NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Planinski dom na Zelenici

Planinski dom na Zelenici (1536 m) je planinska postojanka, ki stoji na Zeleniškem sedlu med obmejnim grebenom Na Možeh na severu in ostenjem Begunjščice na jugu. Območje Zelenice je znano kot zimskošportno središče. Poleg urejenih smučarskih prog nudi tudi turno smuko z okoliških vrhov. Dom upravlja PD Tržič. Decembra 1999 je pogorel, vendar je bil kasneje tudi prenovljen. Dostopi 1.30 h: z Ljubelja (1058 m, Tržič) 3 h: iz doline Završnice (Žirovnica), mimo Tinčkove koče 3.30 h: od Valvasorjevega doma pod Stolom (1181 m), mimo Zabreške planine Prehodi 3 h: do Celovške koče (Klagenfurter Hütte, 1663 m) na avstrijskem Koroškem, čez sedlo Belščica 3.30 h: do Prešernove koče na Stolu (2174 m) 2 h: do Roblekovega doma na Begunjščici (1657 m) 15 min: do Doma pri izviru Završnice (1425 m) Vzponi na vrhove 2.30 h: Begunjščica (2060 m) 3.30 h: Stol (2236 m) 2 h: Vrtača (2181 m) Glej tudi seznam slovenskih planinskih postojank slovenska planinska pot Zunanje povezave Dom na Zelenici - Hribi.net www.pzs.si Planinski dom na Zelenici
Schronisko na Golicy

Schronisko na Golicy (słoweń. Koča na Golici, 1582 m) – schronisko turystyczne, które leży na mniejszym wypłaszczeniu południowego zbocza Golicy pod jej wschodnim szczytem – Krawką, o wysokości 1784 m n.p.m. Pierwotnie na tym miejscu znajdowało się tzw. Schronisko Niemieckie, które w 1892 wybudowało Niemiecko-Austriackie Towarzystwo Górskie (niem. Deutscher und Österreichischer Alpenverein, DÖAV), podczas gdy kranjskogorska filia Słoweńskiego Towarzystwa Górskiego (Slovensko planinsko društvo, SPD) w latach 1904/05 wybudowała na szczycie Golicy wybudowała swoje i nazwała je imieniem nestora słoweńskich turystów górskich, Franca Kadilnika. Oba schroniska zostały podczas drugiej wojny światowej podpalone. Na fundamentach niemieckiego Dolnego Schroniska zostało w latach 1982-1985 wybudowane nowe schronisko, otwarte na 60. rocznicę Towarzystwa Górskiego Jesenice, które nim dzisiaj zarządza. Opis Schronisko leży na widokowym południowym zboczu Golicy, tuż nad granica lasu. W tym miejscu w 1892 DÖAV wybudowało schronisko, które przed I wojną światową nazwano Schroniskiem Niemieckim. Bardzo to bolało słoweńskich alpinistów, dlatego filia SPD w Kranjskiej Gorze zdecydowała po swoim powstaniu w 1903, że wybuduje na szczycie Golicy słoweńskie schronisko. Wybudowano je w 1904, uroczyście zaś otwarto 18 czerwca 1905; nazwano je imieniem Franca Kadilnika (1825-1908), nestora słoweńskich alpinistów, który na budowę schroniska przeznaczył 7000 koron. Między obydwiema wojnami obydwoma schroniskami (niemieckie przemianowano na „dolne”) zarządzała jesenicka filia SPD. 13 czerwca 1943 partyzanci [[podpalenie}podpalili]] obydwa schroniska, by nie służyły Niemcom za schronienie. W 1979 na zjeździe PD Jesenice przyjęto wniosek o budowie na fundamentach dawnego Dolnego Schroniska nowego obiektu górskiego; rozpoczęto przygotowania, a w 1982 także budowę, którą dokończono w 1984. Uroczyste otwarcie nowego schronisko nastąpiło 3 czerwca 1984 na 60-lecie PD Jesenice. Schronisko jest otwarte od początku maja do połowy października. W przestrzeni dla gości jest 50 miejsc, bar, na lawach przed schroniskiem jest 80 miejsc; w 5 pokojach jest 26 łóżek, w zbiorowej noclegowni zaś 15 miejsc leżących; WC, umywalnia z zimną wodą; przestrzeń dla gości ogrzewa piec; woda bieżąca, system fotowoltaiczny z programu Phare i agregat prądotwórczy, towarowa kolejka linowa. Dostęp 1h30h: z Planiny pod Golicą (950 m), 3h30: z Planiny pod Golicą, koło Markeljnovej planiny i przełęczy Suhe. Zobacz też Słoweński Szlak Górski Bibliografia www.hribi.net Koča na Golici www.pzs.si Koča na Golici
Koča na Golici

