NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Братислава (аэропорт)

Аэропорт имени М. Р. Штефаника (словац. Letisko M. R. Štefánika) также известный как Братислава-Иванка (словац. Bratislava-Ivanka; ИАТА: BTS, ИКАО: LZIB) — международный аэропорт Братиславы, столицы Словакии. Крупнейший и старейший аэропорт страны. Располагается в деревне Иванка к востоку от Братиславы. Назван в честь военного и политического деятеля Милана Растислава Штефаника. В 2014 году через аэропорт прошло 1 355 625 пассажиров. В 2018 году пассажира поток составил 2 292 712 человек. Является одной из операционных баз лоу-костера Ryanair. История Авиакомпании и направления Пассажирские рейсы Грузовые рейсы Примечания Ссылки Официальный сайт аэропорта на английском языке Официальный сайт аэропорта на словацком языке
Аеродром Братислава

Аеродром Милан Растислав Штефањик (IATA: BTS, ICAO: LZIB; слч. Letisko Milana Rastislava Štefánika), познат и као аеродром Братислава (словен. Letisko Bratislava), је међународни аеродром који опслужује словачку престоницу, Братиславу. Аеродром се налази 9 километара североисточно од центра града. Ипак, због близине Беча и Братиславе аеродром служи и као резервни за Беч, удаљен приближно 50 километара западно. Аеродром је примила свој име у част Милана Растислава Штефањика 1993. године, који је погинуо у паду авиона изнад Братиславе 1919. године. Аеродром у Братислави је најважнија ваздушна лука у Словачкој. 2018. године кроз аеродром је прошло 2,3 милиона путника. Аеродром је авио-чвориште за „Рајанер” и „Смартвингс Словакија”. Историја Први редовни лет са аеродрома летела 1923. између Прага и Братиславе тада националним авио-превозником ЧСА, али са старог градског аеродрома Вајнори, данас затвореног. Градња данашњег аеродрома је започета 1948. године, да би аеродром коначно био пуштен у саобраћај 1951. године. Данас аеродром служи за редовне и чартер летове, као и домаћи и међународни авио-саобраћај. Аеродромски капацитет је око 2 милиона путника. На аеродрому постоје два терминала: „Одласци” терминал А, грађен 1971, и „Доласци” терминал Б, грађен 1994. Број путника се смањио е смањио почетком 1990-их године услед близине бечког аеродрома Швехат. Међутим, ово се убрзо променило. 2007. године кроз братиславски аеродром је прошло више од 2 милиона путника. Авио-компаније и дестинације Следеће авио-компаније користе аеродром Милан Растислав Штефањик: Статистика Најпрометније линије Референце Спољашње везе Слике Аеродром Братислава
Bratislava-Milan Rastislav Štefániks flygplats

Bratislava-Milan Rastislav Štefániks flygplats (slovakiska: Letisko Milana Rastislava Štefánika) (IATA: BTS, ICAO: LZIB), även kallad Bratislava flygplats, är flygplatsen i Bratislava och tillika Slovakiens största internationella flygplats. Flygplatsen har fått sitt namn efter general Milan Rastislav Štefánik vars flygplan havererade över Bratislava 1919. Flygplatsen sköts av Letisko Milana Rastislava Štefánika – Airport Bratislava, a.s. (BTS). Fram till maj 2004 drevs flygplatsen av den statliga myndigheten Slovenská správa letísk (Slovakiens flygplatsadministration). Belägenhet Flygplatsen ligger 9 kilometer nordöst om Bratislava centrum och täcker en yta på 4,77 km². Bratislavas flygplats ligger inom en timmes bilväg från Wien (Österrike), Brno (Tjeckien) och Győr (Ungern) vilket gör att flygplatsen är lättnådd för fyra nationer, men också att invånare i Bratislava ofta istället reser från den mycket större Wiens flygplats (22,7 milj passagerare 2015). Karaktär Flygplatsen har både planerade och oplanerade flygningar, inrikes och internationella. De nuvarande landningsbanorna gör att de i princip klarar av alla moderna plan idag. Det finns två landningsbanor på flygplatsen, (04/22 och 13/33), som båda totalrenoverades under 1980-talet. Kapaciteten för flygplatsen är 2 miljoner passagerare och flygplatsen har två terminaler: Avgångsterminal A, byggd 1971, och ankomstterminal B, byggd 1994. En ny flygplatsterminal (B) och kontrolltorn byggdes under 1990-talet. Antalet passagerare minskade temporärt under 1990-talet på grund av konkurrensen med den närliggande Wien internationella flygplats som endast ligger omkring 50 kilometer från Bratislava centrum. Under 2005 hade flygplatsen över 1 300 000 passagerare och under 2007 drygt 2 miljoner passagerare. Statistik Marktransport Bratislava flygplats kan nås från stadens centrum (12 kilometer) av motorväg D1. Kollektivtrafikens busslinje nummer 61 går till stadens centrum och största järnvägsstation. Det går också flera bussar och minibussar till Wiens flygplats. Flygbolag och destinationer Frakt Kommunikationer Det finns anslutande bussar till de olika flygen som går mellan Bratislava flygplats och Wien. 2 bussbolag åker sträckan. Ena bolaget kör sträckan med flera uppehåll och det andra bolaget kör direktbuss på ca 1 timme till Wien. Se även ČSA Flight OK-NAB Källor Den här artikeln är helt eller delvis baserad på material från engelskspråkiga Wikipedia. Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Milan Rastislav Štefánik-flygplatsen.﻿ Bratislava Airport (officiell webbplats, slovakiska/engelska)
Central nuclear de Bohunice

