NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Kartodrom Slovenja vas

Kartodrom Slovenja vas je najnovejša karting steza odprta v letu 2018, ki je v lasti AMZS. Nahaja se v Slovenji vasi v občini Hajdina, tik ob kanalu reke Drave in v neposredni bližini Ptuja, to je slab kilometer gor vodno stran od nekdanjega kartodroma Hajdoše katerega je tudi nadomestil in približno pol kilometra nizvodno od Hidroelektrarne Zlatoličje. Steza je primerna za karting, mini moto in skuter. Zgodovina Začetki segajo že v leto 1996, ko so se Dravske elektrarne na sestanku o širitvi kanala zavezale, da bodo v prihodnosti podrle star kartodrom v Hajdošah in namesto tega zgradile novega v bližnji Slovenji vasi. Dolgo je trajalo da so novo stezo do konca zgradili. Z gradnjo so začeli že v letu 2010, dokončali in asfaltirali že poleti 2011 in postavili protihrupno ograjo v jeseni 2012. A pot do otvoritve je bila še dolga. Zaradi birokratskih ovir, raznih dovoljenj o potencialni prekoračitvi hrupa in pritožbah bližnjih stanovalcev so potrebovali kar 7 let, da so stezo dokončno odprli. 14. junija 2018 sta predsednik AMZS Anton Breznik in direktorica AMZS Lucija Sajevec ob otvoritvi slovesno prerezala trak. Tri dni kasneje je že potekalo državno prvenstvo in mednarodni Sportstil Cup (SSC). V prihodnje pa tik zraven te steze načrtujejo še izgradnjo poligona varne važne, ki se bo razprostirala na ozemlju v velikosti 1,1 hektara. Podatki o stezi površina steze: 8965 m² dolžina: 1005 metrov širina: od 8 do 10 metrov število ovinkov: 13 skupna površina: 6,5 ha vzdolžni nagib: 2 % prečni nagib:2-4,5 % št. zavojev za levi krog: 8 levih in 5 desnih št. zavojev za desni krog: 8 desnih in 5 levih zasnovana je tako, da je mogoče voziti v obe smeri, torej levi ali desni krog rekord steze znaša 41,381 sekunde ali povprečno 87,381 km/h na krog. Postavila ga je slovenska dirkačica Sara Markučič in sicer 12. september 2020 v kvalifikacijah razreda R7 KZ2. Državno prvenstvo v kartingu Člani Sklici in opombe
Fužine-Brücke

Die Fužine-Brücke (Slowenisch: Fužinski most) ist eine 1987 eröffnete Straßenbrücke über die Ljubljanica in unmittelbarer Nähe von Schloss Fužine im Laibacher Stadtbezirk Stadtbezirk Moste. Sie verbindet die Stadtbezirke Moste und Golovec über die Chengdu-Straße (Chengdujska cesta), benannt nach der chinesischen Stadt Chengdu, eine der Partnerstädte von Ljubljana. Geschichte Die erste Holzbrücke an dieser Stelle ist auf der Darstellung von Schloss Kaltenbrunn aus dem Jahr 1689 zu sehen. Über das Schicksal dieser Brücke gibt es keine Informationen. Der direkte Vorläufer der heutigen Brücke wurde 1978 errichtet und 1986 wegen Baufälligkeit abgerissen werden. Der Bau der neuen Brücke begann am 17. November 1986. Sie wurde innerhalb eines Jahres fertiggestellt. Die heutige Brücke Die Brücke hat eine zweispurige Fahrbahn. Geh- und Radwege sind von der Fahrbahn durch einen Betonzaun getrennt, in den auch öffentliche Beleuchtungsmasten eingebaut sind. Auch der Brückenzaun ist aus Beton. Vorgespannte Stahlbetonbalken dienen als tragende Strukturen. Auf der Brücke befindet sich eine Marienkapelle. Die Form der Brücke zitiert Bauwerke von Plečnik. Ihr Architekt, Peter Gabrijelčič, erhielt dafür 1988 eine Auszeichnung der Prešeren-Stiftung. Über die Brücke führt der Weg der Erinnerungen und Kameradschaft. Siehe auch Liste von Brücken in Slowenien Weblinks Fužine-Brücke, Bilder auf PhotoHound Fužine-Brücke, Bilder auf flickr Einzelnachweise
Fužine Bridge

