NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Cerkiew Świętych Cyryla i Metodego w Lublanie

Cerkiew Świętych Cyryla i Metodego – prawosławna cerkiew parafialna w Lublanie, w metropolii zagrzebsko-lublańskiej Serbskiego Kościoła Prawosławnego. Historia Parafia prawosławna w Lublanie powstała w 1921. 20 czerwca 1932 patriarcha serbski Barnaba poświęcił kamień węgielny pod budowę cerkwi. Świątynię zaprojektował serbski architekt Momir Korunović; w 1936 r. rozpoczęto prace budowlane. W 1940 król jugosłowiański Piotr II ufundował ikonostas dla wznoszonej cerkwi. Budowę przerwała agresja Niemiec na Jugosławię w kwietniu 1941. Po wojnie kontynuacja prac – wskutek sprzeciwu władz komunistycznych – nie była możliwa przez ponad 40 lat. Budowę wznowiono w 1986 z inicjatywy metropolity zagrzebsko-lublańskiego Jana. W ciągu kolejnych 11 lat wnętrze świątyni zostało ozdobione freskami autorstwa Dragomira Jašovicia oraz Danicy i Miša Mladenoviciów. W 2003 poświęcono cerkiewną dzwonnicę. Ukończona świątynia została konsekrowana 23 października 2005 przez patriarchę Pawła w asyście metropolity zagrzebsko-lublańskiego Jana i innych hierarchów Serbskiego Kościoła Prawosławnego. W uroczystości wzięli udział przedstawiciele Kościoła Rzymskokatolickiego (nuncjusz apostolski w Słowenii arcybiskup Santos Abril y Castelló oraz arcybiskup Lublany Alojzij Uran), a także prezydent Słowenii Janez Drnovšek. Tego samego dnia cerkiew otrzymała w darze od Watykanu relikwie św. Atanazego Wielkiego. Od 10 kwietnia 2010 r. cerkiew posiada status zabytku kulturowego o znaczeniu regionalnym. Architektura Cerkiew została wzniesiona na planie krzyża greckiego. Jest to budowla murowana, zwieńczona pięcioma kopułami. Wnętrze świątyni zdobią m.in. ikony z 1940 r., autorstwa Mirka Šubica. Przypisy
Церковь Святых Кирилла и Мефодия (Любляна)

Церковь Святых Кирилла и Мефодия (серб. Црква Светих Ћирила и Методија, словен. Cerkev sv. Cirila in Metoda) — храм Загребско-Люблянской митрополии Сербской православной церкви в Любляне, столице Словении. История Православный приход в Любляне был основан в 1921 году. В 1932 году патриарх Сербский Варнава освятил фундамент нового храма. В том же году архитектор Момир Корунович разработал проект здания. Строительство велось с 1936 по 1940 год, но не было окончено из-за немецкого вторжения. В 1940 году югославский король Пётр II Карагеоргиевич подарил храму иконостас, который сделали дебарские мастера братья Нестор и Лазарь Алексеевичи, а иконы для него написал художник Мирко Шубиц. В 1986 году работы были продолжены. В 1986—1994 годах под руководством Драгомира Яшовича стены храма были украшены фресками. В 2003 состоялось освящение колокольни. Торжественное освящение храма совершил 23 октября 2005 года патриарх Сербский Павел. В 2010 году церковь провозглашена культурным памятником местного значения. Архитектура Храм пятикупольный, построен в нетипичном для Словении неовизантийской стиле. За основу проекта были взяты средневековые сербские монастырские храмы Дечан и Грачаницы. Интерьер церкви обильно украшен фресками, общая площадь которых составляет около 2000 м². Примечания
Pravoslavna cerkev sv. Cirila in Metoda, Ljubljana

