NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Пусти замак

Пусти замак (слч. Pustý hrad) је напуштени замак у Словачкој, недалеко од Зволена. Простор замка покрива око 76.000m² што га чини једним од највећих у Европи. Подигнут је над реком Хроном и представљао је првобитну Зволенску тврђаву, али је у 15. веку напуштен јер је испод њега подигнут нови Зволенски замак који је преузео његову улогу. Замак је током векова био изложен сталном пропадању, а последњих година су неки његови делови обновљени. Назив Првобитни назив утврде био је Зволенски замак, да би од 14. века и градње нове утврде добио назив Стари Зволен, да би се разликовао од новог. Међутим, током векова, замак је било изложен зубу времена тако да је временом добио свој данашњи назив Пусти, односно Напуштени замак. Прошлост Археолошка истраживања на простору замка утврдила су да је локалитет био насељен и утврђен још у бронзано доба и касније у гвозденом добу. Међу најзначајнија открића из тог периода спада неколико великих бронзаних ризница које припадају Лужичкој култури, као и налази римске грнчарије који сведоче о повезаности ових предела са античким Римом. Словени (Словаци) своју утврду на овом простору подижу у 9. веку у доба самосталности Нитранске кнежевине. После мађарских освајања данашње Словачке и стварања краљевине Мађарске Зволенски замак постао је седиште једне од жупанија и у то доба се у њему подижу и прве камене грађевине, попут Донжона висине 50m који се приписује Бели III (). Замак је у 12. веку доживео велико утврђивање током кога је велики простор утврђен да би се у њега могло склонити становништво из самог Зволена и околине у случају Монголске најезде, а у склопу тих радова је подигнут и још један Донжон. Велможа и дипломата Карла I (1310—1342) витез Донч је после свог путовања у Француску додатно проширио утврду додавши јој Доњи замак, а на остатку замка је спровео обнову у готском стилу. Замак је у 15. веку полако почео да губи свој значај и после опсаде 1452. године у којој је његов већи део страдао у пожару био је напуштен, а његову улогу преузео је нови Зволенски замак подигнут између 1360. и 1382. године. Види још Звољенски замак Звољен Замкови у Словачкој Спољашње везе Прошлост Пустог замка (www.zamky.sk) (језик: словачки) Кратак приказ Пустог замка (www.castles.sk) (језик: енглески) Пусти замак на Гугл Ерту
Kraftwerk Nováky

Das Kraftwerk Nováky ist ein stillgelegtes Kohlekraftwerk in der Slowakei. Lage Es befindet sich bei den Orten Nováky und Zemianske Kostoľany (Trenčiansky kraj) und nutzte die vom Bergbauunternehmen Hornonitrianske Bane Prievidza (HBP) in der Umgebung von Prievidza im Tiefbau geförderte Braunkohle. Geschichte Der Bau begann 1949 und der erste Turbogenerator TG1 nahm vier Jahre später den Betrieb auf. Eine weitere Einheit ging 1957 mit 178,8 MWel durch zehn Kesseleinheiten und acht Turbogeneratoren ans Stromnetz. Von 1963 bis 1976 kamen vier weitere Blöcke dazu. Damit stieg die Leistung des Kraftwerks auf 618,8 MWel. 1987 wurde eine Wärmespeiseleitung für die Stadt Prievidza eröffnet. 1998 wurde das Kraftwerk modernisiert und eine Rauchgasentschwefelungsanlage installiert. Nachdem überalterte Teile der Hauptanlage entfernt worden waren, errichtete man dort einen Wirbelschichtkessel und einen Gegendruck-Turbogenerator. Die Gesamtleistung des Kraftwerkes lag nun bei 518 MWel. Die Leistung teilt sich auf in vier Blöcke zu je 110 MWel, sowie drei kleinere Blöcke, mit 32, 28 und 18 MWel Leistung. Der Block TG 3 mit 32 MW wurde 2014 und 2 der 4 Blöcke mit je 110 MW wurden mit 31. Dezember 2015 stillgelegt, somit verfügte das Kraftwerk seitdem über eine installierte Leistung von 266 MWel. Der Schornstein des Kraftwerkes ist mit 300 Metern Höhe das höchste freistehende Bauwerk der Slowakei. Am 20. Dezember 2023 wurde das Kraftwerk stillgelegt. Siehe auch Liste von Kraftwerken in der Slowakei Weblinks Website des Betreibers Einzelnachweise
Nováky Power Plant