The Fužine Bridge (Slovene: Fužinski most) is a bridge crossing the Ljubljanica River near Fužine Castle in the eastern part of Ljubljana, the capital of Slovenia. It was built in 1987 based on plans by Peter Gabrijelčič, who received the Prešeren Fund Award for it in 1988. It was modelled on bridges by Jože Plečnik. References
Fužinski most

Fužinski most je most preko Ljubljanice in stoji v trasi Chengdujske ceste, ta pa povezuje Zaloško cesto in Trpinčevo ulico v Ljubljani. Prvi leseni most na tem mestu je viden na upodobitvi Fužinskega gradu Janeza Vajkarda Valvasorja iz leta 1689. O nadaljnji usodi mostu podatki niso znani. Zaradi preobremenjenosti s prometom in ogrožanja pešcev, je bil dotedanji most leta 1978 rekonstruiran. Promet je bil omogočen samo izmenično enosmerno s prednostjo vozilom, ki so prihajala iz Zaloške ceste, za pešce pa so uredili obojestransko pot, ki je bila od vozišča ločena z jekleno varnostno ograjo. Stari Fužinski most je bilo treba porušiti zaradi dotrajanosti, prometne neustreznosti in zaradi potrebe po novih komunalnih vodih. Nov most so pričeli graditi 17. novembra 1986. Končali so ga v letu dni. Izvajalec je bilo gradbeno podjetje Gradis. Arhitekt Peter Gabrijelčič ga je oblikoval tako, da se čim bolje vklaplja v tamkajšnje okolje, saj je v bližini tako Fužinski grad kot najstarejša elektrarna Fužine (1897) z zapornicami. Oblikovan je na osnovi mostov Jožeta Plečnika. Zanj je leta 1988 prejel nagrado Prešernovega sklada. Most ima dvosmerno, dvopasovno vozišče. Prekladno konstrukcijo predstavljajo prednapeti armiranobetonski nosilci. Pločniki in kolesarske steze so od vozišča ločeni z betonsko ograjo v katero so vgrajeni tudi stebri za javno razsvetljavo. Tudi mostna ograja je betonska. Na mostu je ohranjena kapelica. Novi most je vplival na obnovo in razvoj vse bližnje okolice. Viri Naša skupnost (Ljubljana), 1978, letnik 19, številka 11, Skupščina občine Ljubljana Moste-Polje, URN:NBN:SI:doc-F8BQ4RH0 Naša skupnost (Ljubljana), 1987, letnik 28, številka 12, Skupščina občine Ljubljana Moste-Polje, URN:NBN:SI:doc-U3G5V7TP http://www.dnevnik.si/objektiv/vec-vsebin/302359 Konstrukcija, ki postane del življenja Glej tudi seznam mostov v Ljubljani Seznam mostov na Ljubljanici in Gruberjevem kanalu [1] Nagrade Prešernovega sklada
Фужински мост

Фужински мост један је од 3 мостова преко Љубљанице у приградском насељу Фужине (код Фужинског града) и једини за моторна возила. Изграђен је 1987. од истог пројектантског бироа као Мост преко Аде Циганлије у Београду. Мост сачињава са сваке стране траку за моторна возила, посебну траку за бициклисте и једна трака за пјешаке. На мосту се налази и мала капелица а са обе стране стоје клупе. Поред моста налази се брана и мања хидроелектрана која је била направљена за творницу папира у Вевчама.
Ljubljanska Drama

