NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Deutsche Schule Bratislava

Deutsche Schule Bratislava (DSB; Slovak: Nemecká škola Bratislava) is a German international school in Bratislava, Slovakia. It serves Kindergarten (kindergarten) and Vorschule (preschool) through Gymnasium. DSB is currently located on Bárdošova 33. References External links (in German) Deutsche Schule Bratislava (in Slovak) Deutsche Schule Bratislava Archived 2015-04-30 at the Wayback Machine
Slovakia–United Kingdom relations

Slovakia–United Kingdom relations encompass the diplomatic, economic, and historical interactions between the Slovak Republic and the United Kingdom of Great Britain and Northern Ireland. Both countries established diplomatic relations on 1 January 1993. Both countries share common membership of the Council of Europe, the European Court of Human Rights, the International Criminal Court, NATO, the OECD, the OSCE, the United Nations, and the World Trade Organization. The United Kingdom gave full support to Slovakia's membership in the European Union and NATO. History After the declaration of independence of the Slovak State on March 14, 1939, the United Kingdom did not issue recognition of the new state. But on May 4, 1939 the British government requested that Peter Pares, previously British consul in the Sudetenland, be recognized as the British consul in Bratislava. On May 15, 1939 Richard Butler stated to the House of Commons that the move constituted a de facto recognition of the Slovak State. The Slovak State sent Milan A. P. Harminc to London as its consul-general. However, after the German invasion of Poland on September 1, 1939 Harminc and the Slovak ambassador in Warsaw Ladislav Szathmáry protested against the Slovak participation in the assault and subordinated themselves to Edvard Beneš' Czechoslovak government-in-exile. The two countries ratified an air services agreement in 2004. In July 2025, the Slovakian government under Robert Fico accused the United Kingdom Foreign, Commonwealth and Development Office of paying influencers to boost the Progressive Slovakia party during the 2023 Slovak parliamentary election, citing a report by investigative website Declassified UK. The United Kingdom denied efforts to influence the election and stated that the activity was aimed at boosting youth turnout regardless of party. Economic relations Following Brexit, Trade between the United Kingdom and Belgium has been governed by the EU–UK Trade and Cooperation Agreement since 1 January 2021. The two countries signed a bilateral investment agreement on 10 July 1990. The agreement entered force on 26 October 1990, but was later terminated on 1 July 2021. Bilaterally the two countries have a Double Taxation Convention. Resident diplomatic missions Slovakia maintains an embassy in London. The United Kingdom is accredited to Slovakia through its embassy in Bratislava. See also EU–UK Trade and Cooperation Agreement Foreign relations of Slovakia Foreign relations of the United Kingdom References External links
Tunel pod Dielikom

Tunel pod Dielikom byl chráněný areál v oblasti Muráňské planiny. Předmětem ochrany je významné zimoviště netopýrů. Nacházel se v katastrálním území obcí Tisovec v okrese Rimavská Sobota a Muráň a okrese Revúca v Banskobystrickém kraji. Území bylo vyhlášeno v roce 1997. Předmětem ochrany bylo zimoviště netopýrů. Ochrana byla k 1. říjnu 2022 zrušena a území bylo zařazeno do systému zón národního parku Muráňská planina. Tunel je dlouhý dva kilometry. Jeho výstavba započala v roce 1941 v rámci výstavby tzv. Gemerských spojek. Jedno z ústí tunelu je zamřížované, druhé ústí je zatopené. V roce 1997 byl tento tunel prohlášen za chráněný areál, protože se v něm nachází významné zimoviště netopýrů. Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Dielik (sedlo) na slovenské Wikipedii.
Vnitřní Západní Karpaty

