NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Zelenci

De Zelencibron(en) (kortweg vaak Zelenci genoemd) vormt de bron van de Sava Dolinka, de belangrijkste bronrivier van de Sava. De bron en het gebied hieromheen vormen tevens een natuurreservaatje, ook Zelenci genaamd. De bron wordt vanuit de grond gevoed door de Nadiža, die iets ten zuiden van de Zelencibron in de grond 'zinkt' en bij Zelenci weer aan de oppervlakte komt. Hier heeft de rivier een twee meter diepe vijver gevormd, de Zelencibron. Daarnaast wordt het meer ook gevoed door de Trebiža. Geografie en ligging Op korte afstand van de plaats Rateče, nabij Kranjska Gora, bevindt zich de Zelencibron. Deze blauwgroene gekleurde bron wordt beschouwd als het officiële begin van de Sava, die met een lengte van 221 km de langste rivier in Slovenië is. Zelenci wordt gevoed door een ondergrondse rivier genaamd Nadiža, waarvan de bron zich in de Tamar-vallei bevindt. De Nadiža duikt echter al gauw de grond in om vervolgens bij Zelenci weer naar de oppervlakte te stromen. De naam Zelenci is afgeleid van de groene kleur van het water, aangezien ‘zelen’ in het Sloveens ‘groen’ betekent. Geschiedenis Zelenci werd in 1992 uit zowel geologisch als biologisch belang uitgeroepen tot natuurreservaat. Het natuurreservaat beslaat een oppervlakte van 47 hectare en is voorzien van goed onderhouden paden met informatieborden, evenals panoramabruggen en een uitkijktoren. Humphry Davy, een beroemde natuurkundige uit Cornwall, schreef tijdens zijn bezoek aan deze regio het volgende: I felt the greatest affection for the Sava valley, with its falls and lakes. I know of no greater beauty in Europe Bronnen Artikel op Engelstalige Wikipedia Slovenija over Zelenci
Slovenj Gradec Airport

Slovenj Gradec Airport (Slovene: Letališče Slovenj Gradec is an airport based in Slovenj Gradec and founded in 1937 History Beginning of sport aviation in Mislinja valley dates back in 1937. Since 1979 there is a new concrete runway which is 1200 meters long and 23 meters wide. Aerodrom Slovenj Gradec Ltd. was established in 2002. Its main areas of work are aviation training, aviation maintenance, airplane sales and hotel management. Aerodrom Slovenj Gradec Ltd. fulfils demands required by Slovenian CAA and works with Slovenian Air transportation Law. In winter 2002 the airport has begun with complete renovation of the airfield, including new hangar, new hotel, large parking area for 100 cars or 40 buses, modern air-petrol station etc.
Letališče Slovenj Gradec

Letališče Slovenj Gradec je letališče v Slovenj Gradcu. Zgodovina Letališče je bilo ustanovljeno leta 1937. Leta 1978 so zgradili 1200 metrov dolgo in 23 metrov široko asfaltno stezo. Leta 2002 je bilo ustanovljeno podjetje Aerodrom Slovenj Gradec, ki se ukvarja s popravili in prodajo letal ter s hotelirstvom. Pozimi leta 2002 se je začela tudi popolna obnovitev stez ter izgradnja novega hangarja, hotela in parkirišča za 100 avtomobilov oz. 40 avtobusov. Aeroklub Trenutno ima aeroklub v lasti samo jadralna letala.
Nova Gorica Grammar School

Nova Gorica Grammar School or Gimnazija Nova Gorica, is a coeducational secondary school in western Slovenia. Located in Nova Gorica, the school is for students aged between 15 and 19. It has been certified as one of the top European Parliament Ambassador Schools in the country. History It was established after the annexation of the Slovenian Littoral to the Yugoslavia in September 1947. It was initially located in the nearby town of Šempeter pri Gorici. In 1952, it was transferred to a suburb of the town of Nova Gorica, and in 1960 to the current location in the very centre of the town. Notable alumni Many prominent people have attended the Nova Gorica Grammar School since its founding. Among them were: Rajko Bratož, historian Kostja Gatnik, illustrator Robert Golob, politician and businessman Dean Komel, philosopher Jana Krivec, chess grandmaster Branko Marušič, historian Tomaž Marušič, lawyer and politician, Minister of Justice of Slovenia (1997-2000) Tomaž Mastnak, sociologist, political scientist and columnist Iztok Mlakar, actor, singer and songwriter Katja Perat, poet Borut Pahor, politician, current President of Slovenia Senko Pličanič, lawyer and politician, current Slovenian Minister of Justice and Administration Vojteh Ravnikar, architect Uroš Seljak, cosmologist, a professor of physics at University of California, Berkeley Dušan Šinigoj, politician, Prime Minister of the Socialist Republic of Slovenia (1984-1990) Mitja Velikonja, sociologist and cultural anthropologist Igor Vidmar, rock musician Boštjan Vuga, architect Saša Vuga, writer Danilo Zavrtanik, physicist Samuel Žbogar, diplomat and politician, Minister of Foreign Affairs of Slovenia (2008-2012) Pavel Zgaga, pedagogue and politician, Minister of Education of Slovenia (1999-2000) Notable professors Marija Rus (1951/1980) References
Liceo di Nova Gorica