Le Ljubljanska Drama est une salle de théâtre située à Ljubljana en Slovénie. Elle abrite le SNG Drama Ljubljana. Histoire Il s'agit d'un bâtiment art nouveau qui abritait à l'origine le théâtre allemand de la ville (allemand : Deutsches Theater) : l’édifice fut construit entre 1909 et 1911, selon les plans de l’architecte viennois Alexander Graf (de) qui projeta plusieurs théâtres pour la communauté allemande de Tchéquie. Le théâtre de Ljubljana est la copie du théâtre que Graf édifia à Ústí nad Labem. Références Liens externes Ressources relatives au spectacle : Carthalia European Theatre Architecture Portail de la Slovénie Portail du théâtre
Slowenisches Nationaltheater Maribor

Slowenisches Nationaltheater Maribor (slowenisch: Slovensko narodno gledališče Maribor bzw. SNG Maribor) ist die Bezeichnung des größten staatlichen Theaters in Slowenien. Es ist das einzige der Staatstheater, das in einem Haus Schauspiel, Oper Ballett und symphonische Konzertenwerke anbietet. Darüber hinaus organisiert das SNG Maribor das jährliche slowenische Theaterfestival Borštnikovo srečanje (Theaterfestival Maribor). Lage Der Gebäudekomplex liegt am Platz Slomškov trg im Zentrum von Maribor und zwar in Nachbarschaft zur Kathedrale von Maribor und zum Hauptgebäude der Universität Maribor. Geschichte Die Theatertradition in Maribor geht auf das späte 18. Jahrhundert zurück, als Wandertruppen für Theateraufführungen sorgten. Im Jahr 1785 wurde im Vetrinjski dvor das erste permanente Theater gegründet, das 1806 in die aufgegebene Spitalskirche zum Heiligen Geist (an der Stelle der heutigen Hauptpost Maribor) umzog. Der heute noch genutzte repräsentative Theaterbau am damaligen Kirchplatz (heute Slomškov trg), Ecke Theatergasse (Gledališka ulica) wurde in den Jahren 1848 bis 1851 errichtet und am 24. Januar 1852 eröffnet. Die Leitung des deutschsprachigen Theaters übernahm 1864 der Marburger Theater- und Casino-Verein. Ab 1899 wurde slowenischsprachiges Theater im damals neu erbauten Narodni dom aufgeführt. Mit dem Austritt der Untersteiermark aus dem österreichischen Staat und Anschluss an den Staat der Serben, Kroaten und Slowenen wurde das deutsche Theater im Mai 1919 aufgelöst und das slowenische Theater bezog die Spielstätte. 1920 wurde die Gemeinde Maribor Eigentümer des Theaters. Während der deutschen Okkupation von 1941 bis 1945 wurde das deutsche Theater reaktiviert. Zwischen 1962 und 1968 wurden der Theatersaal renoviert und der Bühnenturm angebaut. Weitere Umbauten fanden in den 1980er und 2000er Jahren statt. Weblinks Website des SNG Maribor Einzelnachweise
Maribor Slovene National Theatre

The Maribor Slovene National Theatre (SNG Maribor) is a theatre in Maribor, northeastern Slovenia. Its performances of drama, opera, and ballet annually attract the country's largest theatrical audiences. Performances The theatre regularly hosts the Ljubljana Slovene National Theatre Opera and Ballet. In January 2012 performances of Marij Kogoj's opera Black Masks were scheduled. See also Ljubljana Slovene National Theatre Drama, Ljubljana Ljubljana Slovene National Theatre Opera and Ballet, Ljubljana Nova Gorica Slovene National Theatre External links Official website Media related to Maribor Slovene National Theatre at Wikimedia Commons
Teatro dramático nacional de Maribor

