NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Université de Nova Gorica

L'université de Nova Gorica (slovène : Univerza v Novi Gorici), est la quatrième plus grande université publique de Slovénie. Elle est située dans la localité de Nova Gorica. Historique L'université de Nova Gorica est issue de l'école des sciences environnementales fondée en 1995 par la municipalité de Nova Gorica et par l'institut Jožef Stefan. En 1998, l'école des sciences est renommée en "Polytechnique de Nova Gorica". Organisation L'université est composée de six écoles et de sept instituts scientifiques. Les études proposent des cours en éducation, en œnologie et en viticulture, en sciences appliquées, en management et en ingénierie, en sciences environnementales et en lettres. Les centres de recherche sont spécialisés dans l'étude de l'atmosphère, de l'environnement, de la physiologie sportive, de la culture, de l'astrophysique et des nanotechnologies. Notes et références Liens externes (sl + en) Site officiel Ressources relatives à la recherche : Horizon 2020 U-Multirank Portail de la Slovénie Portail des universités
Università di Nova Gorica

L'Università di Nova Gorica (abbreviata UNG; in sloveno Univerza v Novi Gorici; in latino Universitas Novogoritiensis) è la quarta più grande università della Slovenia, con circa 800 studenti. Fondata nel 1995, conta attualmente 6 facoltà, un'accademia d'arte ed un collegio di viticoltura ed enologia. Ha sede a Valdirose, frazione del comune di Nova Gorica. Facoltà e scuole Facoltà di scienze naturali (Fakulteta za naravoslovje) Facoltà delle discipline umanistiche (Fakulteta za humanistiko) Facoltà di scienze ambientali (Fakulteta za znanosti o okolju) Facoltà di scienze naturali applicate (Fakulteta za aplikativno naravoslovje) Facoltà di economia e tecnologia (Poslovno-tehniška fakulteta) Accademia d'arte (Akademija umetnosti) Collegio di viticoltura ed enologia (Visoka šola za vinogradništvo in vinarstvo) Voci correlate Università del Litorale Università di Trieste Università di Udine Università di Lubiana Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Università di Nova Gorica Collegamenti esterni (SL, EN) Sito ufficiale, su ung.si. Università di Nova Gorica, su ISIL.
Univerza v Novi Gorici

Univerza v Novi Gorici – uniwersytet słoweński założony w 1995 roku, wówczas pod nazwą Fakulteta za znanosti o okolju. Budynki uczelni zlokalizowane są w trzech miejscowościach: Rožna Dolina, Ajdovščina i Gorizia (Włochy). Funkcję rektora pełni Danilo Zavrtanik. W 2015 odznaczona Orderem za Zasługi. Doktorzy honoris causa Przypisy Linki zewnętrzne Oficjalna strona uczelni (ang. • słoweń.)
Универзитет у Новој Горици

Универзитет у Новој Горици (словен. Univerza v Novi Gorici) је приватни универзитет у Новој Горици. Четврти је универзитет у Словенији, а настава се такође одвија и у Горици, Випави и Ајдовшчини. Организација Факултет наука о животној средини Пословно-технолошки факултет Природно-математички факултет Факултет хуманистичких наука Виноградско-винарски факултет Академија уметности Факултет постдипломских студија Види још Списак универзитета у Словенији Референце Спољашње везе Званични веб-сајт
Raduše

Raduše (pronounced [ˈɾaːduʃɛ]) is a dispersed settlement in the City Municipality of Slovenj Gradec in northern Slovenia. The area is part of the traditional region of Styria. The entire municipality is now included in the Carinthia Statistical Region. Mass grave Raduše is the site of a mass grave from the period immediately after the Second World War. The Žančani Mass Grave (Slovene: Grobišče Žančani) is located in the woods north of the settlement. It measures 90 meters (300 ft) long by 6 to 8 meters (20 to 26 ft) wide and contains the remains of Croatian soldiers, and Slovene and German civilians murdered around 20 May 1945. References External links Raduše on Geopedia
Raduše

Raduše (pronuncia [ˈɾaːduʃɛ]) è un insediamento (naselje) di 226 abitanti, della municipalità di Slovenj Gradec nella regione statistica della Carinzia in Slovenia. L'area faceva tradizionalmente parte della regione storica della Stiria, ora invece è inglobata nella regione della Carinzia. Collegamenti esterni Raduše su Geopedia Archiviato il 4 marzo 2016 in Internet Archive.
Raduše