Il liceo di Nova Gorica (in sloveno Gimnazija Nova Gorica) è una scuola statale istituita nel 1947 per soddisfare i bisogni educativi della parte di Gorizia sotto la sovranità jugoslava: esso si rifà alla tradizione dell'istruzione in lingua slovena nel Goriziano indiviso sotto l'Impero austriaco e, seppur brevemente, sotto il Regno d'Italia prima che la riforma Gentile abolisse l'istruzione slovena. Essa offre un liceo generale, un liceo sportivo e un liceo artistico: per quanto riguarda le lingue è la scuola slovena con più opzioni, offrendo la possibilità di seguire lezioni di tedesco, italiano, francese, spagnolo, inglese e russo. Note Collegamenti esterni Sito ufficiale, su gimng.si.
Ortnek Castle

Ortnek Castle (Slovene: Ortneški grad; also known as the Old Castle (Stari grad)) is a 12th-century castle ruin in the vicinity of the town of Ribnica, Slovenia. The ruin stands on Big Žrnovec Hill (Veliki Žrnovec), near the village of Hudi Konec. History In 1161, Count Otto II of Ortenburg erected a small fort at the site. By the early 15th century the castle was inherited by the Counts of Celje; in the late 15th century it passed from the Habsburgs to the house of Lamberg. Peasant revolts and Ottoman raids damaged the castle, necessitating a thorough Renaissance rebuilding. Sold off in the late 16th century, it lost most of its importance. Another remodeling followed in the 17th century, by the Counts of Moscon; the castle chapel of St. George dates from this phase. Its final owners were the Kosler family; The castle was acquired in 1823 by Johann Kosler Sr. (1780–1864), the father of Peter Kosler. Johann Kosler Jr. (1819–1898) and his family moved from the castle to the more convenient Lower Ortnek Castle on the road from Ljubljana to Kočevje in 1884. The last owner of the castle was Oskar Kosler (1898–1959), who lost the property when it was nationalized by Slovenia's postwar communist government in 1946. Current state Several furnishings from the chapel of St. George, including three carved altars, paintings by Hans Georg Geigerfelder, and a pulpit dated 1641, were removed from the site for safekeeping. The chapel's icon of St. George can be seen in the National Gallery in Ljubljana. References
Ortneški grad

Ortneški ali Stari grad stoji na hribu Veliki Žrnovec v bližini Ribnice (natančneje blizu vasi Hudi Konec). Leta 1161 je Ortenburžan Oton II. na tem mestu postavil majhen gradič. Po izumrtju Ortenburžanov leta 1418 so grad in gospostvo podedovali Celjski grofje, ki so ga imeli do izumrtja leta 1456. Kot vsa druga njihovo posest je tudi ta grad prešel v last Habsburžanov, ki so ga v drugi polovici 15. stoletja prodali Lambergom. Kmečki punti in turški vpadi so grad poškodovali, Lambergi pa so ga ponovno renesančno uredili. Konec 16. stoletja so grad prodali, postal je manj pomemben. V 17. stoletju so grofje Mosconi grad prezidali, iz tega časa izhaja tudi grajska cerkev svetega Jurija. Zadnji njegovi lastniki so bili Koslerji, ki so grad pridobili 1823, 1884 pa so ga opustili in se preselili v spodnji ortneški grad ob glavni cesti Ljubljana—Kočevje. Sedaj so od Starega gradu ohranjene le ruševine, ki nosijo zgodovinsko in spomeniško privlačnost. V cerkvici svetega Jurija so bili trije oltarji, slike v njih in rezljana prižnica. Rezbarije so datirane z letnico 1641 in so izreden spomenik, prav tako slike mojstra Hansa Georga Geigerfelderja. Zaradi zamakanja in odnašanja plastik ter rezbarij so kapelo demontirali, opremo pa odpeljali. Podoba svetega Jurija je v Narodni galeriji v Ljubljani. V bližini gradu stoji telekomunikacijski stolp RTV Slovenija, ki pokriva ribniško dolino. Na njem je televizijski oddajnik multipleksa A, oddajnika radijev Val 202 ter Radio 1 in bazna postaja mobilnega operaterja Si.mobil. Sklici Glej tudi Seznam gradov Seznam dvorcev v Sloveniji Seznam trdnjav v Sloveniji Zunanje povezave »Gradovi v Sloveniji:Ortnek«. Slosi.info.
Gimnazija Poljane

