NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Avče Pumped Storage Plant

The Avče Pumped Storage Plant (Slovene: Črpalna Hidroelektrarna Avče, abbreviated ČHE Avče) is a pumped-storage power plant near the village of Avče in western Slovenia. The power plant was completed in June 2009 and it was put into commercial use in April 2010. The main building contractor was Primorje Ajdovščina. The powerplant is the first of its kind in Slovenia. It pumps water from a height of 105 metres (344 ft) above sea level near the village of Avče to a height of 625 metres (2,051 ft). The reservoir is close to the village of Kanalski Vrh, and it holds a little over 2 million cubic meters of water. The generator generates 185 megawatts (248,000 hp) when producing electricity and uses 180 megawatts (240,000 hp) when pumping water. The same turbine is used for pumping and generating electricity. The efficiency of the process is 77%, which means it is profitable to operate when the electricity generated costs 30% more. The reservoir has the capacity to operate for 15 hours at full power, and the discharge rate is around 40 cubic meters per second. The plant was designed to operate from 6 to 10 hours at a time, usually filling the reservoir at the end of the week. The cost of the Avče pumped storage plant was €122 million. References
Avče szivattyús energiatározó

Az Avče szivattyús energiatározó (szlovénül: Črpalna Hidroelektrarna Avče, röv.: ČHE Avče) Szlovénia nyugati részén található, üzemeltetője a SENG Soške elektrarne Nova Gorica d.o.o. Történet A projekt 2004. augusztus 1-jén kapta meg az engedélyt. Ezt követően 2004. szeptember 22-én helyezték el az építkezés alapkövét. 2004 decemberében megkötötték a kivitelezési szerződéseket és 2005 januárjában megkezdődtek az építkezés munkálatai. Az erőműnek 2008 decemberéig kellett volna elkészülnie, de végül csak 2010 áprilisában lehetett használatba venni. A SENG összesen végül 122 millió eurót költött a beruházás finanszírozására. Műszaki tartalom Felső tározó A felső medence északra található a Kanalski Vrhtól a Banjšice-fennsíkon. Mivel a fennsík nem teljesen zárt, két gát épült rá homokkő és görgeteg felhasználásával. A vízszigetelés érdekében a felszínt aszfaltbetonnal borították. A felső tározó hasznos térfogata 2,17 millió m³. A legmagasabb vízállásszint 625 m. Alsó tározó Alsó tározóként egy régebb óta meglévő tározóteret használnak, amely az Ajba tározó a Plave vízerőműn a Soča folyónál. A 45 m magas gát két kamrával rendelkezik. Vízhozzávezetés és víznyomó alagút A felső tározótól az erőműig egy 2216 m hosszú, 2,6–3,3 m átmérőjű nyomóalagút vezeti a vizet. A hasznos esésmagasság az 521 m-t is elérheti. Az erőmű Az erőmű a Soča folyó bal partján található. Az erőműben egy 18 m átmérőjű, 80 m mély reverzibilis Francis-Turbina található, melynek teljesítménye turbinaüzemben 185 MW szivattyúüzemben pedig 180 MW. A szivattyú-turbina maximális vízárama szivattyúüzemben 34 m³/s turbinaüzemben 40 m³/s. A névleges fordulatszám 600 fordulat/perc, a vízmennyiség függvényében azonban néhány százalékkal (+/-) változtatható. A mechanikai energiából elektromosságot és viszont egy asszinkron motorgenerátor állít elő, melynek névleges teljesítménye 195 MVA. Évente 553 GWh elektromos energia érkezik a szivattyús energiatározóba, melyből a veszteségek után 426 GWh energiát képes az erőmű a szükséges időszakokban a hálózatra visszatermelni. ez éves szinten 77%-os rendszerhatásfokot jelent. Hálózati csatlakozás Az erőmű 110 kV feszültségű 200 MVA teljesítményű transzformátor segítségével kapcsolódik az országos hálózathoz. Jegyzetek Fordítás Ez a szócikk részben vagy egészben a Pumpspeicherkraftwerk_Avče című német Wikipédia-szócikk ezen változatának fordításán alapul. Az eredeti cikk szerkesztőit annak laptörténete sorolja fel. Ez a jelzés csupán a megfogalmazás eredetét és a szerzői jogokat jelzi, nem szolgál a cikkben szereplő információk forrásmegjelöléseként. Hivatkozások Az Avče Szivattyús energiatározó üzemeltetőjének honlapja Képek az Avče SZET építéséről Képek az Avče SZET végszereléséről
Črpalna hidroelektrarna Avče