Koča na Golici (1582 m) je planinska postojanka, ki leži na manjši vzravnavi južnega pobočja Golice pod njenim vzhodnim vrhom - 1.784 m visoko Krvavko. Prvotno je na tem mestu stala tim. Nemška koča, ki jo je leta 1892 zgradilo nemško-avstrijsko planinsko društvo, medtem ko jo je kranjskogorska podružnica Slovenskega planinskega društva v letih 1904/05 zgradila na vrhu Golice in jo poimenovala po starosti slovenskih planincev Francu Kadilniku. Obe koči sta bili med drugo svetovno vojno požgani. Na temeljih nemške Spodnje koče je bila v letih 1982-1984 zgrajena nova Koča, odprta ob 60. obletnici Planinskega društva Jesenice, ki jo danes upravlja. Dostopi 1h30h: s Planine pod Golico (950 m), 3h30: s Planine pod Golico, mimo Markeljnove planine in sedla Suhe. Glej tudi Slovenska planinska pot Seznam slovenskih planinskih postojank Zunanje povezave www.hribi.net Koča na Golici www.pzs.si Koča na Golici
Koča pri Triglavskih jezerih

Koča pri Triglavskih jezerih je horská chata nacházející se mezi Dvojnym jezerem a jezerem Močivec pod stěnou Male Tičarice v Dolině Sedmi Triglavských jezer v Julských Alpách, ve Slovinsku. Stavení je ve vlastnictví slovinského horského spolku PZS. Kapacita chaty činí 30 lůžek v pokojích a 170 ve společných noclehárnách. V zimě nabízí 18 míst. Restaurace má 150 míst ve 4 místnostech. Historie Původní chata byla postavena v roce 1880 Rakouským turistickým klubem. V letech 1955 a 1988 byla chata rozšířena a zmodernizována. Přístup po silnici a červené značce z autobusové zastávky Vogar Blato – 4 hodiny po červené značce a silnici z Planiny Blato – 4 hodiny po červené značce od Kosijeva domu na Vogarju – 4¼ hodiny po červené značce z Koče pri Savici přes Komarču – 3¾ hodiny po červené značce z Ukance přes Komarču – 4¾ hodiny po červené značce ze Staré Fužiny přes Kosijev dom na Vogarju – 6¼ hodiny po červené značce ze Staré Fužiny kolem Bohinjského jezero přes Komarču – 6¼ hodiny po červené značce z autobusové zastávky Trenta info središče údolím Zadjnice nebo Trebišnice – 6¾ hodiny po červené značce ze Soči přes Velika vrata – 7¼ hodiny Přechody po červené značce na Bregarjevo zavetišče na planini Viševnik – 1¾ minut po červené značce na Koča na Planini pri Jezeru (1685 m) – 1¾ hodiny po červené značce na Zasavsku koču na Prehodavcih – 2¼ hodiny po červené značce na Dom na Komni – 2½ hodiny po červené značce na Koču pod Bogatinom – 2½ hodiny po červené značce na Tržašku koču na Doliču – 5¼ hodiny po červené značce na Vodnikov dom na Velem polju – 5¼ hodiny po červené značce na Dom Planika pod Triglavom – 6½ hodiny Výstupy po červené značce na Malou Tičarici (2072 m) 1 hod. po červené značce na Malou Zelnarici (2310 m) 2 hod. po červené značce na Veliko Špičje (2398 m) 2½ hod. po červené značce na Malo Špičje (2312 m) 3¼ hod. po červené značce na Kanjavec (2568 m) 3¼ hod. po červené značce na Triglav (2864 m) 6½ hod. Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Koča pri Triglavskih jezerih na slovinské Wikipedii. Externí odkazy (slovinsky) Hribi.net, Koča pri Triglavskih jezerih (slovinsky) Seznam koč, zavetišč in bivakov, Koča pri Triglavskih jezerih (1685 m) Obrázky, zvuky či videa k tématu Koča pri Triglavskih jezerih na Wikimedia Commons
Triglav Lakes Lodge