Raduše so naselje v Občini Slovenj Gradec. Lega Naselje Raduše leži na Koroškem v Občini Slovenj Gradec na nadmorski višini 478. Pošta in poštna št. je 2381 Podgorje. Naselje se razprostira 3.5 km in se konča pod Kozjim hrbtom. Gospodarstvo Tukaj ni industrijskih con tovarn in proizvodenj. Večina ljudi se ukvarja s kmetijstvom in gozdarstvom. Nekateri se vozijo v bližnja mesta na delo v tovarne, ker z delom na kmetiji ni dovolj prihodka. Znamenitosti Radušnica je naravni potok s polno vijugami, skritimi tolmuni, polna rib, ptic ob njen, sivimi čapljami, ki žal ropajo ribe v potoku. Kraj ima na poti proti Bošniku enih največjih kmetij v občini, nogometno, košarkarsko in odbojkarsko igrišče s piknik prostorom v naravnem zelenem okolju. To naselje je dober izhodiščni kraj. Iz te vasi so narejene poti Poštarskemu domu, vasice Sv. Duh in naprej prti Lovski koči … Do leta 1996 stala najdebelejša smreka v Sloveniji s premerom 176 cm in obsegom 555 cm, ki jo je podrla strela. Ima veliko starih kmetij in starejših hiš (domačija Grešovnik, Prevolnik, kovačija Kovač, najbolj znan čebelar na Koroškem Jože Repas. Je skoraj edina vas, ki nima cerkve. Ima gasilski dom in gostilno. Zgodovina Nad kmetijo Hrastnik je neraziskano prazgodovinsko gradbišče in kljub najdbam (keramična posoda in temelji hiše na prostem) ni časovno opredeljeno. V Zatiški dolini pri Smrčuno so leta 1987 odkrili masivne zidane temeljen utrdbe iz konca 15. in začetka 16. stoletja, ki naj bi služila za obrambo pred turškimi vpadi. To dokazuje, da so leta 1476 Turki požgali cerkev sv. Lovrenca, ki je od takrat ne omenjajo več. Sklici in opombe Glej tudi seznam naselij v Sloveniji
Радуше

Радуше (словен. Raduše, нем. Radus) је насељено место у општини Словењ Градец, Корушка регија, Словенија. Историја До територијалне реорганизације у Словенији било је у саставу старе општине Словењ Градец. Становништво У попису становништва из 2011. године, Радуше је имало 225 становника. Референце Спољашње везе
Zlatorog Arena

Zlatorog Arena er en multiarena i Celje, Slovenien med plads til 5.200 tilskuere ved sportsgrene som håndbold. Den er ligeledes hjemmebane for topholdet RK Celje. Arenaen blev derudover også benyttet ved EM i kvindehåndbold 2022. Referencer Eksterne henvisninger Officiel hjemmeside
Zlatorog Arena

