NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Slávičie údolie

Il cimitero di Slávičie údolie con una superficie di 18,5 ha è il più grande cimitero di Bratislava. Fu aperto nel 1912 e originariamente era destinato ai poveri. Si trova nel quartiere di Karlova Ves sulla via Staré grunty, di fronte al vasto complesso di residenze per studenti Mladosť e Ľudovít Štúr. Personalità sepolte Janko Alexy, pittore Ondrej Bartko, teologo evangelico Emil Boleslav Lukáč, poeta Janko Borodáč, attore Marek Brezovský, compositore Ivan Bukovčan, drammaturgo Ján Čajak il giovane, scrittore Ján Cikker, compositore Alexander Dubček, politico Vladimír Dzurilla, hockeista su ghiaccio Vladimír Fajnor, politico e docente universitario Margita Figuli, scrittrice Marian Filc, pattinatore artistico Koloman Gögh, calciatore Anton Habovštiak, linguista Mikuláš Huba, attore Terézia Hurbanová-Kronerová, attrice Viera Husáková, scrittrice e traduttrice Alexander Húščava, storico Koloman Ivanička, geografo Štefan Janšák, archeologo Mária Kišonová-Hubová, soprano Ján Kostra, poeta, saggista e pittore Ivan Krajíček, attore e regista Fraňo Kráľ, poeta e scrittore Jozef Kroner, attore Jozef Lacko, architetto Ján Langoš, fisico e politico Michal Lukniš, geografo Alexander Mach, politico Gejza Medrický, politico Vojtech Mihálik, poeta e politico Vladimír Mináč, scrittore e politico Mirko Nešpor, studente Ľudo Ondrejov, scrittore e poeta Ján Ondruš, poeta Dušan Pašek, hockeista su ghiaccio Andrej Plávka, poeta, scrittore e politico Ján Poničan, poeta, scrittore e drammaturgo Lucia Poppová, soprano Jozef Roháček, pastore protestante Otto Smik, pilota Milo Urban, scrittore Ľudo Zelienka, scrittore Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Slávičie údolie Collegamenti esterni (EN) Slávičie údolie su www.findagrave.com, su findagrave.com. 48.156127°N 17.067969°E48°09′22.06″N, 17°04′04.69″E
Cmentarz Slávičie údolie w Bratysławie

Cmentarz Slávičie údolie w Bratysławie (słow. cintorín Slávičie údolie) – został założony w 1912 roku i zajmuje obszar 18,5 ha. Znajduje się przy ulicy Staré grunty w dzielnicy Karlova Ves. Wśród pochowanych są m.in. Alexander Dubček, Margita Figuli i Ján Langoš. Linki zewnętrzne Oficjalna strona słowackich cmentarzy (słow.) Informacje o cmentarzu (słow.)
Соловьиная долина

Кладбище «Соловьиная долина» (словац. Cintorín Slávičie údolie) — наибольшее по площади (18,5 га) кладбище в Братиславе. Было основано в 1912 году и изначально предназначалось для захоронения бедных. Расположено в городском квартале Карлова-Весь на улице Старые грунты, рядом с обширным комплексом университетских общежитий («Молодёжь» и «Университетский городок имени Людовита Штура — Мельницы Университета имени Коменского»). Одноимённая улица проходит на расстоянии от кладбища и относится к городскому кварталу Старый город. На кладбище по-прежнему производятся захоронения. Известные люди, похороненные на кладбище Ян Лангош, политик Йозеф Кронер, актёр Терезия Гурбанова-Кронерова, актриса Янко Бородач, театральный деятель Микулаш Губа, актёр и чтец Мария Кишонова-Губова, оперная певица Иван Краичек, актёр, певец, режиссёр Владимир Минач, прозаик, сценарист, политический деятель Маргита Фигули, писательница? переводчица Иван Буковчан, публицист, драматург, сценарист Эмиль Болеслав Лукач, поэт, переводчик, священник Андрей Плавка, поэт, прозаик Войтех Мигалик, поэт, переводчик, публицист Ян Ондруш, поэт, переводчик Людо Зеленка, журналист, драматург, педагог, переводчик Людо Ондрейов, поэт, прозаик Ян Чаяк младший, прозаик, журналист, редактор Янко Алекси, писатель, художник, публицист Ян Циккер, композитор, педагог Отто Смик, выдающийся пилот Мирко Нешпор, антифашист, участник Словацкого национального восстания Вера Гусакова, публицист, переводчик, 2-я супруга Густава Гусака Гейза Медрицкий, политик, государственный деятель, публицист Владимир Файнор, юрист, политик Владимир Дзурилла, вратарь, тренер (хоккей) Душан Пашек, хоккеист Коломан Гёг, футболист Мариан Фильц, фигурист Петер Фиала Луция Поппова, оперная певица Александр Мах, политик, журналист Штефан Яншак, археолог, дипломат, писатель Йозеф Лацко, архитектор, педагог Ондрей Бартко, протестантский проповедник, теолог, публицист Йозеф Рогачек, протестантский священник, переводчик Библии Коломан Иваничка, географ, педагог, научный сотрудник Михал Лукниш, геолог, профессор Марек Брезовский, композитор, певец, автор песен, пианист Антон Габовштяк, лингвист, писатель, публицист Франьо Краль, поэт, прозаик социалистического реализма, политик Мило Урбан, прозаик, переводчик, журналист Отто Смик, лётчик-ас, генерал-майор ВВС Словацкой Республики Коломан Лешшо, карикатурист, керамист, мультипликатор Транспортное сообщение Кладбище находится недалеко от квартала Мельничная долина. Рядом расположена большая автомобильная парковка. У въездных ворот находится конечная остановка («круг») следующих автобусных маршрутов городского общественного транспорта: автобусов № 31 (направление Трнавске-Мито) и № 39 (направление Сугвездна). Название остановки — Кладбище «Соловьиная долина». Ссылки Кладбище «Соловьиная долина» на сайте www.findagrave.com (на английском языке)
Данубиана