Gimnazija Poljane (pogovorno imenovana tudi Poljanska gimnazija) je splošna in klasična gimnazija v Ljubljani. Ustanovljena je bila leta 1889 kot Cesarsko-kraljeva II. državna gimnazija v Ljubljani oz. Cesarsko kraljeva državna nižja gimnazija. Prvi ravnatelj pa je bil Fran Wiesthaler. Takrat je šola delovala v licejskem poslopju. Sedanja stavba je bila zgrajena leta 1907. Pouk se je v njej začel 21. oktobra 1907. Znana je po širši ponudbi humanističnih predmetov, predvsem tujih jezikov. V obdobju ukinitve gimnazij oz. "usmerjenega izobraževanja" (1982-90), je nosila ime Srednja šola za družboslovje in splošno kulturo Vide Janežič. Ponuja tudi poseben program evropski razred, ki poudarja medpredmetnost. Trenutni ravnatelj je Srečko Zgaga. Glavne značilnosti Šolski učni načrt sestavljata dva programa: splošna gimnazija in klasična gimnazija, v kateri je eden od tujih jezikov latinščina. Sprememba, uvedena pred tremi leti, je evropski pouk, v katerem splošni program vključuje najnovejše trende: projektni pristop, pristno interdisciplinarno učenje, timsko poučevanje tujih jezikov s ciljem povečanja medkulturne kompetence učencev. Gimnazija Poljane svojim dijakom ponuja možnost izbire med širokim naborom tujih jezikov. Vsi dijaki se učijo vsaj dva tuja jezika, nekateri tri ali celo štiri. Poleg angleščine ali nemščine kot prvega tujega jezika (začenši na srednji ravni) lahko na začetni ravni dodatno izberejo enega ali dva, pri čemer v klasičnem programu izbirajo med nemščino, francoščino, španščino, italijanščino, ruščino in klasično grščino. Drugi tuji jezik se uči vsa štiri leta, tretji pa dve ali tri. V klasičnem programu je latinščina obvezni predmet z osrednjo vlogo v učnem načrtu. Kvaliteta izobrazbe Zelo malo je, če sploh, tistih, ki prekinejo šolanje, akademski uspeh pa je zelo dober. To se vsako leto pokaže v rezultatih zaključnih izpitov. Vsako leto so povprečni rezultati študentov visoko nad nacionalnim povprečjem, število študentov, ki opravijo izpit z odliko, pa je med najvišjimi v državi. Znane osebnosti Znani učitelji Franček Bohanec, avtor in literarni zgodovinar Božidar Jakac, slikar Andrej Karlin, prelat, tržaški škof France Koblar, umetnostni zgodovinar Ferdo Kozak, pisatelj in politik Juš Kozak, pisatelj Dragutin Mate, diplomat in politik Emilija Mlakar Branc, matematičarka in avtorica matematičnih učbenikov, Simon Rutar, zgodovinar Oton Župančič, pesnik Fran Zwitter, zgodovinar Znani učenci Bojan Adamič, skladatelj in fotograf Igor Evgen Bergant, športni komentator Alenka Gotar, pevka Tamara Griesser Pečar, zgodovinarka Arne Hodalič, fotograf in novinar Zoran Janković, menedžer in politik, ljubljanski župan Zmago Jelinčič Plemeniti, politik Taras Kermauner, literarni zgodovinar, filozof in esejist Fredy Malec Koschitz, slikarka in rezbarka Ernst Mally, avstrijski filozof Vasilij Melik, zgodovinar Boris A. Novak, avtor Alenka Puhar, novinarka, pisateljica in borka za človekove pravice Vasko Simoniti, zgodovinar in politik Matjaž Šinkovec, diplomat in politik Gregor Strniša, pesnik Igor Torkar, pisatelj Vladimir Truhlar, pesnik in teolog Dane Zajc, pesnik in dramatik Zunanje povezave Uradna spletna stran
Monumento a Prešeren

