NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Račji Dvor Mansion

Račji Dvor Mansion (Slovene: dvorec Račji dvor, literally "Ducks' Court Mansion") is a 17th-century mansion standing on a plain at the western edge of the town of Maribor, Slovenia, at the address of Raški dol 1. It has been protected as a cultural monument of national significance. Architecture The mansion complex consists of four two-story non-connected buildings enclosing a central courtyard. The pediment of the facade of the main building bears the arms of the Admonts and the date "1778." The facades of the lesser buildings are more modest. The inner courtyard was once faced with arched arcades, since walled over. History The mansion was first mentioned in 1284. It was rebuilt in 1414–16, and extensively altered during the 17th and 18th centuries. The east building is the oldest, dating from the 17th century. The 1733–34 rebuilding saw the southern (now main) wing enlarged. Between 1776 and 1778 the western (housekeeping) wing was added, the facades altered to their current form and the inner arcades filled in. The Northern wing was added in 1864. Open-air museum An open-air museum lies on a plain directly adjacent to the mansion and below a series of hills covered with abandoned vineyards. The museum's central building is surrounded by examples of typical architecture from the neighboring areas of Drava Plain, Haloze, Slovene Hills, Pohorje and Kozjak. The complex is surrounded by heirloom orchards, gardens, pastures and fields. References External links Račji Dvor Mansion (topographic plans) Archived 2011-07-17 at the Wayback Machine
Dvorec Račji dvor

Dvorec Račji dvor leži v ravnini na zahodnem robu mesta Maribor pod obronki zapuščenih vinorodnih gričev. Je iz 17. stoletja. V 18. stol. dobil poznobaročno podobo. Račje se prvič omenja leta 1200. Leta 1279 je Nemški viteški red dvorec s pripadajočo posestjo, predvsem vinogradi, prodal benediktinskemu samostanu v Admontu, ki je ostal lastnik dvorca vse do sredine 20. stoletja. Dvorec Račji dvor po svoji današnji arhitekturi ne sodi več v srednji vek. Jedro dvorca predstavlja njegov vzhodni trakt iz 17. stoletja. S prizidavo severnega in zahodnega trakta so sklenili podobo dvorca, ki čudovito dopolnjuje podobo prehoda iz Mariborskih goric proti Kobanskemu. Od dvorca se počasi spustimo do Srednje kmetijske šole. Po ulici Pod vinogradi se mimo nekdanje Sadjarsko vinogradniške šole vračamo proti mestemu parku in nato po Tyrševi ulici v stari del mesta. Muzej na prostem Račji dvor Muzej na prostem se nahaja v neposredni bližini dvorca. Okoli osrednjega poslopja se dograjujejo objekti, kateri so značilni za Štajersko na Dravskem polju, v Halozah, v Slovenskih goricah, na Pohorju in Kozjaku. Okoli objektov urejajo okolje na razne načine, tako da zasajajo stare vrste sadnega drevja, brajd, starih kmečkih vrtov, pašnikov in njiv. Glej tudi seznam gradov v Sloveniji Sklici 3. Radovanovič, S. in Žiberna, I., 1996. Maribor - mestni vodnik. Maribor: Založba Obzorja. Zunanje povezave Odlok o razglasitvi Dvorca Račji dvor za kulturni spomenik državnega pomena Dvorec Račji dvor (topografski načrt) Arhivirano 2011-07-17 na Wayback Machine. Arhitekturni vodnik
Red Hall (Slovenia)

Red Hall (Slovene: Rdeča dvorana) is a sports facility arena in Velenje, Slovenia. It is the home arena of handball club Gorenje Velenje. The venue can accommodate 2,500 spectators. History The construction of the venue began on 24 August 1974 and was finished in 1975. The Red Hall had its unofficial opening on 11 October 1975. At first, it was built to host different kinds of fairs, and not sports events. After some modifications to the object, the government of Slovenia established the public company Sports and Recreation Center Red Hall (Športno rekreacijski zavod Rdeča dvorana) on 25 May 1992. The venue was renovated a few times in its history, most recently in 2004. Usage Red Hall is a home arena of Gorenje Velenje (men's handball club) and ŽRK Velenje (women's handball club). It was also one of the four venues used for the 2004 European Men's Handball Championship. References External links Official website (in Slovene)
Red Hall