Cerkev sv. Cirila in Metoda je cerkev slovenske veje Srbske pravoslavne cerkve, ki stoji med Prešernovo in Tivolsko cesto, v neposredni bližini Narodne galerije, Moderne galerije in parka Tivoli v Ljubljani. Je edini značilen primer pravoslavne (neobizantinske) arhitekture iz obdobja med obema svetovnima vojnama na slovenskem, ki izstopa predvsem po bogati poslikavi notranjosti. Po ustanovitvi Srbske pravoslavne cerkve v Ljubljani leta 1921, je temelje cerkve leta 1932 posvetil takratni srbski patriarh Varnava. Istega leta je načrt za cerkev izdelal Momir Korunović, kateremu je bila osnova srednjeveška srbska petkupolna cerkev na osnovi grškega križa. Cerkev sv. Cirila in Metoda so neformalno dokončali leta 1936. Notranjost krasijo freske, ki so delo kiparja Dragomira Jašovića in Miše Mladenovića, ikonostas je delo deberskih bratov Nestorja in Lazarja Aleksijevića, ikone pa je naslikal kipar Mirko Šubic. Cerkev je posvetil 23. oktobra 2005 srbski patriarh Pavle, ob prisotnosti takratnega predsednika Janeza Drnovška in takratnega ljubljanskega nadškofa Alojza Urana. To je tudi datum uradnega dokončanja cerkve. Ob posvetitvi so v oltar položili relikvije sv. Atanazija Velikega, ki jih je iz Vatikana prinesel kardinal Tomáš Špidlík, in na ta način simbolno pokazali enotnost krščanskega sveta (pravoslavnega in katoliškega). Ob cerkvi je v letih 2009–2012 nastalo tudi župnišče oziroma kulturno-pastoralni center srbske pravoslavne občine v Ljubljani po načrtih arhitekta Boruta Simiča. Boter centra je znani košarkar Radoslav Nesterović. Leta 2009 je cerkev in center v gradnji obiskal tudi srbski predsednik Boris Tadić. Mestni svet Mestne občine Ljubljana na 37. seji dne 29. marca 2010 sprejel odlok o razglasitvi cerkve sv. Cirila in Metoda za kulturni spomenik lokalnega pomena. Sklici Glej tudi Cerkev sv. Lazarja, Maribor - porušena Cerkev sv. Save, Celje - porušena seznam zgradb in objektov v Ljubljani seznam cerkva v Sloveniji Zunanje povezave WikiMapia Hram sv. Cirila in Metoda v Ljubljani Arhivirano 2012-05-01 na Wayback Machine. »Cerkev svetega Cirila in Metoda«. Sledi časa (1. julij 2018). RTV Slovenija.
Kal

Kal [izg. kau] (ponekod tudi lokev ali lokva, v Istri puč) je plitva kotanja na kraških tleh, kjer se zbira deževnica. Voda ne pronica v podzemlje, ker ima kal dno prekrito z neprepustno plastjo gline ali ilovice. Naravni kal nastane, ko se na dnu vrtače zbere plast gline, to je usedlin, ki so nastale s kraškim preperevanjem. Ker je ta plast neprepustna, se deževnica na njej ustavi in ustvarja naravni zbiralnik pitne vode. Pri nekaterih kalih povečajo količino vode drobna podzemska pretakanja, ki med kamninami prodirajo do te neprepustne plasti, katera ne dovoli, da bi se razpršili v podtalnico. Razumljivo je torej, da nekateri kali niso celo leto napolnjeni z vodo, saj je količina vode odvisna predvsem od padavin, pa tudi od prisotnosti kakšnega podzemnega vodnega vira. V preteklih časih so bili kali zelo pomembni tudi za človeško prehrano. Pozneje so si ljudje raje kopali vodnjake, ki niso bili toliko izpostavljeni izhlapevanju in ki so nudili čistejšo vodo. Kale so pustili večinoma za napajanje živine, kar pa seveda ni zmanjšalo važnosti teh naravnih zbiralnikov. Kmetje so skrbeli za čistočo in vzdrževanje kalov ter prodov, kot so imenovali dostope do vode. Ob suši so jih celo stražili, posebno ponoči. Prav zaradi njih koristnosti so s časom nastali tudi umetni kali. Kmetje so enostavno prekrili dno in spodnje pobočje kake plitve vrtače z dobro nagneteno ilovico in – čakali na dež. Na ta način so lahko vnaprej tlakovali tudi prod z debelo plastjo ilovice ali celo s skrlami, da je bil dostop do vode lažji. Sčasoma ni bilo več mogoče razlikovati umetnega kala od naravnega. V zadnjih desetletjih je pomen kalov malone izginil, saj se živina več ne napaja na naravnih zbirališčih vode, kot se tudi več ne hrani na pašnikih. Zaradi splošnega povišanja temperature in zaradi pomanjkanja oskrbe, ker se v njih več ne napaja živina, ki bi stalno teptala ilovnato dno, ta začne prepuščati vodo, kali se zapolnijo z zemljo in se zaraščajo. Na žalost so ljudje mnoge kale uporabili za odlagališče odpadkov, s čimer je bila prvotna kraška vrtača uničena. Na krajih pa, ki so bili zapolnjeni s pretežno organskimi odpadki, se je razvila posebna flora, ki jo strokovnjaki preučujejo kot samostojno podkategorijo kraškega rastlinstva. Tudi s stališča živali so kali pomembni in sicer kot življenjski prostor živali, vezanih na vodo, od drobnih praživali, pijavk, polžev, drobnih rakcev, vodnih drsalcev, vodnih hroščev in kačjih pastirjev) v sicer suhi krajini. Spomladi se v kalih razmnožujejo dvoživke, najpogosteje navadna krastača, zelena rega in veliki pupek. V kale nikakor ne sodijo zlate ribice in akvarijske želve, pa tudi lokvanji niso zaželeni. Eden od razlogov, zakaj niso zaželene zlate ribice je, da poleg ličink komarjev jedo tudi ličinke drugih živali in dolgoročno porušijo naravno ravnovesje. Viri Longyka, Primož; in sod. (2011). Matej Zalar (ur.). Potepanja 4, Slovenska in hrvaška Istra. Ljubljana: As-Press. COBISS 255995904. ISBN 978-961-92578-5-2. Zunanje povezave Informativna zloženka Kali: mreža vodnih biotopov, ki je nastala v okviru istoimenskega projekta
Športna dvorana Podmežakla

