NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Кажун

Кажун (хорв. Kažun, от итал. casa — дом) — традиционное хорватское каменное строение, обычно цилиндрической формы с конической крышей, выполненное методом сухой кладки. Изначально было жилищем, но впоследствии стало выполнять роль хозяйственной постройки. Сооружается на краю поля, часто без окон, служит в качестве хранилища для сельскохозяйственных инструментов и укрытия в случае непогоды, а также использовалось как пункт для слежения за полем или виноградником непосредственно перед сбором урожая. Характерен для Истрии, но в различных вариациях встречается на всём Адриатическом побережье под разными названиями: хорв. komarda, bunja, trim, cemeri, словен. hiška, koča. Кажун является одним из символов Истрии. Уменьшенная копия кажуна стала одним из популярных туристических сувениров. См. также Трулло (Италия) Примечания Ссылки Kažun Bunja Kamnito zatocišce Info Croatia — Kažun (suhozid) dio Mediteranske kulture
Hiška

Hiška (v Istri tudi kažun) je majhno pastirsko zatočišče iz kamna, eden od načinov suhe gradnje, ki se je v Sloveniji ohranil predvsem na Krasu in v Istri. Hiške običajno nimajo oken, ampak le eno vhodno odprtino. Zgrajene so na robu poljskih zemljišč in so namenjene zatočišču pred soncem ali slabim vremenom, spravilu orodja ipd. Podobne kamnite gradnje niso značilne samo za Kras in Istro, temveč se pojavljajo vzdolž celotne jadranske obale (z imeni komarde, bunje, cemeri, kažuni), v drugih sredozemskih državah (trolli, nuraghe), tudi ponekod v Severni Afriki, celo na Britanskem otočju, na Irskem in na Islandiji. Obstajajo arhitekturne različice, vendar pa je tehnika suhe gradnje povsod enaka. Večje hiške so v davnini služile kot stanovanje in predstavljajo izročilo stare kmečke arhitekture. Viri Juvanec, Borut: Hiška: pastirsko zavetišče na Krasu = shepherds shelter on the Karst, Slovenia, Univerza v Ljubljani: Fakulteta za arhitekturo, Ljubljana 2016. (COBISS) ISBN 978 961 6823 76 0 Glej tudi Živi muzej Krasa Kal Repnica Zunanje povezave Pastirske hiške na Krasu in v Istri Arhivirano 2019-04-09 na Wayback Machine. pridobljeno 9.4.2019 Hiška na spletni strani stoneshelter.org (angleško) pridobljeno 9.4.2019
Kažun

Kažun (plural kažuni) är namnet för en typ av traditionell stenbyggnad som återfinns i regionen Istrien i Kroatien. Liknande stenbyggnader finns på många ställen längs Kroatiens kust men går då under en mängd andra namn. Av de cirka 5000 kažuni som finns i Istrien, återfinns de allra flesta i den södra delen av halvön, särskilt i trakten runt Vodnjan, utanför Pula. Dessa stenbyggnader anses av flera vara Istriens välkändaste symbol. Byggnadsstruktur Byggnadsstrukturen har funnits sedan stenåldern och användes då som bostäder men har efter det använts som temporära regn- och vindskydd för folk och fä, samt som redskapsbod. Det finns inga strikta regler för hur byggnationen går till men de byggs utan fogbruk och är vanligtvis runda men förekommer även i andra former och toppas av en kupol. Grundplanen är oftast cirkulär eller rektangulär. De flesta är fristående men det är inte ovanligt att den är sammanbyggd med en eller två stenmurar. Oftast förekommer det små öppna fönster och endast dörren är av trä, om den har någon. En typisk kažun är byggd av ungefär 30 kubik sten till en vikt av 70 ton. Namn och geografisk spridning Liknande stenbyggnader finns längs Kroatiens kustland och övärld men går då under många olika namn. Till exempel på bland annat öarna Cres och Krk i Kvarnerbukten går de under namnet komarda (pl. komarde). Längs Dalmatiens kust, främst runt Šibenik, kallas de bunja (pl. bunje). På ön Hvar heter de trim (pl. trimi) och runt Dubrovnik, på öarna Kornati och halvön Pelješac går de under namnet kučarica (pl. kučarice). Även i västra Slovenien och in i Italien upp mot Alperna förekommer liknande byggnader som kallas hiška (pl. hiške) eller kutja (pl. kutje). Liknande byggnader återfinns även i södra Italien (kända som trullo), Malta, södra Frankrike, England, Skottland och Irland. Symbolvärde Kažuner har blivit populära turistmål i Istrien och ökat medvetandet om kulturarvet. Renoveringar och nybyggnationer har vidtagit för att bevara och öka intresset för kažuner, som blivit en välkänd symbol för Istrien. Små miniatyrer av kažuni säljs som souvenirer och förekommer i en variationsrik mängd. Referenser Externa länkar Information om kažun (engelska) Information om kažun (kroatiska)
Bregarca

