NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Tolmin-Klamm

Die Tolmin-Klamm ist eine Bergschlucht in der Nähe der slowenischen Ortschaft Tolmin und gehört bereits zum Nationalpark Triglav. Zwischen 1953 und 1958 wurden die Wege in der Klamm angelegt und somit auch für Touristen erschlossen. Gespeist wird das Wasser aus einer Thermalquelle, dessen Temperatur zwischen 18,8 °C und 20,8 °C beträgt. Das versickerte Regenwasser wird im Boden durch geothermische Energie erwärmt und kommt durch Felsspalten als türkises Wasser wieder an die Oberfläche. Durch einen Felssturz ist die Quellhöhle heute unzugänglich. Zugang zur Schlucht hat man über die Teufelsbrücke. Sie ist eine Eisenkonstruktion aus italienischer Zeit, welche die alte Holzbrücke ersetzte. Die Wege zur Klamm sind zwar kurz, aber steil und anstrengend und daher nicht für jedermann geeignet. Der Eingang der Klamm befindet sich gerade einmal auf 180 Metern Seehöhe. Im Fluss ist die Marmorierte Forelle beheimatet. In der Klamm befindet sich ein großer Felsen, welcher als Brücke dient. Da die Klamm das ganze Jahr über warm und feucht ist, findet sich üppige und vielfältige Vegetation. Die umgebenden Felswände erreichen eine Höhe von bis zu 60 Metern. Die Klamm teilt an einer Weggabelung in zwei Teile. Links kommt man zu einem Felsen, welcher mit Moos bewachsen ist und an einen Bärenkopf erinnert und auch deshalb so genannt ist. Rechts der Weggabelung führt der Weg zur Dante-Höhle, benannt nach dem italienischen Dichter und Philosophen Dante Alighieri, welcher in der Höhle angeblich die Inspiration zu seiner Göttlichen Komödie gefunden haben soll. Die Höhle wird heute touristisch genutzt, ist aber eine anspruchsvolle Höhle, die Erfahrung und Ausrüstung verlangt. Weblinks slovenia.info (deutsch) slotrips.si (englisch)
Tolminska korita

Tolminska korita je skupno ime za korita Tolminke in Zadlaščice. So najnižja in najbolj južna vstopna točka v Triglavski narodni park in najpomembnejša naravna znamenitost Tolminske občine. Značilnosti Korita ležijo na nadmorski višini 180 m. Nastala so z globinsko erozijo. Prvi opis doline Tolminke s koriti je leta 1954 objavil Anton Melik v monografiji Slovenski alpski svet, kjer je poudaril kraške značilnosti in prisotnost ledenika. Natančneje in na terenu je proučeval značilnosti preoblikovanja Šifrer (1955) in svoje ugotovitve zapisal v članku Dolina Tolminke in Zadlaščice v pleistocenu. Leta 1993 je izšel tudi zbornik Dolini Tolminke in Zadlaščice, ki so ga izdali na osnovi raziskovalnih taborov. Dolina Tolminke leži ob Ravenskem prelomu, zato je bilo to območje v potresu leta 1998 med bolj prizadetimi. Od vstopne točke se pot najprej spusti k sotočju Tolminke in Zadlaščice, ki je edini primer sotočja v koritih v Sloveniji. Na koncu vklesane poti po koritih Tolminke pridemo do najožjega in najglobljega dela korit ter do jame, v kateri je izvir termalne vode. Temperatura te vode je okrog 21 °C. Ob pronicanju površinske vode skozi apnenec v globino se voda zaradi geotermične energije segreje in se po razpokah ali prelomih dvigne nazaj na površino. V nadaljevanju se povzpne do Hudičevega mostu, ki je zgrajen 60 m nad Tolminko na cesti v Čadrg. En krak poti seže tudi ob Zadlaščici do Zadlaške jame (Dantejeve jame). V ozkem delu korit Zadlaščice imenovanem Skakalce, je zagozdena trikotna skala, ki je po značilni obliki dobila ime Medvedova glava. Turistične poti Turistične poti na območju korit - ob Tolminki do toplega izvira in ob Zadlaščici do Medvedove glave – je v letih 1953-1958 izklesalo Turistično društvo Tolmin, ki je bilo v nadaljevanju tudi glavni skrbnik teh poti. V naslednjih letih so k vzdrževanju poti veliko pripomogli lastnik bara Tolminska korita in občina Tolmin skozi program javnih del. Aprila 2006 je občina Tolmin zaupala upravljanje turističnih poti na območju zavodu LTO Sotočje in za tem novo nastalemu zavodu Javnemu zavodu za turizem Dolina Soče, ki danes skrbi za urejenost in opremljenost poti v tesnem sodelovanju s Triglavskim narodnim parkom. Za obisk Tolminskih korit je potreben nakup vstopnice. Možen je tudi voden ogled Tolminskih korit z lokalnim vodičem. Varstveni status območja Korita Tolminke in Zadlaščice ščiti Zakon o Triglavskem narodnem parku (ZTNP). Na seznam naravnih spomenikov je bilo območje uvrščeno zaradi izjemnih naravoslovnih značilnosti z odlokom o razglasitvi kulturnih in zgodovinskih spomenikov ter naravnih znamenitosti na območju občine Tolmin. Po kategoriji IUCN (Svetovna zveza za varstvo narave) sodijo Korita Tolminke in Zadlaščice v kategorijo III. - naravni spomenik. Reference in viri Simić, M. 1992-1993: Topli izvir in jama s termalno vodo v Tolminskih koritih, Proteus 55(8), 291–294, Ljubljana [COBISS-ID 64403200] Šifrer, M. 1955: Dolina Tolminke in Zadlašce v pleistocenu, Geografski zbornik, 3, 253–298, Ljubljana [COBISS-ID 14019373] Zunanje povezave Korita Tolminke in Zadlaščice Tolminska korita Javni zavod za turizem Dolina Soče Voden ogled Tolminskih korit
Chráněná krajinná oblast Strunjan

