NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Cerkev Jezusove spremenitve na gori, Rogla

Cerkev Jezusove spremenitve na gori je podružnična cerkev Župnije Sveta Kunigunda na Pohorju (Gorenje pri Zrečah). Cerkev stoji na Rogli, na 1476 metrih nadmorske višine (po Atlasu okolja), oziroma 1517 metrih po nekaterih drugih virih, s čimer je druga najvišje ležeča cerkev v Sloveniji (prva je Cerkev sv. Uršule, Uršlja gora). Je eden redkih primerov vlaganja gospodarstva v sakralne objekte. Obstoječi turistični ponudbi na Rogli je bila s tem dodana nova kvaliteta. Cerkev je bila zgrajena po načrtih arhitektke Vere Klepej Turnšek, pri idejni zasnovi je sodeloval tudi pater Marko Ivan Rupnik. Zgodovina Cerkev stoji na zemljišču, ki ga je podarila družina Pikl, z njeno izgradnjo pa se je uresničila že desetletja stara zamisel o cerkvi na Rogli. Temeljni kamen za cerkev je bil položen 20. avgusta 2006, cerkev in zvonove je 10. oktobra 2010 blagoslovil tedanji mariborski nadškof Franc Kramberger. Arhitektura Kot navdih arhitekturi zunanjščine je služila smreka omorika, ki je na Pohorju najbolj pogosta. S tem naj bi se zgradba čim bolj zlila z okolico. Hkrati oblikovno posnema šotor, kakor je tudi omenjen v Svetem pismu v zgodbi o Jezusovi spremenitvi na gori, ko je apostol Peter Jezusu predlagal, da postavijo tri šotore (Mt 17,1-13). Oprema Oltar Okovan kamnit daritveni oltar, tabernakelj in krstilnik je izdelal umetnostni kovač Milan Očko iz Zreč. Orgle Cerkvene orgle so delo orglarske delavnice mojstra Antona Škrabla iz Brestovca, opus 245/2010. Gre za klasični tradicionalni orgelski instrument, z mehansko tonsko in registrsko trakturo. Orgle imajo tri manuale ter 26 samostojnih pojočih registrov. Kovinske piščali so izdelane iz zlitine kositra in svinca, lesene pa iz različnih vrst mehkega in trdega lesa: smreke, bora, javorja, hruške, slive, hrasta, jesena, gabra in ebenovine. Vseh piščali je 1816. Orgle v cerkvi so prvenstveno namenjene bogoslužju, kljub temu pa nudijo tudi možnost izvajanja najzahtevnejših orgelskih skladb in koncertov. Oltarna miza in orgle sta bila posvečena 12. decembra 2010. Zvonovi V cerkvi so trije zvonovi, posvečeni v čast svetemu Petru, zavetniku kovačev, svetemu Roku, zavetniku kmetov in pastirjev, ter sveti Barbari, zavetnici rudarjev. Motivi vseh treh zvonov so povezani s pohorskim življenjem in delom. Sklici Viri Mrzdovnik, Martin, Orgle, kraljevski instrument v naših cerkvah, Občina Zreče, Unior, Zreče, 2016 (COBISS) Glej tudi Seznam cerkva v Sloveniji, ki so bile zgrajene v 20. in 21. stoletju Seznam cerkva in kapel po nadmorski višini v Sloveniji Župnija Sv. Kunigunda na Pohorju Zunanje povezave Rogla-pohorje.si Rogla.eu Družina.si Radio.ognjisce.si
Šolski center Krško - Sevnica