El Teatro dramático nacional de Maribor o SNG Maribor es un teatro en la ciudad de Maribor, en la parte nororiental del país europeo de Eslovenia.​ Se usa para representaciones de obras de teatro, óperas y ballet, siendo el teatro que tiene la mayor asistencia anual en toda Eslovenia. El teatro es escenario habitual de la Opera Nacional de Eslovenia y de la compañía Ballet. Se estableció en su primera sede ya en 1785, para luego trasladarse a una iglesia abandonada en 1805, no se construirá un edificio propio hasta 1851. Véase también Cultura de Eslovenia Teatro Referencias
Théâtre national slovène de Maribor

Le Théâtre national slovène de Maribor (SNG Maribor) est un théâtre de Maribor, en Slovénie. Ses spectacles de théâtre, d'opéra et de ballet attirent chaque année le plus grand public théâtral du pays. Le théâtre accueille régulièrement l'opéra et le ballet du Théâtre national slovène de Ljubljana. En janvier 2012, des représentations de l'opéra Masques Noirs de Marij Kogoj étaient prévues. Articles connexes Théâtre national slovène de Ljubljana Drame, Ljubljana Théâtre national slovène d'opéra et de ballet de Ljubljana, Ljubljana Liens externes Site officiel Notes et références (en) Cet article est partiellement ou en totalité issu de l’article de Wikipédia en anglais intitulé « Maribor Slovene National Theatre » (voir la liste des auteurs). Portail de l’architecture et de l’urbanisme Portail du théâtre Portail de la Slovénie
Teatro Nazionale Sloveno di Maribor

Il Teatro Nazionale Sloveno di Maribor (SNG Maribor) è un teatro di Maribor, città sita nel nordest della Slovenia. Le sue rappresentazioni di drammi, opere e balleti attraggono annualmente la più ampia audience teatrale del Paese. Rappresentazioni Il teatro ospita regolarmente il Teatro Nazionale dell'Opera e del Balletto di Liubiana. Nel gennaio 2012 fu programmata la rappresentazione dell'opera di Marij Kogoj Black Masks. Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Teatro Nazionale Sloveno di Maribor Collegamenti esterni Sito Ufficiale, su sng-mb.si.
Slovensko narodno gledališče Maribor

Slovensko narodno gledališče Maribor (SNG Maribor) je slovenska nacionalna poklicna gledališka ustanova. Ima oddelke Drama, Opera in balet ter Simfonični orkester. Je organizator vsakoletnega festivala slovenskih dramskih gledališč Borštnikovo srečanje in tekmovanja mladih pevskih nadarjencev Ondina Otta. Zgodovina Leta 1785 je gledališče v Mariboru dobilo svoj domicil. Leta 1805. se je gledališče preselilo v opuščeno špitalsko cerkev sv. Duha. Gledališko poslopje je Maribor dobil konec leta 1851. Lepšo podobo je gledališče dobilo, ko so ga povezali z leta 1865 dokončanim Kazinskim poslopjem. Leta so 1899 sezidali Narodni dom z dvorano in zatem formirali še Dramatično društvo. Leta 1919 se je v gledališču začel čas slovenskega poklicnega teatra. Ravnatelj Hinko Nučič je vpeljal dramo. Po letu 1928 je prevladovala opereta. Leta 1941 je okupator gledališče ukinil. Slovensko gledališče je bilo ponovno vzpostavljeno leta 1945. Prvo baletno predstavo je leta 1947 ustvarila Marta Remškar. Leta 1993 je bilo gledališče prenovljeno v celoti. Od leta 1966 je gledališče v Mariboru vsak oktober oz. od 2021 vsak junij gostitelj Borštnikovega srečanja slovenskih dramskih gledališč. Dvorane Velika dvorana Mali oder Komorni oder Stara dvorana Kazinska dvorana Uprava Direktor: Danilo Rošker Umetniški vodja Drame: Aleksander Popovski Umetniški vodja Opere: Simon Krečič Umetniški vodja Baleta: Edward Clug Umetniški direktor Festivala Borštnikovo srečanje: Aleš Novak Glej tudi Slovenska opera Seznam slovenskih gledališč Zunanje povezave Uradno spletno mesto
Gornja Radgona railway station