„Данубиана“ или Музей на изкуството „Данубиана Мьоленстеен“ (на словашки: Danubiana, Danubiana Meulensteen Art Museum) е музей за съвременно изкуство в Братислава, столицата на Словакия. Разположен е на полуостров в река Дунав на около 15 км южно от центъра на града, в отдалечения му район Чуново. Музеят отваря врати през септември 2000 година, разширен е през 2014 година. Музеят включва прилежащ скулптурен парк. Представя временни експозиции с продължителност 3 – 4 месеца. История Проектът „Данубиана“ започва началото си от 1990 година, когато Винсент Полякович от словашкия град Попрад заедно със свои приятели прави едномесечно пътешествие по стъпките на Винсент Ван Гог. След завръщането си, на 9 септември 1993 година, Полакович открива първата частна галерия в Словакия под името „Жълт дом на Винсент Ван Гог“ (Žltý dom Vincenta van Gogha). Освен копия на произведения на самия ван Гог, създадени от словашки реставратори, „Жълтият дом“ редовно излага творби на съвременни, основно словашки, художници в рамките на индивидуални и общи художествени изложби. През 1994 година Полякович се запознава с нидерландския колекционер и меценат Жерар Мьоленстеен от Айндховен, който помага за реализацията на проекта в трудните икономически условия в Словакия в първата половина на 1990-те години. След серия срещи и обсъждания, проведени в периода 1995 – 1999 година, Мьоленстеен и Полякович решават да създадат в Братислава музей на съвременното изкуство с идеята музеят да дава съвременно експозиционно пространство на чуждестранни художници и скулптори. През 1999 година те пристъпват към реализацията на проекта: строителството на музея започва на юг от Братислава, на полуострова на Чуновския канал на Дунав. През 2008 година основателите на музея започват да развиват идеята за разширяване на музейното пространство: в новите зали може да се експонира постоянната колекция, събрана към този момент. През 2011 година Мьоленстеен подарява музея на държавата, а словашкото правителство създава на свое подчинение специална нетърговска организация, която го управлява. Разширеният музей е повторно открит за широката публика от министъра на културата Марек Магарич на 9 септември 2014 година. До повторното му откриване музеят е организирал над 50 изложби, посетени от 120 000 души. Източници Външни препратки Официален уебсайт
Danubiana

