NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Hidroelektrarna Ožbalt

Hidroelektrarna Ožbalt (kratica HE Ožbalt) je ena izmed hidroelektrarn v Sloveniji, ki leži na reki Dravi v bližini naselja Ožbalt. Spada pod podjetje Dravske elektrarne Maribor. Gradnja se je začela leta 1957 in končala leta 1960. Izkorišča 10,3 milijona m³ veliko akumulacijsko jezero. Elektrarna lahko deluje z največjo močjo 73 MW in na leto proizvede 305 milijonov kWh. Zunanje povezave HE Ožbalt – DEM.si
ГЕС Озбалт

ГЕС Озбалт — гідроелектростанція у Словенії. Знаходячись між ГЕС Вухред (вище по течії) та ГЕС Фала, входить до складу каскаду на річці Драва, великій правій притоці Дунаю. У межах проєкту річку перекрили бетонною греблею висотою 33 метри та довжиною 167 метрів, яка потребувала 94 тис. м3 матеріалу. Вона утримує витягнуте по долині Драви на 12,7 км водосховище з площею поверхні 1,6 км2 та об'ємом 10,5 млн м3 (корисний об'єм 1,4 млн м3). Особливістю гідроелектростанції є розміщення трьох її гідроагрегатів у пірсах греблі. Тут змонтовані турбіни типу Каплан потужністю по 24,4 МВт, які використовують напір у 17,4 метра та забезпечують виробництво 305 млн кВт·год електроенергії на рік. Примітки
Hidroelektrarna Plave 2

Hidroelektrarna Plave 2 (kratica HE Plave 2) je ena izmed hidroelektrarn v Sloveniji; leži na reki Soči. Spada pod podjetje Soške elektrarne Nova Gorica. Hidroelektrarna je bila zgrajena z namenom poenotenja pretoka vseh elektrarn na reki Soči, saj je študija pokazala smotrnost povečanja pretoka na 180 m³/s. Tako je bila leta 2002 dograjena zraven obstoječe elektrarne, tako da je čim manj posegala v okolje. S HE Plave si deli vodni bazen, strojnica in iztok pa sta zraven objektov prvotne hidroelektrarne. Zanimivost pri gradnji je uporaba stroja TBM za izgradnjo celotnega profila dovodnega jaška, kar je bila prva uporaba te metode v Sloveniji. Elektrarna skupaj z elektrarno HE Plave, HE Ajba in črpalno hidroelektrarno Avče izkorišča vodni bazen za pregrado Ajba. Glej tudi seznam elektrarn v Sloveniji seznam elektrarn na Soči Zunanje povezave http://www.seng.si/mma_bin.php/$fId/2008101008155718/$fName/03_Plave_zlozenka210x210splet.pdf Arhivirano 2015-09-24 na Wayback Machine. http://www.nas-stik.si/1/Novice/novice/tabid/87/ID/2646/V-teku-druga-faza-obnove-HE-Plave-I.aspx#.VELugck9WSE
Hotiško jezero

Hotiško jezero ali Jula Marof je jezero v vzhodni Sloveniji, ki leži ob glavni cesti Murska Sobota–Lendava, okoli kilometer zahodno od naselja Hotiza, ob meji med občinama Črenšovci in Lendava. Gre za osamljeno, približno kilometer dolgo in podkvastemu jezercu podobno mrtvico reke Mure. Leži na nadmorski višini 165 metrov, ima površino 4 hektarje, njegova globina pa je v povprečju 3 metre. Hotiško jezero je življenjski prostor ogroženih rastlinskih in živalskih vrst. V njem so našli svoj prostor številni vodni nevretenčarji, ribe, vodni ptiči ter ogrožene vodne rastline. Med slednjimi velja omeniti beli lokvanj (Nymphaea alba), rumeni blatnik (Nuphar luteum), žabji šejek (Hydrocharis morsus-ranae), grbasto vodno lečo (Lemna gibba) ter navadno in malo mešinko (Utricularia vulgaris, U. minor). Viri
Komarniško jezero