El Monumento a Prešeren (en esloveno: Prešernov spomenik) También conocida como "Estatua de Prešeren en Liubliana", es una estatua historicista tardía de bronce del poeta nacional esloveno France Prešeren localizada en la ciudad de Liubliana, capital del país europeo de Eslovenia.​ Se encuentra en el lado oriental de la plaza Prešeren, frente a la Farmacia Central de Liubliana. Es uno de los mejores y más conocidos monumentos de Eslovenia. Los costos de todo el monumento estuvieron en alrededor de 71.000 coronas, obtenidos principalmente gracias a mujeres eslovenas y diversas sociedades.​ El monumento fue inaugurado solemnemente el 10 de septiembre de 1905. Más de 20 000 personas estuvieron presentes. El discurso ceremonial fue leído por Ivan Tavčar. Referencias
Monumento a France Prešeren

Il monumento a France Prešeren (in sloveno Prešernov spomenik) è un monumento storico realizzato in bronzo del poeta nazionale sloveno France Prešeren, situato in Piazza Prešeren a Lubiana, capitale della Slovenia. È uno tra i monumenti storici sloveni più famosi. Statua La statua si erge su un piedistallo e rappresenta una scultura del poeta. Sopra di lui si trova una musa con in mano un ramo di alloro. Il poeta è vestito negli abiti tipici del XVII secolo ed in mano tiene un libro che simboleggia le sue poesie. La statua del poeta è alta 3.5 metri a fronte dell'intero monumento che è alto 9.6 metri. Il piedistallo ha 3 gradini, sopra si trova un blocco di pietra con la scritta Prešeren. La base della musa è realizzata con granito tirolese, da Alojzij Vodnik da un progetto di Max Fabiani Sul piedistallo si trovano inoltre dei rilievi in bronzo raffiguranti alcune delle poesie romantiche del poeta. Storia L'idea delle realizzazione della statua in onore del poeta è stata inizialmente proposto da un gruppo di studenti nel 1889. Nel 1891 fu sostenuta da un gruppo di 52 studiosi ed infine dal sindaco di Lubiana Ivan Hribar. Fu così aperta una gara pubblica. Hribar annunciò un concorso nel 1899. Sette scultori presentarono le loro proposte in tempo. La gara venne vinta da Ivan Zajec il 18 ottobre 1900. Il costo dell'intera opera fu di 71.000 corone. Il monumento fu inaugurato solennemente il 10 settembre 1905. All'evento vi parteciparono oltre 20.000 persone. Il discorso inaugurale fu letto da Ivan Tavčar. Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Monumento a France Prešeren
Памятник Франце Прешерну (Любляна)

Памятник Франце Прешерну (словен. Prešernov spomenik) — монумент, установленный в столице Словении Любляне в честь Франце Прешерна, выдающегося словенского поэта, видного представителя романтизма, основателя новейшей словенской литературы, автора слов гимна Словении. Находится на площади имени поэта напротив здания Центральной аптеки в Любляне. История Идея установить памятник Франце Прешерну приобрела популярность в конце XIX века. В 1899 году мэр Любляны Иван Хрибар объявил конкурс на лучший проект памятника, и 18 октября 1900 года был назван победитель — скульптор Иван Заец. Один из самых известных словенских исторических памятников был открыт 10 сентября 1905 года при большом стечении народа. Авторы — Иван Заец (фигура Прешерна) и архитектор Макс Фабиани (пьедестал). Во время Второй мировой войны памятник был символическим местом сбора протестующих, а позже стал популярным местом, где студенты собираются для съёмки памятных фотографий. Ежегодно по случаю годовщины Прешерна деятели культуры читают под памятником его стихи. Описание Бронзовая статуя Прешерна, установленная на монументальном трёхступенчатом пьедестале из тирольского гранита и камня, имеет высоту 3,5 м, общая высота памятника — 9,6 метра. Статуя изображает поэта, держащего книгу, символизирующую его стихи, над Прешерном скульптура музы с веткой лавра на скале. В нижней части постамента расположены два бронзовых рельефа, изображающие сцены из поэм Прешерна, в верхней каменная плита с надписью Prešeren. Его муза (в полуобнажённом виде) во время подготовки создания памятника вызвала протест со стороны люблянского епископа Антона Бонавентуры Еглича и скандал в прессе. Несмотря на это, памятник остался стоять на своём месте. На стене здания, стоящего напротив памятника, высечен барельефный портрет возлюбленной поэта Юлии Примиц. Галерея Примечания Ссылки Prešernov spomenik (словен.)
Prule-Brücke