Črpálna hidróelektrárna Ávče, zgrajena leta 2009 ob Soči pri naselju Avče, je elektroenergetska naprava, ki v času nizke porabe in cene elektrike črpa vodo v umetno zgornjo akumulacijo na Kanalskem vrhu, v času visoke porabe elekrične energije in njene visoke vrednosti pa v turbinskem delovanju proizvaja električno energijo. Tehnični podatki Črpalna hidroelektrarna ima moč 185 MW, kadar proizvaja električno energijo in moč porabe 180 MW, kadar črpa vodo iz akumulacije Ajba navzgor. Spodnja akumulacija je jezero za HE Plave, zgornja akumulacija, ki lahko shrani 2,2 milijona kubičnih metrov vode, pa je umetno jezero na Banjški planoti. Višinska razlika med akumulacijama oz. bruto padec je 521 metrov. Skupna shranjena potencialna energija v ČHE Avče je približno 3 GWh. Cena postavitve črpalne hidroelektrarne Avče je bila 122 milijonov evrov. Obratovanje Izkoristek ČHE Avče je po podatkih lastnika (Soške elektrarne) v letnem povprečju 77 %, kar pomeni, da se obratovanje izplača, če je proizvedena električna energija vsaj 30 % dražja kot je energija med črpanjem, npr. ob obilici sončne energije, ponoči in med prazniki. Prostornina zgornje akumulacije dovoljuje proizvodnjo s polno močjo do največ 15 ur, če se povsem izprazni poln bazen. Ponovno polnjenje praznega bazena zahteva okoli 17 ur. Dnevni režim delovanja je že glede na cenovna razmerja tak, da bo v vsakem načinu ČHE delovala 6 do največ 10 ur; torej je možno izkoristiti tudi večdnevno ali tedensko optimiranje delovanja, s polnjenjem ob koncu tedna in postopnim praznjenjem tekom tedna. Zaradi okvar na turbinsko-generatorskem postroju je bila ČHE zaradi popravil ustavljena avgusta 2011. Popravila so še v garancijskem roku in na račun dobavitelja strojne opreme opravili pri japonskem podjetju Mitsubishi. Opombe in viri
Portoval Stadium

Portoval Stadium is a multi-purpose stadium in Novo Mesto, Slovenia. It is currently used mostly for football matches and is the home ground of NK Krka. The stadium was built in 1960 and currently holds 1,000 spectators and has 760 seats. In 2024, the stadium was expanded and received a roof. References External links Portoval Stadium at Soccerway Portoval Stadium at Stadioni.org (in Slovene)
Stadion Portoval

Stadion Portoval – wielofunkcyjny stadion w Novym Meście, w Słowenii. Został otwarty w 1958 roku. Obiekt może pomieścić 1500 widzów, z czego 500 miejsc jest siedzących. Na stadionie swoje spotkania rozgrywają piłkarze klubu NK Krka oraz piłkarki drużyny ŽNK Krka. Przypisy
Stadion Portoval

Stadion Portoval (tudi Stadion Portovald) je atletsko-nogometni stadion v Novem mestu. Na njem domujeta NK Krka ter ŽNK Krka. Stadion ima kapaciteto 1500 gledalcev, od česar je 500 sedežev, ima tudi razsvetljavo za nočne tekme. V neposredni bližini je pomožno igrišče z umetno travo, ki služi kot igrišče za trening, ki je tudi opremljeno z umetno razsvetljavo. Zgodovina Stadion je bil zgrajen leta 1958. V sezoni 1993/94 so se na stadionu igrale tekme 1. SNL, saj je bil v tej sezoni NK Krka prvoligaš. Leta 2001 je bila na Portovalu povratna polfinalna tekma slovenskega pokala, na kateri je NK Krka gostil NK Hit Gorica. Tekmo si je takrat ogledalo okoli 700 gledalcev. Viri »Portoval«. stadioni.org. Pridobljeno 28. maja 2013.
Gimnazija Kranj