La central nuclear de Bohunice (en eslovaco: Atómové elektrárne Bohunice, abreviado EBO) consta de un complejo de dos plantas de energía nuclear situadas a 2,5 km de la población de Jaslovské Bohunice en el distrito de Trnava en el oeste de Eslovaquia (48°29′40″N 17°40′55″E). La EBO comprende dos plantas: V-1 y V-2. Ambas plantas cuenta con dos unidades de reactores, que han sido conectadas de forma gradual a la red de energía en el período comprendido entre 1978 y 1985. Se adoptó el concepto más extendido mundialmente de reactor presurizado y se utilizó el diseño soviético VVER 440 en la construcción de las plantas nucleares de energía V-1 y V-2. Sus promedios anuales de generación de electricidad se sitúan en los 12.000 GWh. Con el desarrollo de un sistema de suministro de calefacción central para la ciudad de Trnava desde la Planta de Bohunice, la unidad V-2 se cambió a la cogeneración. También forma parte de este sistema una canalización de alimentación de calor instalada en 1987. Instalada en 1997, le línea de suministro de calor a Leopoldov y Hlohovec también ha sido diseñada como una ramificación de la canalización procedente de la línea de Trnava. También hay otra planta de energía – la A-1 – en el emplazamiento de Jaslovské Bohunice. El 22 de febrero de 1977, el reactor A-1, de tipo KS 150, sufrió un accidente importante durante el repostado de combustible. La planta está en trámites de su proceso de desinstalación.
Centrale nucléaire de Bohunice

La centrale nucléaire de Bohunice (ou Atómové elektrárne Bohunice (EBO) en slovaque), est une centrale nucléaire slovaque, située à 2,5 km du village de Jaslovské Bohunice dans le district de Trnava. En 2024, deux de ses réacteurs VVER-440 sont en exploitation et deux sont à l'arrêt définitif ainsi que le réacteur à eau lourde A1. Réacteur A1 La décision de construire une centrale nucléaire en Tchécoslovaquie a été prise en 1956. La construction du réacteur A1 démarre en 1958 et dure 16 ans. Cette unité est un réacteur à eau lourde refroidi au gaz de conception soviétique, entièrement construit en Tchécoslovaquie par les usines Škoda. Sa technologie lui permettait d'utiliser l'uranium extrait des mines d'uranium tchèques, sans nécessité de l'enrichir. Le 22 février 1977, le réacteur A1 fait l'objet d'un accident de niveau INES 4 pendant son rechargement en fonctionnement. Le combustible nucléaire est mis en place avec un sachet déshydratant accompagnant l'emballage. Cet oubli provoque un manque de circulation du liquide de refroidissement et une surchauffe locale conduisant à des dommages graves. En 1978, cette unité est définitivement arrêtée après avoir produit environ 920 GWh depuis son démarrage en 1972. Cette unité est en phase de démantèlement. Réacteurs VVER-440 Quatre réacteurs VVER-440 ont été progressivement mis sur le réseau entre 1978 et 1985. Chaque réacteur est refroidi par deux tours aéroréfrigérantes de 120 mètres de hauteur[réf. souhaitée]. Leur production annuelle d'électricité est de 12 TWh[réf. souhaitée]. Ces quatre réacteurs sont répartis en deux unités : Bohunice V-1 (réacteurs no 1 et 2), arrêtés en 2004 conformément aux recommandations de l'association WENRA lors de l'intégration de la Slovaquie à l'Union européenne. Ce sont des réacteurs à eau pressurisée (REP) de modèle soviétique VVER-440/230 appartenant à la première génération ; Bohunice V-2 (réacteurs no 3 et 4), toujours en fonctionnement. Ce sont des réacteurs à eau pressurisée (REP) de modèle VVER-440/213 appartenant à la deuxième génération. Caractéristiques des réacteurs Notes et références Voir aussi Liens externes (en) Démantèlement de l'unité A-1 (en) Histoire de l'unité A-1 Portail de l'industrie Portail de l’énergie Portail du nucléaire Portail de la Slovaquie
Nuklearna elektrana Bohunice