The Triglav Lakes Lodge (Slovene: Koča pri Triglavskih jezerih) (1685 m) is a mountain lodge between Double Lake (Dvojno jezero) and the artificial Lake Močivec (jezero Močivec) below Mount Tičarica in the heart of the Julian Alps, northwestern Slovenia. The first structure was built in 1880 by an Austrian hiking club. In 1955 and 1988, it was rebuilt and expanded. It has four dining rooms with 150 seats, 13 rooms with 30 beds, and 13 larger sleeping rooms with 170 bunks. The lodge is open from the end of June until the start of October Starting points 3 h from the Savica Lodge via Komarča 6 h From the village of Stara Fužina via Vogar and the Dedno Polje Alp 5½ h Soča via the Velika Vrata Neighbouring mountains 1 h Mala Tičarica (2071 m) 1 h 2½ h Big Mount Špičje (2398 m) 3½ h Zelnarica (2320 m) 3–4 h See also Slovenian Mountain Hiking Trail References Slovenska planinska pot, Planinski vodnik, PZS, 2012, Milenko Arnejšek - Prle, Andraž Poljanec ISBN 978-961-6870-04-7 External links Triglav Lakes Lodge on Hribi.net Routes and Photos (slo) Triglav Lakes Lodge on Via-Alpina
Schronisko przy Jeziorach Triglavskich

Schronisko przy Jeziorach Triglavskich (słoweń. Koča pri Triglavskih jezerih 1685m) – schronisko turystyczne między Dvojnim triglavskim jeziorem i sztucznym jeziorem Močivec pod ścianą Tičaricy w środkowej części Alp Julijskich. Pierwsze schronisko w 1880 wybudował Austriacki Klub Turystyczny (niem. Österreichischer Touristenklub, ÖTK), w 1955 i 1988 schronisko powiększono i unowocześniono. Ma cztery przestrzenie dla gości ze 150 miejscami i barem. Noclegi oferuje w 13 pokojach i w 13 salach zbiorowych ze 170 miejscami. Schronisko ma też izbę zimową z 18 łóżkami. Schroniskiem zarządza PD (Towarzystwo Górskie) Lublana - Matica i jest obsługiwane od końca czerwca do początku października. Dostęp ze schroniska przy Savicy przez Komarčę (3h) ze Starej Fužiny przez Vogar i Dedno polje (6h) z Soczy przez Velika Vrata (5-6h) Szlaki na Malą Tičaricę (2071m) 1h na Veliko Špičje (2398m) 2.30h na Zelnaricę (2320m) 3-4h Zobacz też Słoweński Szlak Górski Bibliografia Koča pri Triglavskih jezerih na Hribi.net Towarzystwo Górskie Lublana-Matica www.pzs.si Koča pri Triglavskih jezerih
Koča pri Triglavskih jezerih

Koča pri Triglavskih jezerih (1685 m) je planinska postojanka med Dvojnim triglavskim jezerom in umetnim jezerom Močivec pod ostenjem Tičarice v osrednjem delu Julijskih Alp. Prvotno kočo je leta 1880 zgradil Avstrijski turistični klub, leta 1955 in 1988 so kočo povečali in posodobili. Ima štiri gostinske prostore s 150 sedeži in točilnim pultom. Prenočišča nudi v 13 sobah s 30 posteljami in v 13 skupnih spalnicah s 170 ležišči. Koča ima tudi zimsko sobo z 18 ležišči. Kočo upravlja Planinsko društvo Ljubljana-Matica in je oskrbovana od konca junija do začetka oktobra. Dostopi od Koče pri Savici čez Komarčo (3 h) iz Stare Fužine čez Vogar in Dedno polje (6 h) iz Soče čez Velika Vrata (5–6 h) Ture na Malo Tičarico (2071 m) 1 h na Veliko Špičje (2398 m) 2,30 h na Zelnarico (2320 m) 3–4 h Glej tudi Slovenska planinska pot seznam slovenskih planinskih postojank Zunanje povezave Koča pri Triglavskih jezerih na Hribi.net Koča pri Triglavskih jezerih (PD Ljubljana-Matica) Arhivirano 2015-12-22 na Wayback Machine. www.pzs.si Koča pri Triglavskih jezerih
Koča pri izviru Soče