Bregarca is a ski jumping hill from 1952 or 1953 with calculation point at K25 and located in Dolenja vas, Železniki, Slovenia. Hill is managed by ŠD Dolenja vas. History People in those places were jumping on the edge of farm fields and hill wherever they could. That's why they came up with idea to build a real ski jumping hill. At first Bloudek constructed a hill that was little bigger hill than Bregarca which stood outside of the village towards neighbour's village Selca. There were held some competitions but the didn't really establish, it was to far from village and also terrain configuration wasn't appropriate. That's why on an initiative of a local enthusiast Jože Megušar in the middle of the village at time a new Bregarca K20 hill was constructed by Stanko Bloudek. By various sources it isn't clear if it was built some claim in 1952 or by others in September 1953. People were so enthusiastic that they built this hill in eight days without machines and no money. Bloudek didn't believe it they were so fast and thought Megušar was mocking him until he didn't come and see. In December 2001 Peter Prevc made his first ski jumping steps on this hill. His personal best on this hill is 21 metres (69 ft). Thanks to his success it became from unknown and unimportant to very famous hill. It is standing just couple of hundred metres away from his home. The competitors in youngest categories are still competing every winter. Name Hill was named after a nearby standing Bregar farm on which owner's land that hill is standing. Bregarca is diminutive word for Bregar. References External links Bregarca skisprungschanzen.com
Bregarca

Bregarca je smučarska skakalnica iz leta 1952 ali 1953 s kalkulacijsko točko K25, ki se nahaja v naselju Dolenja vas v Občini Železniki. Skakalnico upravlja ŠD Dolenja vas. Zgodovina V teh krajih se je prej veliko skakalo na obronkih njiv in hribov. Prišlo je do ideje, da bi zgradili skakalnico. Bloudek je sprva narisal načrt za nekoliko večjo skakalnico kot je Bregarca, ki je bila zgrajena nekoliko stran iz vasi v smeri Selc. Tam so tudi bile tekme, a pravega zagona ni bilo saj je bila preveč oddaljena iz vasi, pa tudi konfiguracija terena ni bila prava. Zato je Stanko Bloudek na pobudo lokalnega zanesenjaka Jožeta Megušarja narisal načrt za tedaj novo skakalnico sredi vasi s tedaj kalkulacijsko točko pri K20. Nekateri viri trdijo da naj bi bila zgrajena leta 1952, drugi pa septembra 1953, ni jasno. Navdušenje je bilo tolikšno, da so skakalnico brez strojev in brez denarja zgradili v vsega osmih dneh. Bloudek temu ni mogel verjeti, saj je sprva mislil da se Megušar iz njega norčuje, zato je šel takoj tja, da se še sam prepriča. Decembra 2001 je na njej prve korake naredil Peter Prevc. Njegov osebni rekord na tej napravi znaša 21 metrov. Na račun njegovih uspehov je prej nepomembna skakalnica zdaj poznana po vsej Sloveniji in tudi v tujini. Stoji vsega nekaj sto metrov stran od njegovega doma. Tri leta po Prevčevem debiju so skakalnico prenovili in jo še danes uporabljajo za razna tekmovanja v najmlajših kategorijah, na katerih se vedno zbere spodobno število gledalcev. Ime Skakalnica je dobila ime po bližnji kmetiji Bregar, na čigar zemlji naprava tudi stoji. Ime je seveda mišljeno kot pomanjševalnica besede Bregar. Viri in opombe Zunanje povezave Bregarca skisprungschanzen.com
Spodnji Prekar