Die Prule-Brücke (slowenisch: Prulski most) ist eine Straßen- und Fußgängerbrücke in Ljubljana, der Hauptstadt von Slowenien, die den Fluss Ljubljanica überquert. Sie verbindet die Janežičeva cesta (benannt nach Anton Janežič) in Prule im südlichen Teil des Stadtbezirks Center mit der Opekarska-Straße (Ziegelmacherstraße) im Stadtbezirk Trnovo. Geschichte Als erste Brücke an dieser Stelle wurden um 1900 die an ihrem ursprünglichen Platz nicht mehr benötigte, hölzerne St.-Peters-Brücke genutzt. Pläne für eine Stahlbetonbrücke wurden bereits vor dem Ersten Weltkrieg gemacht, aber erst 1989 konkretisiert. Die heutige Prule-Brücke wurde 1993 gebaut und im Frühjahr 1994 dem Verkehr übergeben. Die für Fußgänger bestimmten Seitenteile der Brücke sind in Erinnerung an die Ziegelmacher mit rotem Backstein gepflastert. In der Mitte der Prule-Brücke befindet sich ein halbkreisförmiger Aussichtspunkt. Südlich der Brücke liegt auf der rechten Seite der Ljubljanica an der Südspitze des Stadtbezirks Center der Špica-Park, und zwar an der Stelle, wo der Gruberkanal abfließt. Trnovski pristan Auf der linken Flussseite verläuft vom Abfluss des Kanals bis zur Mündung der Gradaščica die Uferpromenade Trnovski pristan (Hafen von Trnovo) mit ihren großen, zum Fluss absteigenden Steintreppen. Hier entlud man früher die Steine, die zum Bau der Stadt bestimmt waren. Als Jože Plečnik später die Flussufer der Ljubljanica gestaltete, schuf er an der Uferböschung dieses Bereichs einen Spazierweg, der von Trauerweiden und den bereits erwähnten Steintreppen geprägt ist. Siehe auch Liste von Brücken in Slowenien Weblinks Einzelnachweise
Prule Bridge

The Prule Bridge (Slovene: Prulski most) or the Brickmakers' Bridge (Opekarski most) is a bridge crossing the Ljubljanica River in Ljubljana, the capital of Slovenia. It is located in the Trnovo District to the south of the Ljubljana old town and links the residential districts of Prule (Janežič Street; Slovene: Janežičeva cesta) and Trnovo (Brickmakers' Street; Slovene: Opekarska cesta). It is shaped like a wide platform on two columns with lookout balconies and with wide pavements, covered with red brick. The first bridge at the site was a wooden one, previously used as the St. Peter's Bridge, and was transferred here around 1918. On the left bank, Jože Plečnik embellished the otherwise insignificant bridge with three poplars. The current bridge was built in 1993 based on plans by Peter Gabrijelčič. It is a compromise between the city government that wanted to build a four-lane bridge and residents who wanted a footbridge. References
Prulski most