Danubiana, celým názvem Danubiana Meulensteen Art Museum, je slovenské muzeum a galerie moderního umění. Nachází se asi 15 km jižně od Bratislavy na území obce Hamuliakovo v okrese Senec, poblíž obce Čunovo. Muzeum je situováno na severozápadním poloostrově ostrova, který odděluje vodní dílo Gabčíkovo od toku Dunaje. Bylo otevřeno 5. září 2000. V letech 2013–2014 proběhla rozsáhlá rekonstrukce areálu. Jeho zakladatelé jsou Nizozemec Gerard Meulensteen (5. února 1943, Eindhoven – 22. ledna 2026) a Slovák Vincent Polakovič (nar. 19. listopadu 1958, Poprad). Při návrhu budovy muzea Danubiana byla uplatněna prvotní idea — tvar římské galéry. Zakladatelé muzea měli představu jednoduchého čočkovitého tvaru se symbolem vesel opírajících se o bok trupu. V roce 2012 se Danubiana stala veřejně prospěšnou muzejní institucí s většinovou účastí slovenského státu. Od roku 2013 probíhala dostavba muzea, která jej rozšířila o 2 726 metrů čtverečních, čímž se stalo největším muzeem moderního umění na Slovensku. Nové prostory s vyhlídkovou střechou byly otevřeny v září 2014 a mimo galerie nabízí návštěvníkům stálou sbírku, která obsahuje díla slovenských a mezinárodních umělců. Danubiana postupně představila díla předních osobností domácí, evropské a světové výtvarné scény. Ze zahraničních autorů jsou to jména jako např. Magdalena Abakanowicz, Karel Appel, Sam Francis, Joan Miró, Walasse Ting, Hermann Nitsch, Robert Doisneau, Jan Kaplický nebo Jiří Georg Dokoupil, která jsou uznávána kulturním světem. Ze slovenských umělců v Danubianě vystavovali např. Peter Pollág, Milan Lukáč, Ivan Pavle, Svätozár Ilavský, Vladimír Kompánek, Jozef Jankovič, Rudolf Sikora, Jan Kelemen, Karol Kállay, Katarína Vavrová, Dorota Sadovská, Tono Stano a další. Součástí muzea je i ArtShop a rozsáhlý park, který představuje sochařské exponáty umělců z různých zemí. Jsou to např. El Lisickij, Magdalena Abakanowicz, Jim Dine, Hans van de Bovenkamp, ​​Jozef Jankovič, Arman, J.C. Farhi, Vladimír Kompánek a Rudolf Uher. Odkazy Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Danubiana Meulensteen Art Museum na slovenské Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Danubiana na Wikimedia Commons Oficiální stránky www.danubiana.sk Danubiana na webu Muzeum.sk
Danubiana Meulensteen Art Museum

Das Danubiana Meulensteen Art Museum in Čunovo, einem Stadtteil von Bratislava, ist das erste Privatmuseum für moderne Kunst in der Slowakei. Es befindet sich etwa 15 Kilometer vom Stadtzentrum entfernt auf dem halbinselförmigen Ende eines Dammes des Stausees von Gabčíkovo am Südufer der Donau. Die Eröffnung erfolgte am 9. September 2000. Das Museum entstand auf Initiative des slowakischen Galeristen Vincent Polakovič, der vom niederländischen Kunstsammler und Unternehmer Gerard Meulensteen finanziell unterstützt wurde. Die Baupläne für das Museum stammen vom Architekten Peter Žalman, der die gemeinsame Vision von Vincent Polakovič und dem Maler Peter Pollág, die das Danubiana Meulensteen Art Museum als „von Rudern fortbewegtes Schiff“ sahen, „das die Entfernungen überwindet und entfernte Länder und verschiedene Kulturen verbindet“ übernahm und in einem ovalen Baukörper (50 Meter lang, 20 Meter breit und maximal 12 Meter hoch) mit zwei Ebenen umsetzte. Rings um das Gebäude liegt der Skulpturengarten mit rund 8.000 Quadratmetern Fläche, wo etwa 40 verschiedene Skulpturen präsentiert werden. Seit Bestehen wurden unter anderem Werke von Corneille, Constant, Kiro Urdin, Martín Chirino, Miguel Ybanez, Manuel Salinas, Tommaso Cascella, Ad Snijders, Robert Combas und der slowakischen Künstler Jozef Jankovič, Peter Pollág, Milan Lukác und Oto Bachorík vorgestellt. Prominenteste Besucherin war im Mai 2007 die niederländische Königin Beatrix anlässlich eines Staatsbesuchs in der Slowakei. Weblinks Offizielle Website (engl.) Fußnoten
Danubiana Meulensteen Art Museum