Gimnazija Krško je bila ena izmed organizacijskih enot Šolskega centra Krško - Sevnica, ki je izvajala program Tehniška gimnazija. Ustanovljena je bila leta 1999 in tako nastala na tradiciji tehniškega izobraževanja v Krškem. Januarja leta 2020 je bila s sklepom vlade združena s Srednjo poklicno in strokovno šolo Krško v Srednjo šolo Krško Zgodovina Tehniška šola v Krškem je leta 1957 v tedanjo Tehniško srednjo šolo Videm-Krško na Hočevarjevem trgu vpisala 1. generacijo dijakov. S spreminjanjem potreb v gospodarstvu, so se spreminjali tudi programi, ki so se izvajali na šoli. Leta 1998 je bil sprejet nov izobraževalni program Tehniška gimnazija, iz katere se lahko dijaki vpišejo na univerzitetne študije z opravljeno maturo. Tehniške gimnzije nudijo tako splošna, kot tudi specifična strokovna znanja. Od leta 1999 naprej Srednja šola Krško vsako leto vpisuje 1 ali 2 oddelka Tehniške gimnazije. Gimnazija je spremenila svojo lokacijo januarja 2002 v novo zgradbo na CKŽ 131 v Krškem. Leta 2005 je bil ustanovljen javno-izobraževalni zavod Šolski Center Krško-Sevnica, Strokovna gimnazija pa je tako postala ena od treh organizacijskih enot zavoda (poleg Srednje poklicne in strokovne šole Krško ter Srednje šole Sevnica). Leta 2008 se je preimenovala v Gimnazijo Krško.
Cosylab

Cosylab je slovensko tehnološko podjetje, ki je bilo zasnovano pod okriljem največjega slovenskega raziskovalnega Inštituta Jožef Stefan in že od same ustanovitve posluje na svetovnem trgu. Podjetje deluje na področju kontrolnih sistemov pospeševalnikov, večjih teleskopov, fuzijskih elektrarn, informacijske in telekomunikacijske tehnologije ter poslovno informacijskih rešitev. Sodelujejo pri mednarodnih projektih na področju fizike: CERN (Veliki hadronski trkalnik) FAIR v Nemčiji (ionski pospeševalnik) ITER (termonuklearna fuzija) - na projektu delajo od leta 2009. Pri tem sodelujejo ZDA, Kitajska, Rusija, Indija, Japonska, Koreja in EU. Naprava se nahaja v Franciji. V njej bo potekala kontrolirana fuzija, zlivanje vodikovih jeder v helij. ALMA (radijski teleskopi) - razvoj jedra krmilnega sistema. Na področju virov svetlobe sodelujejo z inštituti in proizvajalci, kot so ESRF, DESY, ANKA, ALBA, SLS, BESSY, NSLS II, ELETTRA, APS. Na področju razvoja medicinskih naprav sodelujejo pri pospeševalniku MedAustron, ki je namenjen zdravljenju raka. Pospeševalnik se nahaja v bolnišnici, ki so jo prav za to zgradili v mestu Wiener Neustadt v Avstriji. Cosylab je sodeloval tudi pri razvoju prvega spletnega interaktivnega atlasa Slovenije Geopedije in Digitalne Enciklopedije naravne in kulturne dediščine - DEDI. Sklici
Župnija Bertoki

Župnija Bertoki je rimskokatoliška teritorialna župnija dekanije Koper, ki je del škofije Koper. Zgodovina Cerkev Marijinega vnebovzetja je bila blagoslovljena 20. septembra leta 1676, blagoslovil jo je Francesco Zeno. Medtem je bila večkrat obnovljena, največje spremembe pa so bile v letih 1926−1928. Med obnovo so cerkev povečali in ob straneh postavili dve kapeli z oltarjema. V cerkvi so stare orgle iz leta 1886, izdelane v Bresciji. Ob njej stoji zvonik, ki je bil zgrajen leta 1934. Sakralni objekti Na območju župnije stoji še nekaj kapelic in znamenj. Sklici Viri Naldini, Pavel (2001). Cerkveni krajepis ali opis mesta in škofije Justinopolis, ljudsko Koper. COBISS 110649344. ISBN 961-6033-28-X. Pucer, Alberto (2005). Popotovanje po Slovenski Istri. Libris. COBISS 219328768. ISBN 961-91468-1-6. Glej tudi Župnija Sveti Anton seznam rimskokatoliških župnij v Sloveniji
Chiesa della Madonna del Rosario (Portorose)