Komarniško jezero je bilo nekoč gojitveni ribnik (oktober 1996). Jezero je bilo nekdaj v lasti hrastovške graščine. Grad Hrastovec so imeli v lasti gospodje Hrastovški, nato Holeneški in Herbersteini. Poleg grajskega poslopja, kjer so trije ribniki, so imeli v posestvi tudi Komarniško jezero; namenjeno je bilo gojitvi rib. Jezero se je ohranilo, danes je povečano in namenjeno zadrževanju visokih vod. Daje še najbolj naravni videz med vsemi umetnimi jezeri v Pesniški dolini. Je pomemben življenjski prostor mnogim vodnim ptičem, kot so siva čaplja, mlakarica, ponirki, čigre, črna liska in zelenonoga tukalica. Za ribolov so zanimivi krap, ščuka, smuč in linj. Od vodnih rastlin tod uspevajo ščitolistna močvirka, beli lokvanj in vodni orešek. V zadnjem času okolico in jezero vse bolj namenjajo turizmu. Glej tudi Krajinski park Kamenščak, Hrastovec Seznam jezer v Sloveniji Viri Peter Firbas (2001). Vsa slovenska jezera. DZS, Ljubljana. COBISS 110125568. ISBN 86-341-2332-4.
Kovinarska koča v Krmi

Kovinarska koča v Krmi (870 m) je planinska postojanka, ki stoji na robu Zasipske planine v dolini Krme. Prvotno kočo so odprli v prenovljeni pastirski koči 26. decembra 1948. Nova je bila zgrajena in odprta 19. julija 1959 ob 90. letnici Železarne Jesenice, poimenovana po jeseniških železarjih. Upravlja jo PD Javornik-Koroška Bela. Iz Krme pelje zahodni pristop na Triglav, ki pa zaradi dolžine ni priljubljen. Izhodišč je primerno za zimske pristope na Triglav. Ta koča in njena je bolj primerna za miren izlet in sprehod kot pa izhodišče za planinske ture. Dostopi 20 km iz Bleda 8 km iz Mojstrane (Kranjska Gora) 2h: iz Mojstrane Prehodi 3½h: do Blejske koče na Lipanci (1630 m), po Kovinarski poti čez Lipanska vrata 5½-6h: do Doma Planike pod Triglavom (2401 m), čez Konjsko sedlo 6h: do Doma Valentina Staniča (2332 m), čez Pungrt 6h: do Triglavskega doma na Kredarici (2515 m), čez Konjsko sedlo 4h: do Vodnikovega doma na Velem polju (1817 m), čez Bohinjska vratca Vzponi na vrhove 4h: Debela peč (2014 m), čez Lipanska vrata (1898 m) 4½h: Vernar (2225 m), čez Bohinjska vratca (1979 m) Glej tudi seznam slovenskih planinskih postojank Zunanje povezave www.pzs.si Kovinarska koča v Krmi Satelitska slika na Google maps
Osnovna šola Trnovo

Osnovna šola Trnovo se nahaja v Trnovem v Ljubljani. Ravnateljica je mag. Đulijana Juričič. Prvotna šola je bila zgrajena po odloku Marije Terezije v letu 1788. Ko je šola začela delovati, jo je sprva obiskovalo 110 učencev. Skoraj 200 let kasneje so šolo prenovili, takšna, kot jo poznamo danes, je bila dokončana leta 1962. Šola razpolaga s sledečimi prostori: učilnice, knjižnica, jedilnica, 2 telovadnici (mala in velika), zunanje nogometno, košarkaško in rokometno igrišče. Na šoli se vsako leto organizirajo prireditve za druženje učencev in staršev: Dan odprtih vrat Prednovoletni bazar oz. Prednovoletni vrvež Teleolimpiada Degustacija prehrane Zunanje povezave Uradna stran šole
Osnovna šola Valentina Vodnika