Gornja Radgona railway station (Slovene: Železniška postaja Gornja Radgona; German: Bahnhof Oberradkersburg) serves the municipality of Gornja Radgona, Slovenia. It was opened on 16 October 1890, as part of the extension of the Radkersburger Bahn from Bad Radkersburg, in present-day Austria, to Ljutomer (then known as Luttenberg), in present-day Slovenia. At the end of World War II, the Radkersburger Bahn was cut at the border between Austria and the then Yugoslavia. Since then, Gornja Radgona station has been the terminus of what had become a branch line from Ljutomer. Today, the Ljutomer–Gornja Radgona line is normally used solely for freight traffic. Passengers are carried only during Gornja Radgona's agricultural food fair, when special trains are operated. External links Media related to Gornja Radgona railway station at Wikimedia Commons Official site of the Slovenian railways Archived 2017-11-07 at the Wayback Machine (in English)
Železniška postaja Gornja Radgona

Železniška postaja Gornja Radgona je ena izmed železniških postaj v Sloveniji, ki oskrbuje bližnje naselje Gornja Radgona. Sklici Glej tudi seznam železniških postaj in železniških postajališč v Sloveniji Zunanje povezave Predstavnosti o temi Železniška postaja Gornja Radgona v Wikimedijini zbirki
Grand Hotel Toplice

Grand Hotel Toplice is a five-star deluxe hotel in Bled, Slovenia. History In 1850, Hotel Luisenbad was built on the site of today's Toplice by Josef Luckmann. Hotel shortly became a meeting point for Austrian elite as well as a vacation destination for wealthy foreigners. In 1894, it featured thermal baths, a casino and an oriental coffee house. After the dissolution of Austria-Hungary in 1918, the hotel was renamed to Grand Hotel Toplice by the new owner. In 1931, the hotel opened again after it was renovated by Austrian architect Franz Baumgartner. Since then, prominent visitors often resided here as Bled became a diplomatic haven after King Alexander I of Yugoslavia and later Josip Broz Tito chose this alpine resort as their summer residence. Today, Grand Hotel Toplice still has its charm and is frequented by guests from all over the world. The hotel is incorporated into Small Luxury Hotels of The World and Sava Hotels & Resorts consortium. Famous guests Famous residents: Aleksander I Obrenović, King of Serbia Arthur Miller, American writer Ignazio Silone, Italian author Pablo Neruda, Chilean poet Agatha Christie, British Author Chris Barnard, South African cardiac surgeon Franz Josef Strauss, Bavarian minister-president Hussein I, King of Jordan Willy Brandt, West German Chancellor Baron Carrington British Foreign Secretary Madeleine Albright US Secretary of State External links Official website
Grand Hotel Toplice, Bled