Die Športna dvorana Podmežakla (bis 2013 Dvorana Podmežakla) ist eine Sport- und Eishalle im slowenischen Jesenice und die Heimstätte des dort ansässigen Eishockeyvereins HDD Jesenice und des Nachwuchsvereins HD mladi Jesenice. Die Tribünen und die Eisfläche existieren seit 1954, aber erst 1978 erhielt die Halle ihre heute bekannte Überdachung. Geschichte Nach der Fertigstellung der Arena wurde die Infrastruktur in der Halle lange Zeit nicht saniert. Insbesondere das Dach wies im Lauf der Zeit diverse Schwachstellen auf, sodass 2009 eine Renovierung in Angriff genommen wurde. Im Jahr 2010 wurde eine Osttribüne erbaut, womit die Kapazität von zuletzt 4.500 auf 5.900 erweitert wurde. Im Jahr 2013 erfolgte die zweite Phase des Umbaus, anschließend wurde die Halle in Športna Hala Podmežakla umbenannt. Im Zuge der Sanierung sank die Zuschauerkapazität auf ca. 4.500 Zuschauer bei Eishockeyspielen (5.500 bei Basketball), da ein Teil der Stehplätze durch Sitzplätze ersetzt wurden. Unter Eishockey-Fans ist die Halle insbesondere durch die Stimmgewaltigkeit der Fans des HK Jesenice bekannt, die sich durch die Bauweise der beiden gegenüberliegenden Tribünen gut entfalten kann. Charakteristisch sind auch die außen sichtbaren Stützen in Form eines auf dem Kopf stehenden V, welche die Halle auch von Weitem erkennbar machen. Zur Infrastruktur der Halle gehört ein kleines Café, das zu allen Spielen geöffnet ist. Im Sommer wird die Halle auch für Konzerte und Inlinehockey-Spiele genutzt. Zu diesem Zweck kann der Boden unter der Eisfläche mit einem Kunststoff-Belag abgedeckt werden. Die Halle war eine von fünf Spielstätten der Basketball-Europameisterschaft 2013. Weblinks Dvorana Podmežakla bei hockeyarenas.net Einzelnachweise
Podmežakla Hall