Gimnazija Kranj je prva od dveh gimnazij v Kranju. Poslopje današnje gimnazije stoji v novem poslovnem delu Kranja ob Koroški cesti. Na zahodni strani jo omejuje Slovenski trg, južno ležita Hotel Creina in Mestna knjižnica Kranj. Severno od trga leži zgradba Mestne občine Kranj. Danes je kranjska gimnazija ena največjih slovenskih gimnazij. V 33 učilnicah, treh telovadnicah, konferenčni dvorani in večnamenskem prostoru poteka pouk za 34 oddelkov, v katerih je vpisano okoli 1000 dijakov. Gimnazija Kranj je ena izmed treh slovenskih gimnazij, ki izvaja program mednarodne mature. Ravnatelj Gimnazije Kranj je mag. Aljoša Brlogar Zgodovina Gimnazije Kranj ustanovljena 10. 8. 1810 leta, delovala v župnišču 18. 11. 1812 spremenjena v primarno šolo, 12. 9. 1861 ustanovitev klasične nižje gimnazije 1870 nastane nižja realna gimnazija s slovenskim učnim jezikom 21. 7. 1894 popolna klasična? gimnazija 27. 4. 1896 začetek gradnje sedanjega gimnazijskega poslopja 18. 9. 1897 slovesna otvoritev nove gimnazije 1903 dozidava severnega trakta 27. 4. 1941 Nemci prepovedali delovanje gimnazije 1979 dograjen prizidek na zahodni strani 1981-1982 zgrajene naravoslovne učilnice in nova kuhinja 1986-1990 popolna obnova in prenova gimnazije Nekdanji dijaki Gimnazije Kranj Marko Aljančič - biolog, fotograf Boris Lavrič - matematik Miloš Kovačič - farmacevt, poslovnež Dušan Petrač - fizik, zaposlen pri ameriški vesoljski agenciji NASA Janez Bohorič - dolgoletni direktor podjetja Sava Kranj Robert Friškovec - zaporniški duhovnik Lučka Kajfež Bogataj - klimatologinja, Nobelova nagrajenka Petar Milić - pianist France Pibernik - pesnik, pisatelj Zmago Puhar - slikar Živa Rogelj - televizijska voditeljica, novinarka Peter Šemrl - matematik Ljubo Sirc - ekonomist Andrej Šifrer - pevec France Štiglic - režiser Jurij Šorli - zdravnik Manca Izmajlova - pevka Danilo Švara - skladatelj, dirigent Samo Login - programer, ustanovitelj Outfit7 Iza Login - ustanoviteljica Outfit7 Boštjan Gorenc (Pižama) - komik, pisatelj in prevajalec Športniki Nataša Kejžar - plavalka Alenka Kejžar - plavalka Tadej Valjavec - kolesar Borut Petrič - plavalec Darjan Petrič - plavalec Gregor Fučka - košarkar Marko Milič - košarkar Tomo Česen - alpinist Boštjan Goličič - hokejist Žiga Jeglič - hokejist Marija Štremfelj - alpinistka Andrej Štremfelj - alpinist Nejc Zaplotnik - alpinist Matej Mohorič - kolesar Cene Prevc - smučarski skakalec Politiki Ernest Petrič - diplomat, predsednik ustavnega sodišča Jelko Kacin - evroposlanec Ivo Bizjak - nekdanji minister Janez Potočnik - evropski komisar Andrej Šter - nekdanji minister Karl Erjavec - predsednik stranke DeSUS Branko Grims - poslanec Franc Kramar - župan Borut Sajovic - župan Peter Vencelj - nekdanji minister, matematik Zunanje povezave Gimnazija Kranj
Гимназија Крањ

Гимназија Крањ (словен. Gimnazija Kranj) је једина општа гимназија у Крању. Гимназија је позната по томе да је прва гимназија у Словенији у којој се словеначки језик користио као наставни језик. Зграда данашње гимназије стоји у новом пословном делу Крања у Корошкој цести. На западној старни јој се налази Словенски трг, јужно лежи Хотел Цреина. Северно од трга стоји зграда општине Крањ. Данас је крањска гимназија једна од највећјих словеначких гимназија. Гимназија располаже са 33 учионица, три сале за физичко, салом за конфреренчне састанке и вишнаменском простору. Школу похађа 1012 ученика који су раздељени у 34 разреда. Историја Гимназије Крањ основана је 10. 8. 1810. године, радила је у парохији 18. 11. 1812. промењена у примарну школу, 12. 9. 1861. основана класична нижа гимназија 1870. настане нижа реална гимназија с словенчким као наставним језиком 21. 7. 1894. постаје потпуна класична гимназија 27. 4. 1896. почетак градње данашње гимназиске зграде 18. 9. 1897. свечано отварње нове гимназије 1903. се дозидава северни тракт 27. 4. 1941. За време окпупације Југославије од стране Трећег рајха забрањује се рад гимназије 1979. дограђен наставак на западној страни 1981.-1982. саграђене учионице за природне науке и нова кухиња 1986.-1990. потпуна обнова и реновирање гимназије Познати бивши ученици Гимназије Крањ Аленка Кејжар - пливачица Тадеј Ваљавец - бициклиста
St.-Josef-Kirche (Ljubljana)