Vnitřní Západní Karpaty (slovensky Vnútorné Západné Karpaty) je geomorfologická subprovincie geomorfologické provincie Západní Karpaty na území Rakouska, Slovenska, Polska a Maďarska. Nejvyšším vrcholem je Gerlachovský štít o výšce 2 655 m n. m. Člení se na geomorfologické oblasti: Slovenské rudohoří, Fatransko-tatranská oblast, Slovenské středohoří, Lučensko-košická sníženina, Severomaďarské středohoří (Északi-középhegység), na Slovensku Matransko-slanská oblast. Vnitřní Západní Karpaty jsou tvořeny metamorfovanými horninami prostoupenými hlubinnými vyvřelinami. Přes ně je uložen mořský karbon a kontinentální perm. Na tomto starém podkladu jsou uloženy mořské uloženiny od spodního triasu až do konce spodní křídy. Tyto uloženiny spolu se svým podložím byly ve svrchní křídě postiženy intenzivním alpinotypním vrásněním. Literatura Geografický místopisný slovník, Academia, Praha, 1993. ISBN 80-200-0445-9 Babuška, V. – Mužík, M.: Mineralogie, petrografie a geologie. SNTL, Praha, 1981. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Vnitřní Západní Karpaty na Wikimedia Commons
Carpazi Occidentali Interni

I Carpazi Occidentali Interni sono una parte della catena montuosa dei Carpazi. Si trovano soprattutto in Slovacchia e, più marginalmente, in Polonia ed Ungheria. Classificazione Essi, dal punto di vista geologico, sono considerati una sottoprovincia ed hanno la seguente classificazione: catena montuosa = Carpazi provincia geologica = Carpazi Occidentali sottoprovincia = Carpazi Occidentali Interni. Suddivisione I Carpazi Occidentali Interni sono ulteriormente suddivisi in aree e gruppi montuosi: Monti Metalliferi Slovacchi (SK) (area) Monti Vepor (Veporské vrchy) Spiš-Gemer Karst (Spišsko-gemerský kras) Stolické vrchy Revúcka vrchovina (Altopiani di Revúca) Volovské vrchy (Monti Volovec) Čierna hora (Montagna Nera) Rožňavská kotlina (Bacino di Rožňava) Carso slovacco (Slovenský kras) e Carso del Borsod settentrionale (Hungarian: Észak-Borsodi karszt; collocati nel nord dell'Ungheria) Area Fatra-Tatra (SK/PL/AT) * (area) (in Slovacco:Fatransko-tatranská oblasť) Piccoli Carpazi (SK: Malé Karpaty) + Monti Hainburg (AT: Hainburger Berge) Považský Inovec Tribeč Monti di Strážov (Strážovské vrchy) Monti di Súľov (Súľovské vrchy) Žiar Piccola Fatra (Malá Fatra) Grande Fatra (Veľká Fatra) Monti Staré Hory (Starohorské vrchy) Monti Choč (Chočské vrchy) Monti Tatra (SK/PL: Tatry) Bassi Tatra (Nízke Tatry) Kozie chrbty Branisko Bacino di Žilina (Žilinská kotlina) Bacino del Nitra superiore (Hornonitrianska kotlina) Bacino del Turiec (Turčianska kotlina) Podtatranská kotlina (Sub-Tatra Basin) Bacino dell'Hornád (Hornádska kotlina) Horehronské podolie Monti Slovacchi Centrali (SK) (area) (SK: Slovenské stredohorie, EN: Slovakian mid-mountainous region) Vtáčnik Hron Inovec (Pohronský Inovec) Monti di Štiavnica (Štiavnické vrchy) Monti di Kremnica (Kremnické vrchy) Poľana Ostrôžky Javorie Pianura di Krupina (Krupinská planina) Bacino di Zvolen (Zvolenská kotlina) Bacino di Pliešovce (Pliešovská kotlina) Bacino di Žiar (Žiarska kotlina) Depressione Lučenec-Košice (SK/HU) (area) (SK: Lučensko-košická zníženina) Bacino Slovacco Meridionale (SK: Juhoslovenská kotlina) + Bacino Centrale Ipoly (HU: Középsö-Ipoly-medence) + Colline Borsod (HU: Borsodi-dombság) Colline di Bodva (SK: Bodvianska pahorkatina) Bacino di Košice (SK: Košická kotlina) + Bacino della valle dell'Hernád (HU: Hernádvölgy-medence) Area Mátra-Slanec (SK) /Rilievi precarpatici settentrionali (HU) (area) (SK: Matransko-slanská oblasť, HU: Északi-középhegység) Börzsöny (HU: Börzsöny-hegység) + Burda (SK) Colline di Gödöllő (HU: Gödöllő dombság) Cerová vrchovina (SK; Cerová Highlands) + Cserhát (HU: Cserhát-hegység) Mátra (HU: Mátra hegység) Bükk (HU: Bükk-hegység – literally Beech Mountains) Cserhát (HU: Csereháti dombság) Monti Slanec (SK: Slanské vrchy) + Monti Zemplén (HU: Zempléni-hegység, also Tokaji-hegység/Tokaj Mountains) Monti Zemplín (SK, Zemplínske vrchy) Voci correlate Suddivisione dei Carpazi Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Carpazi Occidentali Interni Collegamenti esterni (EN) Inner Western Carpathians, su Enciclopedia Britannica, Encyclopædia Britannica, Inc.
Wewnętrzne Karpaty Zachodnie

