NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Evangelický kostel (Vlachovo)

Evangelický kostel nalézající se ve slovenské obci Vlachovo je původně gotický kostel, který byl 1. ledna 1988 prohlášen národní kulturní památkou Slovenské republiky. Z architektonického hlediska se jedná o drobnou jednolodní stavbu se zaobleným závěrem presbytáře a věží orientovanou k západu. Kostel je součástí oploceného areálu. Historie Evangelický kostel byl postaven pravděpodobně koncem 15. století již v dnešním rozsahu. Podle místní tradice jej nechali postavit husité. Opevnění kostela v podobě zdi se střílnami bylo vybudováno v 17. století, v období stavovských povstání. Podle historických pramenů bylo původním patrociniem kostela Očišťování Panny Marie. Kostel prošel zásadní rekonstrukcí kolem roku 1870, kdy byl ve špatném technickém stavu. Na rekonstrukci kostela se tehdy podílel i hrabě Emanuel Andrássy. Tehdy byla nově zaklenuta loď i presbytář. Z původního gotického kostela tak zůstaly stát pouze obvodové zdi a věž. Po požáru v roce 1904 byl znovu přestavěn. Poslední obnova proběhla v letech 1948-1950. Vybavení kostela V podvěží kostela se nacházejí kované dveře ze 16. století zasazené do gotického portálu. Podvěží je zaklenuté a obsahuje původní gotická okna s ostěním. Oltář je novodobý, vznikl kolem roku 1880 v souvislosti s přestavbou kostela. V kostele se nachází pět zvonů z let 1904 a 1922. Přítomnost fresek uvedených v soupisu kostelů ostřihomské arcidiecéze z let 1733 až 1737 nebyla dosud potvrzena. Odkazy Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Evanjelický kostol vo Vlachove na slovenské Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Evangelický a. v. kostel (Vlachovo) na Wikimedia Commons CZ Vlachovo[nedostupný zdroj] – oficiální stránky cirkevního zboru Apsida.sk - profil kostela informace o historii kostela
Kościół we Vlachovie

Kościół we Vlachovie – gotycka świątynia protestancka w słowackiej miejscowości Vlachovo. Historia Budowę kościoła ukończono pod koniec XV wieku. Pierwotnie katolicki, nosił wezwanie Najświętszej Marii Panny. W 1870 roku kościół przebudowano ze względu na zły stan budowli. Wymieniono m.in. sklepienie nawy. Podczas kolejnego remontu w 1904 roku wybuchł pożar. Ze średniowiecza do dziś zachowała się wieża, mury nawy i absydy. W 1988 roku kościół wpisano do rejestru zabytków. Architektura Świątynia gotycka, jednonawowa. Ściany kościoła są obłożone żółtym tynkiem. Wieża dostawiona od zachodu, zwieńczona dachem namiotowym. Galeria Przypisy
Červený most (Bratislava)

Červený most (maďarsky Vöröshíd; slovensky Červený most) je železniční most v Bratislavě, který je v Mlýnské dolině a vede přes údolí potoka Vydrice. Je pojmenován podle zřetelného červeného nátěru. Byl vybudován v roce 1848 jako součást železniční tratě Gänserndorf–Marchegg–Bratislava a původně byl jednokolejný. Popis Ke zdvojkolejnění 215 m dlouhého a 17 m vysokého, původně cihlového mostu došlo v roce 1881. Podpíralo ho devět mostních oblouků a svou funkci v původní podobě plnil až do 4. dubna 1945, kdy ho ustupující německá vojska zničila. Zachoval se fragment pilíře, který je od 29. dubna 1986 technickou památkou. V rekordně krátkém čase sedmi dní byl vojáky Rudé armády a místními obyvateli nahrazen provizorním přemostěním. 30. dubna 1948 byl postaven současný ocelový most. Ten reflektuje původní pojmenování a je natřený na červeno. U Červeného mostu se nachází železniční zastávka Bratislava-Železná studienka, která je součástí železniční trati Bratislava–Marchegg. Po této trati 20. srpna 1848 přijel do Bratislavy první vlak z Vídně, tažený parní lokomotivou. Trať umožnila napojení Bratislavy na rozvíjející se železniční systém v Evropě. Galerie Odkazy Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Červený most na slovenské Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Červený most na Wikimedia Commons Podrobné informace o Červeném mostě na serveru vlaky.net
Red Bridge (Bratislava)