La chiesa parrocchiale della Madonna del Rosario (in sloveno: župnijska cerkev Device Marije Rožnovenske) è un luogo di culto cattolico di Portorose, in Slovenia, nel territorio della diocesi di Capodistria. Storia Chiesa precedente scomparsa L'ordine di San Benedetto era il primo ordine monastico in Istria: nelle vicinanze di Portorose già dal XII secolo esistevano quattro monasteri benedettini. Tra le chiese locali, quella più antica e grande era la chiesa della Madonna del Rosario (o Madonna delle Rose, Sancta Maria Roxe, Santa Maria delle Rose), degli inizi del XIII secolo. Il vescovo di Capodistria Paolo Naldini la descrisse nella sua Corografia ecclesiastica o'sia descrittione della città e della dioscesi di Giustinopoli detto volgarmente Capo d'Istria (1700). Dal nome della chiesa derivò anche il toponimo di Vallone di Portorose (Portus Sanctae Mariae de Rosae). Alla fine del XVIII secolo la chiesa venne abbandonata e scomparve. Chiesa parrocchiale La parrocchia fu istituita nel 1968 come parrocchia di Portorose-Lucia. Solo nel 1976 la parrocchia di Lucia divenne indipendente. Dal 2013 vi è un solo parroco per le parrocchie di Portorose e di Lucia. La parrocchia è situata fra quelle di Lucia e di Pirano, poco distante dal santuario di Santa Maria della Visione, e dall'altra parte della baia di Pirano fino alla parrocchia croata di Umago. Prima dell'istituzione della parrocchia di Portorose-Lucia, e nei primi tempi successivi, le messe erano celebrate nella cappella piccola del centro turistico di Portorose. Negli anni 1970 questo edificio era divenuto troppo piccolo, specialmente durante le domeniche ed giorni festivi: si intrapresero dunque i primi contatti con le autorità locali e comunali per la realizzazione di una nuova chiesa con centro parrocchiale. Nel 1982 fu rilasciato il permesso di costruzione e i lavori furono affidati all'azienda Stavbenik di Capodistria, sotto la supervisione dei architetti Ivan Bergant, Jože Marinko, Meta Šoren Pec e Stane Kajzer. La nuova chiesa parrocchiale venne completata nel 1984 ed consacrata il 7 ottobre dello stesso anno. Poiché nella parrocchia è presente anche la comunità italiana, vengono eseguiti riti nella loro lingua, per gli italofoni le messe vengono celebrate bilingualmente (sloveno/italiano) durante le principali festività. La parrocchia è caratterizzata da un gran numero di turisti, quindi alcune messe sono occasionalmente svolte in parte o per intero in tedesco, inglese o una delle altre lingue straniere. Descrizione Al di sopra dell'edificio a pianta poligonale della chiesa, invece del campanile, fu costruita una croce di calcestruzzo, che assomiglia all'albero di una nave. Il gruppo centrale dell'altare in terracotta, di dimensioni maggiori del vero, è opera dello scultore accademico Tone Demšar. Tutte le vetrate della chiesa sono state realizzate da Mira Ličen Krmpotič di Pirano, e la Via Crucis dalla pittrice Marta Kunaver di Lubiana. Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su chiesa parrocchiale della Madonna del Rosario Collegamenti esterni Sito ufficiale, su zupnija-lucija-portoroz.rkc.si.
Cerkev Marije rožnovenske, Portorož