Prulski most preko Ljubljanice povezuje Prule (Janežičevo cesto) s Trnovskim pristanom (Opekarsko cesto) v Ljubljani. Okoli leta 1900 je na tem mestu stal lesen most. Načrti za železobetonski most, ki naj bi stal tam, kjer danes stoji Prulski most, so bili izdelani že pred prvo svetovno vojno (1913, projektant Wuczkowski, Dunaj), a niso bili nikoli izvedeni. Leta 1919 so lesen Šempetrski most namenjen tramvaju prenesli na lokacijo Prul, saj so tam zgradili novega betonskega. Zaradi vse večjega prometa, ki je nastajal na območju Prul je bilo potrebno most obnoviti, kar je bilo izvedeno v letih 1932/33. Z obnovo so bili prej leseni nosilci nadomeščeni z jeklenimi I profili in betonsko voziščno ploščo, širine vozišča 3,1 m in obojestranskim hodnikom po 0,65 m. Most je imel 6 razpetin po 6,1 + 9,87 + 9,7 + 9,87 + 9,36 + 3,9 m ali 48,8 m. Dela je izvedlo gradbeno podjetje Saksida in Drug iz Ljubljane. Leta 1944 je po načrtih ing. Kobeta zgrajen betonski most preko treh razponov. Zaradi slabo nosilnih tal sta bila obrežna razpona krajša po 6,25 m, srednji pa je znašal 19,4 m. Most je bil postavljen pravokotno na os Ljubljanice. Most je bil namenjen samo osebnim avtomobilom in pešcem. Promet je izmenično enosmerno urejal semafor. Sedanji most je projektiran po načrtih arhitekta Petra Gabrijelčiča in zgrajen leta 1993, predan prometu pa šele pozno spomladi leta 1994, ko so bile odpravljene pomanjkljivosti opažene pri tehničnem pregledu. Ob straneh mostu sta široka pločnika, namenjena pešcem, ki sta na izviren način tlakovana z rdečo opeko (zaradi območja, kjer so nekoč delovali opekarji - most se nadaljuje v Opekarsko cesto), na sredini mostu je polkrožno razgledišče. Investitor je bil Mestni sekretariat za komunalno gospodarstvo, promet in zveze. 16. aprila 2011 je pod Prulskim mostom začelo delovati novo javno stranišče. Ima vso standardno opremo (školjka, pisoar, umivalnik) in previjalno mizo, prav tako pa so sanitarije prilagojene tudi za gibalno ovirane. Viri Digitalna knjižnica Slovenije Gorazd Humar, Zmajski most, 1998, ISBN 961-6079-54-9 Med mostovi slovenske prestolnice. MMC RTV-SLO. Pridobljeno 13.7.2010. Naša komuna, časopis Zunanje povezave Izdelani projekti Petra Gabrijelčiča Arhivirano 2016-03-04 na Wayback Machine. S prof. Koželjem na kolesarski ogled Glej tudi Seznam mostov na Ljubljanici in Gruberjevem kanalu
Ptuj Castle

Ptuj Castle (Slovene: Ptujski grad) is a castle in Ptuj, Slovenia. It stands on a hill alongside the Drava River overlooking the town, and it is a prominent landmark. History The castle was built in the mid-12th century, when it was constructed to defend against the Hungarians. When the castle was built, the town of Ptuj was part of the Archdiocese of Salzburg. It was owned by the Jesuits of Zagreb for some time. In 1656, due to financial hardship, the Jesuits sold the castle to the Holy Roman Field Marshal Walter Leslie, a Scot by birth. The castle was thoroughly rebuilt during the Baroque period. Due to the end of the Turkish invasions, the castle lost its defensive character. Count Walter Leslie turned it into a rural residence and the seat of a landed estate. His descendants owned it until 1802. After the extinction of this line of Leslie family, the estate was inherited by their relatives, the House of Dietrichsteins, but they became extinct in 1864 as well. After their extinction, the castle was bought in 1873 by Countess Theresia von Herberstein (1822-1895), eldest daughter of Joseph Franz, Prince of Dietrichstein. It remained in the possession of Herberstein family until 1945 when the castle became nationalized. Museum In the years after 1945 all the buildings on the hill inside the castle were nationalized and converted into a museum of regional history. Gallery References
Castello di Ptuj

Il castello di Ptuj (in sloveno: Ptujski grad) è un castello situato a Ptuj, in Slovenia. La fortificazione si trova arroccata su una collina che domina il fiume Drava che scorre attraverso la città. Il castello venne costruito a metà del XII secolo per difendersi dagli ungheresi. All'epoca della costruzione, la città di Ptuj faceva parte dell'arcidiocesi di Salisburgo. Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su castello di Ptuj
Zamek w Ptuju

Zamek w Ptuju – zamek położony na wzgórzu w mieście Ptuj w południowo-wschodniej Słowenii. Aktualnie w zamku działa muzeum regionalne (słoweń. Pokrajinski Muzej Ptuj) z bogatymi zbiorami instrumentów muzycznych, zabytkowej broni oraz masek używanych podczas obrzędów kurentowania. Historia Zamek został wybudowany w pierwszej połowie XII wieku i następnie przebudowywany od XIV do XVIII wieku. W średniowieczu był bardzo ważnym ośrodkiem regionalnym - centrum feudalnej własności Archidiecezji Salzburga oraz ważnym element systemu obrony w regionie ze względu na swoją strategiczną lokalizację. Przypisy