Red Bridge (Slovak: Červený most) is a railway bridge in Bratislava, Slovakia, spanning the Mlynská Valley. It is recognizable by its distinctive red paint and was built in 1848 as part of the Gänserndorf–Marchegg–Bratislava railway line and was originally single-track and built of red bricks. It was rebuilt to its current state in 1948. The bridge spans the city road, a pedestrian and cyclist path, and the Vydrica stream with its adjacent stream valley. History It is the largest railway bridge on the oldest steam-powered railway in Slovakia. It was built between the years 1845–1848 as a single-track railway bridge. It was part of the construction of the Hungarian Central Railway from Gänserndorf via Marchegg to Bratislava. The main engineer of the bridge was Jozef Bayer. It consisted of nine semicircular brick arches of a distinctive red color (hence the origin of the name "Red Bridge"). The first arch (from the Lamač side) had a span of 10.7 m and bridged the road leading to Železná studnička. The remaining eight arches (with a span of 15.85 m) spanned the valley. The 215 m long and 17 m high, originally brick bridge was double-tracked in 1881. Another extensive reconstruction of the bridge took place under the supervision of the Czech Railways in 1935 and consisted of the rehabilitation of the masonry and the reinforcement of the arches with a reinforced concrete shell. The retreating German army blew up the bridge on April 4, 1945. Only the torso of the bridge's outermost support on the side closer to Bratislava had survived from the bridge. Immediately after the war, the inhabitants of Bratislava (with the help of the Red Army) built a temporary single-track wooden bridge on the site in seven days. The steel bridge structure was manufactured and assembled on site by the Škoda Works bridge workshop in Plzeň. It weighed 1,122 tons. Reflecting its original name, the newly completed bridge was painted red. Near the Red Bridge is the Bratislava-Železná studienka railway stop, which is part of the Bratislava - Marchegg railway line, along which the first train from Vienna, pulled by a steam locomotive, arrived in Bratislava on August 20, 1848. The line enabled Bratislava to be connected to the developing railway system in Europe. Since April 29, 1986 it has been included in the list of protected technical monuments. See also List of bridges in Bratislava city References External links Media related to Red Bridge (Bratislava) at Wikimedia Commons
Kostel Reformované křesťanské církve (Plešivec)

