdre au palais une grande partie de son importance, les organes délibérants qui s'y réunissaient étant désormais disparus. Au XIXe siècle, les autorités autrichiennes ont déplacé le siège de la mairie au palais Armerija. Les plans de l'entre-deux-guerres de l'Italie, qui avait gagné Koper en 1918, pour le restaurer en tant que siège municipal ne furent pas réalisés. Le palais continua à se dégrader progressivement jusqu'en 1968-1969, date à laquelle il fut réhabilité in situ, et un restaurant fut ouvert au rez-de-chaussée. Une rénovation plus poussée a été réalisée entre 1991 et 2001, pour un coût de 800 millions de tolars (3,34 millions €). Après son achèvement, le palais a repris son rôle historique d'hôtel de ville ; les bureaux du maire et du conseil municipal de Koper/Capodistria y ont été transférés en mai 2001. Références Portail de l’architecture et de l’urbanisme Portail de la Slovénie
Palazzo Pretorio (Capodistria)

Il palazzo Pretorio è un palazzo di Capodistria, in Slovenia. In stile gotico veneziano, si trova nel centro cittadino nella storica piazza del Duomo, oggi piazza Tito (Titov Trg), ed è il palazzo comunale della città. Storia Sin dal 1254 è attestata la presenza di un edificio comunale nella piazza centrale di Capodistria. Dopo una rivolta nel 1348 fu costruito un nuovo palazzo, ancora incompleto quando fu distrutto dall'incendio appiccato dai genovesi nel 1380. La costruzione dell'edificio attuale è stata iniziata nel 1447 e poteva dirsi conclusa intorno alla metà del XVI secolo. Fino alla caduta della repubblica di Venezia nel 1797, ha costituito la sede del potere civile. Durante il periodo austriaco, il sindaco risiedeva invece presso il palazzo dell'Armeria. Nel Novecento, dopo l'indipendenza della Slovenia dalla Repubblica Socialista Federale Jugoslava, è iniziato un restauro, conclusosi nel 2001, che ha permesso il ritorno della sede comunale nell'edificio. Descrizione Il palazzo, che chiude il lato meridionale della piazza Tito, si presenta come una costruzione merlata a due piani con due torri alle estremità. Sulla facciata sono murate una statua romana di Cibele, quattro stemmi di podestà veneziani, iscrizioni e leoni marciani. La merlatura risale al 1664. L'edificio presenta una scala esterna e sette arcate con una bocca di leone, un tempo usata per inserire fogli con denunce anonime nei confronti di cittadini o delle autorità pubbliche. Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Palazzo Pretorio Collegamenti esterni Pagina sul sito del Comune-Città di Capodistria, su koper.si. URL consultato il 26 settembre 2009 (archiviato dall'url originale l'11 novembre 2009).
Pretorska palača

Pretorska palača v Kopru se nahaja na Titovem trgu in poleg bližnje stolnice spada med osrednje arhitekturne spomenike Kopra. Na pomembnost Pretorske palače, s strani Čevljarske ulice opozarja več grbov in napisnih plošč. Pretorska palača je današnji videz dobila sredi 15. stoletja. Spremembe na njej so Benetke vnesle kot način oblasti. Takrat je v palači bil sedež podeštata, kapitanov in Velikega sveta. Veliki svet je sestavljalo koprsko plemstvo, podesta pa je združeval tako civilno kot vojaško oblast. Iz pisnih virov vemo, da so se največji gradbeni posegi na Pretorski palači začeli po velikem uporu leta 1348, ta dela so bila leta 1380 uničena. S strani Titovega trga ima Pretorska palača zunanje stopnišče, končano leta 1447. Grbi upraviteljev na pročelju pa pričajo, da je bila balustrada zaključena šele v začetku 16. stoletja. Leta 1481 je Giovanni Vitturi oblikoval spremembe, namesto nekdanjih gotskih, je izdelal renesančna polkrožna okna. V os čelnega plašča je vstavljen kip Pravice. Leta 1968 je bila Pretorska palača statično sanirana in v pritličju je bil odprt gostinski lokal Capris, ki danes ne deluje več. Pretorska palača zapira južni rob osrednjega koprskega trga. Nadstropna palača z zunanjim stopniščem in dvignjenima stolpastima traktoma na vzhodu in zahodu obvladuje stranico trga. Pretorska palača je najbolj reprezentančen profani objekt v Kopru. S poznogotsko-renesančnim pročeljem in raznorodnimi notranjimi prostori sega v vrh profanih palač svojega časa v Sloveniji. Stavbo so zgradili na prostoru dveh starejših hiš iz sredine 13. stoletja. V drugi polovici 13. stoletja so stavbi povezali z ložo, kasneje so ju večkrat prezidali in dozidali v objekt z značilnostmi beneške gotike in vseh kasnejših predelav. Med stolpastima robnima deloma je široko nadstropno pročelje z nizom oken, s stopniščem in rizalitnim balkonom na loku in dveh podpornikih, z balkonom ob dvorani in s številnimi okrasnimi grbi, klesano zgodovino Kopra. Gibelinski zobčasti nadzidek so nad glavno pročelje postavili l. 1664. Med cinami stoji kamnita skulptura Pravice, oborožene z mečem. V stavbnem tkivu so razpoznavni pritlična loža, v nadstropju dvorani velikega in malega sveta, več pomožnih dvoran, soban in nekdanji stanovanjski prostori. Notranjost je za reprezentančne potrebe občine predelana in urejena s stilnim pohištvom v slavnostno dvorano, pisarne in v pritličju, razstavne prostore. Ob vogalu stranskega pročelja palače je klesana plošča z odprtino, značilna beneška "bocca del leone", kamor so metali anonimna sporočila za župana. Danes je v Pretorski palači lociran Turistično informacijski center, poročna dvorana, sejna dvorana sveta Mestne občine Koper, stara lekarna in v njej ima svoje prostore, tudi Univerza na Primorskem. V njej ima svoj kabinet tudi koprski župan. Sklici
Преторијанска палата