Podmežakla Hall (Dvorana Podmežakla) is an indoor sporting arena located in Jesenice, Slovenia. It is the home of the HDD Jesenice ice hockey team. It is also the site of the Triglav Trophy, an annual international figure skating competition held each spring. The name Podmežakla (literally 'below Mežakla') is derived from its location on the southwest bank of the Sava Dolinka, directly below the Mežakla Plateau. History The hall was opened in 1978 and was expanded between 2009 and 2011. In March 2011, the hall was closed after inspectors found that the ice hockey club was allowed to host spectators in the newly built east stand without official state permission. The state inspectors also found that the Municipality of Jesenice did not obtain a building permit during the last major renovation in 1997. The hall was renovated in 2013 for the purposes of EuroBasket 2013. References
Dvorana Podmežakla

La Dvorana Podmežakla est un complexe sportif polyvalent de Jesenice (Slovénie) ouvert depuis 1978. La patinoire accueille notamment l'équipe de hockey sur glace du HK Jesenice pensionnaire de la Ligue Autrichienne. La patinoire a une capacité de 5 900 spectateurs. Événements Septembre 2013 : Championnat d'Europe de basket-ball, 1er tour. Notes et références Liens externes Portail de l’architecture et de l’urbanisme Portail du hockey sur glace Portail du basket-ball Portail de la Slovénie
Dvorana Podmežakla

Dvorana Podmežakla je unutarnje sportsko borilište u slovenskim Jesenicama. Otvorena je 1978. Godine 2010. je bila proširena za 1.000 mjesta, tako da danas ima 5.500 mjesta za gledatelje. Koriste ju klubovi hokeja na ledu iz Jesenica, a to su HK Acroni i HD mladi Jesenice. Ime dvorane je nastalo od lokacije na jugozapadnoj obali rijeke Save, pod visoravni Mežakla. Izvori
Športna dvorana Podmežakla

La Dvorana Podmežakla è un'arena sportiva coperta situata a Jesenice, in Slovenia. L'arena viene utilizzata per varie discipline sportive ed è sede di concerti musicali. Storia Il palazzetto venne realizzato proprio dove era situata una pista di ghiaccio artificiale, una delle poche presenti all'epoca in Jugoslavia, collocata lungo la riva destra del fiume Sava. Nel 1954 vennero realizzate le tribune in legno e nel 1978 si costruì la copertura dell'impianto che tuttavia non era ancora del tutto completato. La pista venne utilizzata in occasione del Campionato mondiale di hockey su ghiaccio 1966, gruppo C, e dell'edizione 1998, per il gruppo B. Nell'arena gioca le partite casalinghe la squadra di hockey su ghiaccio locale, l'HDD Jesenice (oltre che il suo farm-team, l'Hokejsko društvo Hidria Jesenice, mentre fino al 2012 era la casa dell'HK Jesenice) e nel 2013 si sono disputati i Campionati europei di pallacanestro: per tale occasione tra il 2009 ed il 2011 vennero realizzati lavori di ampliamento del palazzetto e nel 2012 venne ultimata la ristrutturazione. È anche sede del Triglav Trophy, un concorso annuale di pattinaggio artistico che si tiene ogni primavera. Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Športna dvorana Podmežakla
Dvorana Podmežakla

Podmežakla je ime hokejske dvorane na Jesenicah, ki je matična dvorana hokejskega kluba Acroni Jesenice. Dvorana bo gostila tudi Evropsko prvenstvo v košarki 2013, ki bo na sporedu septembra 2013, zaradi česar bo dvorana deležna korenite prenove. Zgodovina Gradnja prve lesene dvorane se je začela na mestu, kjer je pred tem stala odkrita umetna ledena ploskev, ki je bila ena redkih v takratni Jugoslaviji. Ploskev je bila postavljena na desnem bregu Save pod Mežaklo. Najprej so okoli ploskve postavili tribune, leta 1954 pa so začeli postavljati še leseno konstrukcijo. S tem so dela ustavili, drsališče pa še vedno ni imelo strehe. Dvorana je bila pokrita leta 1978, vse do danes pa ni povsem dokončana. V zimskem času je dvorana prizorišče hokejskih tekem, v njej pa se odvijajo tudi treningi in tekmovanja umetnostnih drsalcev. V poletnem času so v dvorani organizirana tekmovanja v in-line hokeju, pogosto pa so tam prirejeni tudi koncerti. V dvorani je bilo organizirano Svetovno prvenstvo v hokeju na ledu v letih 1966 za skupino C in 1998 za skupino B. Statistika Dvorana danes uradno sprejme okoli 5900 gledalcev. Sedišč je okoli 2500, stojišč pa okoli 3400. Mere igrišča so 61 x 30 metrov, radij kota pa je 8,5 m. Razdalja od golove črte do modre linije je 17,75 metra, kar ustreza pravilom Mednarodne hokejske zveze. Glej tudi seznam športnih dvoran v Sloveniji
Дворана Подмежакла