Die Koča pri izviru Soče (deutsch Hütte an der Quelle des Soca) ist ein Gebirgsaußenposten in 886 m. i. J. Höhe unterhalb der Quelle des Flusses Soča in Trenta. Geschichte Die Hütte wurde im Jahre 1953 von einer italienischen Militäreinrichtung umgebaut und später wieder aufgebaut und erweitert. Sie wird vom Bergsteigerverband Jesenice verwaltet und vom 1. Mai bis Ende Oktober gepflegt. Die Hütte verfügt über einen 24-Sitzer-Essbereich und eine Bar. Sie bietet Unterkunft in zwei Zimmern mit 14 Betten und einem gemeinsamen Schlafzimmer mit 20 Betten. Zugang entlang der Asphaltstraße über den Vršičpass (nach Zadnja Trenta) zu Fuß vom Vršičpass circa 1:30 h oder von Log Čezsoški nach Trenta in 1:15 h Passage bis Zavetišče pod Špičkom (2064 m) 4 h Touren zur Quelle des Flusses Soča 10 min. auf den Planina Zapotok (1385 m) 2 h auf Bavški Grintavec über Planina Zapotok (2245 m) 5–6h Weblinks Koča pri izviru Soče Slowenischer Alpenverein PD Jesenice Dolina Soče
Schronisko przy źródle Soczy

Schronisko przy źródle Soczy (słoweń. Koča pri izviru Soče) – schronisko turystyczne koło źródła rzeki Soczy w Trencie. Schronisko w 1953 zaaranżowano w dawnym włoskim obiekcie wojskowym, później zaś je wyremontowano i powiększono. Schroniskiem zarządza PD (Towarzystwo Górskie) Jesenice i jest w użytku od początku maja do końca października. Jest w nim przestrzeń dla gości z 24 miejscami i barem. Oferuje noclegi w dwóch pokojach z 14 łóżkami i wspólnej noclegowni z 20 miejscami. WC, umywalnia z zimna wodą; pomieszczenia dla gości ogrzewane piecem; woda bieżąca, agregat prądotwórczy. Dostęp lokalną drogą asfaltową od drogi przez przełęcz Vršič (odbicie na Zadnją Trentę) pieszo z Vršiča (1,30 h) albo z Loga w Trencie (1,15 h) Sąsiednie obiekty turystyczne do schronu pod Špičkiem (2064 m) 4 h do źródła Soczy 10 min na halę Zapotok (1385 m) 2 h na Bavški Grintavec przez halę Zapotok (2245 m) 5-6 h Zobacz też Słoweński Szlak Górski Bibliografia PD Jesenice Dolina Sočy www.pzs.si Schronisko przy źródle Soczy
Koča pri izviru Soče

Koča pri izviru Soče (886m) je planinska postojanka pod izvirom reke Soče v Trenti. Kočo so leta 1953 preuredili iz italijanskega vojaškega objekta in jo pozneje obnovili in razširili. Kočo upravlja Planinsko društvo Jesenice in je oskrbovana od prvomajskih praznikov do konca oktobra. V njej je gostinski prostor s 24 sedeži in točilnim pultom. Nudi prenočišča v dveh sobah s 14 posteljami in skupno spalnico s 20 ležišči. Dostopi po lokalni asfaltni cesti iz ceste čez prelaz Vršič (odcep za Zadnjo Trento) peš iz Vršiča (1.30h) ali iz Loga v Trenti (1.15h) Odprta je od 22.4.2011 Pred velikonočnimi prazniki, kot zanimivost je na velikonočni petek na jedilniku samo riba Soška velika Postrv. Prehod do Zavetišča pod Špičkom (2064 m) 4h Ture do izvira reke Soče 10min. na planino Zapotok (1385m) 2h na Bavški Grintavec čez planino Zapotok (2245m) 5-6h Glej tudi Slovenska planinska pot seznam slovenskih planinskih postojank Zunanje povezave PD Jesenice Dolina Soče www.pzs.si Koča pri izviru Soče
Blaguško jezero