Danubiana Meulensteen Art Museum of kortweg Danubiana is een museum en galerie voor moderne kunst, gelegen ongeveer 15 km ten zuiden van Bratislava, dicht bij de stadswijk Čunovo. Het museum bevindt zich op een schiereiland in de rivier de Donau. Het werd geopend op 5 september 2000. In 2014 onderging het complex een uitgebreide renovatie. Geschiedenis In 1990 bezocht Vincent Polakovič met vrienden alle plaatsen waar de door hen bewonderde Vincent van Gogh had gewoond en gewerkt. Na terugkeer bouwde Polakovič de eerste particuliere kunstgalerie in Slowakije het Žltý dom Vincenta van Gogha (Gele Huis van Vincent van Gogh) in de stad Poprad (geopend in 1993). In 1994 ontmoette hij Gerard Meulensteen, een Nederlandse ondernemer en verzamelaar die hem van de middelen voorzag om een museum voor moderne kunst te bouwen bij Bratislava. Geïnspireerd door het concept van het Louisiana (museum) in de plaats Humlebæk aan de Sont besloten Polakovič en Meulensteen tot de bouw van een museum voor moderne kunst op een klein schiereiland in de Donau. De bouw begon in 1999. Op 9 september 2000 werd het geopend. Meulensteen schonk het museum in 2011 aan de Republiek Slowakije. In 2013 begon de bouw van een uitbreiding die in 2014 gereed kwam. De eerste tentoonstelling was gewijd aan de werken van Nederlandse kunstenaars uit de periode 1950-2000 waaronder Karel Appel, Gerti Bierenbroodspot, Eugène Brands, Corneille Ger Lataster en Jan Sierhuis. In het beeldenpark staan werken van El Lissitzky, Magdalena Abakanowicz, Jim Dine, Hans van de Bovenkamp, Jozef Jankovič, Arman, J. C. Farhi, Vladimír Kompánek, Rudolf Uher. Architectuur Het oorspronkelijke idee van Polakovič was een museum te bouwen in de vorm van een Romeinse galei. De architect Peter Žalman nam dit idee over en ontwierp een ovaalvormig gebouw van twee verdiepingen met aan de flanken van het gebouw symbolische roeispanen. Om meer ruimte te maken voor de permanente collectie van werken van Nederlandse en Slowaakse kunstenaars begon men in 2008 met de voorbereiding van een uitbreiding van het museum. Studenten van de Technische Universiteit Eindhoven en van de Technische Universiteit van Bratislava werkten in 2009 aan voorstellen voor het ontwerp van de uitbreiding. Men koos uiteindelijk niet voor een vergroting van het bestaande museumgebouw. De vormgeving van de nieuwe paviljoens, grenzend aan het bestaande museum, is een metafoor voor het water van de altijd aanwezige rivier. De vrij geplaatste tentoonstellingspaviljoens onder het dak roepen het dynamische landschap van de rivierbedding op – met grind, keien, wrakken en vegetatie. De opening was in september 2014.
Sionská hora matky božej

Sionská hora matky božej, česky Sionská hora matky boží, je kaple, křížová cesta a poutní místo v osadě Bobrovecká vápenica obce Bobrovec v okrese Liptovský Mikuláš v Žilinském kraji v Liptovské kotlině na Slovensku. Nachází se severně od obce Jalovec, poblíž úpatí pohoří Západní Tatry. Historie a popis místa Sionská hora matky božej se nachází v nadmořské výšce 758 m na návrší a okolní louce. Místo je celoročně volně přístupné a často je přístupná i kaple. Kaple byla postavena v roce 1994 z podnětu katolického faráře a místního rodáka, kterým byl Bohuslav Pikola. Ten byl v roce 1951 v době komunistického Československa zatčený a odsouzený na 18 let za tehdejší ilegální studium teologie a v roce 1960 byl propuštěn na základě prezidentské amnestie. Později věnoval všechny peníze získané z odškodnění za nespravedlivé věznění na stavbu kaple. Bohuslav Pikola, který zemřel v roce 2007, je v kapli také pochován. Na leštěné kamenné pamětní desce uvnitř kaple je jeho poděkování za pomoc ve vězení a v kněžské službě. Stavba kapličky má obdélníkový půdorys, který je na západní straně zakončený půlkruhem. Obvodové zdivo stojí na kamenné podezdívce, střecha je sedlová s malou věží se stanovou stříškou a křížem. Krytinou střechy je šindel. Uvnitř kaple je malý oltář se soškami Panny Marie s Ježíšem v náručí a dvěma anděly. Stěny jsou ozdobeny obrazy světců a strop je obložený dřevem. Na louce u kapličky je v oblouku postavená křížová cesta, která má 14 zastavení postavených na kůlech a umístěných v zasklených skříňkách se stříškou a křížkem. Nesou je stabilní dřevěné kůly. Galerie Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Sionská hora matky božej na Wikimedia Commons
Havrania dolina

