Szent Márton-templom (Mártonhely)

A mártonhelyi Szent Márton-templom a szlovéniai Mártonhelyen (ma szlovénül Martjanci, régi magyar neve a 19. század végi magyarosításig Martyáncz). A római katolikus plébániatemplom a 14. század végén épült gótikus stílusban. Falait Aquila János freskói díszítik, kinek alkotásai Magyarországon az Őrség területén, Veleméren is láthatóak. Aquila alkotásai európai szinten is kimagaslóak. A templom története Martjanci és a plébánia először 1365/66-ban jelenik meg a forrásokban, mint Scentmartun in dystrictu Sancti Martini, azaz ekkor már Tours-i Szent Márton volt a védőszentje. A presbitérium déli falán található „... Item Anno MOCCCLXXXXIIEditicata fuit ista ecclesia et c(etera) v(videlicet) t(em)p(or)e plebani Erasmi” felirat szerint, a településen keresztül vezető út melletti legszebb és legmagasabb helyen 1392-ben, Erazmus plébános idejében emeltek templomot a tiszteletére. A régi egyházközség fennhatóságába vagy 18 falu tartozott a környéken a felsőlendvai uradalmi iratok szerint. További adatokat az 1627., 1698. és 1756. évi vizitációk irataiból lehet megtudni. A vizitációs jegyzőkönyvek egy 1529-es, Szent Márton alakkal díszített főoltárról, valamint késő gótikus jegyeket hordozó, kőasztalon elhelyezett két mellékoltárról is szólnak. A 16. és a 17. század a reformáció időszaka, az akkori viszonyokról tanúskodik az 1643. január elsején, muravidéki nyelvjárásban kiadott, a szőlőskertek bérleti viszonyait rendező „martjanci szerzödés”, valamint irodalomtörténeti szempontból is értékes, a 16. és 18. század közötti időszakban, „kaj” írásmódban feljegyzett zsoltárokat tartalmazó „martjanci énekeskönyv”. A reformáció korában a lutheránusok és a reformátusok közötti viszálynak a kanizsai agák 1652. június 29-i levele vetett véget. 1673 után, amikor a templom újra a katolikus hitközséggé lett, az ellenreformáció liturgikus követelményeinek megfelelően a templomhajó ívelt mennyezetet (1702), majd a késő barokk korban új berendezést kapott. A mellékoltárokat a regedei Józef Digl alkotta meg 1749-ben, és 1750-ben. Az északi falon ma is olvasható, hogy azt 1791-ben Johannes Klein újította fel, aki szintén radkersburgi (regedei) mester volt. 1925-ben Joze Plecnik építész újította meg a főoltárt Szent Márton monumentális szobrával, ami jól illeszkedik a gótikus stílushoz. A második világháború előtti időszakban Music építész agyagcsövekből álló rendszerrel megoldotta az épület a szellőzését, így a nedvesség már nem veszélyezteti az értékes freskókat. Az épület leírása A messziről látható templomtorony gótikus homlokzatát a bejárat felett öt szinten díszítik ablakok. A finom ritmusban növekedő, nyújtott négyszög alakú, élszedett keretezésű ablakok közül a negyediket vakmérmű ékesíti. A legfelső, ötödik szinten a torony minden oldalán kőrácsos, csúcsíves ablak nyílik. A tornyot és a templomhajót, ami 1702-ig sík mennyezetű volt, kőpillérek támasztják a sarkokra derékszögben. A templomba a déli oldalról is nyílik bejárat. Ugyancsak a déli oldalon három gótikus ablak biztosítja a fény beáramlását a templom belsejébe. A keleti oldalon épült a szűkebb, egyterű és ötnyolcadban záruló presbitérium, az északi oldalán a sekrestyével. A szentély sarkait ugyancsak homokkőből faragott, többlépcsős pillérek támasztják. A karzatrészt mérműves ikerablak díszíti, ebben a többi ablakhoz hasonlóan legalább a 17. század végéig az apostolokat ábrázoló festett üveg volt. A presbitériumot belülről íves záródású ülőpadok, a sekrestye portálja és a fali szentségfülke tagolja. Az épülettagolások, a farkasfogas profilú ív, a zárókövek és a konzolok valószínűleg egy regionális építészműhely