Osnovna šola Valentina Vodnika je osnovna šola, ki se nahaja v Zgornji Šiški (Ljubljana) na dveh lokacijah: Adamičeva 16 (predmetna stopnja) in Vodnikova 162 (razredna stopnja). Poimenovana je po slovenskem književniku Valentinu Vodniku, ki je živel na bližnji Vodnikovi domačiji. Zgodovina Stara zgradba Staro zgradbo so odprli 3. oktobra 1929, pri čemer sta bili v zgradbi nastanjeni osnovna (II. državna mešana ljudska šola Zgornja Šiška) in meščanska šola (II. državna mešana meščanska šola). Potem ko je bila leta 1935 Zgornja Šiška priključena Ljubljani, sta bili šoli preimenovani (II. državna mešana ljudska šola Valentina Vodnika v Ljubljani in II. državna mešana meščanska šola Valentina Vodnika v Ljubljani). Po drugi svetovni vojni je bila meščanska šola ukinjena in tu ustanovljena Državna nižja gimnazija Ljubljana Zgornja Šiška; naslednje leto (1946) je bila gimnazija preimenovana v XI. gimnazija Ljubljana. Leta 1970 so ob stari zgradbi zgradili novo in od takrat se v stari zgradbi nahajajo nižji razredi osnovne šole. Nova zgradba Nova zgradba je bila odprta leta 1970 in od takrat se tu nahajajo višji razredi osnovne šole. Znani ljudje Učitelji Pavel Kunaver France Ostanek Učenci Mateja Svet Zoran Janković Ermin Šiljak Jernej Damjan Tjaša Kysselef Andraž Šporar Lea Cok Viri in opombe Glej tudi seznam osnovnih šol v Sloveniji Zunanje povezave Uradna spletna stran
Planina nad Vrhniko

Planina nad Vrhniko (733 mnm) je hrib nad Vrhniko, nedaleč od hriba Ulovka (801 m) v Rovtarskem hribovju. Na Planini oz. Špici, ki je njen najzahodnejši in najvišji vrh, sta razgledni stolp (na novo zgrajen leta 2008, 22 m) in koča, izpred katerih se ponuja lep pogled na Ljubljansko barje. Najenostavnejša pristopa do te izletniške točke sta iz Stare Vrhnike in preko Zaplane. Zunanje povezave Planina nad Vrhniko na portalu Mountainsgeek.com Visit Vrhnika - Planina nad Vrhniko Zemljevid na spletni strani Geopedija Arhivirano 2017-07-29 na Wayback Machine. Opis hriba na spletni strani Zaplana.net
Planinska koča na Vojah

Planinska koča na Vojah (690 m n. m.) je horská chata, která stojí v údolí Voje v místech, kde končí les a začínají rozsáhlé pastviny. Přírodní zajímavostí v okolí je ledovcem vytvořené soutěska říčky Mostnice. Zajímavé jsou také vodopády Mostnice a Kropa. Chata byla otevřena 22. července 1982 a pojmenována po bohinjských jugoslávských partyzánech. Svůj současný název dostala v roce 1994, chatu vlastní a spravuje Slovinský horský spolek, PD Srednja vas z Bohinje. Historie Chata byla postavena v roce 1982 a pojmenována po bohinjských partyzánech. Svůj současný název získala v roce 1994. Přístup po silnici ze Staré Fužiny minibusem nebo autem (druhá půlka cesty je placená) po silnici ze Staré Fužiny na jízdním kole – ½ hodiny po červené značce ze Staré Fužiny – 1 hodina Přechody po červené značce na Koču pri slapu Mostnice – ¾ hodiny. po červené značce na Kosijev dom na Vogarju přes Hudičev most – 2¼ hodiny. po červené značce na Planinsku koču na Uskovnici přes Koču pri slapu Mostnice – 2¼ hodiny. po červené značce na chatu Koču na Planini pri Jezeru (1453 m) přes Planinu Blato – 3 hodiny. Výstupy po červené značce k vodopádu Slap Mostnice – 1 hodina Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Planinska koča na Vojah na slovinské Wikipedii. Externí odkazy (slovinsky) Seznam koč, zavetišč in bivakov, Planinska koča na Vojah (690 m) Obrázky, zvuky či videa k tématu Planinska koča na Vojah na Wikimedia Commons
Planinska koča na Vojah