Chráněná krajinná oblast Strunjan (slovinsky Krajinski park Strunjan) se nachází ve Slovinsku na severozápadním pobřeží Jaderského moře, kde zaujímá větší část Strunjanského poloostrova. Chrání jedinečné přírodní zajímavosti, jakými jsou např. nejvyšší útesy na pobřeží Jadranu nebo jediná slovinská mořská laguna. Z hlediska ochrany přírody jsou zde zajímavé především laguna Stjuža, Strunjanské soliny a severní strana poloostrova. Laguna a soliny jsou místa, kde se setkává mořské a pevninské vodní prostředí v útvarech naplněných slanou nebo brakickou vodou. Tato místa jsou důležitá z pohledu ekologického, žijí zde specifické druhy flóry i fauny. Na severní straně území jsou vysoké flyšové útesy. Rezervace byla vyhlášena v roce 1990. Chráněná území uvnitř oblasti Chráněná krajinná oblast Strunjan zahrnuje části území vyhlášené jako památné podle zákona o ochraně přírody a krajiny: Přírodní rezervace Strunjan (slovinsky Naravni rezervat Strunjan) – na severním pobřeží Strunjanského poloostrova. Přírodní rezervace Strunjan-Stjuža (slovinsky Naravni rezervat Strunjan Stjuža) – při ústí Strunjanského potoka do Jaderského moře s jedinou mořskou lagunou ve Slovinsku. Přírodní památka Piniová alej (slovinsky Naravni spomenik Pinijev drevored) – dvouřadá piniová alej lemující příjezdovou silnici Koper – Sečovlje. Do chráněného území patří i nejsevernější solná pánev na Jaderském moři Strunjanské soliny (slovinsky Strunjanske soline) ležící na konci Strunjanského zálivu. Na severním pobřeží je umístěn mohutný kříž z roku 1600, odkud je výhled na celý Terstský záliv. Fotogalerie Odkazy Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Krajinski park Strunjan na slovinské Wikipedii. Související články Přírodní rezervace Strunjan Přírodní rezervace Strunjan-Stjuža Strunjanské soliny Strunjan Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Chráněná krajinná oblast Strunjan na Wikimedia Commons Turistika CZ – Národní park Strunjan Turistika CZ – Strunjan obec Místopis EU – Slovinsko/Istrie/StrunjanUtesy.htm
Klivnik