Дворана Подмежакла је спортска дворана у Јесеницама. Капацитет дворане је 5.900 места. Користи је Акрони Јесенице. Назив Подмежакла је изведена из њене локације на југозападу на обали реке Саве, директно испод Межакла висоравни. Хала отворена 1978, а проширена је 2010. године када је повећан капацитет са 4.500 на 5.500 људи. У дворани је било одиграно Светско првенство у хокеју на леду 1966. за групу Ц и Светско првенство у хокеј на леду 1998. за групу Б. Дворана је реновирана 2012. године за потребе Европског првенства у кошарци чији је Словенија била домаћин 2013. године Види још Акрони Јесенице Европско првенство у кошарци 2013. Референце
St. Ulrich (Dobrunje)

St. Ulrich ist ein Hügel und eine darauf stehende Kirche oberhalb von Dobrunje, einem Ortsteil von Sostro, dem Stadtbezirk 12 der slowenischen Hauptstadt Ljubljana. Kirche Die St.-Ulrich-Kirche (Cerkev sv. Urha) ist eine Filialkirche der Pfarrei St. Leonhard in Sostro. Die Kirche wurde im Mittelalter erbaut und 1728 nach einer barocken Restaurierung neu geweiht. Gedenkstätte St.-Ulrich-Hügel Dobrunje liegt am Fuß des 342 Meter hohen St.-Ulrich-Hügels mit der St.-Ulrich-Kirche (Cerkev sv. Urha), einer Filialkirche der Pfarrei St. Leonhard in Sostro. Die Kirche wurde im Mittelalter erbaut und 1728 nach einer barocken Restaurierung neu geweiht. Während des Zweiten Weltkriegs waren dort Posten der antikommunistischen Slowenischen Landwehr (Slovensko domobranstvo) stationiert, die mit Folter und Ermordung von mehr als 100 Menschen in Verbindung gebracht wurden. Die Getöteten liegen in einem Massengrab in der Nähe der Kirche, über dem die Künstler Boris Kobe, Karel Putrih und Zdenek Kalin zwischen 1948 und 1955 eine Gedenkstätte gestalteten. Ein Museum im ehemaligen Küsterhaus informiert über das Massaker. Weblinks Dobrunje auf Geopedia Einzelnachweise
Урх

Урх је врх на источним падинама Љубљане. На Урху се налази код цркве налази затвор-мучилница и споменик НОБ и осталим који су били мучени од стране словеначке Беле гарде. Налази се уз село Бизовик кроз којег је водила у Другом светском рату жица око Љубљане. Код споменика је покопано и 56 бораца Цанкарјеве бригаде и 123 осталих жртва белогардиста. Најзлогласнији мучитељ је био жупник католичке цркве Петер Крижај, који је био осуђен на смрт вешањем на Божићном процесу 20. марта 1946. Урх је значајан као родни крај словеначке Беле гарде, тамо се 17. маја 1942. сакупила прва чета од 20 белогардиста. Спољашње везе
Ajdovski gradec, Vranje

Ajdovski gradec je 436 mnm visok grič, oddaljen 8 km severozahodno od Sevnice, nad dolino Vranjskega potoka. Arheologija Na vrhu griča so domačini že 1811 našli med ruševinami rimski nagrobnik in sarkofag. Po temeljitejših arheoloških raziskavah so v obdobju 1901 do 1905 poleg napisnih kamnov in številnih drugih najdb izkopali tudi temelje zidanih stavb in dele obzidja okoli naselbine. Bistveno pa so podobo naselbine razkrila šele izkopavanja, ki jih je leta 1970 vodil arheolog Peter Petru in je najdišče dobilo tudi sedanje ime. Do tedaj je bilo to najdišče poznano pod imenom Vranje. Ajdovski gradec je do sedaj najbolj raziskano selišče iz obdobja preseljevanja ljudstev na Slovenskem. Izkopano gradivo hranita muzej v Gradcu in Narodni muzej Slovenije v Ljubljani. Sklici Zunanje povezave Predstavnosti o temi Ajdovski gradec v Wikimedijini zbirki Uradna spletna stran Arhivirano 2018-06-20 na Wayback Machine. Ajdovski gradec na razstavi Srednjeveške zgodbe s stičišča svetov
Aljažev dom