Преторијанска палата (словен. Pretorska palača, итал. palazzo Pretorio) је млетачка готска палата из 15. века у граду Копру, на југозападу Словеније. Смештена на јужној страни централног Титовог трга, у њој се налазе градска управа Копра и сала за венчања. Сматра се једном од архитектонских знаменитости града. Историја Ранија општинска кућа постојала је на истом месту до 1254, пре самог трга (тада званог Platei Comunis, основан око 1268). Радови на новој згради почели су након што је оригинална уништена током велике побуне 1348, али је недовршена зграда поново уништена 1380. током препада Ђеновљана који су опљачкали и спалили град те године, током рата код Кјође. Садашња структура датира из средине 15. века, а започета је 1452-1453. године. Лево крило и трем који води од трга до шарене Обућарске улице (Чевљарска улица) били су први који су завршени, док десно крило датира из 1480-их. Године 1505. додат је Porto del Corte; ренесансна капија носи малу терасу и повезује Преторијанску палату са Форестеријом. Спољно степениште окренуто ка Титовом тргу завршено је 1447. Године 1481, Ђовани Витури је заменио готичке прозоре са шиљатим врхом полукружним ренесансним прозорима. Грбови градских управника на фасади сведоче о чињеници да балустрада није завршена до почетка 16. века. У средишту трема са зупцима налази се статуа Госпе Правде. Главна фасада је добила свој садашњи облик 1664, када је темељном реновацијом преуређено многобројне плочице и грб уграђен у њу. Додатни украси и натписи су причвршћени на зид палате у Обућарској улици, сведочећи о њеном статусу у време када је служила као седиште градског подесте (заједничке цивилне и војне власти), Капетаније и Великог већа (скупштине градског племства). Пад Млетачке Републике под Наполеоном I 1797. године довео је до тога да палата изгуби велики део свог значаја, јер су саветодавна тела која су се у њој састајала више нестала. Током 19. века, аустријске власти су преместиле седиште градоначелника у палату Армерија. Међуратни планови Италије, која је добила Копар 1918, да је обнови као општинско седиште нису реализовани. Палата је наставила постепено да пропада све до 1968/1969, када је рехабилитована на лицу места, а у приземљу је отворен ресторан под називом „Каприс“. Темељитија реновација је спроведена између 1991. и 2001, по цени од 800 милиона толара (3,34 милиона €). Након њеног завршетка, палата је наставила своју историјску улогу градске куће; канцеларије градоначелника и општинског већа Копра су пресељене у њу у мају 2001. године. Референце Спољашње везе
St.-Jakobs-Kirche (Ljubljana)

Die Pfarrkirche St.-Jakob (slowenisch: Župnijska cerkev sv. Jakoba) ist eine in den Jahren 1613 bis 1615 erbaute Kirche auf dem Levstik-Platz in der Altstadt von Ljubljana, der Hauptstadt Sloweniens. Sie wird von Jesuiten betreut. Geschichte und Ausstattung Die St.-Jakobs-Kirche wird erstmals 1383 urkundlich erwähnt als die gotische Kirche des Augustinerklosters. Das heutige Bauwerk wurde im Wesentlichen zwischen 1613 und 1615 als Teil der Niederlassung der Jesuiten erstellt. Die umgebenden Gebäude beherbergten damals unter anderem die erste Laibacher Hochschule für Theologie, Philosophie, Medizin und Musik. 1701 erhöhte der Baumeister Francesco Ferrata das Kirchenschiff und fügte Emporen über den Kapellen hinzu. Aus dieser Zeit stammt auch das Hauptportal, ein Werk von Luka Mislej. Nach dem Erdbeben von 1895 wurde das äußere Erscheinungsbild der Kirche nach Plänen des Linzer Architekten Raimund Jeblinger verändert. Insbesondere wurden die beiden beschädigten Fassadenglockentürme durch einen einzigen Turm im Stil der Neugotik ersetzt. Die Kirche beherbergt eine reiche Altarausstattung, bearbeitet unter anderem von italienischen Bildhauern, die hier auch in der Barockzeit gearbeitet haben. Mehrere Altäre wurden von Francesco Robba geschaffen: der Schutzengelaltar von 1723, der Annen-Altar aus dem Jahr 1724 sowie der Tabernakel auf dem Hochaltar von 1734. Die Umgebung der Kirche wurde in den Jahren 1926 und 1927 völlig verändert, als Jože Plečnik den heutigen Levstik-Platz gestaltete. Weblinks Bildführer durch St. Jakob (Ein Weg durch das barocke Ljubljana – eine virtuelle Ausstellung sakraler Denkmäler, 2012 – in slowenischer Sprache. Autor: Blaž Resman) Fotoarchiv der Kirchengemeinde Website der Kirchengemeinde Einzelnachweise