Planinska koča na Vojah (690 m) je planinska postojanka, ki stoji na sredi doline Voje, kjer se končuje gozd in pričnejo obsežni pašniki. V bližini se nahaja naravna znamenitost - ledeniško oblikovana korita Mostnice. Zanimiva sta tudi slapova Mostnice in Krope. Koča je bila zgrajena 22. julija 1982, imenovana po Bohinjskih prvoborcih. Sedanje ime je dobila leta 1994. Upravlja jo PD Srednja vas v Bohinju. Dostopi 0.45 h: iz Stare Fužine (Bohinj), po cesti 0.45 h: iz Stare Fužine, mimo korit Mostnice Prehodi 2 h: do Kosijevega doma na Vogarju (1054 m) 1.30 h: do Planinske koče na Uskovnici (1154 m) 3 h: do Vodnikovega doma na Velem polju (1817 m) Vzponi na vrhove 4 h: Debeli vrh (2390 m), mimo Planine Krstenice (1670 m), čez Lazovški preval (1966 m) 5-6 h: Škednjovec (2309 m), mimo Planine Krstenice 4 h: Tosc (2275 m) Glej tudi Seznam slovenskih planinskih postojank Zunanje povezave www.pzs.si Planinska koča na Vojah Koča na Vojah - Hribi.net
Kostel Nanebevzetí Panny Marie na ostrově na Bledském jezeře

Kostel Nanebevzetí Panny Marie na ostrově Bled (slovinsky Cerkev Marijinega vnebovzetja na Blejskem otoku) je barokní kostel, který se nachází na Bledském ostrově na Bledském jezeře ve Slovinsku. Historie V místo dnešního kostela stával v raném středověku předkřesťanská dřevěná svatyně, pravděpodobně staroslovanské kultovní místo. Na ostrově bylo nalezeno 124 hrobů s kostrami z 9. až 11. století. První písemná zmínka o kostele na bledském ostrově je z roku 1185, ale již v roce 1004 bledský kraj získali brixenští biskupové jako dar císaře Jindřicha II. Podle písemných pramenů byl zdejší kostel trojlodní románská bazilika vysvěcená v roce 1142 akvilejským patriarchou Pellegrinem. V 15. století byl kostel přestavěn v gotickém stylu a vysvěcen v roce 1465 prvním lublaňským biskupem hrabětem Žigou Lambergem. V roce 1509 byl kostel poškozen zemětřesením a vyžadoval důkladnou renovaci. Za působení tehdejšího duchovního správce Maxe Petschachera bylo roce 1655 na ostrově vybudováno mohutné schodiště a kaple Boží rodičky. Největší přestavba byla provedena v barokním stylu roku 1698. Z původního gotického kostela se zachovaly pouze fresky v presbytáři a dřevěná socha Panny Marie, která pravděpodobně zdobila hlavní oltář. Zvonice Vedle kostela stojí od 15. století 54 metrů vysoká zvonice, která byla dvakrát renovována: jednou kvůli zemětřesení a podruhé po zásahu bleskem. Věž má tři zvony, které vyrobili Samassa a Franchi, výrobci zvonů z Lublaně. Od roku 1534 je zde umístěn zvon, o němž se traduje, že je kouzelný a po zazvonění vám splní přání. Tento kostelní zvon, vyrobený na počátku 16. století, je dar od samotného papeže. Příběh vypráví, že jej dal kostelu jako náhradu za původní zvon, který na ostrov poslala stále truchlící vdova na památku svého zesnulého manžela. Zvon se však za bouře potopil na dno jezera společně s posádkou. Takže Bled má pár legendárních zvonů: jeden v kostele a druhý na dně jezera. Dostupnost Na Bledský ostrov jezdí linková výletní loď, která vyjíždí každou celou hodinu z přístaviště pod hotelem Park, nebo na tradiční loďce „pletna”. Ty vyjíždějí z několika míst kolem celého jezera (mimo jiné také od hotelu Park). Individuálně se na ostrov lze dostat veslicí, které jsou v půjčovně lodí pod hradní skálou. Od jezera vede ke kostelu 99 schodů. Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kostel Nanebevzetí Panny Marie na ostrově na Bledském jezeře na Wikimedia Commons
Maria Hemelvaartskerk (Bled)