Cerkev Marije rožnovenske v Portorožu je župnijska cerkev župnije Portorož. Zgodovina V sedemdesetih letih preteklega stoletja je z naraščanjem turizma v Portorožu postala kapela, kjer se je obhajalo bogoslužje v Portorožu, premajhna, posebej še ob praznikih in nedeljah. Z oblastmi je zato tedanji župnik Franc Prelc začel prve pogovore o možnostih izgradnje nove cerkve z župnijskimi prostori. Ustanovljen je bil gradbeni odbor in pričelo se je iskanje primerne lokacije. Po birokratskih zapletih in petnajstletnih pogajanjih z občino in upravno enoto je le bilo izdano gradbeno dovoljenje za novo cerkev Marije rožnovenske, na območju nekdanje vrtnarije hotela Palace. Gradnja in posvetitev Za glavnega izvajalca je bilo izbrano gradbeno podjetje Stavbenik iz Kopra, ki je bil tudi pripravljen kreditirati večji del investicije gradnje novega župnijskega središča, za katerega so načrte naredili in gradnjo nadzorovali arhitekti Ivan Bregant, Jože Marinko, Meta Šoren Pec in Stane Kajzer. Gradnja cerkve se je pričela leta 1983 in je bila končana že naslednje leto. 7. oktobra 1984, na praznik Marije Rožnovenske, je bila cerkev posvečena. Arhitektura in notranja oprema Nad mnogokotno zaokroženo dvoransko ladjo se namesto zvonika kot jambor dviga betonski križ. Oltarno skupino iz žgane gline je izdelal akademski kipar Tone Demšar. Vsi barvni vitraji v cerkvi so delo akademske kiparke Mire Ličen Krmpotić iz Pirana, križev pot pa je delo slikarke Marte Kunaver iz Ljubljane. Cerkveni zvonovi Leta 1993 so bili za portoroško župnijsko cerkev v zvonarni Grassmayr v Innsbrucku vliti naslednji zvonovi: 1. Grassmayr Innsbruck (Pfundner Rippe), 1993, »fis' -8« 2. Grassmayr Innsbruck (Pfundner Rippe), 1993, »a'« 3. Grassmayr Innsbruck (Pfundner Rippe), 1993, »h' -4« 4. Grassmayr Innsbruck (Pfundner Rippe), 1993, »d' -2« (Parsifal) elektrifikacija: Miljavec/Hočevar Cerkvene orgle 29. januarja 1989 je tedanji koprski škof Metod Pirih v Portorožu blagoslovil elektropnevmatske orgle, pripeljane iz cerkve sester frančiškank v Dillingenu v Nemčiji, kamor jih je leta 1940 postavila delavnica Albert von Reiser Söhne, Orgelbau, Bieberach & Riss. Orgle je v župnijski cerkvi postavil in prilagodil orglar Anton Jenko. Zunanjo podobo sta uredila arhitekta Ivan Bregant in Jože Marinko. Orglarstvo, ki je orgle zgradilo, danes ne deluje več, uglaševanje in vzdrževanje njihovih orgel je prevzelo podjetje Josef Pferdt Orgelbau iz Isny im Allgäu. Dispozicija (izbor registrov) Nastavitve (okrajšave) D: II-I I-P II-P SPI SpII-I SbII-I 1PK.PA. TRII CR.Ž Glej tudi Župnija Portorož Sklici Viri
Brezovica pri Zlatem Polju

Brezovica pri Zlatem Polju (pronounced [ˈbɾéːzɔʋitsa pɾi ˈzlàːtɛm ˈpóːlju]; German: Bresowitz) is a small settlement in the hills northeast of Lukovica pri Domžalah in the eastern part of the Upper Carniola region of Slovenia. Name The name of the settlement was changed from Brezovica to Brezovica pri Zlatem Polju in 1953. In the past the German name was Bresowitz. References External links Media related to Brezovica pri Zlatem Polju at Wikimedia Commons Brezovica pri Zlatem Polju on Geopedia
Брезовица при Златем Пољу

Брезовица при Златем Пољу (словен. Brezovica pri Zlatem Polju, нем. Bresowitz bei Goldenfeld) је насељено место у општини Луковица, Средњесловенска регија, Словенија. Историја До територијалне реорганизације у Словенији била је у саставу старе општине Домжале. Становништво У попису становништва из 2011. године, Брезовица при Златем Пољу је имала 26 становника. Напомена: До 1953. исказивано под именом Брезовица. Референце Спољашње везе
Брезовиця-при-Златем Полю

Брезовиця-при-Златем Полю (словен. Brezovica pri Zlatem Polju) — поселення в общині Луковиця, Осреднєсловенський регіон, Словенія. Висота над рівнем моря: 605,6 м. Посилання Статистичне бюро Республіки Словенія [Архівовано 11 жовтня 2013 у Wayback Machine.]
Maribor Cathedral