Die Zlatorog Arena (slowenisch Dvorana Zlatorog) ist eine Mehrzweckhalle in der drittgrößten slowenischen Stadt Celje. Die Halle ist die Heimspielstätte des Handballclubs RK Celje, slowenischer Rekordmeister, aus der Državna rokometna liga, der höchsten Handball-Spielklasse des Landes. Geschichte Am 3. Oktober 2002 beschloss der Stadtrat von Celje den Bau der Halle. Sie sollte für die Handball-Europameisterschaft der Männer 2004 erbaut werden. Die Grundsteinlegung fand am 16. April 2003 statt und im Dezember des Jahres, nach nur rund acht Monaten Bauzeit, wurde die Zlatorog Arena eröffnet. Sie bietet eine Fläche von 10.000 m² und ist Teil des Sportparks Celje (slowenisch Športnem parku Celje). Auf den Rängen stehen 4900 Holzklappsitze für die Besucher zur Verfügung sowie weitere Hilfstribünen auf der Galerie. In der ersten Etage befinden sich die Büros des RK Celje. Der Bau bietet u. a. vier bzw. sechs Umkleidekabinen für die Sportler, Räumlichkeiten für Ärzte, Physiotherapeuten, Dopingkontrolle, Schiedsrichter und Journalisten. Sie besitzt ein modernes Pressezentrum. In der Halle sind viele Ballsportarten möglich, neben dem Handball, z. B. Basketball, Kleinfeldfußball, Volleyball, Turnen, Kampfsport oder ähnliche Veranstaltungen. Um die Sportarena stehen 600 Parkplätze bereit. Der Bau aus Stahlbeton wird von 80 × 80 cm dicken Pfeilern, vom Fundamentbalken bis zum Dach in einem Abstand von zehn Metern, gestützt. Die Dachfläche beträgt 5500 m². Die Fassade, mit vielen Glasflächen an der Front, wurde vorgefertigt. Unter der Hallendecke ist ein Videowürfel aufgehängt. Maximal bietet sie 5191 Zuschauerplätze. Das Spielfeld besteht aus Parkett. Die Hallenbeleuchtung kann von 1200 bis 1500 Lux Beleuchtungsstärke geregelt werden. Die Höhe der Halle liegt bei 16 m. Die Dvorana Zlatorog war Spielort der Handball-Europameisterschaft der Männer 2004. Dort wurden die Partien der Gruppe C und Begegnungen der Hauptrunde (Gruppe I) ausgetragen. Des Weiteren war die Gruppe C der Basketball-Europameisterschaft 2013 mit Gastgeber Slowenien in Celje beheimatet. 2022 ist die Zlatorog Arena als eine von fünf Spielstätten der Handball-Europameisterschaft der Frauen in Slowenien, Nordmazedonien und Montenegro vorgesehen. Im Jahr darauf ist die Basketball-Europameisterschaft der Damen 2023 in Slowenien und Israel geplant. Insgesamt sind vier Spielorte eingeplant, davon drei Hallen in Slowenien plus der Menora Mivtachim Arena in Tel Aviv-Jaffa. Neben der Arena Stožice in Ljubljana und der Arena Bonifika in Koper steht die Zlatorog Arena auf der Liste. Weblinks zpo.si: Dvorana Zlatorog auf der Website der Betreiber ZPO (slowenisch) rk-celje.si: Zlatorog Arena auf der Website des RK Celje (englisch) stadionwelt.de: Ausführliche Bildergalerie Einzelnachweise
Zlatorog Arena

Zlatorog Arena (Slovene: Dvorana Zlatorog) is an indoor sporting arena located in Celje, Slovenia which opened in December 2003. The arena has a capacity for 5,191 spectators. Zlatorog Arena hosts the home games of handball club RK Celje. In 2013, it hosted the Group C of preliminary round at EuroBasket 2013. It also hosted the 2022 European Women's Handball Championship preliminary rounds. See also List of indoor arenas in Slovenia References External links Official page of the management company ZPO Celje
Zlatorog Arena

La Zlatorog Arena est un complexe sportif polyvalent situé à Celje, en Slovénie. Elle accueille les matchs à domicile du club de handball du RK Celje Pivovarna Laško. Événements 2004 : Championnat d'Europe masculin de handball, 1er tour. Septembre 2013 : Championnat d'Europe masculin de basket-ball, 1er tour. Novembre 2022 : Championnat d'Europe féminin de handball, Tour préliminaire. Références Portail de l’architecture et de l’urbanisme Portail du handball Portail du basket-ball Portail de la Slovénie
Dvorana Zlatorog

Lo Dvorana Zlatorog è una arena polivalente situata nella città di Celje. Ha una capacità di 5 191 spettatori. L'Arena venne aperta nel 2003. Ospita le partite dell'RK Celje di pallamano. Nel 2013 ha ospitato le partite del gruppo C dei preliminari dell'EuroBasket 2013, mentre nel 2022 ha ospitato i turni preliminari del Campionato europeo femminile di pallamano. Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Dvorana Zlatorog
Dvorana Zlatorog

Dvorana Zlatorog – obiekt sportowy w Celje. Hala otworzona została w 2003 roku. W tym obiekcie rozgrywano mecze fazy grupowej Mistrzostw Europy w Koszykówce Mężczyzn 2013. Z hali korzysta klub piłki ręcznej – RK Celje. Przypisy Bibliografia Obiekt na stronie ZPO Celje d.o.o.. www.zpo.si. (słoweń. • ang.).
Dvorana Zlatorog