Blaguško jezero je jezero v naselju Blaguš v občini Sveti Jurij ob Ščavnici. Jezero je bilo zgrajeno v letih 1961−63 z zajezitvijo Blaguškega potoka, z namenom da bi se v jesenskem in pomladanskem dežju zbirala odvečna voda in v poletni suši namakala polja. Danes služi jezero predvsem ribolovu. V jezeru živijo krapi, ščuke, smuči, somi, ploščiči, šarenke, rdečeperke in sončni ostriži. Viri Info tabla ob jezeru. Zunanje povezave Blaguško jezero. Turistično društvo Sveti Jurij ob Ščavnici Geopedia.si: Blaguško jezero
Благушко језеро

Благушко језеро је вештачко акумулационо језеро смештено у насељу Благуш, општина Свети Јуриј об Шчавинци. Језеро је настало у периоду 1961—1963. године преграђивањем Благушког потока, с намером да се у њему прикупљају падавине током кишног пролећа и јесени, а које ће се користити за наводњавање током сушних летњих периода. Данас језеро углавном служи за риболов. Благушко језеро је богато шараном, штуком, смуђем, сомом, пастрмком и другим рибама. Види још Списак језера у Словенији Спољашње везе Blaguško jezero. Turistično društvo Sveti Jurij ob Ščavnici
Schronisko na Ermanovcu

Schronisko na Ermanovcu (słoweń. Planinska koča na Ermanovcu) – schronisko turystyczne na grzbiecie na północny zachód od szczytu Ermanovec (1026 m n.p.m.). Schronisko zostało otwarte w 1986. Do 1994 nosiło imię Triglavskiej - XXXI dywizji uderzeniowej (Dom Triglavske - XXXI. udarne divizije) na cześć oddziałów tej dywizji, które walczyły na tym obszarze.Ma dwa pomieszczenia dla gości z 35 miejscami i barem oraz oferuje nocleg w 4 pokojach z 14 łóżkami i w sali wspólnej z 20 miejscami. Schronisko działa od 1 maja do 30 listopada, w miesiącach zimowych zaś w soboty, niedziele i święta. Dostęp z Sovodnja (1,15h) z Trebiji przez Starą Oselnicę (1,30h) z Kladna (1h) ze wszystkich wymienionych kierunków jest możliwy dostęp do schroniska także drogą lokalną. Szlaki na Ermanovec (1026 m) 20min. na Bevkov vrh (1051 m) 2h Zobacz też Słoweński Szlak Górski Bibliografia Schronisko na Ermanovcu - Hribi.net Słoweński Związek Górski
Planinska koča na Ermanovcu

Planinska koča na Ermanovcu (964m) je planinska postojanka na slemenu severozahodno od vrha Ermanovec (1026 m). Koča je bila odprta leta 1986. Ima dva gostinska prostora s 35 sedeži in točilnim pultom in nudi prenočišče v 4 sobah s 14 posteljami in v skupni spalnici s 20 ležišči. Koča je oskrbovana od 1. maja do 30. novembra, v zimskih mesecih pa ob sobotah, nedeljah in praznikih. Dostopi iz Sovodnja (1.15h) s Trebije prek Stare Oselnice (1.30h) s Kladja (1h) iz vseh omenjenih smeri je mogoč dostop do koče tudi po lokalni cesti. Ture na Ermanovec (1026 m) 20min. na Bevkov vrh (1051 m) 2h Glej tudi Slovenska planinska pot seznam slovenskih planinskih postojank Zunanje povezave Koča na Ermanovcu - Hribi.net
Šiška

