Cerkev Srca Jezusovega, Drežnica

Cerkev Srca Jezusovega v Drežnici je župnijska cerkev Župnije Drežnica. Cerkev stoji na gričku Gorica nad vasjo, na nadmorski višini 544 m. Ima vlogo romarske cerkve, zato je tudi tako velika glede na manjši kraj kot je Drežnica. Maše so vsak dan, razen ob ponedeljkih. Vsako nedeljo poje tudi zbor, ki trenuto šteje približno 25 članov. Drežniška cerkev je bila marca 1941 proglašena za božjepotno. Cerkev sv. Jurija Na mestu današnje cerkve je do leta 1911 stala cerkev sv. Jurija. Tistega leta so jo zaprli, saj je bila v slabem stanju zaradi potresa leta 1895. Zgrajena je bila leta 1495. Leta 1911 so se začeli načrti za novo cerkev in tako so staro podrli. Stara cerkev naj bi imela tudi orgle. Gradnja sedanje cerkve Leta 1892 je župniško službo prevzel Jožef Kalin, ki je dal pobudo za gradnjo nove cerkve. Gradnja se je začela leta 1911. Za ime Srce Jezusovo so se odločili zaradi velike razširjenosti čaščenja Srca Jezusovega v tistem času. Načrte je zasnoval graški arhitekt Hans Pascher. Gradnjo je izvajalo podjetje Cadutti (Italija), veliko vlogo so imeli tudi domačini. Cerkev je bila posvečena, predenj je bila končana, ob božiču 1912. Posvetil jo je Carlo Margotti, tedanji goriški nadškof. Zaradi prve svetovne vojne so notranjost opremili kasneje. Leta 1986, ko je bil takratni župnik Janez Lapanje, so dogradili zvonik, ki je visok 50 metrov. Leta 1992 so kupili nov zvon, leto kasneje pa so mogočni cerkvi dodali zunanjo osvetljavo. Cerkev so močno prizadeli tudi potresi v letih 1976, 1998 in 2004. Arhitektura Cerkev je zasnovana kot triladijska bazilika. Franc Lazarini, umetnostni zgodovinar, zapiše, da je cerkev ena izmed najpomembnejših in najkvalitetnejših sakralnih objektov poznega historicizma pri nas. Zunanjost Stavba ima belo podobo in bakreno streho, na kateri se že pojavljajo posledice oksidacije. Stavba ima številne bifore in trifore ter umetnostne in arhitekturne elemente, kot so neoromanske frizi, stebrički s kapiteli itd. Zvonik je zelo členjen in ima visoko streho. Notranjost Cerkev ima tri ladje, poleg glavnega oltarja sta na levi oltar sv. Marije in na desni oltar sv. Jožefa. Vse ladje so precej bogato obokane. Glavni oltar je iz marmorja in opremljen z mozaiki Ivana Novelija. Na njem je podoba Jezusa, ki ga obkrožajo angeli, spodaj pa je naslikan Krn skupaj z drežniškimi vaščani. Mozaik nad vhodom pa je delo kiparja Franceta Kokalja. Cerkev sta poslikala Zoran Mušič in Avgust Černigoj leta 1942, del pa tudi Emma Galovich Galli, goriška slikarka. Kobariški mizar Franc Koren je izdelal klopi, spovednico in prižnico. Cerkev je svetla zaradi velikega števila oken. V cerkvi je tudi posebnost – križev pot v steklu, ki je edinstven primer v Sloveniji. Stebriščni vhod ima tri arkade. V srednjem delu vhodnega pročelja je rozeta. Trikotno čelo z romanskim frizom ter trifornim oknom je najvišji del cerkve. Orgle Orgle cerkve so nekaj posebnega, saj so tako kot cerkev velike za tisti konec. Imajo dva manuala, kot edine v celi Občini Kobarid, najbližje dvomanualne so tolminske. Orgle je leta 1932 izdelalo podjetje Cecilia Gorica, ki je v Sloveniji svoj pečat pustilo predvsem na Primorskem. Načrt za omaro je naredil že prej omenjen arhitekt Pascher. So pnevmatske in imajo 29 registrov. Posebnost so kar štiri miksture. Zanimivost so tudi različna imena registrov (nemška ali italijanska). Galerija Sklici in viri Kurinčič Jože: Inter Montes; Sakralna dediščina na Drežniškem, str. 336 do 348 - Občina Kobarid, Kobarid 2025. COBISS Škulj, Edo; Dobravec Jurij: Orgle Slovenije, Pipe Organs of Slovenia - Ars Organi Sloveniae, Srednja vas v Bohinju 2018 (COBISS) ISBN 978-961-288-543-4 Zunanje povezave https://zupnija-dreznica.rkc.si/ https://www.orgle.si/