Dvorana Zlatorog je namenska športna dvorana, ki sprejme približno 6000 gledalcev in je namenjena predvsem ekipnemu športnemu udejstvovanju na lokalni in državni ravni. Nahaja se v mestni četrti Hudinja v Celju ob nogometnem stadionu Arena Petrol in Mercatorjevem trgovsko-nakupovalnem središču. Namen Dvorana je bila zgrajena kot nadomestilo za starejšo Dvorano Golovec, ki zaradi majhnosti in starosti ni več zadoščala povečanim lokalnim potrebam po modernejšem in večjem športnoprireditvenem objektu zaprtega tipa. V njej se prirejajo tekme dvoranskega športa, predvsem rokometa, ki je v tem delu Slovenije zelo popularen. Dvorana je dom Rokometnega kluba Celje Pivovarna Laško, ki v njej gosti domače in mednarodne tekme. Poleg rokometa je dvorano možno prirediti tudi za potrebe košarke in odbojke. Poleg športa jo je možno uporabiti tudi za druge namene kot so glasbeni koncerti in razne sejemske prireditve. S poslovnoorganizacijskim delom dvorane upravlja podjetje ZPO Celje d.o.o.. Zgodovina Ime Ime Zlatorog je dobila po blagovni znamki glavnega klubskega pokrovitelja Pivovarne Laško, ki je že vrsto let prisotna v sponzoriranju celjskega rokometa. Zlatorog je posledično tudi klubska maskota. Izgradnja Graditi so jo začeli 16. aprila 2003, zgrajena pa je bila decembra tega leta. Domače in širše okolje jo je pričakovalo z nestrpnostjo saj je bila uspešnost domačega rokometa v tistem času na vrhuncu. Od odločitve za izgradnjo v oktobru 2002 in do izgradnje je tako poteklo zgolj dobro leto dni. Rokomet Svoj največji dosežek je celjski (in slovenski klubski) rokometni klub dosegel leta 2004 že v svoji prvi sezoni igranja v novi dvorani in postal prvak evropske Lige prvakov. Prav tako leta 2004 je bila dvorana ena izmed gostiteljic evropskega prvenstva, ki ga je takrat gostila Slovenija. Tedaj je med drugim gostila tekme slovenske reprezentance v prvem, skupinskem delu tekmovanja, ki je kasneje v nadaljevanju s tekmami v Ljubljani prineslo prvo reprezentančno kolajno v kateremkoli moštvenem športu. Ampak začelo se je v Zlatorogu. Košarka Leta 2013 so dvorano pripravili za tekme košarke med turnirjem za evropsko prvenstvo. In tudi tokrat je ekipa Slovenije nastopala v njej ter se uvrstila v nadaljnje tekmovanje. Tako je za nekaj dni rokometna dvorana postala košarkarsko središče Slovenije. Na vseh teh tekmah je bila dvorana polno zasedena. Opombe in sklici Reference Zunanje povezave Dvorana Zlatorog Arhivirano 2011-10-03 na Wayback Machine. na straneh upravljalca, družbe ZPO Celje
Дворана Златорог

Дворана Златорог, позната и као Нова дворана Под Головцем, је вишенаменска спортска дворана у Цељу, Словенија. Капацитет дворане износи 6.000 гледалаца., а површина дворане је 10.000 m2. Тренутно је домаћи терен рукометног клуба Цеље Пивоварна Лашко, као и других спортских клубова из Цеља. Камен темељац постављен је 16. априла, а дворана је завршена у децембру 2003. Дворана је била домаћин Групе Ц у квалификационој фази и Групе I у другом кругу на Европском првенству у рукомету 2004.. Од 4. до 9. септембра 2013. дворана је била домаћин свих утакмица Групе Ц Европског првенства у кошарци 2013. У новембру 2022. године у дворани су се играле утакмице групе Б Европског прценства у рукомету за жене. Референце Спољашње везе Дворана Златорог на rk-celje.si Званичан сајт оператера - ЗПО Цеље
Dračí most