Havraní dolina slovensky Havrania dolina) byla přírodní rezervace v katastrálním území obce Šumiac v okrese Brezno v Banskobystrickém kraji na Slovensku. Území bylo vyhlášeno v roce 1996 a jeho rozloha byla 229,67 hektaru. Předmětem ochrany byla přirozená lesní společenstva v členitém území Muránské planiny, s výskytem mnoha chráněných a ohrožených druhů rostlin, např. lýkovce slovenského (Daphne arbuscula). Přírodní rezervace byla k 1. říjnu 2022 zrušena a území bylo zařazeno do systému zón národního parku Muráňská planina. Reference
Havrania Dolina

Havrania dolina is a valley and nature reserve in the Slovak county of Brezno in the municipality of Šumiac. It covers an area of 229.67 ha and has a protection level of 5 under the slovak law. Description The nature reserve protects an area of natural forests in a geomorphologically broken area of the Muránska planina plateau. In the area occur a large number of species that are protected by the Slovak law or endangered in the region. Flora One of the protected plants in the area is the paleoendemic Daphne arbuscula. References
Hurbanovo námestie

Hurbanovo námestie (dawniej niem. König-Ludwig-Platz, węg. Nagy Lajos tér) – plac w Bratysławie, w dzielnicy Stare Miasto, na obrzeżach zabytkowego centrum miasta i na skrzyżowaniu ulic Kapucínska, Suché mýto, Obchodná i Námestie Slovenského národného povstania. Ważnym zabytkiem na placu jest Kościół Trynitarzy.
Jamské pleso

Jamské pleso je horské jezero v limbovém háji západně od Štrbského plesa ve Vysokých Tatrách na Slovensku, v nadmořské výšce 1447 m. Jeho plocha je asi 0,68 ha a maximální hloubka 4,3 m. Je 150 m dlouhé a 70 m široké. Nachází se ve Važecké dolině ve Vysokých Tatrách na Slovensku při Tatranské magistrále pod předvrcholem hory Jamy, po kterém nese i název. Okolí Na východním břehu si známý organizátor slovenské turistiky a člen dobrovolné horské záchranné služby Gustáv Nedobrý (1893–1966) postavil soukromou chatu s tehdejším názvem Krivánska chata která v roce 1943 vyhořela. Zachované hospodářské budovy spálila v roce 1944 ustupující německá vojska. Na památku hrdinů SNP při západním břehu plesa správa TANAPu vysadila limbový háj. Severozápadně od plesa se tyčí kosodřevinou porostlý vrchol Jamy. (1572 m n. m.) Vodní režim Pleso nemá žádný povrchový přítok ani odtok. Voda odtéká pod povrchem do zdrojnic Bieleho Váhu především potoka Mlyničná voda. Rozměry jezera v průběhu času zachycuje tabulka: Přístup Po červené turistické značce, Tatranské magistrále, která vede podél severního a západního břehu z rozcestí Tri studničky (4,4 km) z rozcestí Štrbského plesa (4,3 km) Po modré turistické značce z Jamrichova rozcestí, která dále pokračuje na Kriváň. Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Jamské pleso na slovenské Wikipedii. Literatura Tatry Vysoké, Západné, Belianske : Podrobný turistický atlas. [s.l.]: BB kart, 2005. 144 s. ISBN 83-87873-86-1. (slovensky) BALÁŽ, Erik, a kol. Tatry: příroda. Praha: Baset, 2010. 648 s. ISBN 978-80-7340-114-6. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Jamské pleso na Wikimedia Commons Poloha na turistické mapě (polsky) Wielka Encykolpedia Tatranska, Jamski Staw
Jamské pleso