alkotásai. A templomépület muravidéki gótikus építészeti emlékek kiemelkedő darabja. A Parler család stílusában megalkotott levéldíszes, maszkos konzolok a ptuji búcsújáró templom empóriumában találhatókhoz hasonlítanak, és a bécsi építészet hatását tükrözik. Freskói A martjanci templom nemzetközi művészettörténeti jelentőségét mindenekelőtt falfestményeinek köszönheti. A freskók alkotója a 14. század utolsó évtizedében a radkersburgi (regedei) Aquila János volt, amint arról felirat is tanúskodik: „p(er) man(us) Johannis Aquile Rakespurga oriund(us) ...” A falfestmények az egyszerű hívőket megszólítását célozzák, rejtett utalásokkal jótékonykodásra ösztönözve őket. Nem csak a templom védőszentje, hanem Szent Dorottya, Szent Ilona, Szent Borbála, Szent Margit, Szent Apollónia, Szent Hedvig, és Árpád-házi Szent Erzsébet is megjelenik karitatív szerepben festményeken. A sekrestye ajtajának timpanonjában Mihály arkangyalt láthatjuk klasszikus pózban, a kezében mérleggel (pszichosztászia). Az egyetlen elbeszélő jellegű kompozíció a névadó Tours-i Szent Márton legendája: az északi falon a koldussal látható, a déli falon halottakkal, illetve a fal egy másik képén ő hal meg. Szent Márton és Szent Miklós egy-egy ablakközben is feltűnik. A szarkofágban Szenvedő Krisztus képe felett az eucharisztikus jelentőségű szőlőtőke ábrázolása jelenik meg. A déli fal fő festménye a vitézeket feltámasztó Szent Márton csodáját idézi. Az északi falon látható a templomot építtető Erasmus plébános alakja, amint bűnösként esedezik az Úr kegyelméért, a másik oldalon pedig jelképesen védőszentje, Szent Erasmus támogatja. A délnyugati falon lévő ablak felett Aquila János európai fontosságú önarcképe látható, a festőcéh címerévei és kezében a következő szalagfelirattal: „Omnes s(ancti) orate pro me Johanne Aquila pietore”. vagyis: Minden szentek, imádkozzatok értem, Aquila János festőért. A templomhajót a szentélytől diadalív választja el. A diadalív boltozatán Remete Szent Pál és Szent György egy-egy jelenete látható. A diadalív falán Szent Miklós mellett feltűnik Szentgróti Miklós kegyúr is. A szentély boltozatán az evangélisták szimbólumai láthatók: sas (János), szárnyas oroszlán (Márk), angyal (Máté), bika (Lukács); ezeket a boltsüvegek írásszalaggal kiegészített angyalábrázolásai fogják közre. A templom lelkipásztorai Plébánosok Wlasics János (1755-56) Czipoth Mátyás (1762-80) helyben született Mladetinc (Kismálnás) faluban Raffay György (1768-1773) Gáber Mihály (1779-1815) Miesz Mihály (1815-16) Novák Ferenc (1816) Szolár István (1816-17) Terplán János (1817-36) Horváth József (1836-74) Bagáry József (1874-1912) Horváth József (1912-32) Berdén András (1932-?) Káplánok Bekovits József (1757-62) Czipoth Ferenc (1778-79) helyben született Mladetincon Fábiánkovits János (1816) Tivadar József (1931) Az egyházközségből származó egyházi személyek Vrecsics János bántornyai plébános (szül. Mártonhelyen) Siftár János felsőszentbenedeki plébános (szül. Mártonhelyen) Borovnyák Mátyás szentsebestyéni plébános (szül. Málnás (Kismálnás) községben) Czipoth József felsőlendvai plébános (szül. Újtölgyesen) Borovnyák József felsőlendvai plébános (szül. Mártonhelyen) Források Az Aquila út ismertető táblája Veleméren ↑ Balazic: Janez Balazic: Martjanci plébániatemplom. Ford. Novák Császár Jolanda. Moravske Toplice: TIC Moravske Toplice. 2011. formátum: leporelló Magyarország vármegyéi, városai (Magyarország monográfiája); Vasvármegye, Budapest „Apollo” Irodalmi és Nyomdai Részvénytársaság 1898. ↑ Sulinet: Ismertebb magyar kötődésű műemlékek a Muravidék szlovénok lakta településein: Szent Márton gótikus templom. www.sulinet.hu (magyarul)