Dračí most (slovinsky Zmajski most) je silniční most v Lublani, hlavním městě Slovinska. Stojí na severovýchodní straně Vodnikova náměstí a přemosťuje řeku Lublanici. Byl postaven na začátku 20. století a dnes je chráněnou technickou památkou. Etymologie Most se původně jmenoval Most jubilea císaře Františka Josefa I. O své oficiální označení přišel po otevření, kdy se mu začalo kvůli čtyřem sochám draků říkat Dračí most. Historie Most byl postaven, aby nahradil starý dřevěný most z roku 1819, který byl zasažen zemětřesením v roce 1895. Z ekonomických důvodů byl postaven z tvrzeného betonu, místo dražšího a méně hezkého kamene. Most byl postaven v dobách, kdy byla Lublaň součástí Rakouska-Uherska, a tak byl most věnován císaři Františku Josefovi I. z Habsburské dynastie. K oslavám 40 let jeho vlády (1888). Dračí most byl dostavěn v roce 1901, kdy byl starostou města Ivan Hribar, jako součást širšího plánu přestavby města. Stavitelem mostu byl rakouský inženýr Josef Melan, který se specializoval na železobetonové mostní stavby. Autorem návrhu mostu byl dalmatský architekt a Wagnerův žák Jurij Zaninović. V roce 1985 byl Dračí most kompletně rekonstruován a v roce 2001 oslavil 100. výročí. Architektura Dračí most je považován za nejkrásnější most vytvořený ve stylu vídeňské secese. Byl to první vyasfaltovaný most ve Slovinsku, první železobetonový most v Lublani a jeden z prvních v Evropě. V době svého dokončení v roce 1901 byl třetím největším obloukovým mostem v Evropě. Most byl postavený Melanovým systémem, který vymyslel Josef Melan a který byl populární hlavně v USA a Německu, neboť k jeho výstavbě nemusely být použity podpůrné desky. Nejzajímavější částí mostu jsou dračí sochy stojící na piedestalech ve čtyřech rozích. Legenda Jedna z legend tvrdí, že v místech, kde dnes stojí Lublaň, žil drak, kterého zabil bájný zakladatel města Iásón s ostatními Argonauty. Další z místních legend tvrdí, že když most přejde panna, tak draci zavrtí svými ocasy. Odkazy Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Dragon Bridge na anglické Wikipedii. Související články Lublaň Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Dračí most na Wikimedia Commons
Pont des Dragons

Le pont des Dragons (slovène : Zmajski most) est un pont routier traversant la rivière Ljubljanica dans la ville de Ljubljana en Slovénie. Le pont est situé au nord-est de la place Vodnik, au pied du château de Ljubljana. Le pont, qui a été construit entre 1900 et 1901, est aujourd'hui protégé en tant que monument classé. Origine du nom Le pont fut à l'origine nommé « pont du jubilé de l'empereur François-Joseph Ier d'Autriche » mais il perdit son nom officiel dès son ouverture et fut officieusement renommé « pont des Dragons » à cause de ses quatre statues disposées à ses quatre coins. Histoire Le pont fut construit en vue de remplacer un ancien pont en bois datant de 1819 qui fut gravement endommagé lors du tremblement de terre de 1895. Pour des raisons économiques, la municipalité favorisa la réalisation d'un pont en béton plutôt que d'un pont en pierres. Au moment de la construction du pont, la ville de Ljubljana faisait partie de l'empire austro-hongrois. C'est la raison pour laquelle il fut nommé en hommage à l'empereur François-Joseph Ier d'Autriche de la dynastie des Habsbourg. Le pont fut achevé en 1901. L'homme à l'origine du pont fut l'ingénieur autrichien Josef Melan et le pont fut dessiné par l'architecte dalmate Jurij Zaninović qui avait étudié à Vienne. En 1985, le pont fut rénové en vue de la commémoration de ses cent ans en 2001. Architecture Le pont est souvent considéré comme le plus beau pont produit dans le style Sécession viennoise (Art nouveau). Il fut le premier pont de Slovénie à être asphalté, le premier pont en béton armé de Ljubljana et un des premiers en Europe. En 1901, il s'agissait du troisième pont en Europe en termes de longueur d'arche. Il est construit selon le système Melan en référence à son constructeur. Cette technique permettait de construire les ponts en arche sans étape de soutien de l'arche. le pont est ainsi constitué d'une ossature en acier entourée de béton. Le pont est orné à ses quatre coins de quatre dragons en cuivre, le symbole de la cité. Légende Le symbole de la ville, le dragon, provient de la légende grecque de Jason et les Argonautes qui auraient combattu un monstre dans un marais à proximité de Ljubljana en tentant de rentrer chez eux après avoir volé la célèbre Toison d'or. Dans la région, certaines personnes ont donné au pont le surnom de « Belle-mère » en référence aux dragons effrayants. Notes et références Portail de la Slovénie Portail de l’Art nouveau Portail des routes Portail des ponts Portail de l’architecture et de l’urbanisme
Sárkány híd