Spodnji Prekar (pronounced [ˈspoːdnji ˈpɾeːkaɾ]; German: Unterprekar) is a small settlement in the hills above the left bank of the Sava River in the Municipality of Moravče in central Slovenia. The area is part of the traditional region of Upper Carniola. It is now included with the rest of the municipality in the Central Slovenia Statistical Region. Name Spodnji Prekar was attested in historical sources as Precor in 1350, Prak in 1422, and Preckher in 1453, among other spellings. History Spodnji Prekar was already considered a separate village in the 19th century. Following administrative changes, Spodnji Prekar was again made a separate village in 1953, when it was formed from the territory of Sveti Miklavž. References External links Media related to Spodnji Prekar at Wikimedia Commons Spodnji Prekar on Geopedia
Сподњи Прекар

Сподњи Прекар (словен. Spodnji Prekar, нем. Unterpreker) је насељено место у општини Моравче, Средњесловенска регија, Словенија. Историја До територијалне реорганизације у Словенији био је у саставу старе општине Домжале. Становништво У попису становништва из 2011. године, Сподњи Прекар је имао 50 становника. Напомена: Године 1953. увећан за део насеља Свети Миклавж који је укинут. Референце Спољашње везе
Сподній Прекар

Сподній Прекар (словен. Spodnji Prekar) — поселення в общині Моравче, Осреднєсловенський регіон, Словенія. Висота над рівнем моря: 457,9 м. Посилання Статистичне бюро Республіки Словенія [Архівовано 11 жовтня 2013 у Wayback Machine.]
Пивоварна Лашко

Пивоварна Лашко (на словенски: Pivovarna Laško) е най-голямата пивоварна в Словения. Наименувана е на град Лашко, където е седалището ѝ. Пивоварната е основана през 1825 г. от Франц Гейер, производител на джинджифилови изделия и медовина. След края на Втората световна война през 1945 г. е пета по големина в Югославия, а до 1991 г. е най-големата пивоварна сред 28 югославски пивоварни. Въпреки това губи голяма част от югославския пазар през 1991 г., след като Словения обявява независимост, както и след Десетдневната война, последвала поради това. Продажбите се възстановяват през 90-те години. Laško Group притежава и няколко най-известните прроизводители на напитки в страната, включително: Pivovarna Union dd – втората по големина пивоварна в страната със седалище в Любляна. Radenska dd – най-големият производител на вода в страната, произвеждащ световноизвестната минерална вода – Radenska. Седалището на компанията е в град Раденци Vital Mestinje doo – производител на безалкохолни напитки Седалище – гр. Подплат Пивоварната участва в ежегодния фестивал на бирата и цветята (Pivo-Cvetje), провеждащ се всяко лято в Лашко. Това е едно от най-популярните събития за туристите, посещаващи Словения. Източници Външни препратки Пивоварна Лашко
Laško Brewery

Laško Brewery (Slovene: Pivovarna Laško) is the largest brewery in Slovenia. It is located in Laško and named after the town.The brewery was founded in 1825 by Franz Geyer, a gingerbread baker and mead producer. After World War II ended in 1945, Laško was the fifth-largest in Yugoslavia, and by 1991 it was the largest among 28 Yugoslav breweries. It lost much of the Yugoslav market in 1991 after Slovenia declared independence and during the resulting Ten-Day War, although sales rebounded during the 1990s. In 2016 Laško and Union were formally merged into Pivovarna Laško Union d.d. under the Owner Heineken. History of brewing in Laško In 1825, the physician and lecturer Franz Geyer set up a craft brewery in the former Valvasor Hospital (1st location – today's Hotel Savinja), where the first brewer in Laško probably brewed stone beer (Steinbier), which was otherwise known in Carinthia, for thirteen years. However, it is not known whether he did not know how to make technologically more demanding Bavarian beer as well. In 1838, the brewery was bought by Heinrich August Uhlich, who gave Laško beer a real reputation. As the owner of the bathhouse in Rimske Toplice, he served his beer to foreign guests and, due to his origin in Trieste, drove it to Trieste, a commercial center with connoisseurs of good food and drink. He also proved to be an enterprising wholesaler, as his beer was drunk even in Alexandria and Calcutta. The next owner, Anton Larisch, built a new brewery in 1867 at the foot of St. Kristofa and Šmihel (2nd location – former Volna), which at the time was the largest in Lower Styria. He was famous for the fact that he personally controlled the quality of the beer and even improved it, and he also increased the capacity of the brewery. In 1889, the brewery was bought by Simon Kukec, a brewer from Žal, a strongly Slovene-oriented nationalist. Because he was a good organizer, financier, businessman, and on top of that he was particularly fond of innovations, he is considered the most important figure in the history of the Laško brewery. He established a new type of beer and the first beer brand – thermal beer, which still lives today in its derivative form. Through many experiments, he found that thermal water improves the taste of beer. As a good entrepreneur, he was aware of the need to attract customers with unusual innovations. Therefore, he started to brew thermal beer as light and dark, and in both cases it was also stronger than ordinary beer. Brands Laško Zlatorog Eliksir Dark Light Jubilejnik Club Trim Malt Radler Bandidos Cuba Libre Ice Tequila Sun iC Cider Oda water The brewery participates in the annual summertime Festival of Beer & Flowers (Pivo-Cvetje) in Laško, one of the most popular events for tourists in the country. References External links Laško Brewery
Pivovara Laško