Kostel Reformované křesťanské církve je gotická sakrální stavba v obci Plešivec v okrese Rožňava v Košickém kraji. Jednolodní kostel, původně zasvěcený svatému Jiří, nyní patřící místnímu sboru Reformované křesťanské církve, se nachází v centrální poloze uprostřed obce a díky dochovaným freskovým malbám mimořádné kvality patří k nejvýznamnějším kulturním památkám Košického kraje. Historie Plešivec byl od 13. století rodovým sídlem místního šlechtického rodu Bubekovců. Ti získali panství od krále Bely IV. po bitvě s Mongoly, v níž mu údajně zachránili život. Jejich rodovým kostelem byl místní kostel s původním patrociniem svatého Jiří. První písemná zmínka o kostele pochází z roku 1314. Původní jednolodní kostelík rozšířili Bubekovci na dvoulodní. V této fázi nechali kostel vymalovat freskami v interiéru i v exteriéru. Pozdně gotická kaple, která se nachází u severní stěny hlavní lodi, byla postavena na počátku 15. století. Inspirovala se pravděpodobně příklady pohřebních kaplí ze Spiše. V kapli je pohřben pouze jeden člen rodu, Ladislav Bubek. Kostel byl zničen po nájezdu Turků, kteří jej v roce 1558 vypálili. Dalších šedesát let byl jako ruina bez střechy. Na počátku 17. století byl obnoven kalvínským sborem. Loď byla zkrácena a střecha nově zastřešena; strop je od té doby řešen jako plochý, nikoliv jako klenba. V této době vznikla také dřevěná empora. První výzkum kostela byl proveden v roce 1861. Obnova kostela pokračovala v roce 1938, kdy byl Plešivec součástí válečného Maďarska. Byly odkryty některé fresky. Další restaurování pokračovalo v letech 1977-1978 (Josefík, Székely, Togner). V současné době je kostel opět v rukou restaurátorů. Architektura kostela Kostel se nachází uprostřed obce. Jedná se o reprezentativní jednolodní stavbu s polygonálním presbytářem a k severu orientovanou kaplí. Je dokladem vyspělosti gotické architektury v prostředí středověkého Gemeru. Z gotického období se dochovala zejména severní kaple s gotickými kružbovými okny, fragmenty kleneb a sedile ve tvaru oslího hřbetu. V jejím interiéru je druhotně umístěn gotický náhrobek Ladislava Bubeka z růžového mramoru. Dochoval se také cenný gotický portál spojující kapli s lodí. Fresky, dosud jen částečně odkryté, se nacházejí v presbytáři, kde zobrazují Ukřižování a Poslední večeři. Další fresky byly nalezeny i na vnější straně presbytáře, kde zobrazují svatého Štěpána a svatého Ladislava. Samostatně stojící zvonice pochází z roku 1748. Odborníci usuzují, že fresky jsou dílem zkušeného mistra z Itálie a byly vzorem pro další podobné realizace v kostelech v okolí (Štítník, Ochtiná). Patří k nejkrásnějším freskám na Slovensku. Galerie Exteriér kostela Interiér kostela Odkazy Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Kostol Reformovanej kresťanskej cirkvi v Plešivci na slovenské Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Reformovaný kostel (Plešivec) na Wikimedia Commons popis kostela na stránkách OZ Gotická cesta popis kostela na apsida.sk informace o restaurování fresek infom o kostele na stránkách obce Plešivec
Articular church, Kežmarok

The Articular church in Kežmarok (Slovak: Artikulárny kostol v Kežmarku) is a wooden church in Kežmarok, Slovakia. The local Lutherans built it following a period of religious persecution, when in 1681 the Congress of Sopron permitted Lutherans, in articles 26 and 27 of an agreement, to erect two churches in each of eleven counties of the Kingdom of Hungary, nine of which are in present-day Slovakia. The churchers were to be made of the cheapest possible materials - this meant wood; even nails were made exclusively of wood. The construction was financially supported by Protestants from various countries, including Sweden and Denmark. The only stone part of the church is its sacristy, originally built in 1593 as a pub outside the city walls. In the 17th century, the Roman Catholic dynasty of Habsburgs persecuted Protestantism in the Habsburg monarchy, which included territory of present Slovakia at that time. The number of churches was limited to one in each free royal town, Kežmarok being one of them. The construction material had to be the cheapest possible (wood at that time) and a church had to be completed in 365 days. Furthermore, the site of a new Protestant church had to be chosen by a royal commission. In Kežmarok, a royal commission deliberately chose an ancient pub as a place of worship, in order to humiliate the local Protestant community. The pub was subsequently incorporated into a hastily constructed religious building as a sacristy. The oldest parts are an epitaph from 1688 and a Renaissance baptistery from 1690. They are the only remaining parts of the first church. The second wooden church, erected in the Baroque style in 1717, completely replaced the first building. It has the shape of an equal-armed Greek cross. The space can accommodate 1,541 worshipers. According to a legend, circular windows were made by Swedish sailors contributing to the construction. The organ, completed in 1729, is known for its perfect sound despite having only wooden pipes. The church has been protected by the state as an important historical monument since 1892. In 1985, the Slovak National Council (parliament) proclaimed it a National Historical Monument. An expensive reconstruction followed in the 1990s. The church is one of only five Lutheran wooden churches remaining in Slovakia. The others are situated in Hronsek, Istebné, Leštiny, and Svätý Kríž near Liptovská Mara. Notes and sources Notes Sources Baráthová, Nora (2003), Historické objekty: Drevený artikulárny kostol (in Slovak), Kezmarok town website (in WebArchive). Porubän, Roman (2022), Die Hölzerne Artikulatkirche, Kežmarok: Jadro ISBN 978-80-89426-75-1
Iglesia articular de madera en Kežmarok