Maribor Cathedral (Slovene: mariborska stolnica), dedicated to Saint John the Baptist, is a Roman Catholic cathedral in the city of Maribor, northeastern Slovenia. The church is the seat of the Roman Catholic Archdiocese of Maribor and the parish church of the Parish of Maribor–St. John the Baptist. It is also the resting place of Bishop Anton Martin Slomšek, an advocate of Slovene culture. Architecture The originally Romanesque building dates to the late 12th century. In the Gothic period, it got a rib vault, a larger choir and two side naves, whereas in the Baroque period, it got the chapel of Saint Francis Xavier and the chapel of the Holy Cross. References External links Media related to Maribor Cathedral at Wikimedia Commons
Catedral de San Juan Bautista (Maribor)

La Catedral de San Juan Bautista (en esloveno: Stolnica svetega Janeza Krstnika) es una catedral en la ciudad de Máribor, la segunda más importante del país europeo de Eslovenia.​ El edificio religioso es de estilo gótico, data del siglo XII, y está dedicado a San Juan Bautista. Es la sede de la arquidiócesis de Maribor. Fue construido en la primera mitad del siglo XII como una basílica de tres naves en el estilo de románico. La construcción fue el resultado de la reubicación de la parroquia hacia Máribor en el año 1164. Véase también Arquitectura de las catedrales y las grandes iglesias Arte cristiano Referencias
Cathédrale de Maribor

La cathédrale de Maribor (en slovène: mariborska stolnica), dédiée à saint Jean Baptiste, est une cathédrale catholique romaine située dans la ville de Maribor, dans le nord-est de la Slovénie. L’église est le siège de l’archidiocèse catholique romain de Maribor et l’église paroissiale de la paroisse de Maribor-Saint-Jean-Baptiste. C’est aussi le lieu de sépulture de l’évêque Anton Martin Slomšek (en), défenseur de la culture slovène. Architecture Le bâtiment roman à l’origine date de la fin du XIIe siècle. À l’époque gothique, le chœur a été agrandi sous une voûte d’ogives et par deux nefs latérales, tandis qu’à l’époque baroque, ont été rajoutées les chapelles Saint-François-Xavier et de la Sainte-Croix. Source (en) Cet article est partiellement ou en totalité issu de l’article de Wikipédia en anglais intitulé « Maribor Cathedral » (voir la liste des auteurs). Liens externes (sl) Site officiel Ressource relative à la religion : GCatholic.org Portail de la Slovénie Portail de l’architecture chrétienne
Mariborska katedrala

Mariborska katedrala ( slov. Mariborska stolnica ), posvećena svetom Ivanu Krstitelju, rimokatolička je katedrala u gradu Mariboru. Crkva je sjedište Mariborske nadbiskupije i župe sv. Ivana Krstitelja u Mariboru. U katedrali se nalazi grob biskupa Antona Martina Slomšeka, zagovornika slovenske kulture. Arhitektura Izvorno romanička građevina datira iz kraja 12. stoljeća. U doba gotike katedrala je dobila rebrasti svod, veći kor i dva bočna broda,dok kapele svetog Franje Ksavijera i Svetog Križa potječu iz baroknog razdoblja . Izvori
Cattedrale di San Giovanni Battista (Maribor)

La cattedrale di San Giovanni Battista (in sloveno Stolnica svetega Janeza Krstnika) è la cattedrale dell'arcidiocesi di Maribor. Storia La cattedrale risale alla seconda metà del XII secolo. In origine si trattava di un edificio romanico a navata unica con tetto in legno ed abside semicircolare. Nel 1254 la chiesa è stata dedicata al santo e patrono san Giovanni Battista. Durante il periodo barocco è stato realizzato l'altare e sono state aggiunte due cappelle: nel 1716 la cappella di San Francesco Saverio con ricchi stucchi e nel 1775-1776 la cappella della Santa Croce il cui altare è una delle opere più notevoli dello scultore Jožef Holzinger (1735–1797) autore anche degli stalli del coro. Sulla parte occidentale della facciata si erge la torre campanaria, rimaneggiata nel 1792. Nella parte meridionale del presbiterio si trova la tomba di Anton Martin Slomšek, a cui è intitolata la piazza in cui si trova la cattedrale. Nella piazza si trova anche un monumento a lui dedicato. Note Bibliografia (EN) Marjan Krušič (a cura di), Slovenia, the tourist guide, Lubiana, Mladinska knj., 1999. Voci correlate Arcidiocesi di Maribor Cattedrali in Slovenia Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su cattedrale di San Giovanni Battista Collegamenti esterni (SL) Sito ufficiale, su stolnicamaribor.si. (EN) Cattedrale di San Giovanni Battista, in GCatholic.org. Sito ufficiale dell'arcidiocesi di Maribor, su nadskofija-maribor.si.
Katedra Świętego Jana Chrzciciela w Mariborze