De Maria Hemelvaartkerk is een kerk op het eilandje Blejski Otok in het midden van het Meer van Bled bij Bled in Slovenië. De oorspronkelijke 15de-eeuwse kerk heeft een gotische stijl. In 1465 werd de kerk ingewijd door de eerste bisschop van Ljubljana, Žiga Graaf Lamberg. In 1509 is de kerk door een aardbeving beschadigd. Overgebleven zijn fresco’s en het altaar. De huidige kerk is uit de 17de eeuw. Het heeft een hoofdaltaar uit 1747 dat rijkelijk is gebeeldhouwd. De klokkentoren is 54 meter hoog en heeft drie klokken.
Sadnikarjev muzej

Sadnikarjev muzej je prvi zasebni muzej v Sloveniji, ki ga je že leta 1893 ustanovil kamniški veterinar Josip Nikolaj Sadnikar. V njem je zbranih nad 1500 predmetov, med njimi pa prevladujejo srednjeveško hladno orožje, sakralni predmeti, stari ključi, stilno pohištvo, porcelan, barvasti in brušeni kozarci, dragocene slike in kipi ter druga umetniška dela (knjige, ure, svetila, …).
Trg generala Maistra (Maribor)

Trg generala Maistra, auch Maistrov trg genannt (deutsch General-Maister-Platz), ist der Name eines Platzes in Maribor, Slowenien. Er ist benannt nach dem slowenischen Offizier Rudolf Maister (1874 bis 1934). Geschichte Der Platz wurde um 1850 als Park angelegt. Zur Zeit Österreich-Ungarns wurde hier ein monumentales Denkmal für den berühmten Admiral Wilhelm von Tegetthoff errichtet und der Platz erhielt den Namen Tegetthoff-Platz. An der Enthüllung des Denkmals nahm Kaiser Franz Joseph I. selbst teil. Nach dem Ersten Weltkrieg wurde der Platz in Jugoslovanski trg umbenannt, das Tegetthoff-Denkmal wurde entfernt. In den Jahren 1935 und 1936 baute die serbisch-orthodoxe Kirchengemeinde die Kirche St. Lazarus. Unmittelbar nach Beginn der Besatzung im Jahr 1941 wurde diese orthodoxe Kirche von den deutschen Besatzungsbehörden abgerissen. Der Platz wurde erneut Tegetthoff-Platz benannt.1945 wurde dem Platz der Name Leninov trg gegeben. Im Jahr 1987 wurde ein Denkmal in Erinnerung an Rudolf Maiser aufgestellt. 1993 erhielt der Platz seinen heutigen Namen. Lage Der Trg generala Maistra trg liegt nördlich des Mariborski Grad in Maribor. Er wird im Norden begrenzt von der Razlagova ulica. Abzweigende Straßen Krekova ulica und Ulica heroja Tomšiča im Nordwesten, Ulica heroja Staneta im Nordosten, Gregorčičeva ulica und Grajska ulica im Südwesten. Im Südosten geht der Platz in den Trg svobode über. Bauwerke und Einrichtungen Schloss Maribor Gymnasium Maribor I Verwaltungsgebäude der Stadtgemeinde Maribor Denkmal für den Journalisten Anton Tomšič Siehe auch Liste der Straßen und Plätze von Maribor 1904 Liste der Straßennamen von Maribor Weblinks Trg generala Maistra auf najdi.si Trg generala Maistra auf Geopedia Einzelnachweise
Trg generala Maistra, Maribor