Wewnętrzne Karpaty Zachodnie (515-517) – najbardziej zróżnicowana pod względem geologicznym część Karpat Zachodnich. Leżą na terenie Słowacji i Węgier. Wewnętrzne Karpaty Wschodnie nie są przedłużeniem Wewnętrznych Karpat Zachodnich. Podział Wewnętrznych Karpat Zachodnich: 515.1 Bruzda Hronu 515.2 Łańcuch Rudaw Słowackich 516.1 Kotlina Południowosłowacka 516.2 Kras Słowacko-Węgierski 516.3 wyżyna Cserehát 516.4 Kotlina Koszycka 517.1 Góry Tokajsko-Slańskie 517.2-5 Średniogórze Północnowęgierskie 517.2 Góry Bukowe 517.3 góry Mátra 517.4 wzgórza Cserhát 517.5 góry Börzsöny.
Carpații Occidentali Interiori

Carpații Occidentali Interiori sunt o diviziune a Munții Carpați, aflată în Slovacia și nordul Ungariei, și formată din patru grupe principale: Munții Metaliferi Slovaci, Grupa Fatra-Tatra, Munții Slovaciei Centrale și Grupa Matra (denumită în Slovacia „Grupa Mátra-Slanec”, și în Ungaria „Munții Ungariei de Nord”). Aceasta din urmă este separată de restul grupelor prin depresiunea Lučenec-Košice din sudul Slovaciei. Vezi și Munții Štiavnica Note
Útulna Ďurková

Útulna Ďurková, dle provozovatele Útulňa Ďurková pod Chabencom, dle turistických map Turistická útulňa pod Chabencom nebo jen Ďurková útulňa je horská chata v Nízkých Tatrách s celoročním provozem. Nachází se pod hlavním hřebenem Nízkých Tater, pod vrcholem Ďurková a stejnojmenným sedlem v nadmořské výšce 1623 m. Chata postavená na místě bývalé salaše v současnosti poskytuje stravování a ubytování s vlastním spacákem. První chata byla otevřena v roce 1932, rozšířena v roce 1933, 1937 a 1938. V létě 1940 celá shořela. Od té doby bylo místo prázdné. Nově postavená chata byla otevřena 28. září 2002. Přístup Po značce z Magurky přes Sedlo Ďurkové. Po značce z Jasenie přes Baukovou a Struhárske sedlo. Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Útulňa Ďurková pod Chabencom na slovenské Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Útulna Ďurková na Wikimedia Commons Stránka chaty Archivováno 1. 8. 2015 na Wayback Machine. Turistická mapa se zakreslenou útulnou
Schron Ďurková