Klivnik (tudi Klivniško jezero) je akumulacijsko jezero v Občini Ilirska Bistrica, med vasmi Tominje, Zalči, Podbeže in Zajelšje. Zgrajeno je bilo leta 1987. Nastalo je za jezom na potoku Klivnik. Namen zajetja je bogatenje nizkih pretokov (za reko Reko) in zadrževanje visokih voda (visokovodna zaščita). V jezeru vzrejajo ribe, dovoljen je tudi športni ribolov. Podatki dolžina zajezitve: 2800 m konstruktivna višina: 28 m prostornina zajezitve: 4300.000 km³ površina zajezitve: 358.000 m² Glej tudi Mola (jezero) Zunanje povezave Jezero Klivnik – TIC Ilirska Bistrica
Auditorium di Portorose

L'Auditorium di Portorose (in sloveno Avditorij Portorož) è un teatro sloveno situato a Pirano, costruito nel 1972 su progetto di Edo Mihevc: in esso si svolgono numerose iniziative di rilievo nazionale e locale, la più importante il Festival del Film Sloveno. Da esso dipende inoltre il Teatro Giuseppe Tartini situato nel capoluogo comunale. Note Collegamenti esterni Sito ufficiale, su avditorij.si.
Bolnica dr. Petra Držaja

Bolnica dr. Petra Držaja je bolnišnica v Zgornji Šiški (Ljubljana), ki nosi ime po partizanskem zdravniku Petru Držaju. Zgodovina Bolnišnica se nahaja v prenovljenem Lukmanovem gradu plemiške družine Lukman. Ti so grad prodali Krekovi meščansko-gospodinjski šoli, ki pa je zašla v težave, tako da so grad leta 1928 prodali ljudski in kmetijski posojilnici, ki sta si grad razdelili. Grad in tamkajšnjo šolo so prevzele mariborske šolske sestre, ki so ustanovili dekliško kuharsko-gospodinjsko šolo. Leta 1963 so ustanovili Bolnico dr. Petra Držaja s preoblikovanjem in preimenovanjem dotedanjega Zdravstveni dom Državnega sekretariata za notranje zadeve Ljudske republike Slovenije; slednji je bil zaprtega tipa, namenjen zdravljenju partizanskih borcev in delavcev notranjega sekretariata (Ljudske milice). Danes bolnica deluje v sklopu Kliničnega centra Ljubljana. v bolnišnici delujeta dve kliniki in sicer Kirurška klinika s Kliničnim oddelkom za abdominalno kirurgijo in Interna klinika s kliničnim oddelkom za revmatologijo, kliničnim oddelkom za hipertenzijo in specialističnimi ambulantami teh dveh oddelkov, deluje tudi Center za vojne veterane. V avli bolnišnice stoji kip Petra Držaja, ki ga je sklesal Anton Segulin. Od leta 1996 se v bolnici nahaja Kapela Marije, zdravje bolnikov, ki je delo arhitektinje Maje Gostl-Homšak in akademskega slikarja Lojzeta Čemažarja. Viri in opombe Glej tudi seznam zdravstvenih ustanov v Sloveniji Zunanje povezave
Филозофски факултет Универзитета у Љубљани