Trg generala Maistra, znan tudi kot Maistrov trg, je eden izmed trgov v Mariboru. V času Avstro-Ogrske je nosil ime Tegetthoffov trg, v času prve Jugoslavije Jugoslovanski trg, v času druge Jugoslavije pa Leninov trg. Zemljišče, na katerem se nahaja trg, je Mestna občina Maribor odkupila od grofa Brandisa leta 1863 in že takrat sprejela sklep, da bo to zemljišče ostalo nepozidano. Trg se nahaja izven nekdanjega mariborskega mestnega obzidja. V času Avstro-Ogrske so na njem postavili monumentalen spomenik znamenitemu admiralu Wilhelmu von Tegetthoffu. Odkritja spomenika se je udeležil sam cesar Franc Jožef I. Po prvi svetovni vojni so s spomenika odstranili kip admirala Tegetthoffa, pozneje pa s trga še njegov podstavek. Srbska pravoslavna cerkvena občina je v letih 1935 in 1936 na tem trgu zgradila pravoslavno cerkev sv. Lazarja. Pri gradnji pravoslavne cerkve so v globini 3–4 m naleteli na obokan kanal, v katerega so grofje Brandisi nekoč zajeli potok iz Treh ribnikov, ko so nekdanji travnik na tem mestu okoli leta 1850 uredili v cvetlični park. V globini 7 m pa so delavci naleteli na temelje nekdanje grajske ledenice. Takoj po nastopu okupacije leta 1941 je nemška okupacijska oblast to pravoslavno cerkev porušila. Danes trg obdajajo Mestni grad, I. gimnazija Maribor, občinska hiša Mestne občine Maribor, poslovno-stanovanjska zgradba Maistrov dvor in Vinagova klet. Od leta 1883 se na trgu nahaja tudi velik park. V parku se danes nahajata fontana Milana Černigoja in spomenik Rudolfu Maistru. Viri Sašo Radovanovič, Mariborske ulice, Kapital, Maribor 2005. Glej tudi Seznam trgov v Mariboru Zunanje povezave Trg generala Maistra
Trg svobode (Maribor)

Trg svobode (deutsch Platz der Freiheit) ist der Name eines Platzes in der Altstadt von Maribor, Slowenien. Geschichte Der Trg svobode liegt am Rande des Stadtzentrums von Maribor. Als zu Beginn des 19. Jahrhunderts der Verteidigungsgraben des Schlosses zugeschüttet wurde, wurde an dieser Stelle ein Schlossgarten angelegt, der nach der Gräfin Sophia Brandis Sophienplatz genannt wurde. Nach dem Ersten Weltkrieg erhielt der Markt seinen heutigen Namen. Lage Der Trg svobode liegt östlich der Burg von Maribor und südlich des Trg generala Maistra in Maribor. Abzweigende Straßen Partizanska cesta im Südosten. Bauwerke und Einrichtungen Schloss Maribor NOB-Denkmal von Slavko Tihec aus dem Jahr 1975 zur Erinnerung an den Nationalen Befreiungskampf Sloweniens im Zweiten Weltkrieg. Weinkeller Vinagova klet Siehe auch Liste der Straßen und Plätze von Maribor 1904 Liste der Straßennamen von Maribor Weblinks Trg svobode auf najdi.si Trg svobode auf Geopedia Einzelnachweise
Trg svobode, Maribor

Trg svobode je eden izmed mnogih trgov v Mariboru, ki ga omejujejo park Maistrovega trga, Vinagova stavba z vinsko trto, mestni grad in novejše stavbe. Postavili so ga v 19. stoletju po zasutju obrambnega jarka. Na njem so sprejeli cesarja Franca Jožefa, general Maister pa je tukaj pozdravil svoje čete. Leta 1975 so na trg postavili Spomenik osvoboditve, (mnogi ga imenujejo kodžak), delo kiparja Slavka Tihca. Pred 200 leti se je Trg svobode imenoval grajski vrt, še pred tem pa obrambni jarek. V prejšnjem stoletju so ga preuredili v trg poimenovan Sophien Plantz. Tam je general Majster (1874–1934) zbiral svoje čete pred bojem za severno mejo. Po boju se je trg poimenoval v Trg svobode. Glej tudi seznam trgov v Mariboru Viri S. Radovanovič, D. Tomažič: Vodnik po Mariboru, Založba Kapital d.o.o., 2007 H. Cvikl: Maribor-moje mesto-mesto za potepuhe, Srednja šola za gostinstvo in turizem Maribor in Narodni dom Maribor, 1996 J. Pivka: Maribor-mesto navdiha, Založba Roman, 2012 Zunanje povezave Sraka.com - Trg svobode
Veleposlaništvo Ruske federacije v Sloveniji