Die St.-Josef-Kirche (slowenisch: Cerkev sv. Jožefa) ist eine römisch-katholische Kirche im Stadtteil Poljane von Ljubljana, der Hauptstadt Sloweniens. Sie gehört als Klosterkirche zur Niederlassung Rezidenca Svetega Jožefa des Jesuitenkollegs in Ljubljana. Das neoromanische Gebäude ist mit 68,5 m die längste Kirche der Erzdiözese Ljubljana, hat die größte Kuppel und den zweithöchsten Glockenturm in der Diözese. Sie steht in der Ulica Janeza Pavla II, ehemals Ulica Zrinjskega. Geschichte Nach dem Laibacher Erdbeben von 1895 begannen auf Wunsch des Laibacher Bischofs Jakob Missie Planungen für den Bau einer neuen, von Jesuiten geführten Kirche, in der Gedenkfeiern zum Jahrestag des Erdbebens und Bittgottesdienste gegen Erdbeben abgehalten werden sollten. Nach der Grundsteinlegung im Jahr 1912 wurde der Bau nach den Plänen des österreichischen Architekten und Benediktiners Anselm Werner bis 1914 weitgehend fertiggestellt. Aufgrund des Ausbruchs des Ersten Weltkriegs übernahm die österreichisch-ungarische Armee das Gebäude und nutzte es bis als Kaserne und Lebensmittellager. Bis zum Jahr 1921 blieb das Anwesen unter Militärverwaltung; erst im folgenden Jahr wurde die Kirche geweiht. 1925 wurde nach Plänen des Architekten Jože Plečnik neben dem Ordenshaus der Jesuiten, der Residenz, das erste Exerzitienhaus in Slowenien gebaut. 1941 entwarf Plečnik den Hauptaltar der Kirche mit einer Statue des Bildhauers Božidar Pengov. 1949 wurde die Kirche mit den umliegenden Gebäuden verstaatlicht und bis 1991 für verschiedene Aktivitäten genutzt, unter anderem als Standort für Filmstudios, eine Entbindungsklinik und ein Institut für Familienplanung. Nach 1996 wurde das Anwesen privatisiert, komplett renoviert und den Jesuiten zurückgegeben. Im Jahr 2000 wurde die Kirche erneut geweiht. Jesuitenkolleg Ljubljana Die Gebäude sind heute Standort des Jesuitenkollegs Ljubljana (Jesuitski Kolegij) mit Studenten-Wohnheim und Exerzitienhaus. Weblinks Website der Jesuitenresidenz St.Josef, Ljubljana Jesuits in Europe - Slovenia Einzelnachweise
Chiesa di San Giuseppe (Lubiana)

La chiesa di San Giuseppe (in sloveno Cerkev sv. Jožefa) è una chiesa gesuita di Lubiana, dipendente dalla parrocchia di San Pietro: ad essa è associato un centro culturale gesuita. Costruita tra il 1912 e il 1922 in stile neoromanico, è la chiesa più lunga dell'arcidiocesi di Lubiana, oltre che quella con la cupola più grande e con il secondo campanile più alto: fu requisita dall'esercito tra il 1915 e il 1921 e poi dal governo comunista nel 1949, che ne fece un cinema e casa cinematografica: con l'indipendenza slovena nel 1991 e a seguito di una visita di papa Giovanni Paolo II tornò nuovamente ai gesuiti. Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file sulla chiesa di San Giuseppe
Cerkev sv. Jožefa, Ljubljana