Jamské pleso (deutsch Jamsko-See, ungarisch Jamszkó-tó, polnisch Jamski Staw) ist ein kleiner Bergsee auf der slowakischen Seite der Hohen Tatra. Er befindet sich im unteren Teil des Tals Važecká dolina (deutsch Handeltal) und seine Höhe beträgt 1447 m n.m.. Seine Fläche liegt bei 6830 m², er misst 150 × 70 m und ist bis zu 4,5 m tief. Der See liegt in einem Waldgebiet westlich von Biely Váh, einem der Quellflüsse des längsten slowakischen Flusses Waag. Der See erhielt seinen Namen nach der Lage auf einer durchfurchten Terrasse, nach der das Gelände den slowakischen (und polnischen) Namen Jamy (in deutschen und ungarischen Quellen Jami), wörtlich „Gruben“, trägt. Am See vorbei führt der rot markierte Wanderweg Tatranská magistrála zwischen Podbanské und Štrbské Pleso, der am Abzweig Rázcestie pri Jamskom plese nördlich des Sees den blau markierten Wanderweg vom Parkplatz Jambrichovo bis zum Gipfel des Kriváň trifft. 1936 errichtete Gustáv Nedobrý, einer der Gründer des slowakischen Bergsteigerverbands JAMES, eine ganzjährig geöffnete Schutzhütte namens Nedobrého chata am Ufer des Sees. Aus Wettbewerbsgründen hieß die Hütte auch Krivánska chata (Kriváň-Hütte) und der See Krivánske pleso. Im Februar 1943 wurde sie bei einem Brand schwer beschädigt und im August 1944 durch eine SS-Einheit vollkommen zerstört. Literatur Milan Lackovič: Prírodné Krásy Slovenska – Plesá. Hrsg.: DAJAMA. 1. Auflage. Bratislava 2015, ISBN 978-80-8136-049-7, S. 43. Weblinks Einzelnachweise
Jamski Staw

Jamski Staw (słow. Jamské pleso, niem. Jamsko-See, węg. Jamszkó-tó) – staw położony na wysokości 1447 m n.p.m., wśród wałów morenowych należących do Doliny Ważeckiej (Važecká dolina), w słowackich Tatrach Wysokich. Potężne wały morenowe stanowiące przedłużenie południowego ramienia Krywania noszą nazwę Jam i od nich pochodzi nazwa stawu. W przeszłości funkcjonowały nazwy oboczne: Jamskô pleso (1911), Kriváňske pleso (1952). Według dawniejszych pomiarów (sprzed 1956 r.) staw miał głębokość 5 m i powierzchnię 0,5 ha. Nowsze pomiary z lat 1961–1967 wykazują, że jezioro to ma 0,69 ha i głębokość około 4,2 m. Woda jest mało przezroczysta (2,5 m). Jamski Staw znajduje się w granicach narodowego rezerwatu przyrody Važecká dolina, a wraz z nim – na terenie słowackiego Tatrzańskiego Parku Narodowego. W latach 1935–1943 stało tu niewielkie prywatne schronisko „Krivánska chata”, wybudowane przez taternika Gustáva Nedobrego, jednak spłonęło w lutym 1943 r. Nedobrý doprowadził do stawu także drogę samochodową i zmienił jego nazwę na Krivánske pleso, aby bardziej spopularyzować swoje schronisko. Gaj limbowy, znajdujący się w pobliżu stawu, zasadzony został na cześć słowackiego powstania narodowego przez pracowników TANAP-u. Szlaki turystyczne – znakowany czerwono fragment Magistrali Tatrzańskiej prowadzi od Trzech Źródeł, przebiega obok Jamskiego Stawu i wiedzie do Szczyrbskiego Jeziora Czas przejścia od Trzech Źródeł do Jamskiego Stawu: 1:30 h, ↓ 1 h Czas przejścia od Jamskiego Stawu do Szczyrbskiego Jeziora: 1 h, ↑ 1:10 h Przypisy Bibliografia Józef Nyka: Tatry słowackie. Przewodnik. Wyd. 2. Latchorzew: Trawers, 1998. ISBN 83-901580-8-6. Zofia Radwańska-Paryska, Witold Henryk Paryski: Wielka encyklopedia tatrzańska. Poronin: Wyd. Górskie, 2004. ISBN 83-7104-009-1. Tatry Wysokie słowackie i polskie. Mapa turystyczna 1:25 000, Warszawa: Wyd. Kartograficzne Polkart Anna Siwicka, s. 1, ISBN 83-87873-26-8 . Nieznane pola: "rok".
Jastrabská skála

Jastrabská skála (slovensky Jastrabská skala) je přírodní památka v katastrálním území obcí Jastrabá a Bartošova Lehôtka v okrese Žiar nad Hronom v Banskobystrickém kraji na Slovensku. Území bylo vyhlášeno v roce 1975 a jeho rozloha je 8,46 hektaru. Předmětem ochrany je sopečný reliéf západního úbočí vrchu Jastrabská skála, na kterém lze pozorovat vývoj tamního sopečného komplexu. Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Jastrabská skala na Wikimedia Commons