A Sárkány híd (szlovén neve Zmajski most) a szlovén főváros, Ljubljana egyik átkelője a Ljubljanica folyó felett. Nevét a négy sarkán álló sárkányszobrokról kapta. A rácsos szerkezetű vasbeton híd ma műszaki műemlék. Építése Ljubljana városa 1888-ban, I. Ferenc József császár trónra lépésének negyvenedik évfordulójára hozta meg a döntést az új híd megépítéséről. A Jubileum hidat, amelyet csak 1919-ben neveztek át Sárkány hídra a város középkori magjának szélére tervezték. Az ötlet Ivan Hribartól, a város polgármesterétől származott, aki egy új körutat akart létrehozni a régi városrész körül. A hidat Jurij Zaninovič tervezte, aki Otto Wagner bécsi építészeti iskolájában végzett. Építője az osztrák mérnök, Josef Melan volt, aki merev, rácsos szerkezetű öntöttvas elemeket használt a betonvasak helyett. 1901-ben, amikor az átkelő ünnepélyes megnyitóját tartották, a harmadik legnagyobb, Melan-rendszerű híd volt a világon. Európának ebben a részében ez volt az első vasbeton híd. A híd boltívét és korlátjait a kor szecessziós hatásának megfelelően növényelemekkel és az akkor népszerű Viribus unitis (Egyesült erőkkel) felirattal díszítették. Kerültek rá német és szlovén nyelvű emléktáblák is, ezek közül az az előbbiek az 1918-as politikai változások után eltűntek. A bronzkandelábereket Bécsben öntötték. A híd négy sarkára a város jelképére utaló réz sárkányszobrok kerültek. Ezek szintén Bécsben, az A. M. Beschoner díszítőüzemben készültek. A hidat 1983–1984-ben felújították. A híd műszaki műemlék. Érdekesség Egy városi legenda szerint a híd sarkában álló sárkányok megcsóválják a farkukat, ha egy szűzlány megy át az átkelőn. Jegyzetek Külső hivatkozások
Ponte dei Draghi

Il ponte dei Draghi (in sloveno Zmajski most) è un ponte stradale situato a Lubiana che attraversa il fiume Ljubljanica tra Kopitarjeva ulica e Resljeva cesta a nord del mercato centrale di Lubiana. Fu costruito agli inizi del XX secolo, quando la città faceva parte dell'impero austro-ungarico. È uno dei migliori esempi di ponti in cemento armato e dello stile della Secessione viennese. Il ponte fu originariamente dedicato all'imperatore Francesco Giuseppe I d'Austria, ma nel luglio del 1991 venne rinominato ponte dei Draghi. Storia Il ponte è stato costruito durante l'amministrazione del sindaco Ivan Hribar. Ha sostituito un ponte di legno che era stato costruito nel 1819 e gravemente danneggiato dal terremoto di Lubiana del 1895. Il nuovo ponte è stato costruito sui progetti dell'ingegnere austriaco Josef Melan. I lavori sono iniziati il 1 luglio 1900 inizialmente guidati dall'ingegnere austriaco Alexander Zabokrzycky, assistito da Filip Supančič di Lubiana. Dopo un rallentamento, i lavori riniziarono nell'aprile del 1901 grazie all'architetto Ciril Metod Koch. Il ponte è stato solennemente aperto al traffico il 4 ottobre 1901 da Anton Bonaventura Jeglič, vescovo di Lubiana, alla presenza di molti ospiti illustri, tra cui Zaninović Melan e Brausewetter. I lavori finali furono completati definitivamente nel 1907. I draghi sono stati progettati da Zaninović Melan e prodotti in una fabbrica di Vienna. Il ponte completato è stato dedicato a Francesco Giuseppe I d'Asburgo per commemorare i quaranta anni del suo governo dal 1848 al 1888. Nel 1983 e nel 1984 il ponte dei Draghi è stato rinnovato con calcestruzzo leggero; il suo centenario è stato celebrato nel 2001. Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Ponte dei Draghi Collegamenti esterni (EN) Ponte dei Draghi, su Structurae.