Šiška (deutsch Schischka) ist der Stadtbezirk 14 der slowenischen Hauptstadt Ljubljana. Er ist nach den ehemaligen Dörfern Spodnja Šiška und Zgornja Šiška (Unter- und Oberschischka) benannt, welche 1914 (Spodnja Šiška) bzw. 1935 (Zgornja Šiška) in die Stadt Ljubljana eingemeindet wurden. Im Stadtbezirk liegt außerdem das ehemalige Dorf Koseze. Der Bezirk liegt im Nordwesten von Ljubljana zwischen den Stadtbezirken Dravlje im Nordwesten und Westen, Posavje im Norden, Bežigrad im Osten, Rožnik, Center im Südosten. Er wird im Westen von der Autobahn A2 begrenzt, im Norden von der Schnellstraße H3, im Osten von der Eisenbahnstrecke nach Kamnik und im Süden von einer Linie, die den Landschaftspark Tivoli, Rožnik und Šiška-Hügel von West nach Ost entlang des Rožnik- und des Šiška-Hügels bis zum Schloss Cekin quert. Er umfasst unter anderem die ehemaligen Dörfer Spodnja Šiška and Zgornja Šiška und Koseze. Geschichte Der Name Šiška ist erstmals Anfang des 14. Jahrhunderts belegt als ze Cheis und pey Keysk, abgeleitet von Hiška (slowenisch: kleines Haus). Sehenswürdigkeiten Landschaftspark Tivoli, Rožnik und Šiška-Hügel Die nördliche Hälfte des Landschaftsparks und damit auch des Tivoli-Parks mit dem Schloss Cekin und der Tivoli-Halle liegt auf dem Gebiet von Šiška. Hier befinden sich unter anderem die Naherholungsgebiete Mostec sowie Forst von Koseze (Koseški boršt) mit dem Weiher von Koseze (Koseški bajer), der als Fischteich bzw. Natureisbahn genutzt wird. In unmittelbarer Nähe des Gewässers verläuft der „Weg der Erinnerungen und Kameradschaft“, der um die ganze Stadt führt. Slowenisches Eisenbahnmuseum St. Bartholomäus-Kirche Die St. Bartholomäus-Kirche in Spodnja Šiška (Slowenisch: cerkev sv. Jerneja), auch Alte Kirche (Stara cerkev) genannt, ist eine der ältesten Kirchen in Ljubljana. Ursprünglich im 13. Jahrhundert erbaut, wurde sie zwischen 1933 und 1938 nach Plänen von Jože Plečnik umgestaltet (Nationales Kulturdenkmal Nummer 2000). Franz-von-Assisi-Kirche Die Franz-von-Assisi-Kirche, heute die Pfarrkirche von Šiška, wurde in den Jahren 1925 bis 1931 als Kirche des Franziskanerklosters von Šiška ebenfalls nach Plänen von Plečnik erbaut. Der Architekt entwarf auch den größten Teil der Ausstattung selbst, einschließlich der Altäre und Lampen. (Nationales Kulturdenkmal Nummer 331) und Teil der Weltkulturerbestätte Das Werk von Jože Plečnik in Ljubljana – am Menschen orientierte Stadtgestaltung. Weblinks Website des Stadtbezirks Šiška, Tourismus. Stadtverwaltung Ljubljana Šiška auf Geopedia Šiška auf Googlemaps Einzelnachweise
Spodnja Šiška

Spodnja Šiška (pronounced [ˈspoːdnja ˈʃiːʃka]; German: Unterschischka) is a formerly independent settlement in the northwest part of the capital Ljubljana in central Slovenia. It is part of the traditional region of Upper Carniola and is now included with the rest of the municipality in the Central Slovenia Statistical Region. Name The name Spodnja Šiška literally means 'lower Šiška', distinguishing the settlement from neighboring Zgornja Šiška (literally, 'upper Šiška'). The name Šiška was attested in 1308 as ze Cheis (and as Cheysse in 1330 and pey Keysk in 1331). The name is derived from *Hiška, a diminutive of the common noun hiša 'house'. The phonological change of H- > Š- may be due to Upper Carniolan palatalization, discontinuous assimilation, or both. The semantic motivation of the name is attributed to a single small house that originally stood in the settlement. In the past the German name was Unterschischka. History The oldest settlement core of Spodnja Šiška lies between Milan Majcen Street (Slovene: Ulica Milana Majcna, formerly Saint Bartholomew Street, Svetega Jerneja cesta) and Fire Station Street (Gasilska cesta). The houses in this area had long strips of land in a north-south direction. In 1382, a peace treaty between the Republic of Venice and Leopold III of Habsburg was signed in front of St. Bartholomew's Church in Spodnja Šiška, whereby the Austrians agreed to return the city of Trieste. Spodnja Šiška was annexed by the City of Ljubljana in 1914, ending its existence as an independent settlement. Church The church in Spodnja Šiška is one of the oldest in Ljubljana. It is dedicated to St. Bartholomew and is also known as the Old Church (Slovene: Stara cerkev). It was built in the 13th century and was remodeled between 1933 and 1938 by the Slovene architect Jože Plečnik. Notable people Notable people from Spodnja Šiška include: Jožef Mariofil Holeček (1872–1923), religious writer Anton Sojar (1881–1923), priest and religious leader in the United States Dragica Legat Košmerl (1883–1956), zither player, zither teacher, and composer Aleksa Ivanc Olivieri (1916–2010), painter, graphic designer, and art restorer Notes References External links Media related to Spodnja Šiška at Wikimedia Commons Spodnja Šiška on Geopedia
Spodnja Šiška