Schron Ďurková (słow. Útulňa Ďurková) – schronisko turystyczne na Słowacji, w Niżnych Tatrach. Znajduje się w górnej części Doliny Łomnistej (Lomnistá dolina), na wysokości 1640 m na południowo-wschodnich stokach szczytu Ďurková (1750 m). Znany jest także pod nazwami Útulňa pod Chabencom lub Chata Ďurková. Pierwotnie w tym miejscu znajdował się stary szałas pasterski, używany przez turystów jako doraźny punkt noclegowy. Stąd na starszych turystycznych mapach oznaczone jest ono jako Salaš pod Chabencom lub Chabenecký salaš. W 2001 r. na miejscu szałasu podjęto budowę obecnego schroniska turystycznego, działające przez cały rok. Budowę prowadziła Regionalna Rada Klubu slovenských turistov (KST) z Bańskiej Bystrzycy, obiektem zarządza oddział KST z miejscowości Jasenie. Przy marszu głównym grzbietem Niżnych Tatr wolno nocować według regulaminu Parku Narodowego Niżne Tatry (NAPANT-u) tylko w niektórych miejscach. Jednym z nich jest schron Ďurková. Jest on częstym celem przy przejściu głównego grzbietu wschodniej części Niżnych Tatr. Znajduje się na wielkiej hali i jest dobrze widoczny ze szlaku turystycznego wiodącego główną granią Niżnych Tatr. Maksymalnie mogą w nim nocować 33 osoby na materacach oraz do ok. 20 na podłodze. Posiada prycze do spania, stoły, ławy, werandę oraz suchą toaletę. Obok jest dobre i wydajne źródło wody pitnej. Nocleg (z własnym śpiworem) jest płatny (w 2025 r. 10 euro od osoby). Schronisko posiada łączność telefoniczną. Schronisko zaopatrywane jest samochodem, można w nim kupić zupę, herbatę, zwykle również piwo w puszce/. Schronisko jest dostępne zarówno latem, jak i zimą (dla uprawiających skialpinizm). W przypadku zajęcia wszystkich miejsc noclegowych możliwe jest nocowanie na werandzie, lub rozbicie własnych namiotów obok budynku. Szlaki turystyczne Jasenie – rozdroże Pod Obrštinom – Lomnistá dolina – Asmolovova chata – Struhárske sedlo – schron Ďurková. Deniwelacja 1080 m, odległość 13,9 km, Czas przejścia: 4,25 h, ↓ 3.30 h Jasenie, Jasenianská dolina Struhárske sedlo – schron Ďurková. Deniwelacja 1160 m, odległość 14,2 km, Czas przejścia: 4,45 h, ↓ 3.45 h schron Ďurková – Malý Chabenec. Deniwelacja 160 m, odległość 0,8 km, Czas przejścia: 30 min, ↓ 15 min schron Ďurková – Nad sedlom Ďurkovej (skrzyżowanie z głównym, czerwonym szlakiem graniowym). Deniwelacja 160 m, odległość 0,8 km, Czas przejścia: 30 min, ↓ 15 min szlak nieoznakowany schron Ďurková – sedlo Ďurkovej. Deniwelacja 120 m, odległość 0,6 km, Czas przejścia: 25 min, ↓ 10 min Przypisy
Klokoč (přírodní rezervace)

Klokoč (661 m n. m.) je vrch a přírodní rezervace v Malých Karpatech na Slovensku. Nachází se v katastrálních územích obcí Plavecké Podhradie v okrese Malacky a Lošonec v okrese Trnava. Území bylo vyhlášeno v roce 1996 a jeho rozloha je 21,59 hektaru. Předmětech ochrany je ojedinělý hřebenový komplex holních biotopů s druhově bohatou faunou a flórou. Mikroreliéf území je ovlivněn četnými mraveništi. Ze vzácných druhů rostlin je nápadný výskyt divizny ozdobné (Verbascum speciosum). Rezervace je součástí chráněné krajinné oblasti Malé Karpaty. Přístup Na vrchol Klokoče vede několik značených turistických tras. Vrchol (nedaleko turistické trasy) označuje dřevěný kříž, do kterého jsou zaráženy hřebíky různých velikostí. Na vrcholu je umístěna vrcholová kniha. Z vrcholu i celého hřebene jsou výhledy na hřebeny Malých Karpat, zejména v jihovýchodním směru. Odkazy Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Klokoč (rezervácia) na slovenské Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Klokoč na Wikimedia Commons
Velvyslanectví Spojených států amerických v Bratislavě