Филозофски факултет Универзитета у Љубљани (УЛФФ) један је од оснивача Универзитета у Љубљани. Данас факултет има 21 одељење и око 8000 уписаних студената. Факултет такође обухвата Централну хуманистичку библиотеку која садржи више од пола милиона књига и једна је од највећих библиотека у Словенији, Научноистраживачки институт (ZIFF), Научну издавачку кућу и књижару. Главна зграда Филозофског факултета налази се у Ашкерчевој 2, док се Одељење за археологију и Одељење за етнологију и културну антропологију налазе у Заветишкој 5 у Љубљани. Визија и мисија Филозофски факултет образује студенте да постану толерантни научници са критичким мишљењем у областима хуманистичких и друштвених наука. Такође образује наставнике за све своје области образовања и истраживања. Посебно брине о јачању наука од националног значаја које заједно стварају словеначки идентитет, као што су словеначки језик и књижевност. Подстиче научноистраживачки рад, отвара нове научне области и посебно негује и развија интердисциплинарност. Историја Факултет је основан 1919. године. Дана 31. августа исте године краљевским декретом именовано је првих 18 професора. Дана 3. децембра одржано је прво предавање у новим универзитетским просторијама. Предавач је био професор др Фран Рамовш, један од прва четири професора новооснованог факултета, а предавање је одржано на словеначком језику. Филозофски факултет заузима посебно место у словеначкој историји, јер је приликом свог оснивања био један од пет факултета који су чинили Универзитет у Љубљани, поред Правног, Теолошког, Техничког и Медицинског факултета. Факултет је 2009. године прославио 90. годишњицу постојања, током којих је основано неколико катедри, а број запослених и студената се повећао. Врсте студија Факултет има бројне и разноврсне научне дисциплине и нуди могућност интердисциплинарног повезивања са двосмерним студијским програмима. Основне студије (1. ниво) Постдипломске студије (пре Болоње) Мастер студије (2. циклус) Докторске студије (3. ниво) Резултат су сарадње између Факултета уметности, Факултета друштвених наука, Музичке академије, Факултета за рачунарство и информатику, Факултета за математику и физику, Теолошког факултета и Академије за позориште, радио, филм и телевизију, који су сви део Универзитета у Љубљани. Филозофски факултет нуди докторске студије 3. нивоа из области хуманистичких и друштвених наука. Поред овог програма, Филозофски факултет учествује и у интердисциплинарним докторским студијским програмима, укључујући Заштиту животне средине и Статистику. Организација Један од 26 смерова је Одељење за превод. Референце
Gledališče Park

Gledališče Park ali Kino Park je gledališko poslopje, ki stoji na robu mestnega parka v Murski Soboti. Pritlično zgradbo v modernističnem slogu, zgrajeno leta 1951, je načrtoval arhitekt Franc Novak. Sprva je v zgradbi deloval kino, ki pa je z izgradnjo sodobnega multipleksa v mestu začetek 21. stoletja izgubil konkurenčnost. Zato so ob prenovi kinodvorano spremenili v gledališko, v kateri zdaj prirejajo različne kulturne prireditve. Sklici in opombe
Biblioteca goriziana France Bevk

La biblioteca goriziana France Bevk (in sloveno Goriška knjižnica Franceta Bevka) è la principale biblioteca pubblica di Nova Gorica, situata nella centrale Piazza Edvard Kardelj. Fondata il 18 gennaio 1949 a San Pietro, viene aperta al pubblico nel 1953 e cambia sede più volte per via della mancanza di spazio: prima a Vertoiba, poi a Salcano e infine in vari edifici di Nova Gorica: nel 1970 viene dedicata allo scrittore sloveno France Bevk, morto lo stesso anno, e nel 1996 viene posta la prima pietra dell'attuale sede, che viene terminata nel 2000, con inaugurazione l'otto febbraio. Sono presenti sedi succursali a Biglia, Rifembergo, Descla, Canale d'Isonzo, Mirna, Prevacina, Ranziano, Salcano e San Pietro: il servizio di bibliobus ha ottanta fermata in paesi limitrofi a Nova Gorica, inclusi Doberdò e San Pietro al Natisone in Italia. Note Collegamenti esterni (SL, EN, IT) Sito ufficiale, su gkfb.si.
Goriška knjižnica Franceta Bevka

Goriška knjižnica Franceta Bevka je osrednja splošna knjižnica s sedežem na Trgu Edvarda Kardelja 4 (Nova Gorica); ustanovljena je bila leta 1949. Poimenovana je bila po Francetu Bevku. Ima dislocirane enote: Bilje, Branik, Deskle, Kanal, Miren, Prvačina, Renče, Solkan in Šempeter Leta 1975 je knjižnica v trajno last dobila zapuščino Franceta Bevka iz hiše v Rožni Dolini pri Gorici, nekaj korespondence je kot dar prejela še naknadno (2003), kose rokopisov pa tudi dokupila v različnih antikvariatih. Z novo zgradbo je zapuščina Franceta Bevka dobila primeren prostor – Bevkovo spominsko sobo, ki je del domoznanskega oddelka. Poleg rokopisov so tu hranjeni pisateljeva miza, lučka, šah, pisalni stroj, njegova knjižnica itd.. Glej tudi seznam splošnih knjižnic v Sloveniji Zunanje povezave Uradna spletna stran
Vodní elektrárna Ajba