Nuklearna elektrana Bohunice (slov. Atómové elektrárne Bohunice, ili EBO) je nuklearna elektrana koja se nalazi 2,5 kilometra udaljena od mjesta Jaslovské Bohunice u okrugu Trnava, u zapadnoj Slovačkoj. Nuklearna elektrana Bohunice ima trenutno 2 nuklearna reaktora u pogonu, u dijelu koji se naziva Nuklearna elektrana Bohunice V-2, a sastoji se od 2 VVER reaktora (VVER-440), tlačnih reaktora PWR ruske konstrukcije i snage 2 x 505 MW, koji su priključeni na elektroenergetski sustav između 1978. i 1985. Nuklearna elektrana Bohunice godišnje proizvede oko 12 000 GWh električne struje, ali je dodatno priključena i na kogeneraciju, za grijanje grada Trnava, koji se nalazi u blizini Jaslovské Bohunice. Dio grijanja je pušten u rad 1987., dok je 1997. dodan novi toplovodni sustav prema gradovima Leopoldov i Hlohovec. Nuklearna elektrana Bohunice V-1 Nuklearna elektrana Bohunice V-1 je stavljena van pogona 22. veljače 1977., kada je nuklearni reaktor A-1 (teškovodni reaktor hlađen plinom) doživio nesreću s lokalnim posljedicama (razina 4 prema INES ljestvici). Nakon toga je nastavila s radom, ali je i isključeno je na zahtjev Europske unije iz sigurnosnih razloga, što je bio i uvjet za prijem Slovačke u Europsku uniju. Prvi nuklearni reaktor je prestao s radom 2006., a dvije godine kasnije i drugi. Tadašnje slovačke vlasti nisu isključile mogućnost ponovnog aktiviranja reaktora u postrojenju V-1. To se zamalo i dogodilo 2009., kada je Europu zahvatila energetska kriza zbog spora oko plina između Rusije i Ukrajine. Tada su vlasti najavljivale reaktiviranje postrojenja V-1 u nuklearnoj elektrani Bohunice, uslijedile su oštre reakcije Europske unije, a nakon rješenja krize Slovačka je odustala. Nuklearna elektrana Bohunice V-2 Nuklearna elektrana Bohunice V-2 je trenutno u normalnom radu. Postrojenje V-2 je od 2005. do 2008. dodatno opremljeno da bi dostiglo proizvodnju od 2 x 505 MW. Pri tom su ugrađeni dodatni sigurnosni sustavi za slučaj potresa, a unaprijeđeni su sustavi za kontrolu i hlađenje reaktora, čime je „životni vijek" elektrane produljen do 2025. Obnova je koštala Slovačku pola milijarde eura. Nuklearna elektrana Bohunice V-3 U svibnju 2009., češki premijer Jan Fischer i slovački premijer Robert Fico su objavili gradnju nove Nuklearne elektrane Bohunice V-3. Vrijednost radova se planira da će vrijediti 3,7 milijarde eura. Još nije odlučena vrsta nuklearnog reakora i snaga (između 600 i 1 600 MW), niti je odlučen proizvodač opreme. Planiranje je povezano s gradnjom 2 nova reaktora u Nuklearnoj elektrani Temelín (Češka). Izvori
Bohunicei atomerőmű