Le Red Hall, en slovène : Rdeča Dvorana, est une salle omnisports située à Velenje, en Slovénie. Construite en 1974, elle est rénovée en 1989, 1994 et 2004 à l'occasion de l'Championnat d'Europe masculin de handball 2004. Les clubs de handball du RK Gorenje Velenje et du ŽRK Velenje (en) en sont deux clubs résidents. Liste des équipes sportives Handball: RK Gorenje Velenje et le ŽRK Velenje (en) Notes et références Portail de l’architecture et de l’urbanisme Portail du handball Portail de la Slovénie
Rdeča dvorana

Rdeča dvorana – obiekt widowiskowo-sportowy w Velenju. Hala otwarta została 26 listopada 1975 roku. W tym obiekcie rozgrywano mecze fazy grupowej Mistrzostw Europy w Piłce Ręcznej Mężczyzn 2004. Z hali korzysta klub piłki ręcznej RK Gorenje Velenje. W hali organizowane były wydarzenia sportowe związane z piłką ręczną, futsalem, tenisem ziemnym, boksem, karate, tenisem stołowym oraz podnoszeniem ciężarów. Bibliografia Strona obiektu sportowego. srz-rdeca-dvorana.si. (słoweń.).
Rdeča dvorana

Rdeča dvorana je športna dvorana v Velenju in je ena izmed objektov Športno rekreacijskega zavoda Rdeča dvorana. Zgrajena je bila leta 1975, svoje ime pa je dobila po rdečih plastičnih elementih s katerimi je obložena. Dvorano uporablja veliko število različnih športnikov in ekip, med katerimi so bolj znani rokometaši Rokometnega kluba Gorenje Velenje, v njej pa ima sedež tudi Športna zveza Velenje. Sklici
Ribnik, Semič

Ribnik (pronounced [ˈɾiːbnik]; German: Ribnik) is a remote abandoned settlement in the Municipality of Semič in southern Slovenia. Overview The area is part of the traditional region of Lower Carniola and is now included in the Southeast Slovenia Statistical Region. Its territory is now part of the village of Komarna Vas. History Ribnik was a Gottschee German village. It was named after two ponds (from Slovene ribnik 'pond') in the village owned by the Dominion of Kočevje. In 1574 the village consisted of four half-farms. In 1770 it had 10 houses, and 11 houses in 1931. A steam-powered sawmill operated in the village before the Second World War. The original inhabitants were expelled in the fall of 1941. The village was burned by Italian troops in the summer of 1942 during the Rog Offensive and it was never rebuilt. References External links Ribnik on Geopedia Pre–World War II list of oeconyms and family names in Ribnik
Schrottenturn Manor

The Schrottenturn Manor (Slovene: Šrotenturn, Grad Schrottenturn) is a manor in Stražišče, a neighborhood of the town of Kranj in northwestern Slovenia. It was built or owned in the 16th century by the Schrott family. In 1902, it was bought by the politician Oto von Detela and became known as the Detela Manor (Slovene: Detelova graščina). Since World War II, it has been used as a residential building. References
Šrotenturn