Pivovara Laško je najveća pivovara u Sloveniji sa sjedištem u Lašku. Heineken International je 13. travnja 2015. kupio 51,11% dionice s čime je najveća slovenska pivovara prešla u ruke nizozemske pivovare. Prisutan je na globalnom tržištu u 33 zemlje s brendiranim proizvodima: Laško, Bandidos, Export Pils, Oda i IC Cider. Ukupna prodaja piva u 2009. godini iznosila je 978.833 hL. Počeci poslovanja Pivovarne Laško datiraju iz 1825. godine, kada je posrednik i predavač Franz Geyer, prema pisanim izvorima, pionir piva u Laškom. Tijekom 185 godina postojanja, Pivovara Laško prerasla je iz lokalne pivovare u vodećeg proizvođača piva i drugih tvrtki u Pivovarni Laško, vodećem proizvođaču mineralnih voda, prirodnih voda i bezalkoholnih pića na slovenskom tržištu. Pivovarna Laško i Pivovarna Union, dana 8. srpnja 2016. Godine, pripojene su društvu Pivovarna Laško Union d.o.o. te su 100% dionica tvrtke prenesene u ruke Heinekena. Sjedište tvrtke je u Ljubljani na Pivovarnoj cesti 2. Izvori Vanjske poveznice
Pivovarna Laško

La birra Laško (in sloveno Laško pivo) è una birra slovena, che viene prodotta dalla Pivovarna Laško. La birra deve il suo nome alla città in cui è situato lo stabilimento, Laško, un centro di circa 3 300 abitanti situato nella parte centro-orientale della Slovenia, a pochi chilometri dalla città di Celje. Storia La birreria fu fondata nel 1825, quando il creatore Franz Geyer istituì un birrificio nell'ex Ospedale Valvasor. La Laško era il quinto produttore di birra della Jugoslavia divenendo il primo stabilimento per produzione nel 1991. A seguito dell'indipendenza della Slovenia e della conseguente perdita del mercato protetto dal governo della Repubblica Socialista Federale di Jugoslavia la birreria Laško ha dovuto fronteggiare un crollo delle vendite che si sono risollevate solo alla fine degli anni '90. La birra Lasko è commercializzata prevalentemente in Slovenia, in Croazia e in Italia nelle province di Trieste, Gorizia, Udine e Padova. Nel 2016 è stata fusa con la Pivovarna Union ed è divenuta di proprietà Heineken. Procedimenti legali per frode commerciale La Lasko viene commercializzata in Italia anche con il nome di Beersel Premium Lager dai negozi della catena Penny Market, nel 2014 il settimanale "Il Salvagente" in seguito ad analisi ha riscontrato che il grado Plato, la misura con cui si indica la reale concentrazione di birra nella bottiglia, è molto più basso di quello previsto dalla legge risultando una bevanda non prodotta come previsto da legge europea da fermentazione ma tramite un procedimento industriale in cui il grado alcolico viene indotto forzando il processo di idrolizzazione. Nello stesso anno (2014) è stato avviato la denuncia contro la Pivovarna Lasko per il reato di "frode in commercio. Altri marchi commercializzati Zlatorog Eliksir Dark Light Jubilejnik Club Trim Malt Radler La Pivovarna Laško è lo sponsor ufficiale del Košarkarski Klub Zlatorog Laško, squadra di basket della città di Laško. Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Pivovarna Laško Collegamenti esterni (SL) (EN) Sito ufficiale Pivovarna Laško. URL consultato il 1º maggio 2019 (archiviato dall'url originale il 4 giugno 2011).
Brouwerij Laško