A bohunicei atomerőmű, másként apátszentmihályi atomerőmű (szlovákul Atómové elektrárne Bohunice, EBO) Szlovákia nyugati felén, a nagyszombati járásban, a valamikori Apátszentmihály, a mai Jászlóapátszentmihály község mellett, attól 2,5 km-re északkeletre fekvő atomerőmű. A létesítménynek kettő külön erőműve üzemel, a V-1 és a V-2, mindegyikben kettő atomreaktor blokk termel. Mind a négy reaktor szovjet (VVER 440) V213 típusú, nyomottvizes reaktor. (Az paksiakkal azonosak.) 1972 és 1985 között, több lépésben kapcsolták be a csehszlovák állami energiarendszerbe. Évente átlagosan nagyjából 12 000 GWh elektromos áramot termel. Emellett a közelében elhelyezkedő Nagyszombatot (Trnava) lakótelepeit látja el a távfűtéshez szükséges energiával, a V-2-ről. A rendszer része egy 1987-ben megrendelt fűtő szállítóvezeték. 1997-ben elkezdtek egy Újvároska (Lepoldov) és Galgóc (Hlohovec) ellátásáért felelős oldalvezetéket is kiépíteni. Az elavult, KS-150-es, A-1 reaktor 1977. február 22-én történt, ismételt beindításnál egy, a hétfokozatú Nemzetközi Nukleáris Eseményskálán (INES) 4-nek értékelt (a legmagasabb belső szintű) baleset történt. Bezárása Az Európai Unióhoz (EU) történt csatlakozáskor Szlovákia kénytelen volt megígérni, hogy a V-1 erőműben leállítja a két reaktort. Az elsőt 2006 végén, a másodikat 2008. december 31-én állították le. A csatlakozási szerződés előírásai lehetőséget adnak a reaktorok szükséghelyzet esetén történő újraindítására. Az orosz–ukrán gázvita következtében 2009 januárjában nem érkezett földgáz Oroszországból. 2009. január 10-én az akkori szlovák kormány a pár napja leállított reaktor sürgős újraindításáról döntött. Az erőmű reaktorblokkjainak áttekintő táblázata Az apátszentmihályi atomerőműnek ma még két aktív blokkja van. Jegyzetek Külső hivatkozások Az A-1 vége Electricite de France In Running To Build Slovak Nuclear Plant Lásd még Mohi atomerőmű
Centrale nucleare di Bohunice

La centrale nucleare di Bohunice è una centrale nucleare slovacca, situata presso la città di Bohunice, nel Distretto di Trnava nell'omonima regione. L'impianto è composto da 1 reattore HWGCR da 93 MW di potenza netta e da 4 reattori VVER440 per 1.706 MW. I 4 reattori VVER440 sono anche numerati in modo differente rispetto all'IAEA, i primi due come V1-1 e V1-2 e gli altri due come V2-1 e V2-2. Espansione dell'impianto È in discussione il potenziamento dell'impianto con un reattore da 1000-1600 MW di potenza di tipologia ignota, è previsto che entri in funzione prima del 2025 per sopperire alla chiusura degli ultimi due reattori funzionanti dell'impianto. Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su centrale nucleare di Bohunice Collegamenti esterni (EN) IAEA - Nuclear Power Reactors in the World, 2018 (PDF), su www-pub.iaea.org. (EN) IAEA - PRIS database - Nuclear Power Reactor Details - Bohunice A1, su iaea.org. (EN) IAEA - PRIS database - Nuclear Power Reactor Details - Bohunice 1, su iaea.org. (EN) IAEA - PRIS database - Nuclear Power Reactor Details - Bohunice 2, su iaea.org. (EN) IAEA - PRIS database - Nuclear Power Reactor Details - Bohunice 3, su iaea.org. (EN) IAEA - PRIS database - Nuclear Power Reactor Details - Bohunice 4, su iaea.org. URL consultato il 30 aprile 2019 (archiviato dall'url originale il 7 marzo 2016).
Kerncentrale Bohunice