Grad ali graščina Šrotenturn (Schrottenturn, Detelova graščina) zgrajen v drugi polovici 16. stoletja leži na ravnici pod pobočjem Šmarjetne gore, v neposredni bližini predromanske podružnične kapele sv. Petra, na robu naselja Stražišče - Kranj. Danes so v njem stanovanja. Zgodovina Posest je bila sprva v lasti freisinških škofov, ki pa jim je bila že tako zgodaj odtujena, da jo ohranjeni srednjeveški urbarji sploh več ne omenjajo. V urbarju iz leta 1423 je lastnik posesti družina Peisser, ki so bili oskrbniki na loškem stolpu, katero 1499 nasledi sorodnik Mihael Froesach. V 16. stoletju so jo imeli v posesti gospodje Schrotti, ki so po Valvasorju prezidali stari dvor - graščino ali jo celo pozidali na novo v izrazito stanovanjsko graščino. Graščina je po njih dobila tudi svoje ime. Ljudsko ime "Šempetrski grad" pa je dobila tudi po bližnji grajski kapeli sv. Petra. Leta 1574 nastopa prvi znani lastnik graščine Krištof Teuffenpacher, ki je takrat prodal posest Filipu pl. Sigesdorfu. Dediči slednjega so posest z graščino posedovali do leta 1647 (Leonhard pl. Sigesdorf v letih 1619−1628; Janez Baltazar pl. Sigesdorf do 1644), ko jo je pridobil Janez pl.Pučar, poročen z Dorotejo Sidonijo roj. Sigesdorf. Ko se je ta po Janezovi smrti leta 1650 v drugič poročila, je posest prinesla Mihaelu Dienstmannu. Njuna hči Sidonija je s poroko 1679 posest prinesla Janezu Žigi Topperzerju. Gospostvo je podedoval njun sin Janez Joahim, ki je umrl leta 1757 brez otrok. Gospostvo je podedovala njegova sestra Doroteja Sidonija pl. Garzarolli, ki ga je izročila sinu Antonu Jožefu. Ta je posest v oporoki prepustil svoji ženi Mariji Jožefi roj. Pagliaruzzi. Ta je leta 1807 posest izročila svojemu zetu Jožefu pl. Vest-u, ki je bil upokojeni oficir in profesor agronomije. Rodbina Vest-ov je ostala lastnik graščine in gospostva do leta 1902. Tega leta je poročnik linijske ladje Viktor pl. Vest posestvo prodal tajniku deželne vlade in vodji okrajnega glavarstva v Logatcu Otonu pl. Deteli, po kateremu je graščina za nekaj časa dobila tudi svoje ime kot "Detelova graščina". Opis stavbno zgodovinskih značilnosti Enonadstropni, nepodkleteni, že hudo zapuščen dvorec je pozidan na ključastem tlorisu. Na severni strani drži vanj polkrožno sklenjen, rustikalno oblikovan portal z ovalno zavitim čelom iz perašickega groha s heraldičnim, že hudo zabrisanim sklepnikom rodovine Topperzer - Garzarolli v temenu nad katerim je vzidana heraldična plošča (kopija) rodbine Sigesdorf z letnico 1574. Sklici Viri Stopar, Ivan (1996). Grajske stavbe v osrednji Sloveniji. Ljubljana: Viharnik. ISBN 961-6057-06-5. Majda Smole, Graščine na nekdanjem Kranjskem, Državna založba Slovenije, Ljubljana, 1982 Zunanje povezave http://www.slovenia.info/?grad=1350&lng=2 Glej tudi Seznam gradov v Sloveniji Kranj
Selo Mansion

Selo Mansion (Slovene: Dvorec Selo) is a mansion at Zalog Street (Zaloška cesta) west of the intersection with Kajuh Street (Kajuhova ulica) in the former village of Selo in the Moste District of Ljubljana, the capital of Slovenia. It is a Late Baroque mansion, currently owned by the company GIVO Real. It houses the embassies of Albania and Kosovo, a private clinic, and an ethno club. History The mansion was built in 1760 and initially served as Jesuit College retreat from Trieste. In 1762, it was bought by the tradesmen Valentin Ruard and Josef Desselbrunner, who arranged the largest cloth factory of the Austrian Empire in it. After the factory became unprofitable, it was closed in 1803. From 1820 until the end of Yugoslavia, it was used by the military. In 1994 the building was declared a historical monument of Slovenia. Architecture The mansion profoundly exemplifies the late Baroque influence evident on many stately homes and public buildings in Slovenia. The main entrance has a stone door casing with a spiral-shaped pediment. References
Mansión Selo

Selo Mansión (en esloveno: Dvorec Selo) es una mansión en la Calle Zalog (Zaloška cesta) al oeste de la intersección con la Calle Kajuh (Kajuhova ulica) en la antigua aldea de Selo en el Distrito de Moste de Liubliana, capital de Eslovenia.​ Es una mansión de estilo barroco Tardío, en la actualidad propiedad de la empresa GIVO Real.. Alberga las embajadas de Albania y Kosovo, una clínica privada, y una club. Historia La mansión fue construida en 1760 y sirvió inicialmente como retiro jesuita de la a.​ En 1762, fue comprado por los comerciantes Valentin Ruard y Josef Desselbrunner, que fundaron la fábrica más grande de paños del Imperio Austríaco . Después de que la compañía cayera en bancarrota, la fábrica fue cerrada en el año 1803. Desde 1820 hasta el final de Yugoslavia, que fue utilizado con finalidades militares. En 1994, el edificio fue declarado monumento histórico de Eslovenia. Referencias Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Mansión Selo.
Dvorec Selo, Ljubljana