Velvyslanectví Spojených států v Bratislavě v Slovenské republice (anglicky Embassy of the United States in Bratislava, Slovak Republic) je zastupitelský úřad Spojených států se sídlem na Hviezdoslavově náměstí 5 v Bratislavě. Současným mimořádným a zplnomocněným velvyslancem Spojených států na Slovensku je Theodore Sedgwick (od 4. července 2010). Historie Prvním zastupitelským úřadem Spojených států v Bratislavě byl generální konzulát otevřen 1. března 1948, krátce po Vítězném únoru, kdy získaly vůdčí postavení v Československu Komunistická strana Československa a Komunistická strana Slovenska. Pro tuto transformaci politického uspořádání setrval vicekonzul Claiborne Pell v Bratislavě jen šest měsíců a následně byl generální konzulát uzavřen 27. května 1950. Konzulát v Bratislavě byl znovuotevřený 27. května 1991. Už po vzniku samostatné Slovenské republiky došlo kolem 4. ledna 1993 k přeměně konzulátu na velvyslanectví. Prvním americkým velvyslancem na Slovensku se stal Theodore E. Russell, jmenován 22. listopadu 1993, který předal své pověřovací listiny 16. prosince 1993. Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Veľvyslanectvo Spojených štátov na Slovensku na slovenské Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Velvyslanectví spojených států amerických v Bratislavě na Wikimedia Commons Oficiální web (anglicky)
Ambasada Stanów Zjednoczonych w Bratysławie

Ambasada Stanów Zjednoczonych w Bratysławie (ang. The Embassy of the United States in Bratislava, słow. Veľvyslanectvo Spojených štátov v Bratislave) – misja dyplomatyczna Stanów Zjednoczonych Ameryki w Republice Słowackiej. W ambasadzie działa ataszat obrony. Historia Pierwszą amerykańską placówką na ziemiach słowackich był Konsulat Generalny w Bratysławie, otwarty 1 marca 1948, kilka dni po zamachu stanu w Czechosłowacji i przejęciu pełni władzy przez Komunistyczną Partię Czechosłowacji. Szefem placówki został wicekonsul Claiborne Pell. Napięte stosunki pomiędzy czechosłowackimi komunistami a Amerykanami spowodowały, że Pell musiał opuścić Bratysławę po sześciu miesiącach urzędowania, a konsulat generalny został zamknięty na żądanie czechosłowackiego rządu 27 maja 1950. Nieużywany budynek konsulatu przez kolejne dziesięciolecia pozostawał własnością Stanów Zjednoczonych, będąc dla żyjących w komunistycznym reżimie mieszkańców Bratysławy symbolem wolności, demokracji i nadziei. Konsulat Generalny w Bratysławie został ponownie otwarty 27 maja 1991, po przemianach politycznych w Czechosłowacji. Uroczystego otwarcia dokonali ambasador Stanów Zjednoczonych w Pradze Shirley Temple Black oraz były wicekonsul Claiborne Pell, który był wówczas senatorem. Stany Zjednoczone uznały niepodległość Słowacji 1 stycznia 1993, za prezydentury George'a H.W. Busha. 4 stycznia 1993 nawiązały z nią stosunki dyplomatyczne. Tego samego dnia w miejscu konsulatu generalnego powstała Ambasada Stanów Zjednoczonych w Bratysławie. Pierwszy ambasador złożył listy uwierzytelniające 22 listopada 1993. Szefowie misji jeżeli nie zaznaczono inaczej w randzie ambasadora Paul Hacker (1993) chargé d’affaires a.i. Theodore E. Russell (1993 - 1996) Ralph R. Johnson (1996 - 1999) Carl Spielvogel (2000 - 2001) Ronald Weiser (2001 - 2004) Rodolphe M. Vallee (2005 - 2007) Vincent Obsitnik (2007 - 2009) Theodore Sedgwick (2010 - 2015) Adam H. Sterling (2016 - 2019) Bridget A. Brink (2019 - 2022) Gautam Rana (2022 - nadal) Przypisy
Smolenický zámek