Aljažev dom (slowenisch Aljažev dom v Vratih) ist eine Schutzhütte des Slowenischen Alpenvereins. Sie liegt auf 1015 m. i. J. im Nationalpark Triglav in der Nähe des Flusses Triglav Bistrica im oberen Vrata-Tal. Geschichte Der Pfarrer und Komponist von Dovje, Jakob Aljaž (1845–1927), errichtete 1896 eine erste Hütte im Vrata-Tal, 1904 eine größere; 1908 wurde sie durch eine Lawine zerstört, weshalb 1910 an sichererer Stelle das heutige Haus erbaut wurde. In der Nähe stehen eine Gedenkkapelle und ein Monument für die im Zweiten Weltkrieg gefallenen Bergsteiger in Form eines großen Kletterhakens mit Karabiner. Von der Hütte aus lassen sich die Berge Triglav, Škrlatica und Cmir besteigen. Zugänge 12 km (2½ h) von Mojstrana (Kranjska Gora) Übergänge 2½ h zum Bivak IV na Rušju (1980 m. i. J.) 4½ h zum Dom Valentina Staniča (2332 m. i. J.), über den Tominšek-Weg 5 h zum Dom Valentina Staniča (2332 m. i. J.) über den Pragweg (Čez Prag) 4 h zum Pogačnikov dom (2050 m. i. J.) durch das Sovatna-Tal 5 h zum Triglavhaus (2515 m. i. J.) über den Tominšek-Weg 5½ h zum Triglavhaus (2515 m. i. J.) über den Pragweg 6 h zur Tržaška koča na Doliču (2151 m. i. J.) über den Luknjapass Gipfelbesteigungen 5 h: Bovški Gamsovec (2392 m. i. J.), über den Luknjapass (Luknja; 1758 m) 4–5 h: Cmir (2393 m. i. J.) 4–5 h: Dolkova špica (2591 m. i. J.), vorbei am Bivak IV na Rušju 4½ h: Stenar (2501 m. i. J.), über den Dovje-Pass (2180 m) 5–6 h: Škrlatica (2740 m. i. J.), vorbei am Bivak IV na Rušju 6–7 h: Triglav (2864 m. i. J.), Bambergweg Literatur Slovenska planinska pot, Planinski vodnik, PZS, 2012, Milenko Arnejšek – Prle, Andraž Poljanec. ISBN 978-961-6870-04-7 Weblinks Aljažev dom v Vratih, Slowenischer Alpenverein Fotos und Routen
Aljaž Lodge in the Vrata Valley

Aljaž Lodge in the Vrata Valley (Slovene: Aljažev dom v Vratih; 1015 m a.s.l.) is a mountain hut that lies near the stream Triglav Bistrica in the upper end of the Vrata Valley. The hut is named after the Slovene priest and composer Jakob Aljaž (1845–1927), who in 1896 ordered the construction of the first wooden hut in the valley. The original Aljaž Lodge was built in 1904, and rebuilt in 1910 after the previous one was destroyed by an avalanche. Aljaž Lodge is the starting point to ascend the mountains Triglav, Škrlatica and Cmir. Starting point 12 km (2½h) from Mojstrana (Kranjska Gora) Neighbouring lodges 2½h: to Bivouac IV Lodge at the Rušje Plateau (1980 m) 4½h: to Valentin Stanič Lodge (2332 m), at Tominšek Route 5h: to Valentin Stanič Lodge (2332 m), at the Prag Route (Čez Prag) 4h: to Pogačnik Lodge at the Križ Plateau (2050 m) through the Sovatna Valley 5h: to the Triglav Lodge at Kredarica (2515 m), at Tominšek Route 5½h: to the Triglav Lodge at Kredarica (2515 m), at the Prag Route 6h: to the Dolič Lodge (2151 m) via Luknja Saddle Neighbouring mountains 5h: Bovec Mount Gamsovec (Bovški Gamsovec; 2392 m), over Luknja Saddle (Luknja; 1758 m) 4-5h: Cmir (2393 m), through the Valley Behind Cmir 4-5h: Dolek Spike (Dolkova špica; 2591 m), passing Bivouac IV Lodge on the Rušje Plateau 4½h: Stenar (2501 m), over the Dovje Pass (2180 m) 5-6h: Škrlatica (2740 m), passing Bivouac IV Lodge on the Rušje Plateau 6-7h: Triglav (2864 m), Bamberg Route, via the Plemenice Ridge See also Slovenian Mountain Hiking Trail Triglav National Park References Slovenska planinska pot, Planinski vodnik, PZS, 2012, Milenko Arnejšek - Prle, Andraž Poljanec ISBN 978-961-6870-04-7 External links Photos, Routes & Descriptions Aljaž Lodge in the Vrata Valley. Mountaineering Association of Slovenia. (in Slovene)
Rifugio Aljaž