Dvorec Selo leži v Ljubljani ob Zaloški cesti nasproti bencinske črpalke. V pozno baročnem stilu ga je zgradil leta 1762 Jožef Desselbruner. Zgrajen je v dveh nadstropjih. Zunanjost krasi 15 okenskih osi s poudarjenim rizalitom, v katerega je vmeščen kamnit portal z volutasto oblikovano atiko. Dvorec sestavljajo tri med sabo povezane celote: zahodni del, osrednji dominantni del in vzhodni del. Ob glavni zgradbi sta bila pravokotno zgrajena stebriščno obokana objekta, namenjena konjušnici. Ob stopnišču je bil tudi veterinarska lekarna. V prvem nadstropju so bile tri večje sobe za častnike in vojake, kuhinja, stražarnici, šolski sobi ter shrambe in skladiščni prostori. Ob cesti je stal objekt namenjen shranjevanju voz in kovačnici ter z bivalnim delom v nadstropju. Leta 1994 je bil dvorec razglašen za spomeniški kompleks. Zgodovina Graščina je bila sezidana sredi 18. stoletja za jezuitski kolegij iz Trsta kot letovišče, v takrat še čisto kmečki okolici. Ob Ljubljanici nasproti graščine je takrat nastalo manufakturno podjetje - tovarna sukna. Suknarna deželnih stanov je leta 1727 dobila obrtne prostore v mlinu na Selu ob Ljubljanici. Leta 1747 je vso posest kupil ljubljanski trgovec Friderik Weitenhiller. Leta 1762 sta lastnika posesti postala dunajski trgovec Valentin Ruard in ljubljanski trgovec Josip Desselbrunner. Slednji je v celoti prevzel tovarno, ki je postala največja tovarna sukna v tedanji Avstriji. Podjetje je zaradi odkupa deležev in proti koncu stoletja zaradi Napoleonovih vojn zašlo v hude finančne težave. Leta 1803 so suknarno zaprli. Posest in graščino je leta 1817 kupil na dražbi Andrej Malič. Že leta 1820 je oddal dvorec v najem državi. Ta ga je preuredila za svoje vojaške potrebe, podaljšala pa je tudi obe stranski poslopji. Leta 1854 je dvorec odkupila avstrijska državna uprava, ki ga je še naprej vse do konca prve svetovne vojne uporabljala za svoje vojaške potrebe, za tem pa ga je prevzela nova jugoslovanska državna oblast. V sklopu Dvorca je na tem mestu stal tudi samostan sester karmeličank. Vanj so se vselile 12. junija 1889. Državna oblast je samostan razpustila 15. oktobra 1948, leta 1951 pa porušila del samostana in cerkev z opravičilom, da se "razširi Zaloška cesta za potrebe naraščajočega prometa". Ostala je le hiša v kateri je stanoval njihov spiritual (danes Zaloška cesta 58). Leta 1976 so hišo kupili minoriti in jo obnovili. 6. julija 1979 je bila v hiši blagoslovljena kapela, posvečena svetemu Maksimilijanu Kolbeju. Blagoslovil jo je pokojni nadškof Jožef Pogačnik. Leta 1937 je kmetijsko ministrstvo premestilo konjarno v grad Ponoviče pri Litiji in celoten kompleks dodelilo deškemu vzgajališču. Po drugi svetovni vojni je del graščine spet služil vojaškim namenom. Sedaj je v lasti podjetja GIVO Real, ki cel kompleks že realizira in mu podaja novo funkcionalnost in pomen. Sklici in opombe Zunanje povezave Dvorec Selo Arhivirano 2012-07-03 na Wayback Machine. Jože Šorn: Začetki suknarne kranjskih deželnih stanov. V: Zgodovinski časopis 6-7 (1952-53), str. 663-685
Slovenian Alpine Museum

The Slovenian Alpine Museum (Slovene: Slovenski planinski muzej) is a mountaineering museum in Mojstrana in the vicinity of Triglav National Park (Julian Alps) in northwestern Slovenia. It was opened on 7 August 2010 by the president of Slovenia, Danilo Türk. It is operated by the Jesenice Upper Sava Museum. In June 2016, the Swiss King Albert I Memorial Foundation bestowed it the Albert Mountain Award for its important contribution to the sustainable development of the Alpine space. References External links Slovenian Alpine Museum homepage
Museo delle Alpi Slovene