Katedra Świętego Jana Chrzciciela (słoweń. Stolnica svetega Janeza Krstnika) – najważniejszy obiekt sakralny w Mariborze, pochodzący z XII wieku, zbudowany w stylu romańskim. Jednak dzisiejszy wygląd jest wyglądem gotyckim z XIV wieku. Katedra posiada 54-metrową dzwonnicę, pochodzącą z końca XVIII wieku, zbudowaną w stylu klasycystycznym. W 1996 roku w katedrze zostały złożone prochy Antona Martina Slomšeka (1800–62), słoweńskiego biskupa i polityka, który był beatyfikowany przez Jana Pawła II w 1999 roku. Przypisy Bibliografia Slovenia, 5th Edition, Lonley Planet, 2007. Przewodnik po mieście - https://web.archive.org/web/20100712042235/http://www.maribor-pohorje.si/
Собор Святого Иоанна Крестителя (Марибор)

Собор Святого Иоанна Крестителя — католический собор в городе Марибор, Словения. Кафедральный собор архиепархии Марибора, памятник архитектуры. Расположен на площади Сломшека. История Храм построен в первой половине XII века как трехнефная базилика в романском стиле. Первоначально церковь была освящена в честь святого Фомы Апостола, в 1254 году получила нового покровителя — святого Иоанна Крестителя. На протяжении XII—XV веков неоднократно расширялась и перестраивалась, что добавило к романскому ядру храма готические части. Готический пресвитерий современного храма датируется XIV веком, главный неф — XV веком. В 1623 году была построена 76-метровая колокольня, которая позднее была разрушена молнией. В конце XVIII века взамен разрушенной была возведена современная 57-метровая колокольня. В XVIII веке в церкви были построены несколько боковых капелл в стиле барокко. В 1857 году кафедра епископов Лаванта была перенесена в Марибор епископом Сломшеком, после чего церковь св. Иоанна Крестителя получила статус кафедрального собора. В 1996 году в капеллу святого Креста были перенесены останки епископа Сломшека, причисленного к лику блаженных. Примечания Ссылки На Викискладе есть медиафайлы по теме Собор Святого Иоанна Крестителя Сайт собора О соборе (словен.)
Poštarski dom na Vršiču

Das Poštarski dom na Vršiču (deutsch Postamt-Haus), auf 1688 m. i. J. Höhe gelegen, ist eine Berghütte in Slowenien auf dem Vršičpass. Sie wird von der Bergsteigervereinigung der Post und der Telekom Ljubljana verwaltet und während der Sommersaison bewirtschaftet. Das Haus verfügt über drei Sitzbereiche mit 105 Sitzplätzen und eine Bar. Es verfügt über 13 Zimmer mit 45 Betten und 20 auf geteilten Betten. Es ist Ausgangspunkt von Wanderwegen zu Mojstrovka, Prisojnik, Razor, Jalovec und anderen Gipfeln der Julischen Alpen. Geschichte Die Hütte wurde 1922 von jugoslawischen Grenzsoldaten errichtet und von ihnen genutzt. 1952 bauten die Bergsteiger von Jesenice die Hütte in eine Berghütte um. Im folgenden Jahr errichtete der heutige Betreiber an seiner Stelle eine neue, bis heute bestehende Berghütte. Zugänge 30 Minuten von Erjavčeva koča na Vršiču 15 Minuten von Tičarjev dom na Vršiču Weblinks PZS.si: Poštarski dom na Vršiču (slowenisch) Hribi.net: Poštarski dom na Vršiču (slowenisch) Outdooractive.com: Poštarski dom na Vršiču (deutsch)
Poštarski dom na Vršiču