Kerncentrale Bohunice (Atómové elektrárne Bohunice (EBO)) in Jaslovské Bohunice is complex van commerciële kernenergiecentrales in Slowakije. De centrale bestaat uit 2 eenheden (V1 en V2), met elk 2 reactoren. Van eenheid V1 is JAVYS de eigenaar en uitbater, van V2 Slovenské Elektrárne (SE). Deze vier drukwaterreactoren (PWR) zijn van het type VVER 440 Op 22 februari 1977 werd een oudere reactor A1 getroffen door een incident van de categorie INES-schaal niveau 4. Deze reactor is niet meer actief en wordt ontmanteld. De A1 reactor was van het type: Heavy Water Gas Cooled Reactor (HWGCR). Zie ook Lijst van kernreactoren Externe links (en) geschiedenis van A1 bij JAVYS (en) geschiedenis van V1 bij JAVYS (en) Bohunice V2
Elektrownia jądrowa Bohunice

Elektrownia jądrowa Bohunice (słow. Atómové elektrárne Bohunice) – kompleks reaktorów jądrowych oddalony 2,5 km od wsi Jaslovské Bohunice w powiecie Trnawa w zachodniej Słowacji. Elektrownia składa się faktycznie z dwóch fabryk: V-1 i V-2. Fabryki były podłączane do sieci w latach 1978–1985. Obydwie zawierają dwa reaktory. Wszystkie są radzieckimi reaktorami PWR typu WWER-440. Przed wyłączeniem przestarzałych bloków elektrownia produkowała rocznie 12 000 GWh, co zaspokajało 40% zapotrzebowania Słowacji na energię elektryczną. Właścicielem elektrowni jest należąca do skarbu państwa spółka Slovenské elektrárne. Wyłączenie Jednym z warunków przyłączenia Słowacji do Unii Europejskiej było wyłączenie przestarzałych bloków w części V-1. Pierwszy został wyłączony w 2006 roku, a drugi 31 grudnia 2008 roku. Traktat akcesyjny zawierał jednak zapis pozwalający na włączenie reaktorów w sytuacji awaryjnej. Rosyjsko-ukraiński konflikt gazowy na początku 2009 roku spowodował zakłócenia w dostawie gazu i produkcji energii elektrycznej. W związku z tym rząd Słowacji 10 stycznia 2009 roku zdecydował o awaryjnym włączeniu reaktora wyłączonego zaledwie kilka dni wcześniej. Ostatecznie do włączenia nie doszło. Reaktory Zobacz też awarie w elektrowni jądrowej A-1 w Jaslovskich Bohunicach Przypisy Bibliografia World Nuclear Association - Bohunice A-1. [dostęp 2011-04-21]. (ang.). World Nuclear Association - Bohunice-1. [dostęp 2011-04-21]. (ang.). World Nuclear Association - Bohunice-2. [dostęp 2011-04-21]. (ang.). World Nuclear Association - Bohunice-3. [dostęp 2011-04-21]. (ang.). World Nuclear Association - Bohunice-4. [dostęp 2011-04-21]. (ang.). Linki zewnętrzne Artykuł portalu nuclear.pl
АЭС Богунице

АЭС Богунице — атомная электростанция в Западной части Словакии. Станция расположена близ посёлка Ясловске Богунице в 14 км на север от Трнавы. На территории станции находится энергоблок А1 с тяжеловодным реактором с газовым охлаждением совместного советско-чехословацкого проекта КС-150. КС — «котёл селеновый», селеном в советском атомном проекте именовали торий, а котлами — реакторы. Большинство советских концепций тяжеловодных реакторов того времени предусматривали, как вариант, возможность работы в ториевом цикле. Физическая часть проекта реактора была разработана под руководством А. И. Алиханова и В. В. Владимирского в Институте теоретической и экспериментальной физики. Разработка ТВЭЛов для КС-150 велась в Харьковском физико-техническом институте АН УССР. Реактор был изготовлен компанией Skoda и запущен в 1972 году, после 14 лет строительства. Две очереди (V-1 и V-2) состоят из двух энергоблоков с водо-водяными ядерными реакторами советской модели ВВЭР-440 каждая. При вступлении Словакии в Евросоюз было подписано соглашение о выводе из эксплуатации двух энергоблоков V-1. Первый реактор был остановлен в 2006 году, второй в 2008 году. Таким образом, действующими являются два энергоблока ВВЭР-440 второй очереди (V-2). Аварии 5 января 1976 года после перегрузки топлива произошел серьёзный инцидент на блоке А1. Автоматика ошибочно показала, что одна из новых топливных сборок плотно встала на посадочное место, однако это было не так. После подачи охлаждающей среды началась утечка теплоносителя, углекислого газа, в реакторный зал. Два работника, своевременно не последовавших указаниям аварийных инструкций, задохнулись. Инцидент не привел к облучению персонала и повреждению оборудования, и реактор вскоре был запущен. 22 февраля 1977 года на блоке А1 произошла авария, на этот раз не по вине автоматики, а вследствие ошибки персонала. Свежую топливную сборку перед загрузкой в активную зону недостаточно качественно очистили от силикагеля, использовавшегося в качестве консервационной защиты от влажности в процессе транспортировки и хранения сборок. Неудаленный силикагель перекрыл зазоры в сборке, через которые охлаждались топливные элементы, в результате произошел локальный пережог топливных оболочек и радиоактивные продукты деления попали в первый и второй контуры реакторной установки. После аварии, которой был присвоен 4 уровень по международной шкале ядерных событий (INES), было принято решение прекратить эксплуатацию блока А1, в основном по экономическим причинам . Информация об энергоблоках Примечания
Нуклеарна електрана Бохуњице

