NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Felsőapáti

Felsőapáti (szlovákul: Horné Opatovce, németül: Opltsdorf) Garamszentkereszt városrésze Szlovákiában, a Besztercebányai kerület Garamszentkereszti járásában. Fekvése Garamszentkereszt központjától 2 km-re délre a Garam-folyó bal partján fekszik. Története A falut 1253-ban „terra Apathy" alakban említik először, valószínűleg a 13. században a garamszentbenedeki bencés apátság területén keletkezett, nevét is egykori birtokosáról kapta. 1335-ben Kis- és Nagyapátiként említik. 1538-tól az esztergomi káptalan faluja volt. 1720-ban malom, kocsma, mészárszék és 53 lakóház állt a településen. Vályi András szerint „Felső Apáti. Horne Opatovcze, tót falu Bars Vármegyében, birtokosa az Esztergomi Káptalanbéli Uraság, lakosai katolikusok, fekszik a’ felső járásban. Termő földgye síkoson jó, réttye gazdag, és nagy, legelője mindenféle marháinak elegendő, erdeje makk termő, a’ honnan mind a’ kétféle fája szabad, malma helyben, vagyonnyainak eladására jó alkalmatossága, a’ szomszéd Bánya Várasokban, első Osztálybéli." Fényes Elek szerint „Apáthi (Felső), Horne Opatovcze, tót falu, Bars vgyében, Sz. Kereszthez 1/4 mfd.. 815 lak. Kath. paroch. templom. Rétje sok és jó; erdeje és vizimalma van. F. u. az esztergami káptalan. Ut. p. Léva." 1828-ban 116 házában 815 lakos élt, akik főként mezőgazdasággal foglalkoztak. Bars vármegye monográfiája így ír róla: „Felsőapáti, garammenti tót kisközség, 1022 róm. kath. vallású lakossal. E községet már 1253-ban találjuk említve, terra Apathy monasterii de Grana néven. 1538-ban már az esztergomi káptalan birtoka, korábban azonban a szent-benedeki apátsághoz tartozott. A XVIII. század második felében Horni-Opatovcze tót nevével találkozunk. Ősi, gótikus templomát, mely 1694-ben leégett, a folytonos átépítésekkel elrontották. Legutóbb 1713-ban újították meg, de tornyát, mely a sanctuarium fölött van, 1777-ben építették hozzá. A község postája, távirója és vasúti állomása Garamszentkereszt." 1910-ben a falunak 1182 szlovák lakosa volt. A trianoni diktátumig Bars vármegye Garamszentkereszti járásához tartozott. Mezőgazdasági jellegét később is megőrizte. Földműves szövetkezete 1957-ben alakult. 1969-ben csatolták Garamszentkereszthez, amikor a közeli gyár okozta rosszabbodó életfeltételek miatt a Csehszlovák kormány 1969/188. rendeletével a falu felszámolását határozta el, mely közel tíz évig tartott. Nevezetességei Római katolikus temploma eredetileg gótikus stílusban épült, egy tűzvészt követően a 17. század végén és a 18. század elején átépítették. Tornyát 1777-ben építették. Lásd még Garamszentkereszt Saskőváralja Külső hivatkozások Garamszentkereszt hivatalos oldala Alapinformációk Garamszentkereszt Szlovákia térképén E-obce.sk Jegyzetek Források Nevizánszky Gábor - Prohászka Péter 2020: Honfoglalás és kora Árpád-kori soros temetők és leletek katasztere - Szlovákia. Budapest, 40 No. 65. Keglevich Kristóf 2012: A garamszentbenedeki apátság története az Árpád- és az Anjou-korban (1075-1403). Szeged, 177. Benčová, D. - Sklenka, V. 2012: Horné Opatovce - Monografia obce. Banská Bystrica
Kostel svaté Heleny (Poprad)

Kostel svaté Heleny je římskokatolický filiální kostel v popradské městské části Květnica. Historie Kostelík dal postavit Peter Ráth, generální ředitel Košicko-bohumínské železnice, v letech 1909 – 1910. Výstavba kostelíka se realizovala podle projektové dokumentace nezjištěného autora a na náklady Petra Ratha, jeho manželky, dcery Aranky a zetě Eugéna Karácsonyi. Dalším dárcem byl manžel Gabriely Eder-Davidovy z vděčnosti za uzdravení. Důkazy o tom jsou zaznamenány na nápisech vitráží pěti oken, které jsou dílem budapešťského výrobce vitráží, Waltera Gidu. Kostelík na počest sv. Heleny vysvětil spišský biskup Alexander Párvy 10. července 1910. Během provozu léčebného ústavu poskytoval pacientům duchovní útěchu. V roce 1952 kostelík přestal plnit své duchovní poslání a stal se skladem agitačně propagačního materiálu a knih lázeňské správy. Později byla uzavřena dohoda mezi církví a Okresním národním výborem v Popradu o změně užívání kostelíka ve prospěch státu, kdy došlo i ve změně vlastnictví na stát. Obrat nastal po listopadu 1989, kdy zde věřící po mnoha desetiletích slavili 24. prosince půlnoční mši. Kostelík byl znovu vysvěcen na svátek sv. Heleny 18. srpna 1990 tehdejším spišským biskupem Františkem Tondrom. Zničené původní zařízení bylo nahrazeno novým. Sesbírali se na něj místní věřící v roce 1993 pod vedením kaplana Stanislava Marušiaka. Důkladnou opravu skleněných vitráží uskutečnili v roce 2000 Stanislav Hudzík a Peter Fedor. Kostel v současnosti patří farnosti Poprad – Jih. Mše jsou v kostele každou neděli v 10:00. Majitelé kostela se v průběhu času měnili, v roce 2010 si kostel pronajala od Seniorcentra Kvetnica římskokatolická církev na 15 let, rok na to však byla nájemní smlouva Seniorcentrem nečekaně vypovězena. V roce 2020 kostel patřil římskokatolické církvi. Blízkosti kostela je kaple Panny Marie Lurdské, vysvěcená 6. června 1948. Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Kostol svätej Heleny (Poprad - Kvetnica) na slovenské Wikipedii.