Veleposlaništvo Ruske federacije v Republiki Sloveniji (rusko Посольство Российской Федерации в Республике Словения) je diplomatsko-konzularno predstavništvo (veleposlaništvo) Ruske federacije v Sloveniji s sedežem v Ljubljani (Tomšičeva ulica 9). Odprto je bilo 16. oktobra 1992. Trenutni veleposlanik je Timur Rafailovič Ejvazov (od leta 2019). Vodje veleposlaništva odpravnik poslov Jurij Stepanovič Girenko: 1992 - 1995 veleposlanik Aleksej Leonidovič Nikiforov: 6. februar 1995 - 1998 veleposlanik Tigran Aleksandrovič Karahanov: 3. junij 1998 - 2002 veleposlanik Vjačeslav Ivanovič Dolgov: julij 2002 - 2004 veleposlanik Mihail Valentinovič Vanin: 22. december 2004 - oktober 2009 odpravnik poslov Vadim Gorelov: oktober - december 2009 veleposlanik Doku Gapurovič Zavgajev‎: 3. december 2009 - 2019 veleposlanik Timur Rafailovič Ejvazov: 18. november 2019 Sklici Glej tudi: seznam veleposlaništev Ruske federacije Veleposlaništvo Republike Slovenije v Ruski federaciji Zunanje povezave Uradna spletna stran
Vila Podrožnik

Vila Podrožnik (tudi Kollmannov grad) je protokolarni objekt Vlade Republike Slovenije. Stoji ob Večni poti (Cesta 27. aprila) v Ljubljani ob vznožju hriba Rožnik. Posest obsega park, vilo, pomožni objekt z garažo, manjši bazen, teniško igrišče idr. Nekdanjo vilo je dal v večji vrt postaviti ljubljanski trgovec s porcelanom in steklom Franc Kollmann. Ob robu posesti so postavili še stavbo za služinčad. Dokončana je bila verjetno leta 1910 na mestu porušene predhodne stavbe, po načrtih arhitekta Cirila Metoda Kocha. Kollmann je posest zapustil v dobrodelne namene: polovico stavbe je namenil slepim in polovico obubožanim trgovcem. Za izvršitelja je imenoval ljubljansko občino. Ustanovljeni sta bili ustanovi v ta namen s sedežem v Kollmannovi vili, a je občina leta 1940 stavbo prodala na javni dražbi. Slepi so dobili večji prostor ob Langusovi in Jamovi cesti. Po drugi svetovni vojni je bila rožnodolska posest nacionalizirana. Arhitekt Vinko Glanz je leta 1947 zgradbo povsem preuredil, dogradil in razširil za protokolarno namembnost. Njegov stil je bil konservativno nadgrajevanje izhodišč Plečnikove šole. Arhitektura je odlično ohranjena in skrbno vzdrževana. Del apartmajev v nadstropju je bil preurejen. Posodobili so kletno kuhinjo in del pomožnih prostorov. Vilo redno uporabljajo politiki samostojne Slovenije. Pri vhodu v vilo so na pobudo Evgena Bavčarja postavili portretno glavo mecena. Portret je oblikoval Mirsad Begić, slovesna otvoritev je bila 20 aprila 2015. Vila se občasno omenja kot najprimernejša izbira za predsedniško rezidenco, v kateri bi prebival predsednik republike Slovenije z družino. Za večjo družino je premajhna. Uradni proces za izbiro primerne stavbe v Ljubljani ali v njeni okolici (npr. grad Bokalce) ali za gradnjo morebitne nove rezidence še ni stekel. Predsednik Drnovšek je kot svojo rezidenco občasno uporabljal objekte na Brdu pri Kranju. Prvi si je osebno rezidenco zaželel nekdanji predsednik Danilo Türk. Posledično je postal tarča ostrih kritik. Podobno tematiko je na Festivalu podjetništva na pobudo predsednika kluba slovenskih podjetnikov Joca Pečečnika omenila tudi predsednica republike Nataša Pirc Musar, ki je dejala, da država neko predsedniško rezidenco potrebuje. Slovenija je sicer ena izmed redkih držav, ki nima predsedniške rezidence. Sklici in opombe Viri Kladnik, Darinka (7. januar 2012). »Kollmannovo darežljivost prodali na dražbi«. Dnevnik. Pridobljeno 17. julija 2017. Zunanje povezave lokacija na WikiMapia Literatura Enciklopedija Slovenije