Нуклеарна електрана Бохуњице (слч. Atómové elektrárne Bohunice, скр. EBO) је комплекс који се састоји практично од три нуклеарне електране постављене на једној локацији. Налази се на 2.5 km од места Јасловске Бохуњице у Трнавском крају на западу Словачке. (48° 29′ 40″ N 17° 40′ 55″ E). Пројекат је започет 1. августа 1958. а изградња је завршена 25. децембра 1972. Три дела су означена са А1 (један нуклеарни реактор), В1 (два реактора) и В2 са такође два реактора, значи пет реактора у једној електрани. Први реактор на територији тадашње Чехословачке је означен са А1 и представља први реактор са модератором тешком водом где је хлађење реализовано помоћу угљен диоксида. Реактор је означен као КС-150, његова градња је завршена у августу 1958. године. Прикључење на мрежу у циљу производње електричне енергије је спроведено 1972. године. Реактор је трајно угашен након нуклеарне хаварије на реактору А1, маја 1977. године. Опасност хаварије процењена је на 4 од 7 на међународној скали за нуклеарне догађаје. А1 је тренутно у процесу гашења. На територији електране В1 се налазе два реактора типа ВВЕР-440/230. Њихова изградња почела је августа 1972. године а на мрежу су прикључени 1980. и 1981. године. Први реактор је трајно угашен 31. децембра 2006. године а други реактор 31. децембра 2008. године. Гашење ова два реактора био је услов уласка Словачке у Европску унију 2004. године. Почетком 2009. током гасне кризе у Европи, премијер Словачке Роберт Фицо запретио је да ће Словачка поново покренути искључени други реактор уколико се снабдевање гасом не обнови јер би у супротном могло да дође и до нестанка електричне енергије. На територији електране В2 такође постоје два реактора али типа ВВЕР-440/213. Њихова изградња почела је 1976. године. У електричној мрежи су нашли комерцијалну употребу од 1985. године. Ова два реактора би требало да раде до 2015. године. Годишње НЕ Бохуњице произведе око 12.000 GWh. Поделектрана В2 се користи за сапроизводњу топлоте која се допрема у град Трнава. Поред тога грејна линија се рачва и у градове Љеополдов и Хлоховец. Референце Спољашње везе Презентација гашења реактора А1 Опис на страницама компаније Словачке електране
Jaslovské Bohunices kärnkraftverk

Jaslovské Bohunices kärnkraftverk är ett kärnkraftverk i Slovakien. Kärnkraftverket har fem reaktorer, varav tre är stängda och under skrotning. Kraftverkets första reaktor var en gaskyld tungvattenreaktor som började byggas 1958. Den togs i drift i oktober 1972. Efter flera allvarliga olyckor återstartades aldrig reaktorn efter den sista olyckan den 22 februari 1977. De två följande reaktorerna är av VVER-typ och började byggas 1972. De togs i drift 1978 respektive 1980. Som en del i Slovakiens inträde i Europeiska unionen stängdes de båda reaktorerna av 2006 respektive 2008. De två sista reaktorerna är av VVER-typ och började byggas 1976. De togs i drift 1984 respektive 1985. Reaktorer Se även Mochovce kärnkraftverk Referenser