Vodní elektrárna Ajba ( zkratkou HE Ajba) je jednou z menších a novějších vodních elektráren ve Slovinsku, která leží na řece Soči, v blízkosti vesnice Ajba v občině Kanal ob Soči v Gorickém regionu. Provozuje ji společnost Soške elektrarne Nova Gorica. Vodní elektrárna byla postavena za účelem zajištění minimálního ekologicky přijatelného toku řeky Soča v jejím korytu. Její průtok vyžaduje minimálně 2,5 m³ / s. Elektrárna byla postavena v roce 2008 a k jejímu provozování je využívána voda z přehrady Ajba. Přehrada byla postavena již v roce 1939 jako součást projektu vodních elektráren Plave. Vodní elektrárna Ajba, spolu s vodními elektrárnami HE Plave, HE Plave 2 a přečerpávací elektrárnou Avče využívá vodu z přehradní nádrže Ajba. Popis HE Ajba je průtočná elektrárna s jednou svislou turbinou o výkonu 0,25 MW. Roční výroba je zhruba 1400 MWh. Využívaný spád je 10,2 – 11,7 m. Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Hidroelektrarna_Ajba na slovinské Wikipedii. https://web.archive.org/web/20160505022851/http://www.seng.si/mma_bin.php?id=2008091211210770&src=mid&set=leading
Hidroelektrarna Ajba

Hidroelektrarna Ajba (kratica HE Ajba) je ena izmed manjših in novejših hidroelektrarn v Sloveniji; leži na reki Soči. Spada pod podjetje Soške elektrarne Nova Gorica. Hidroelektrarna je bila zgrajena z namenom zagotavljanja minimalnega ekološko sprejemljivega pretoka reke Soče v svoji strugi. Ta je zahtevan vsaj 2,5 m³/s. Hidroelektrarna je bila zgrajena leta 2008, za svoje delovanje pa uporablja objekt pregrade Ajba, ki je bila zgrajena leta 1939 kot del projekta HE Plave. Elektrarna skupaj z elektrarnami HE Plave, HE Plave 2 in črpalno hidroelektrarno Avče izkorišča vodni bazen za pregrado Ajba. Glej tudi seznam elektrarn v Sloveniji seznam elektrarn na Soči Zunanje povezave http://www.seng.si/mma_bin.php/$fId/2008101008155718/$fName/03_Plave_zlozenka210x210splet.pdf Arhivirano 2015-09-24 na Wayback Machine. http://www.nas-stik.si/1/Novice/novice/tabid/87/ID/2646/V-teku-druga-faza-obnove-HE-Plave-I.aspx#.VELugck9WSE
Kraftwerk Dravograd

Das Kraftwerk Dravograd (slowenisch Hidroelektrarna Dravograd) ist ein Laufwasserkraftwerk an der Drau, das in der Gemeinde Dravograd, Slowenien liegt. Es hat eine installierte Leistung von 26 MW. Die namensgebende Ortschaft befindet sich am linken Flussufer in der Nähe des Kraftwerks. Das Kraftwerk ist im Besitz der Dravske elektrarne Maribor (DEM) und wird auch von DEM betrieben. Absperrbauwerk Das Absperrbauwerk ist eine Wehranlage mit vier Wehrfeldern; zwischen den Wehrfeldern befindet sich jeweils ein Maschinenhaus mit einer Turbine. Jedes Wehrfeld hat eine Breite von 24 m. Über die Wehranlage können maximal 5400 m³/s abgeführt werden. Stausee Bei Vollstau erstreckt sich der Stausee über eine Länge von 10,2 km und fasst 5,6 Mio. m³ Wasser. Kraftwerk Das Kraftwerk wurde von 1941 bis 1944 gebaut. Es ging 1944 mit zwei Maschinen in Betrieb; die dritte Maschine folgte 1955. Das Kraftwerk verfügt über eine installierte Leistung von 26,2 MW. Die durchschnittliche Jahreserzeugung liegt bei 142 Mio. kWh. Die drei Kaplan-Turbinen leisten jeweils 8,7 MW, die zugehörigen Generatoren 12 MVA. Die Fallhöhe liegt bei 8,94 m. Der Durchfluss beträgt 420 m³/s. In der Schaltanlage wird die Generatorspannung von 6,3 kV mittels Leistungstransformatoren auf 110 kV hochgespannt. Siehe auch Liste von Kraftwerken in Slowenien Kraftwerke an der Drau Weblinks Einzelnachweise
Hidroelektrarna Dravograd