Cerkev sv. Jožefa v Ljubljani je cerkev, ki je del Duhovnega središča svetega Jožefa, katerega oskrbujejo jezuiti. Teritorialno cerkev spada na področje Župnije Ljubljana - Sv. Peter, ki je del Ljubljanske nadškofije. Z 68,5 m je najdaljša cerkev ljubljanske nadškofije, ima največjo kupolo in drugi najvišji zvonik. Zgodovina Po ljubljanskem potresu leta 1895 so po pozivu ljubljanskega škofa Jakoba Missie pričeli z gradnjo novo cerkve, ki bi bila namenjena t. i. potresni pobožnosti, vsakoletni spominski slovesnosti ob obletnici potresa. 4. avgusta 1912 je škof Anton Bonaventura Jeglič blagoslovil temeljni kamen in leta 1914 so cerkev po načrtih avstrijskega arhitekta in benediktinca Anzelma Wernerja že večinoma dokončali. Zaradi izbruha prve svetovne vojne pa je Avstro-ogrska kopenska vojska prevzela zgradbo in jo uporabila kot vojašnico za 200 vojakov ter prehrambeno skladišče. V vojaški upravi je ostala vse do leta 1921; naslednje leto je škof Jeglič cerkev končno blagoslovil 7 let po izgradnji. Leta 1941 je arhitekt Jože Plečnik izdelal načrt glavnega oltarja sv. Jožefa. Kip zanj je izdelal kipar Božidar Pengov. V začetku 20. stoletja je v njej več desetletji kot organistka službovala Ana Roner Lavrič. Po drugi svetovni vojni je socialistična oblast leta 1949 nacionalizirala cerkev in bližnje cerkvene zgradbe. V njej je nato do leta 1991 deloval prvi slovenski filmski studio Viba film. (kasneje je bilo v njej skladišče filmskih kulis), leta 1996 ob prvem obisku papeža Janeza Pavla II., so cerkev in zgradbe denacionalizirali, cerkev v celoti prenovili ter območje vrnili jezuitom. Leta 2006 so o zgodovini cerkve posneli dokumentarni film Film pred oltarjem, delo Metoda Pevca. Cerkev ima trenutno 5 železnih zvonov jeseniške livarne Kranjska Industrijska Družba. Pojejo v uglasitvi c1 - d1 - e1 - g1 - b1. Konstrukcija z zvonovi zavzema najvišji dve nadstropji zvonika. Nekoč je imela cerkev podobno uglašene zvonove iz Samassove livarne (edina razlika je bila, da je mali zvon pel v tonu a1) Sklici in opombe Zunanje povezave Predstavnosti o temi Cerkev sv. Jožefa, Ljubljana v Wikimedijini zbirki
Црква светог Јожефа (Љубљана)

Црква светог Јожефа у Љубљани је језуитска црква. Изградњу је почео бенедиктанац Анзелм Вернер 1912. Почетком Првог светског рата, црква је била још неопремљена и користила је као војна касарна и магацин. 1915. језуити су је дали на располагање граду, који ју је употребио са прехрамбено складиште. Црква је врачена језуитском реду 1921. и годину касније почели су са Богослужјем. 1925. доградили су здање (редовну кућу) по нацртима архитекте Јожета Плечника а 1941. још главни олтар. 1949. комунистичка власт запленила је све имање, које је у целости врачено језуитима тек 2002. Спољашње везе Срква св. Јожефа Архивирано на веб-сајту Wayback Machine (4. март 2007) (језик: словеначки)
Edvard Kardelj Square

Edvard Kardelj Square (Slovenian: Trg Edvarda Kardelja) is the main square in Nova Gorica, and it's popularly known as the Meadow (Slovenian: Travnik): it sits where the former Grassigna cemetery, destroyed in World War I, used to be, and in fact Erjavčeva ulica, the main road leading to it, used to be the road linking Gorizia city centre to the graveyard. Named after the Slovene partisan and politician Edvard Kardelj, on the square there is the Nova Gorica City Hall, the Slovene National Theatre and the Public Library France Bevk. References
Piazza Edvard Kardelj

Piazza Edvard Kardelj (in sloveno trg Edvarda Kardelja), nota più popolarmente come Travnik (ossia "campo"), è una delle piazze più importanti di Nova Gorica, sita all'incrocio tra via Erjavec (Erjavčeva ulica) e via Kidrič (Kidričeva ulica). Su di essa si sviluppano numerosi edifici di importanza politica e culturale per la città, tra cui il Municipio, il Teatro Nazionale Sloveno e la Biblioteca France Bevk. La piazza sorge, come gran parte del centro della città, sul vecchio cimitero della Grassigna, distrutto durante la prima guerra mondiale, al quale conduceva proprio la via Erjavec, al tempo nota come via del Camposanto. Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Piazza Edvard Kardelj
Trg Edvarda Kardelja, Nova Gorica