Il Rifugio Aljaž (in sloveno: Aljažev dom v Vratih) è un rifugio situato nel comune di Kranjska Gora in Slovenia, a 1.015 m s.l.m.. Storia Situato nell'alta valle di Vrata, all'interno del parco nazionale del Tricorno, il rifugio è intitolato a Jakob Aljaž, sacerdote cattolico sloveno. Eretto per la prima volta nel 1904, fu ricostruito nel 1910. Partono sentieri diretti a monte Tricorno ed al monte Škrlatica. Voci correlate Valle di Logar Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Rifugio Aljaž Collegamenti esterni (SL) Sito ufficiale, su pddovjemojstrana.blogspot.com.
Aljažev dom v Vratih

Dom Aljaža we Vratach (słoweń. Aljažev dom v Vratih) – schronisko turystyczne, które leży w górnej części doliny Vrat nad Triglavską Bistricą. Nosi imię słoweńskiego księdza i kompozytora Jakoba Aljaža, który na tym obszarze wybudował najpierw drewnianą chatę, otwartą 9 czerwca 1896, później zaś pierwszy Aljažev dom wybudowany 7 sierpnia 1904. Współczesne schronisko zostało wybudowane 17 lipca 1910 po tym, jak poprzednie zburzyła lawina. Schronisko jest punktem wyjściowym szlaków turystycznych w górach triglavskich i w grupie Škrlaticy, oprócz tego też alpinistycznym punktem wyjściowym do wspinaczki nad doliną Vrat, z których najbardziej znana jest północna ściana Triglava. Schroniskiem zarządza PD (Towarzystwo Górskie) Dovje – Mojstrana. Dostęp 12 km (2½h) z Mojstrany (Kranjska Gora) Sąsiednie obiekty turystyczne 2½h: do Biwaka IV Na Rušju (1980 m) 4½h: do Domu Valentina Staniča (2332 m), Tominškovym szlakiem 5h: do Domu Valentina Staniča (2332 m), szlakiem przez Prag 4h: do Pogačnikovego domu na Kriškich podach (2050 m) przez Sovatnę 5h: do Triglavskiego domu na Kredaricy (2515 m), Tominškovym szlakiem 5½h: do Triglavskiego domu na Kredaricy (2515 m), szlakiem przez Prag 6h: do Tržaškiej kočy na Doliču (2151 m), przez Luknję 5h: Bovški Gamsovec (2392 m), przez Luknję (1758 m) 4-5h: Cmir (2393 m), przez dolinę Za Cmirem 4-5h: Dolkova Špica (2591 m), koło Biwaka IV Na Rušju 4½h: Stenar (2501 m), przezez przełęcz Dovška Vrata („Dovškie Wrota”, 2180 m) 5-6h: Škrlatica (2740 m), koło Biwaka IV Na Rušju 6-7h: Triglav (2864 m), przez Plemenice, Bambergovym szlakiem Zobacz też Słoweński Szlak Górski Bibliografia Aljažev dom v Vratih – Hribi.net www.pzs.si Aljažev dom v Vratih Zdjęcie satelitarne na Google maps