Il Museo delle Alpi Slovene (in sloveno Slovenski planinski muzeje) si trova a Mojstrana (Kranjska Gora) è un museo dedicato allo studio del patrimonio culturale dell'alpinismo sloveno. Descrizione L'obbiettivo è divulgare la storia dell'alpinismo sloveno, mostrarne la bellezza, i valori e al tempo stesso preservare in modo permanente l'importanza della tradiszione alpinista slovena. Storia È stato inaugurato il 7 agosto 2010, dal presidente della Slovenia Danilo Türk . Note Voci correlate Mojstrana Alpi Giulie Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Museo delle Alpi Slovene Collegamenti esterni (SL, HU, EN, DE) Sito ufficiale, su planinskimuzej.si. Slovenski planinski muzej Mojstrana (canale), su YouTube.
Słoweńskie Muzeum Górskie

Słoweńskie Muzeum Górskie (słoweń. Slovenski planinski muzej) – placówka poświęcona alpinizmowi w słowenskiej Mojstranie. Zostało uroczyście otwarte 7 sierpnia 2010 przez Danilo Türka, ówczesnego prezydenta Słowenii, dokładnie 115 lat po otwarciu Stołpu Aljaža na szczycie Triglava. Historia Starania o budowę muzeum górskiego były prowadzone prawie tyle lat, co zorganizowany alpinizm na ziemiach słoweńskich, a pierwsze zapisy o „alpejskim” muzeum znajdziemy w Planinskim vestniku już w 1901. Potrzeba ta wynikała ze świadomości roli i znaczenia działalności górskiej dla tożsamości narodowej Słoweńców. Podczas I wojny światowej i w międzywojniu idea zamarła i znowu wróciła w 1932, kiedy została zorganizowana wystawa turystyki górskiej na targach lublańskich. Okres po II wojnie światowej przyniósł czas reaktywacji zorganizowanej turystyki górskiej, odnowę schronisk górskich i wielką chęć nowych alpinistycznych osiągnięć. Po 1950 pokazano więcej wystaw o tematyce górskiej. W Górnej Krainie w sposób najbardziej zorganizowany zajmowano się tym w Jesenicach. Po 1970 praca muzealna przeniosła się do Mojstrany, pod kierownictwo Avgusta Delavca. Na bazie zebranych materiałów tworzono wystawy górskie w Górnej Krainie oraz w całej Słowenii. Stała wystawa muzealna istnieje od 1984 jako Triglavskie Zbiory Muzealne w Mojstranie. 1996 – Podpisano pismo o zamiarze budowy Słoweńskiego Muzeum Górskiego w Mojstranie między partnerami projektu: gminą Kranjska Gora, Słoweńskim Związkiem Górskim i PD (Towarzystwem Górskim) Dovje – Mojstrana. Później przyłączyły się jeszcze Instytut Triglavski Park Narodowy i Muzeum Górnej Sawy Jesenice. 2002 – Gmina Kranjska Gora przygotowała potrzebne środki na zakup działki dla Słoweńskiego Muzeum Górskiego. 2002 – Przetarg na projekt przyszłego budynku i wybór zwycięzcy. 2006 – Zdobycie zezwolenia na budowę. 2006 – Starania projektu o norweskie fundusze EEA Grants. Nieudane. 2007 – Starania projektu o środki Europejskich Funduszy Strukturalnych w ramach Ministerstwa Samorządu Lokalnego. Sfinalizowanie rozmów z Ministerstwem Kultury o częściowym współfinansowaniu projektu. Premier Janez Janša 24 sierpnia 2007 wmurował kamień węgielny. 2010 – 7 sierpnia 2010 muzeum uroczyście otworzył prezydent Słowenii dr Danilo Türk. Bibliografia Główna strona muzeum
Sloveniens alpina museum

Sloveniens alpina museum (slovenska: Slovenski planinski muzej), är ett bergsklättringsmuseum i Mojstrana, Slovenien, invigt 2010 av Sloveniens dåvarande president Danilo Türk. Museet, som ligger vid entrén till Nationalparken Triglav, bygger på en samling som skapades av två bergbestigare år 1984. År 2016 tilldelades museet Albert Mountain Award av schweiziska "King Albert I Memorial Foundation". Källor Externa länkar Sloveniens alpina museums hemsida (på engelska) Mojstrana.com (på engelska)
Словенський гірський музей