La iglesia articular de madera en Kežmarok ( en eslovaco: Drevený artikulárny kostol v Kežmarku ) es una iglesia de madera en Kežmarok, Eslovaquia. Los luteranos locales la construyeron durante un periodo de persecución religiosa, en el que sólo se les permitía erigir iglesias de madera. Por ello, incluso los clavos eran exclusivamente de madera. La construcción fue financiada por protestantes de varios países, entre ellos Suecia y Dinamarca.​ La única parte de piedra de la iglesia es su sacristía, construida originalmente en 1593 como taberna fuera de las murallas de la ciudad. En el siglo XVII, la dinastía católica de los Habsburgo persiguió el protestantismo en la Monarquía de los Habsburgo, que incluía el territorio de la actual Eslovaquia en aquella época. El número de iglesias estaba limitado a una en cada ciudad real libre, siendo Kežmarok una de ellas. El material de construcción debía ser el más barato posible (madera en aquella época) y una iglesia debía estar terminada en 365 días. Además, el emplazamiento de una nueva iglesia protestante debía ser elegido por una comisión real. En Kežmarok, una comisión real eligió deliberadamente una antigua taberna como lugar de culto, para humillar a la comunidad protestante local.​ Posteriormente, la taberna se incorporó a un edificio religioso construido apresuradamente como sacristía. Las partes más antiguas son un epitafio de 1688 y un baptisterio renacentista de 1690. Son las únicas partes restantes de la primera iglesia. La segunda iglesia de madera, erigida en estilo barroco en 1717, reemplazó por completo al primer edificio. Tiene la forma de una cruz griega de brazos iguales. El espacio tiene capacidad para 1.541 fieles. Según una leyenda, las ventanas circulares fueron hechas por marineros suecos que contribuyeron a la construcción.​ El órgano, terminado en 1729, es conocido por su perfecto sonido a pesar de tener solo tubos de madera. La iglesia ha sido protegida por el estado como un importante monumento histórico desde 1892.​ En 1985, el Consejo Nacional Eslovaco (parlamento) lo proclamó Monumento Histórico Nacional. En la década de 1990 se llevó a cabo una costosa reconstrucción. La iglesia es una de las cinco iglesias luteranas de madera que quedan en Eslovaquia. Las otras están situados en Hronsek, Istebné, Leštiny y Svätý Kríž cerca de Liptovská Mara.​ Referencias Enlaces externos Descripción detallada (in Slovak)
Église articulaire en bois de Kežmarok

L'église articulaire en bois de Kežmarok ou Église de la Sainte-Trinité est une église luthérienne située dans la ville de Kežmarok en Slovaquie. Histoire L'église fut construite en bois dans la périphérie de la ville de Kežmarok. De l'église originale, on n'a conservé que les fonts baptismaux de 1690 et une épitaphe de 1688. La dernière rénovation fut entreprise entre 1991 et 1996. Le 7 juillet 2008, l'église fut inscrite avec sept autres monuments du même type au patrimoine mondial de l'UNESCO sous la dénomination d'Églises en bois de la partie slovaque de la zone des Carpates. Références Portail de l’architecture chrétienne Portail de la Slovaquie Portail du protestantisme Portail du patrimoine mondial
Késmárki evangélikus templom