Smolenický zámek je slovenský hrad, který se vypíná nad obcí Smolenice na úpatí Malých Karpat v okrese Trnava. Je to nejnovější zámek na území bývalého Československa, neboť byl dostavěn až v roce 1953. Od té doby slouží až dodnes jako reprezentační a kongresové centrum Slovenské akademie věd. Historie Na místě dnešního zámku stával původně středověký hrad, postavený ve 14. století jako poslední z řady pevností, jež chránily malokarpatské průsmyky. Na hradě, jenž byl původně královským majetkem, se vystřídala řada majitelů. Roku 1388 připadl na základě darovací listiny císaře Zikmunda vévodovi Ctiborovi ze Ctibořic a Beckova. Od poloviny 15. století vlastnili hrad i obec hrabata z Pezinku a Svätého Jura. V 16. století přešel do majetku rodu Orzságů a posléze Erdödyů, kteří jej vlastnili téměř dvě století. Roku 1777 přebral hrad a celé smolenické panství hrabě Ján Pálffy. V té době již byl hrad neobydlený a chátral, protože Erdödyové neměli na jeho údržbu peníze. Jelikož zde Pálffyové nesídlili, pustnutí hradu pokračovalo. V období napoleonských válek počátkem 19. století stavba vyhořela a z původního gotického hradu zůstala jen část vnějšího opevnění a pětiboká hlavní věž. Původní bašty dostaly patrovou nástavbu a byly zastřešeny. K budování současné podoby Smolenického zámku přikročil hrabě Pálffy až počátkem 20. století. V roce 1911 zde začal ve vlastní režii budovat rodinné sídlo v novogotickém stylu podle historizujícího návrhu architekta Jozefa Huberta, jemuž sloužil za vzor rakouský hrad Kreuzenstein. Ze starého hradu byla při přestavbě zachována jen část vnějšího opevnění. Na realizaci druhé etapy projektu od mnichovského architekta Paula Reitera se v letech 1888–1911 podílel také Ignác Alpár. Vzhledem k 1. světové válce musely být práce přerušeny. V období po 1. světové válce došlo k provizornímu zakrytí části prostor a byl sem převezen rodový archiv. Rodu Pálffyů patřil hrad až do roku 1945. V dalších stavebních úpravách se pokračovalo až poté, co zámek převzal do svého vlastnictví stát. Zámek byl dokončen za použití moderních stavebních metod, takže klenby, věž a řada dalších prvků jsou ze železobetonu. V roce 1953 pak byl zámek předán do užívání Slovenské akademii věd. Současnost Interiéry, jež byly vybudovány ještě za hraběte Pálffyho, jsou „provedeny v duchu romantické neogotiky“. Novější interiéry pak již celé odpovídají duchu 50. a 60. let, jak ukazují keramické obklady a podlahy z broušeného teraca. Vzhledem ke skutečnosti, že zámek je majetkem SAV, je pro veřejnost zpřístupněn jen částečně – zahrady, nádvoří, vybrané místnosti. Od brány vede na věž 156 schodů. Pro svůj romantický vzhled bývá zámek často využíván filmaři, především pro natáčení pohádek. Odkazy Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Smolenický zámok na slovenské Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Smolenický zámek na Wikimedia Commons Oficiální web
Schloss Smolenice