Словенський гірський музей (словен. Slovenski planinski muzej) — заклад, присвячений альпінізму, розташований у поселенні Мойстрана. Відкритий 7 серпня 2010 тодішнім президентом Словенії Данілом Тюрком у 115-ту річницю відкриття Альяжевого стовпа на Триглаві. Історія Ідея створення гірського музею виникла з появою та розвитком альпінізму у Словенії; перші згадки про «гірський музей» можна віднайти в одному з видань «Гірського вісника» (словен. Planinski vestnik) за 1901. Потреба в гірському музеї викристалізувалася з усвідомлення ролі та значення гірської діяльності для національного самовизначення словенців. Під час Першої світової війни ідея створення музею була тимчасово відкинута; повернення до неї відбулося в період «інтербелуму» у 1932, коли на ринку в Любляні була організована виставка, присвячена гірському туризму. Після завершення Другої світової війни відбулися пожвавлення у сфері гірського туризму, були відновлені гірські притулки. Після 1950 було проведено більше (у порівнянні з попередніми періодами) виставок на гірську тематику. Найбільш організовано займалися цим питанням у Єсениці (Верхня Крайна). Після 1970 діяльність по створенню музею перемістилася в Мойстрану, де весь процес очолив Август Делавець. На основі зібраних матеріалів проводилися експозиції у Верхній Крайні та по всій Словенії. Постійна музейна експозиція існує з 1984 як Триглавські музейні збори в Мойстрані. 1996—2010 1996 — підписано ухвалу щодо намірів побудови Словенського гірського музею в Мойстрані між поселенням Кранська Гора, Словенською гірською спілкою та гірським товариством Дов'є — Мойстрана. Пізніше до ухвали приєдналися Національний інститут Триглавський парк та музей Верхньої Сави в Єсенице. 2002 — Кранська Гора підготувала необхідні фінанси для купівлі земельної ділянки для Словенського гірського музею; також було проведено тендер на проект майбутньої будівлі музею та обрано переможця. 2006 — отримано дозвіл на будівельні роботи, які почала проводити норвезька компанія EEA Grants та які, однак, завершилися невдачею. 2007 — втілення проекту-переможця із залученням коштів європейських структурних фондів та за сприяння Міністерства місцевого самоврядування. Завершення переговорів з Міністерством культури щодо часткового співфінансування проекту. 24 серпня 2007 прем'єр Янез Янша заклав наріжний камінь. 7 серпня 2010 — президент Словенії (тодішній) Даніло Тюрк урочисто відкрив музей. Колекції Більшу частину музейних експонатів складають документи та об'єкти з усієї території Словенії, надані йому у свій час музеєм Триглава. У розпорядженні музею знаходиться більше 3500 об'єктів, з них майже півтисячі доступні для перегляду відвідувачами. В музейних сховищах зберігаються архівні матеріали, старі поштові листівки та фотографії, а також гірські журнали — від перших випусків до сучасності. Бібліотека музею зберігає більше 1000 публікацій, призначених кураторам та дослідникам, що вивчають історію гір. Також у музеї є збірка документальних та художніх фільмів. Посилання Офіційний сайт Словенського гірського музею
Люблянска опера

Люблянската опера е опера в Любляна, столицата на Словения. Тя е седалище на националната трупа за опера и балет, Словенския национален театър за опера и балет на Любляна. Намира се на улица „Жупанчичева“ № 1 (на словенски: Župančičeva 1) между сградата на словенския парламент, от една страна, и Народния музей и Народната галерия, от друга страна. История Първоначално сградата е наречена Провинциален театър (на словенски: Deželno gledališče) и е построена между 1890 и 1892 г. в неоренесансов стил от чешките архитекти Ян Владимир Храски и Антон Хруби. Преди построяването на Немския театър (днешният Национален драматичен театър в Любляна) през 1911 г., сградата служи като място за постановки на словенски и немски език, а след това само на словенски език. През 1918 г. са основани оперната и балетната трупа, както и оркестър, които след края на Втората световна война започват да правят турнета и извън страната. Архитектура Фасадата на Операта има йонийски колони, поддържащи фронтон с тимпан над входа и има две ниши отстрани, украсени с алегорични статуи на трагедията и комедията от скулптора Алойз Гангъл. Поради структурни повреди и липса на пространство, операта е реновирана през 2011 г. и разширена с модерно пристрояване в задната част на оригиналната сграда. Това увеличава общата площ от 3 500 на 10 500 m2. На фасадата на сградата има бюстове на пионерите на словенския театър Игнаций Борщник и Антон Веровшек. И двете статуи са дело на скулптора Франс Крал. Галерия Източници