Késmárkon két evangélikus templom áll egymás szomszédságában. A cikk a továbbiakban az evangélikus ótemplomról, más néven fatemplomról szól. Az előbb említett újtemplom mellett szerénykedik. Az evangélikus templom Szlovákia épített kulturális világörökségének részét képezi. A Szentháromság tiszteletére emelt, eredeti állapotában látható fatemplomban napjainkban is evangélikus istentiszteleteket tartanak. Története A templom abban az időben épült, amikor az 1681-es soproni országgyűlés 26. cikkelye engedélyezte a protestánsok számára a templomépítést a városon kívül egy adott helyen, kizárólag egyházi forrásokból. A legolcsóbb építőanyag a fa volt, ezért az utolsó öt templom, amely eredeti állapotában fennmaradt Szlovákia területén, fából épült. Az első fatemplom építése 1687-ben kezdődött. 1717-ben a templom három hónap alatt nyerte el végleges, ma is látható formáját. Formája A templom népi barokk stílusú. A hatalmas festett boltozat négy csavart oszlopra és széles falakra támaszkodik. Alakját az egyenlő szárú görög keresztet formázó amszterdami Noorderkerk templomról mintázták. A templomépületnek ez a típusa elterjedt Németországban és az északi országokban, majd Szilézián keresztül jutott el a Magyar Királyság területére. Építése Építéséhez hozzájárult egész Észak-Európa minden protestáns vallású hívője, a svéd és a dán király azonban nem volt hajlandó ilyen célra gyűjtést rendezni országában. A hagyomány szerint az építkezésben részt vettek svéd tengerészek, akik emléket is hagytak maguk után: a belső tér tetőszerkezete egy felborított hajóra hasonlít, és a kerek ablakok is hajóra emlékeztetnek. A valóságban a templomépítésben a környező városok lakosai vettek részt. A tervezés a poprádi Georg Müttermann, a festés a lőcsei Gottlieb Kramer, az orgona a lőcsei Laurenz Cajkovsky és az iglói Martin Korabinsky nevéhez fűződik. Az összes fafaragási munkát a késmárki Johann Lerch végezte. Használata A késmárki templomot a Szentháromság tiszteletére szentelték. A földszinten és a hat kóruson összesen 1500 fő számára van hely. Az 1991-1996 között zajló általános felújítás óta a templom újra a késmárki evangélikus egyház istentiszteleti helye. Források Ez a szócikk a Késmárk nevezetességeit bemutató weboldal fordítása alapján készült.
Evangeliska träkyrkan i Kežmarok

Evangeliska träkyrkan i Kežmarok är en luthersk träkyrka som ligger i staden Kežmarok i nordöstra Slovakien. Kyrkobyggnaden Ursprungliga kyrkan uppfördes åren 1687-1688. Nuvarande kyrka i barockstil färdigställdes år 1717. Protestanter från norra Europa, däribland Sverige och Danmark, gav ekonomiskt understöd. Eftersom kyrkan byggdes av protestanter måste den ligga utanför stadsmuren. Bara trä fick användas som byggnadsmaterial. Ingen ordentlig grund fick läggas så att kyrkan snabbare skulle förfalla. Enda delen av sten är sakristian från 1593 som från början var ett värdshus. Orgeln är över 300 år gammal och är en av de största barockorglarna i Slovakien. Altaret från 1700-talet är utfört av Ján Lerch i Kežmarok. Bildgalleri Referenser Slovak Spectator (engelska) We are Unesco (engelska) Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Evangeliska träkyrkan i Kežmarok.
Hideghét

Hideghét (szlovákul Studené, németül Gnadendorf) 1947 óta Dunahidas településrésze, korábban önálló falu Szlovákiában a Pozsonyi kerületben a Szenci járásban. A településrész népessége az elmúlt évtizedekben robbanásszerűen növekszik Pozsony közelsége és a szuburbanizáció okán. A 2021-es népszámlálás településrészekre vonatkozó adatai szerint lakosságszáma pontosan 1000 fő, ebből 2,0 % magyar. Fekvése Pozsonytól 15 km-re keletre fekszik. Története Vályi András szerint "HIDEGHÉT. vagy Gadendorf. Magyar falu Posony Várm. földes Urai B. Jeszenák, G. Forgách, és több Uraságok, lakosai katolikusok, fekszik Fellnek szomszédságában, és annak filiája, határja két időre osztatott, kevés legelő mezein kivül semmi haszon vételekkel nem bír. Van benne egy régi formára épűltt kastély is, mely M. Forgách Familiához tartozik." Fényes Elek szerint "Hideghét, (Gnadendorf), m. f., Pozson vmegyében, a pesti országutban, Pozsonhoz 1 1/2 órányira; 168 kath., 6 zsidó lak., középszerű szántóföldekkel. Rétje kevés; legelője elég. F. u. b. Jeszenák, Balassa, Bittera, s m. t." 1910-ben 123, túlnyomóan magyar lakosa volt. A trianoni békeszerződésig Pozsony vármegye Somorjai járásához tartozott. 1947-ben Dunahidashoz csatolták. Külső hivatkozások Dunahidas honlapja Hideghét Szlovákia térképén Jegyzetek
Nikolaus-Dom (Trnava)