Hidroelektrarna Dravograd (kratica HE Dravograd) je ena izmed hidroelektrarn v Sloveniji; leži na reki Dravi. Spada pod podjetje Dravske elektrarne Maribor. Dravograjsko jezero, umetno ustvarjeno akumulacijsko jezero, zajema 5,6 milijona m³ vode. Elektrarna doseže moč 26,2 megavata in z 8,9-m padcem na leto ustvari 142 gigavatnih ur. Zgodovina Hidroelektrarno so začeli graditi Nemci leta 1941 zaradi vse večjih potreb po električni energiji za potrebe vojaške industrije. Gradnja je bila končana leta 1944; ob odprtju je bila tako prva elektrarna s stebrno izvedbo (poleg sočasno grajene HE Labot). Hidroelektrarna je začela delovati že leta 1944 z dvema od prvotno načrtovanih 3 turbin. 5. aprila 1945 opoldne so zavezniki (450. bombniška skupina USAF z Liberatorji B-24, ki je priletela z juga Italije) bombardirali bližnji železniški most, ta je obstal, so pa zaradi nenatančnosti precej poškodovali elektrarno in upravne objekte. Po koncu druge svetovne vojne so začeli z obnovo, ki se je končala šele leta 1955, ko je bila vgrajena tretja turbina in je bila HE uradno odprta. Sklici Zunanje povezave HE Dravograd – DEM.si Predstavnosti o temi Hidroelektrarna Dravograd v Wikimedijini zbirki
Dravograds vattenkraftverk

Dravograds vattenkraftverk är beläget sydväst om Dravograd i Slovenien och är ett av åtta vattenkraftverk längs den slovenska delen av Drava. Vattenkraftverket, som byggdes under andra världskriget har, efter en ombyggnad år 1994, en kapacitet på 26,2 MW. Det byggdes av ryska krigsfångar mellan åren 1941-1943 och hade då två kaplanturbiner. I april 1945 skadades kraftverket av allierade bombflyg och reparationerna pågick till år 1955. Ovanför dammen ligger sjön Dravograd (slovenska: Dravograjsko jezero) som är ett Natura 2000 område. Referenser
Kraftwerk Mariborski otok

Das Kraftwerk Mariborski otok (slowenisch Hidroelektrarna Mariborski otok) ist ein Laufwasserkraftwerk an der Drau, das in der Gemeinde Maribor, Slowenien liegt. Es hat eine installierte Leistung von 60 MW. Die namensgebende Insel befindet sich etwas flussabwärts des Kraftwerks. Das Kraftwerk ist im Besitz der Dravske elektrarne Maribor (DEM) und wird auch von DEM betrieben. Absperrbauwerk Das Absperrbauwerk ist eine Wehranlage mit vier Wehrfeldern; zwischen den Wehrfeldern befindet sich jeweils ein Maschinenhaus mit einer Turbine. Jedes Wehrfeld hat eine Breite von 18,75 m. Über die Wehranlage können maximal 5600 m³/s abgeführt werden. Stausee Bei Vollstau erstreckt sich der Stausee über eine Länge von 15,5 km und fasst 13,1 Mio. m³ Wasser, von denen 2,1 Mio. für die Elektrizitätserzeugung genutzt werden können. Kraftwerk Das Kraftwerk wurde von 1942 bis 1960 gebaut. Es ging 1948 mit der ersten Maschine in Betrieb; die beiden anderen Maschinen folgten 1953 und 1960. Das Kraftwerk verfügt über eine installierte Leistung von 60 MW. Die durchschnittliche Jahreserzeugung liegt bei 270 Mio. kWh. Die drei Kaplan-Turbinen leisten jeweils maximal 20 MW, die zugehörigen Generatoren 26 MVA. Die Fallhöhe liegt bei 14,2 m und der Durchfluss beträgt 550 m³/s. In der Schaltanlage wird die Generatorspannung von 10 kV mittels Leistungstransformatoren auf 110 kV hochgespannt. Siehe auch Liste von Kraftwerken in Slowenien Kraftwerke an der Drau Weblinks Einzelnachweise
Hidroelektrarna Mariborski otok