Trg Edvarda Kardelja je glavni trg v Novi Gorici, bolj znan kot Travnik. Stoji tam, kjer je bilo nekoč pokopališče Grassigna, uničeno v prvi svetovni vojni, in pravzaprav je bila Erjavčeva ulica, glavna cesta, ki je vodila do njega, nekoč cesta, ki je povezovala središče Gorice s pokopališčem. Poimenovan po slovenskem partizanu in politiku Edvardu Kardelju, na trgu pa stojijo mestna hiša, Slovensko narodno gledališče Nova Gorica in Goriška knjižnica Franceta Bevka. Sklici Zunanje povezave Predstavnosti o temi Trg Edvarda Kardelja v Wikimedijini zbirki
Univerzita v Mariboru

Univerzita v Mariboru (slovinsky: Univerza v Mariboru) je slovinská druhá největší univerzita, založená v roce 1975 v Mariboru ve Slovinsku. V současné době má 17 fakult. Historie Kořeny univerzity sahají do roku 1859, kdy byl za podpory mariborského biskupa a vlastence Antona Martina Slomška založen teologický seminář. Na konci 50. a na počátku 60. let bylo založeno více fakult; ekonomické, obchodní a technologické fakulty v roce 1959, fakulty agronomie a práva v roce 1960 a fakulta pedagogiky v roce 1961. Slavnostní otevření univerzity proběhlo 19. září 1975. Sedmdesátá léta byla dekádou exponenciálního nárůstu počtu vysokých škol v bývalé Jugoslávii když vedle univerzity v Mariboru otevřely své brány univerzity v Osijeku, Rijece, Splitu, Mostaru, Podgorici, Bitole, Banja Luce, Kragujevaci a Tuzle. Rektory univerzity v Mariboru byli Dali Džonlagić, Alojz Križman, Ludvik Toplak, Ivan Rozman a Igor Tičar. Na konci roku 2017 a na začátku roku 2018 působil téměř jeden rok rektorem Jan Žan Oplotnik. V roce 2018 byl zvolen rektorem Zdravko Kačič. Reputace Univerzita vstoupila do 1% nejlepších institucí ve fyzice. Univerzita v Mariboru spolupracuje od roku 1998 na evropských rámcových programech a počet mezinárodních výzkumných projektů se každým rokem zvyšuje. Podle „Ranking Web of World Universities“ je v současné době (2021) na 1 006. místě světového žebříčku univerzit. Organizace Univerzita je rozdělena do 17 fakult: Fakulta zemědělství a biologie Fakulta umění Fakulta chemická a chemického inženýrství Fakulta stavební, dopravní techniky a architektury Fakulta trestního práva a bezpečnosti (v Lublani) Fakulta elektrotechniky a informatiky Fakulta ekonomiky a podnikání Pedagogická fakulta Fakulta energetické technologie Právnická fakulta Fakulta strojního inženýrství Fakulta medicíny Fakulta zdravotnických věd Fakulta organizačních věd (v Kranji) Fakulta logistiky (v Kršku a Celje) Fakulta přírodních věd a matematiky Fakulta cestovního ruchu (v Brežicích) Univerzita také zahrnuje několik přidružených zařízení, včetně univerzitní knihovny v Mariboru, studentských kolejí, výpočetního střediska, sportovního centra Leona Štukelje a dalších. Významní lidí Vyučující Darijan Božič, hudba Mylan Engel, filozofie Oto Luthar, dějiny Majda Pajnkiharová, ošetřovatelství Matjaž Perc, fyzika Zinka Zorková, lingvistika Absolventi Brigita Brezovac, profesionální kulturistka IFBB Darko Horvat, politik, ministr hospodářství Chorvatska Feri Horvat, politik Drago Jančar, autor Blaž Medvešek, plavecký šampion Ljudmila Novaková, politička Mária Pozsonec, politička Jurij Toplak, právník a volební expert Odkazy Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku University of Maribor na anglické Wikipedii. Související články Maribor Univerzita v Lublani Primorská univerzita Univerzita v Nove Gorici Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Mariborská univerzita na Wikimedia Commons Webové stránky univerzity v Mariboru Archivováno 20. 6. 2021 na Wayback Machine. (slovinsky a anglicky)