Der Nikolaus-Dom (slowakisch Dóm svätého Mikuláša) befindet sich in der Altstadt von Trnava (Tyrnau) in der Westslowakei. Er ist dem heiligen Nikolaus geweiht und war lange Zeit die Kathedrale des Erzbistums Esztergom. Geschichte und Architektur An der Stelle eines romanischen Vorgängerbaus wurde der Nikolaus-Dom in seinen heutigen Ausmaßen von 1380 bis 1421 in spätgotischem Stil erbaut. An der Länge von 60 Metern, der Breite von 31 Metern und der Höhe von 18 Metern hat sich auch die später errichtete Universitätskirche orientiert. Für die äußere Erscheinung prägend sind die Renaissancehelme, die in der Mitte des 16. Jahrhunderts auf die beiden Türme gesetzt wurden. Mit den Kreuzrippengewölben in Haupt- und Seitenschiffen hat der Dom im Innern noch seine wesentliche Wirkung als gotisches Gebäude beibehalten. In späteren Jahrhunderten hat er allerdings mannigfache Umbauten und Ergänzungen erfahren. Zwischen 1618 und 1630 ließ Kardinal Peter Pázmány barocke Seitenkapellen anbauen sowie die Ausstattung größtenteils barock umgestalten. Die reich geschnitzten Kirchenbänke sind im Rokoko entstanden und 1798 schuf Josef Zanussi den klassizistischen Hauptaltar. Die Obergaden schmücken neugotische Malereien. Einige Fresken aus dem 15. Jahrhundert haben sich noch in der Vorhalle erhalten. An einigen Stellen hat man das gotische Backsteinmauerwerk wieder sichtbar gemacht. Erzbischof Imre Eszterházy ließ 1739 bis 1741 durch den österreichischen Architekten Lucas Hildebrandt an der Nord-West-Seite eine achteckige Barockkapelle mit separatem Eingang anbauen, in der das Gnadenbild der heiligen Maria von Trnava (siehe unten) auf einem Säulenaltar aufbewahrt wird. Nachdem Ungarn Anfang des 16. Jahrhunderts zum größten Teil türkisch geworden war, wurde der Nikolaus-Dom von 1543 bis 1820 zur ungarischen Kathedrale und Sitz der Erzbischöfe von Esztergom. Er war dann wieder von 1918 bis 1977 Sitz eines Bischofs. Bei der Errichtung des Erzbistums Bratislava-Trnava 1977 wurde jedoch die Universitätskirche zum Sitz des Erzbischofs bestimmt. Im Jahr 2008 erhob Papst Benedikt XVI. den Nikolaus-Dom zur Basilica minor. Das Gnadenbild der heiligen Maria von Trnava Im Nikolaus-Dom befindet sich das Gnadenvolle Bild der heiligen Maria. Im Jahr 1585 ließ Ferenc Forgách (der spätere Erzbischof) eine Kopie des Bildes aus dem Kloster der heiligen Alexej und Bonifaz anfertigen. Im Jahr 1663 soll das Bild Bluttränen geweint haben. Aus diesem Grund hätten die Türken, die die Umgebung plünderten, die Stadt Trnava gemieden. Im Jahr 1710 brach die Pest aus. Am 21. November 1710, nach einem erneuten Weinen des Bildes, ging die Epidemie zu Ende. Bis heute hat das Bild deshalb eine besondere Bedeutung für die Bewohner von Trnava. Einige ältere Bewohner glauben, dass mit Hilfe der heiligen Maria von Trnava und ihres Bildes die Stadt im Zweiten Weltkrieg von Bomben verschont wurde. Literatur Dumont – Reise-Taschenbuch Slowakei. Ostfildern 2009, ISBN 978-3-7701-7268-9. Weblinks Einzelnachweise