Spodnja Šiška je sedaj del mesta Ljubljana, nekdaj samostojna predmestna vas. Nekdanje sosednje samostojno naselje je bila vas Zgornja Šiška. Obe sosednji vasi sta bili v vsakdanjem jeziku skupaj poimenovani Šiška. Središče Spodnje Šiške je bilo nekdaj ob Stari cerkvi in ob današnji Ulici Milana Majcna (nekdaj Jernejevi ulici). Semanji dan je vsako zadnjo nedeljo v avgustu, danes ga obeležujejo skozi turistično prireditev, imenovano Komarjeva nedelja. Južni del Spodnje Šiške (v bližini Pivovarne), je razdeljen v strnjeno pozidane mestne ulične blokovske kareje, tako kot so npr. v centru Ljubljane. Zgodovina Leta 1370 se v okviru šišenskega mira posebej omenja Spodnja Šiška (inferior Keissach, Chisschia). Obseg Obseg Spodnje Šiške se je predvsem zaradi širjenja mestnega centra skrčil. Tako je še do sredine 19. stoletja Spodnja Šiška nekako zajemala področje, ki ga omejujejo današnje Župančičeva, Vošnjakova, Parmova in Gorenjska železnica ter Park Tivoli. 22. januarja 1886 je Kranjski deželni zbor Občini Spodnja Šiška odvzel parcele, na katerih so se nahajali grad Tivoli, Rudolfinum, vile Mayer, Cambiaggio in Vollheim ter Kolizej ter jih dodelil mestu Ljubljana. Danes pa meje katastrske občine Spodnja Šiška potekajo nekako po: Pod Turnom, železniška proga Ljubljana - Sežana d.m., Pivovarniška ulica, Gorenjska železnica, Parmova ulica, Kurilniška ulica, Parmova ulica, Ulica Bratov Židan, nato ob vzhodni strani Gorenjske železnice do prehoda s Vodovodno cesto, Vodovodna cesta, Verovškova ulica, ob vzhodni meji kompleksa Litostroj, Alešovčeva ulica do Celovške, Na Jami, Vodnikova cesta, Šišenski hrib (skoraj do Večne poti) in po peš-poti nazaj do Pod Turna. Znane osebnosti Aleksa Ivanc Olivieri, slikarka Dragica Legat Košmerl, citrarka, učiteljica citer in skladateljica Pomembnejši objekti Cerkev sv. Jerneja (tudi Stara cerkev) Cerkev sv. Frančiška (tudi Plečnikova cerkev) Osnovna šola Spodnja Šiška Gimnazija Ljubljana Šiška Pivovarna Union Park Tivoli Hala Tivoli Cekinov grad, Ljubljana Grad Tivoli, Ljubljana (zdaj Ljubljana Center) Frančiškov študentski dom Šiška Grad Jama, Ljubljana (zdaj Zgornja Šiška) Dvorec Schönau, Ljubljana Viri in opombe Glej tudi seznam naselij v Sloveniji Zunanje povezave Spodnja Šiška Trajnostna četrt Arhivirano 2014-02-09 na Wayback Machine.