Hidroelektrarna Mariborski otok (kratica HE Mariborski otok) je ena izmed hidroelektrarn v Sloveniji; leži na reki Dravi tik nad Mariborskim otokom. Elektrarno upravlja podjetje Dravske elektrarne Maribor. Zgodovina Načrti za elektrarno so bili narejen že v času Avstro-Ogrske, toda šele prihod Nemcev med drugo svetovno vojno je povzročil začetek gradnje leta 1942. Zaradi vojne je bila gradnja zelo počasna, tako da je do konca vojne bilo dokončanih le 30 % celotne zgradbe. Leta 1948 so zagnali prvo turbino, leta 1953 drugo in tretjo šele leta 1960. Zunanje povezave Predstavnosti o temi Hidroelektrarna Mariborski otok v Wikimedijini zbirki
ГЕС Мариборскі Оток

ГЕС Мариборскі Оток — гідроелектростанція у Словенії. Знаходячись між ГЕС Фала (вище по течії) та ГЕС Златоличе, входить до складу каскаду на річці Драва, великій правій притоці Дунаю. У межах проєкту річку перекрили бетонною греблею висотою 33 метри та довжиною 184 метри. Вона утримує витягнуте по долині Драви на 15,5 км водосховище з площею поверхні 2,4 км2 та об'ємом 13,1 млн м3 (корисний об'єм 2,1 млн м3). Особливістю гідроелектростанції є розміщення трьох її агрегатів у пірсах греблі. Тут змонтовані турбіни типу Каплан потужністю по 20 МВт, які використовують напір у 14,2 метра та забезпечують виробництво 270 млн кВт·год електроенергії на рік. Видача продукції відбувається по ЛЕП, розрахованій на роботу під напругою 110 кВ. Примітки
Kraftwerk Ožbalt

Das Kraftwerk Ožbalt (slowenisch Hidroelektrarna Ožbalt) ist ein Laufwasserkraftwerk an der Drau, das in der Gemeinde Podvelka, Slowenien liegt. Es hat eine installierte Leistung von 73,2 MW. Die namensgebende Ortschaft Ožbalt befindet sich am linken Flussufer etwa einen Kilometer flussaufwärts des Kraftwerks. Das Kraftwerk ist im Besitz der Dravske elektrarne Maribor (DEM) und wird auch von DEM betrieben. Absperrbauwerk Das Absperrbauwerk ist eine Wehranlage mit vier Wehrfeldern; zwischen den Wehrfeldern befindet sich jeweils ein Maschinenhaus mit einer Turbine. Jedes Wehrfeld hat eine Breite von 17 m. Über die Wehranlage können maximal 5800 m³/s abgeführt werden. Stausee Bei Vollstau erstreckt sich der Stausee über eine Länge von 12,7 km und fasst 10,5 Mio. m³ Wasser, von denen 1,4 Mio. für die Elektrizitätserzeugung genutzt werden können. Kraftwerk Das Kraftwerk wurde von 1957 bis 1962 gebaut. Es ging 1960 mit zwei Maschinen in Betrieb; die dritte Maschine folgte 1962. Das Kraftwerk verfügt über eine installierte Leistung von 73,2 MW. Die durchschnittliche Jahreserzeugung liegt bei 305 Mio. kWh. Die drei Kaplan-Turbinen leisten jeweils maximal 24,4 MW, die zugehörigen Generatoren 30 MVA. Die Fallhöhe liegt bei 17,42 m. Der Durchfluss beträgt 550 m³/s. Siehe auch Liste von Kraftwerken in Slowenien Kraftwerke an der Drau Weblinks Einzelnachweise