Schloss Smolenice (auch Schloss Smolenitz; slowakisch Smolenický zámok) liegt am östlichen Fuß der Kleinen Karpaten, nördlich der Gemeinde Smolenice in der Slowakei. Geschichte Ursprünglich war Schloss Smolenice eine Burg aus dem 14. Jahrhundert, welche die Aufgabe hatte, die Grenzpässe in den Karpaten zu schützen. Auch lag die Burg am böhmischen Weg, einem Handelsweg, der von Prag nach Sachsen führte. Das Schloss wurde an der Stelle der Burg im 15. Jahrhundert gebaut. Es wurde während des Rakoczy Aufstands zerstört, die komplette Zerstörung fand während der Napoleonischen Kriege statt, dabei brannten das Hauptgebäude und der Turm vollständig nieder. 1777 nahm Graf Johann Pálffy von Bösing das Schloss als Pfand. Die Pálffys lebten nicht im Schloss, da es i schlechtem Zustand war. Erst Josef Pálffy ließ das Schloss wiedererrichten: Im Jahre 1877 wurden die Festungsmauern und Basteien wiederaufgebaut, die alten Basteien wurden beibehalten, jedoch erhöht und überdacht. Der Architekt war Josef Hubert. Dabei stand Burg Kreuzenstein nahe Wien als Modell. Die Arbeiten wurden vom Architekten Pavol Reiter aus Bayern überwacht. Beim Wiederaufbau wurden Handwerksmeister aus Italien, Deutschland, Österreich und Ungarn beschäftigt, sowie 60 Arbeiter aus Smolenice und umliegenden Ortschaften. Das Hauptgebäude hat zwei Flügel und einen Turm und ist aus Stahlbeton gefertigt. Die komplette Fertigstellung des Schlosses passierte dennoch erst nach der Enteignung 1945 durch den Bau des neuen Eingangsbereiches im Jahre 1971–73. Die Familie Pálffy besaß auch umfangreichen Grundbesitz sowie das Lack- und Farbwerk in Horné Orešany. Das Schloss wurde im Frühling 1945 während des Zweiten Weltkriegs beschädigt. Im Jahr 1945 wurde das Schloss verstaatlicht und vom Slowakischen Nationalrat übernommen, der dort seine Sommerresidenz errichtete. Das Schloss wurde vollständig renoviert und am 26. Juni 1953 der Slowakischen Akademie der Wissenschaften übergeben. Es dient heute als Konferenzzentrum und ist der Öffentlichkeit in den Monaten Juli und August zugänglich. Weblinks Smolenice in der wissenschaftlichen Datenbank „EBIDAT“ des Europäischen Burgeninstituts Schloss Smolenice Kongresszentrum Smolenice Slowakische Akademie der Wissenschaften
Smolenice Castle

Smolenice Castle (Slovak: Smolenický zámok) is a castle in the eastern slope of the Little Carpathians, near the town of Smolenice, Slovakia. History Smolenice Castle was built in the 15th century, but it was destroyed during Rákóczi's War of Independence and the Napoleonic Wars. In 1777, Count János Pálffy from Pezinok inherited Smolenice but did not reside in the castle due to its poor condition and lack of money for rebuilding it. The castle was only rebuilt in the 20th century, by order of Count József Pálffy. The architect Jozef Hubert designed the new castle by using Kreuzenstein castle near Vienna as a model, and the works were controlled by the architect Pavol Reiter from Bavaria. During its construction there were masters from Italy, Germany, Austria and Hungary, and 60 workmen from Smolenice and nearby villages. The main building has two wings and a tower, and is made of ferroconcrete. The castle was damaged in the spring of 1945 during World War II, and in that same year the state became the owner of it. Some reconstructions have been made after 1950, and since June 26, 1953 the castle is the property of the Slovak Academy of Sciences. The castle serves now as a conference centre, and it is only opened to the public in the months of July and August. See also List of castles in Slovakia Little Carpathians Sources Smolenice Castle (in Slovak) External links Congress Centre Smolenice of the SAS Slovak Academy of Sciences official site