Brouwerij Laško (Sloveens: Pivovarna Laško) is de grootste bierbrouwerij van Slovenië, gevestigd in de Sloveense gemeente Laško. Op de internationale markt is het bedrijf in 33 landen aanwezig onder de volgende merknamen: Laško (pilsener), Bandidos (mixdrank met bier), Export Pils, Oda (bronwater) en iC Cider. De totale bierverkoop besloeg in 2009 978.833 hl. De omzet van het bedrijf is voor 80% afkomstig uit het eigen land. Geschiedenis De wortels van de huidige brouwerij dateren volgens de overlevering uit 1825, toen Franz Geyer, een lokale bakker, begon met het brouwen van bier. Aanvankelijk deed Geyer dit slechts voor eigen consumptie, maar gaandeweg groeide het project uit tot een succesvol bedrijf. Ondanks het succes van het bedrijf werden de activiteiten echter in de jaren 1920 abrupt een halt toegeroepen. Concurrent Union, de bierbrouwerij van Ljubljana, was erin geslaagd een meerderheidsbelang in het bedrijf te krijgen, door in het geheim aandelen van de brouwerij van Laško te kopen. Zodra dit gelukt was, werden de deuren van de oorspronkelijke brouwerij Laško voorgoed door Union gesloten. Soortgelijke tactieken paste Union overigens ook bij de andere Sloveense brouwers toe. Verschillende inwoners van Laško lieten het er echter niet bij zitten, en probeerden opnieuw een brouwerij van de grond te krijgen. Dit lukte uiteindelijk in 1938. De in dat jaar opgerichte brouwerij groeide uit tot de brouwerij zoals we die nu kennen. Later werd de Ljubljaanse concurrent Union door Laško overgenomen. Overname door Heineken In 2015 werd brouwerij Laško overgenomen door Heineken. In eerste instantie nam Heineken een meerderheidsparticipatie van 51,1% voor een bedrag van 114 miljoen euro. Als dit goedgekeurd is door de toezichthouders, is Heineken verplicht een bod te doen op de overige aandelen. Externe link (sl) www.pivo-lasko.si
Browar Laško

Browar Laško Union (słoweń. Pivovarna Laško Union), do 2016 roku Browar Laško (słoweń. Pivovarna Laško) – największy w Słowenii producent napojów, grupa piwowarska z główną siedzibą w Lublanie oraz browar w miasteczku Laško w Południowej (Dolnej) Styrii, od którego pochodzi jego nazwa. Grupa powstała z połączenia browarów Laško i Union w 2016 roku i jest w posiadaniu koncernu Heineken. Browar Laško został założony w 1825 roku przez Franza Geyera, producenta pierników i miodów pitnych. W 1838 roku przejęty przez Heinricha Augusta Uhlicha, który rozpropagował markę. Ponownie otwarty w 1938 roku, podczas okupacji niemieckiej nazwa została zachowana. W 1945 roku zburzony w bombardowaniu alianckim, odbudowany wznowił produkcję rok później. Po II wojnie światowej był piątym co do wielkości browarem w Jugosławii, by w 1991 roku być największym spośród 28 jugosłowiańskich browarów. W 1990 roku sprzedawał ponad 1 milion hektolitrów piwa, jednak już rok później sprzedaż załamała się po wojnie dziesięciodniowej 1991 roku i utracie rynków po rozpadzie Jugosławii. Po wejściu Słowenii do Unii Europejskiej wraz z konkurencyjnym Browarem Union kontrolował 80% krajowego rynku. Po kryzysie finansowym posiadany przez państwo Browar Laško przejął swojego głównego lokalnego konkurenta, będącego również w posiadaniu słoweńskiego skarbu. W kwietniu 2015 roku został wraz posiadanym Browarem Union przejęty przez międzynarodowy koncern Heinekena, z wyceną ok. 220 mln EUR. Nowy właściciel następnie przejął udziały akcjonariuszy mniejszościowych, spłacił 185 mln EUR długu i w 2016 roku połączył ze sobą spółki Pivovarna Laško i Pivovarna Union. Utrzymano sprzedaż piwa pod markami obu browarów, natomiast zmniejszono zatrudnienie a butelkowanie piwa z Laška przeniesiono do Lublany. Marki Współczesne marki piw Laško Golding IPA Zlatorog Zlatorog temno Weißbier Zlatorog 0,0 Union Svetlo Nefiltrirano Brezalkoholno Pale Ale Red Ale Union Radler Bezeg 0.0 Limona Grenivka Kumara Grenivka 0.0 Inne napoje Sola (m.in. Limonada, Ice Tea) Zala Cydry: Jabolčni Tat Przypisy
Globoko, Radovljica