Grand Hotel Toplice je eden izmed hotelov s 5 zvezdicami v Sloveniji, ki stoji na Bledu ob vzhodni obali Blejskega jezera. Zgodovina Hotel je leta 1850 začel graditi in ga 1854 dokončal ljubljanski poštni ravnatelj Hoffmann. Leta 1957 je posest kupil gostilničar France Prešeren (1908–1864), "blejski Prešeren", potem ko je prodal svojo hišo na Mlinem. Hotel se je sprva imenoval po Hoffmannnovi ženi Hotel Luisenbad. Leta 1919 se je preimenoval v Hotel Toplice. Leta 1931 je v hotelu potekal mednarodni šahovski turnir. Sklici Ponudba Hotel ima 87 sob in apatmajev, od tega jih je 33 luksuzno opremljenih, ena pa je prilagojena za invalide. V hotelu se nahaja tudi dve restavraciji, dva bara, Sprostitveni studio Grand Hotela Toplice, 6 konferenčnih dvoran, soba za bridž, Predsedniški salon, lobby, ... V sklopu hotela deluje še ena zunanja restavracija. Ugledni gostje Ita Rina - slovenska igralka (1931-38) Hermann Göring - nacistični nemški feldmaršal (1940) Aram Hačaturjan - armenski skladatelj Arthur Miller - pisatelj ter bivši mož M. Monroe (1965) Pablo Neruda - čilenski pesnik in diplomat, nobelovec (1965) Carlo Ponti - italijanski filmski producent (1968) Josip Broz - maršal Tito (1973) Hussein bin Talal - jordanski kralj (1978) Cliff Richard - angleški glasbenik (1989) Lord Carrington - britanski generalni sekretar NATO (1992) Ronald Sega - ameriški astronavt (1994) Madeleine Albright - britanska premierka, železna lady (1946,1994) Suleiman Demirel - turški premier (1997) Laura Bush - bivša prva dama ZDA (2001) Gari Kasparov - azerbajdžanski šahovski velemojster (2002) Paul McCartney - angleški glasbenik (2005) Heather Mills - bivša žena P. McCartneya (2005) Donald Trump - ameriški poslovnež in milijarder Andie MacDowell - ameriški model in igralka Ban Ki Mun - korejski generalni sekretar OZN Sklici in opombe Glej tudi seznam hotelov v Sloveniji Zunanje povezave - v slovenščini: Uradna spletna stran Arhivirano 2006-10-06 na Wayback Machine. Nacionalno turistično združenje - Grand Hotel Toplice Arhivirano 2006-10-03 na Wayback Machine. - v angleščini: SouthTravels - Grand Hotel Toplice
Gravisi–Buttorai Mansion

Gravisi–Buttorai Mansion (Slovene: palača Gravisi-Buttorai; Italian: palazzo Gravisi-Buttorai) is a mansion in Koper, a port town in southwestern Slovenia. It is a protected monument of local significance. The mansion is situated at Shoemaker's Street (Slovene: Čevljarska ulica, Italian: Calegaria) in the old town center. It was the seat of a branch of the Gravisi family, whose senior line had the title of Marquis of Pietrapelosa, first granted to Nicolò Gravisi in 1440. Location The mansion is one of a number of interesting buildings in the old town center, others being Almerigogna Mansion, Carli Mansion and Belgramoni–Tacco Mansion, which is home of the regional museum. It is a Renaissance mansion built in 1664, lies on a narrow street on a site about 18 metres (59 ft) by 15 metres (49 ft). The front of the mansion faces Osvobodilne (Liberation) street (Italian: via Fronte di Liberazione), formerly known as via degli Orti grandi. This street, and the mansion, lay on the edge of the central part of Koper's Poličastega island. Judging from Gothic finds, the area was extremely important during earlier periods of history. Building The mansion is one of the finest examples of Baroque architecture in Koper. It has two stories above the ground floor. The ground floor windows are relatively small. The first floor windows are considerably larger and are decorated with lunettes or tympana, with balustraded balconies. The mansion has a fine main portal, above which is the main balcony. The noble family's coat of arms is above the door of the main portal, which is flanked by triple lancet windows. The smaller portal to the left, which leads to the garden, is inscribed with the date 1664. The right wing of the mansion was never completed. The renovated building has a floor area of 731 square metres (7,870 sq ft) as well as an extensive garden. The foundations lie on an artificial embankment of sand, gravel and loam capped with clay, about 5 metres (16 ft) deep, which rests on load-bearing sandstone. Groundwater migration has eroded this embankment and caused subsidence and cracks to open in the structure. Recent deep excavations for municipal facilities caused pronounced settling in one corner, threatening the integrity of the building. In 2010 the foundations were stabilized through injecting a polymer-based mixture of latex and cellulose. Usage The oldest records of the mansion come from 1878, with a reference to Caterina De Gravisi, widow of Giuseppe Gravisi, as its owner. The renovated building today is the headquarters of the autonomous Italian national community of Koper. Other tenants are the Santorio Santorio thermal spa, ASCI sports club and the Society for Historical Research. The Insula-Obala Visual Artists Association, which runs the Insula Gallery in neighboring Izola, sometimes prepares exhibitions in the mansion. References External links Jože Gorjup (1967). "Koper - Palača Gravisi Butorai, fotografija". Europeana. Retrieved 2012-06-01. "Koper - Gravisi Buttorai Mansion". Travelpod. Retrieved 2012-06-01.
Gruber Mansion