A Poštarski dom na Vršiču egy 1688 méter magasan levő hegyi ház a Vršič hágónál, Szlovéniában. A háznak 3 vendéglőszobája van 105 székkel és sörcsappal. Alvásra 13 szoba áll rendelkezésre 45 ággyal és 20 közös fekvőhellyel. A ház kiindulópont a Mojstrovka, Prisojnik, Razor, Jalovec és a Júliai-Alpok más csúcsai felé. A házat 1922-ben építette fel a jugoszláv határőrség, ugyanis akkor a Vršičen át haladt az olasz-jugoszláv határ. 1952-ben hegyi otthonná , a következő évben postás otthonná alakították. Hozzáférés 0.30 h az Erjavčeva koča na Vršiču-tól 0.15 h: a Tičarjev dom na Vršiču-tól Hivatkozások Hribi.net
Poštarski dom na Vršiču

Poštarski dom („Dom Listonosza”) – schronisko turystyczne na przełęczy Vršič. Zarządza nim Planinsko društvo Pošte in Telekoma Ljubljana (Towarzystwo Górskie Poczty i Telekomunikacji Lublana) i jest czynne w letnim sezonie. Schronisko ma trzy przestrzenie dla gości ze 105 miejscami i bar. Do dyspozycji ma w 13 pokojach 45 łóżek i 20 miejsc we wspólnych salach. Jest punktem wyjściowym szlaków górskich na Mojstrovkę, Prisojnik, Razor, Jalovec i inne szczyty Alp Julijskich. Schronisko wybudowali w 1922 jugosłowiańscy pogranicznicy i używali go jako strażnicy granicznej. W 1952 jeseniccy turyści górscy zmienili je na schronisko górskie. Następnego roku pocztowcy-turyści na jego miejscu wybudowali dzisiejszy obiekt. Dostęp 30 min: z Erjavčevej kočy na Vršiču 15 min: od Tičarjevego domu na Vršiču Zobacz też Słoweński Szlak Górski Bibliografia Poštarski dom na Vršiču – Hribi.net www.pzs.si Poštarski dom na Vršiču
Poštarski dom na Vršiču

Poštarski dom (1688 m) je planinska koča na Vršiču. Upravlja jo Planinsko društvo Pošte in Telekoma Ljubljana in je oskrbovana v poletni sezoni. Koča ima 1 gostinski prostor s 53 sedeži in točilnico. Na voljo ima 10 sob s 30 posteljami in 20 na skupnih ležiščih. Je izhodišče planinskih poti na Mojstrovko, Prisojnik, Razor, Jalovec in druge vrhove Julijskih Alp. Kočo so postavili leta 1922 jugoslovanski graničarji in jo uporabljali kot obmejno stražnico. Leta 1952 so jeseniški planinci kočo preuredili v planinski dom. Naslednje leto pa so poštarji-planinci na njenem mestu postavili današnji Poštarski dom. Dostopi 0.30 h: od Erjavčeve koče na Vršiču 0.10 h: od Tičarjevega doma na Vršiču Glej tudi Slovenska planinska pot seznam slovenskih planinskih postojank Zunanje povezave Poštarski dom na Vršiču - Hribi.net www.pzs.si Poštarski dom na Vršiču
Maribor Lodge

Mariborska koča (1142 m) is a mountain hut, which lies on small plain, on southern part of Pohorje under Reški vrh and Ledinek kogl. It was built in 1911 and was burnt by Germans during WW2. Starting points By road from Hoče-Areh By cable car from Maribor Neighbouring hills ½h : Mariborski razglednik (1147 m) ¾h : Bolfenk (1044 m) 1h : Ruška koča pri Arehu (1246m) See also Slovenian Mountain Hiking Trail References Slovenska planinska pot, Planinski vodnik, PZS, 2012, Milenko Arnejšek - Prle, Andraž Poljanec ISBN 978-961-6870-04-7 External links Routes, Description & Photos