Globoko (pronounced [ɡlɔˈboːkɔ] or [ɡlɔˈbɔːkɔ]) is a small settlement on the left bank of the Sava River in the Municipality of Radovljica in the Upper Carniola region of Slovenia. Geography Globoko is located in a basin at the confluence of Dobruša Creek with the Sava River. Dobruša Creek flows through Globoko from the north, from the Otok Valley (Otoški graben). There are tilled fields on the terraces above the village. Name The name Globoko is shared by several villages in Slovenia (cf. Globoko ob Dravinji, Malo Globoko, etc.). The name arose through ellipsis of *Globoko selo (literally, 'deep village'), referring to a village located in a basin or hollow. Notable people Notable people that were born or lived in Globoko include: Valentin Benedičič (1903–1984), beekeeper References External links Media related to Globoko at Wikimedia Commons Globoko on Geopedia
Globoko, Radovljica

Globoko je naselje v Občini Radovljica in del krajevne skupnosti Mošnje. Na železniški postaji v Globokem je partizansko obeležje na mestu prehoda čez progo (EŠD 26980). Železniški most čez Savo v Globokem je bil med drugo svetovno vojno tarča zavezniškega bombardiranja, cestni most pa je v preteklosti pogosto odnesla narasla voda. Sklici in opombe Glej tudi seznam naselij v Sloveniji Viri Goran Lavrenčak: Globoko. Digitalni arhiv Radovljice.
Глобоко (Радовљица)

Глобоко (словен. Globoko, нем. Globokau) је насељено место у општини Радовљица, Горењска регија, Словенија. Историја До територијалне реорганизације у Словенији било је у саставу старе општине Радовљица. Становништво У попису становништва из 2011. године, Глобоко је имало 36 становника. Галерија Референце
Глобоко (Радовлиця)

Глобоко (словен. Globoko) — поселення в общині Радовлиця, Горенський регіон, Словенія. Висота над рівнем моря: 402 м. Посилання Статистичне бюро Республіки Словенія, населення, 2002 [Архівовано 4 березня 2016 у Wayback Machine.]
Razgledni stolp na Stolpniku

Razgledni stolp na Stolpniku je 25 metrov visok razgledni stolp, zgrajen na Stolpniku, najvišjem vrhu Konjiške gore, na 1012 metrih nadmorske višine. Zgraditi ga je dalo PD Slovenske Konjice leta 1997. Zgodovina Na vrhu Stolpnika je še po drugi svetovni vojni stal lesen stolp, ki pa je sčasoma propadel. Na pobudo Planinskega društva Slovenske Konjice in s podporo Občine Slovenske Konjice in okoliških občin so se pričele aktivnosti za postavitev novega razglednega stolpa, ki je bil končan ob 70-letnici planinstva v Dravinjski dolini. Gradnja Izvajalec gradbenih del je bil Kongrad d.d. iz Slovenskih Konjic, ki je opravil tudi montažo jeklene konstrukcije. Prenose materiala do gradbišča so s prostovoljnim delom večinoma opravili člani PD Slovenske Konjice. Vroče cinkanje je opravila družba Cerax d.d. iz Celja. Nadzornik je bilo podjetje Gea Biro d.o.o. Strelovodne instalacije je montirala družba Stik d.o.o. iz Slovenskih Konjic. Glavni sponzorji gradnje so bili Občina Slovenske Konjice, Občina Zreče, Unior Turizem Zreče in pa tisti posamezniki, katerih imena so zapisana na vsaki izmed 140-ih stopnic na stolpu z vmesno in zgornjo razgledno ploščadjo. Podatki višina zgornje ploščadi/observatorija: 25,0 m število nadstropij: zgornja in vmesna ploščad nadmorska višina: 1012 m struktura: vroče pocinkana jeklena konstrucija z armirano betonskimi točkovnimi temelji število vseh montažnih stopnic: 130 + 10 povečanih Vsi donatorji, ki so prispevali sredstva za gradnjo stolpa, imajo na stopnicah napisno ploščico s svojim imenom in priimkom oz. firmo. Glej tudi Seznam razglednih stolpov v Sloveniji Sklici Viri Ternovšek, Brane: Razgledni stolpi Slovenije: vodnik s transverzalo", Ljubljana, Tourist guide, 2021, (COBISS) Zunanje povezave