Gruber Mansion (Slovene: Gruberjeva palača) is a mansion in Ljubljana, the capital of Slovenia, standing at 1 Astronomy Street (Zvezdarska ulica) on the right bank of the Ljubljanica, east of Levstik Square (Levstikov trg) and Castle Hill. It currently houses the Archives of the Republic of Slovenia. History The mansion was built between 1773 and 1777 in a braided Baroque and Rococo style by the Jesuit Viennese hydrology expert and architect Gabriel Gruber, who was also known for the construction of the Gruberjev kanal drainage channel. Gruber used the mansion as a physics and hydraulics research institute, a testament that being the construction of an observatory as a portion of the institution. In 1840, the mansion was purchased by Anton Virant, who merged the property with his own adjacent and used it as a guest accommodation and cafe named "Zur Sternwarte" (meaning observatory). In 1887, it was bought by the Carniolan Savings Bank and in 1965, become the National Archive of Slovenia, undergoing renewal in 1990. Architecture The mansion was designed in the late Baroque and Rococo style by highly skilled stucco artisans who commissioned to decorate its façade and interior. It is noted for its oval staircase in cool pastel colors of the era and braided and is topped with a domed ceiling designed allegorically, it is a fresco of trade, crafts and technology, completed in 1786 by Andrej Herrlein, two years after Gruber himself had been forced to leave. On the first floor of the mansion is a chapel adorned with paintings depicting the life of the Virgin Mary which were painted by the Austrian painter Martin Johann Schmidt, also known as Kremser Schmidt. The facade of the mansion is ornamented with the portrait of Gabriel Gruber, created by the sculptor Janez Pirnat. References External links Media related to Gruber Mansion at Wikimedia Commons
Cerkev sv. Janeza Krstnika, Bukovica

Cerkev sv. Janeza Krstnika je podružnična cerkev župnije Šentvid pri Stični, ki stoji južno od vasi Bukovica na strmem pobočju. Opis Vas Bukovica leži v ozki dolini severno od Šentvida sredi katere si vije potok Bukovica. Sama vas se sicer omenja že leta 1225, medtem ko se prva omemba cerkve sv. Janeza Krstnika, ki leži na strmem pobočju, zasledi šele leta 1642. Kljub pozni letnici prve omembe pa velja za najstarejšo podružnico Šentviške župnije. Temeljito je bila prezidana v 17. stoletju, tako izgubila prvotno gotsko podobo, pridobila pa nov obok v prezbiteriju in ladji, bila povišana in pridobila zvonik. Večina opreme cerkve je sicer večina iz 19. stoletja, kljub temu pa premore starejše pripomočke za bogoslužje (mašni plašč, kadilnica in kelih), ki so tudi večje umetniške vrednosti. Sklici Viri Mikuž, Stane. 1978. Umetnostnozgodovinska topografija grosupeljske krajine. Ljubljana: Zavod SR Slovenije za spomeniško varstvo. (COBISS) Štepec, Dušan, in Matej Šteh. 2017. Šentviško tisočletje : 1000 let Župnije Šentvid pri Stični. Šentvid pri Stični : Župnijski urad. (COBISS) Benedik, Metod, in Franc Trunkelj. 2012. Mati mngih cerkva. Ljubljana: Družina. (COBISS)