The Nováky Power Plant was a lignite fired power station located in Zemianske Kostoľany near the Novácke uhoľné bane coal mines in the District of Prievidza, Slovakia. In addition to electricity generation and supply, Nováky Power Plant provided for hot water supplies for heating of the towns of Prievidza, Nováky, Zemianske Kostoľany as well as for industrial and other organisations and steam for heat supplies to surrounding industrial enterprises. It has a 150m tall chimney, built in 1963 and a 300-metre tall chimney, built in 1976. The power station operated in the Slovak power system under basic and semi-peak modes. With its installed capacity of 266 MWe it accounted for some 6% of Slovenské elektrárne, a.s. installed capacity. The power plant was ranked by the European Environment Agency as the industrial facility that is causing the highest damage costs to health and the environment in Slovakia and the 18th worst in the entire European Union. It was calculated that the total cost to health and environment of the Nováky Power Plant was between 1.814 and 5.003 billion euro over the 5-year period of 2008 and 2012. In 2019, the European Commission approved a measure under state aid rules to ensure the plant stays operational even when not profitable, to ensure security of supply in the region. In 2023, after seventy years of providing electricity and central heating to the region, the plant ceased all operations and was decommissioned on 20. December 2023. References External links http://skyscraperpage.com/diagrams/?searchID=53249245
ТЕС Новаки

ТЕС Новаки — теплова електростанція у Тренчинському краї Словаччини. Станція А Спорудження станції почалось у 1949-му, а з 1953 по 1957 роки на її майданчику стали до ладу вісім парових турбін: дві потужністю по 22,4 МВт (турбіни №1 та №2), дві з показниками по 10 МВт (№1а та №2а), дві з показниками по 32 МВт (№3 та №4) і дві потужністю по 25 МВт (№5 та №6). Таким чином, загальна потужність станції А становила 178,8 МВт. Для живлення цих турбін змонтували десять котлів продуктивністю по 110 тон пари на годину. Наприкінці 20 століття поступово вивели з експлуатації більшу частину обладнання станції А: турбіни №2а та №6 (1985), №1а (1988), №5 (1990), №1 та №4 (1997), а також котли 3 – 7. При цьому в 1996-му запустили новий котел продуктивністю 125 тон пари на годину, який працює за технологією псевдозрідженого киплячого шару. Того ж року стала до ладу нова турбіна №11 потужністю 28 МВт, а в 2004-му додали турбіну №12 з показником у 18 МВт. Виведення з експлуатації турбін №2 та №3 планувалось вже на середину 2000-х, втім, остання зі старих турбін станції А – №3 – припинила роботу лише в 2013-му. При цьому зі старого котельного обладнання в роботі залишаються котли зі станційними номерами 1 та 2. Станція В У 1964-му стали до ладу два блоки станції В, кожен з яких мав один котел та парову турбіну потужністю 110 МВт. В 1976-му додали ще два таких саме блока. В усіх випадках турбогенераторне обладнання постачила ческа компанія Skoda. У 2010-х роках блоки №1 та №2 станції В модернізували задля їх відповідності екологічним стандартам, а блоки №3 та №4 зупинили в 2015-му. Інші відомості ТЕС запроектували з розрахунком на використання місцевого ресурсу лігнітів. Для видалення продуктів згоряння у 1963-му спорудили димар заввишки 150 метрів, а в 1976-му, коли була подвоєна потужність станції В, для її обслуговування звели димар заввишки 300 метрів. Окрім виробництва електроенергії, станція забезпечує подачу тепла для систем централізованого опалення населених пунктів Превідза, Новаки та Zemianske Kostoľany, а також постачає пару промисловим підприємствам, зокрема, Новацькому хімічному заводу (виробництво мономеру вінілхлориду та полівінілхлориду, трихлоретилену та іншого) Видача продукції відбувається по ЛЕП, розрахованій на роботу під напругою 110 кВ. Примітки
Vila doktora Michaelisa

Vila Dr. Bély Michaelisa je neorenesanční dům v Bratislavě z roku 1879, nacházející se v historické zástavbě na Kuzmányho ulici. Stavebním provedením se považuje za jednu z nejhodnotnějších obytných staveb konce 19. století v hlavním městě Slovenska. Vila stojí na okraji čtvrti, jejíž stavební rozmach se začal ve druhé polovině 19. století. Dříve se zde rozprostíraly rozsáhlé plochy vinic, které se však v důsledku okolností (nárůst počtu zámožnějších obyvatel, úpadek vinařství) v osmdesátých letech 19. století postupně měnily na stavební parcely. Začala zde vznikat poměrně rozsáhlá vilová čtvrť, jejíž centrum se nacházelo právě na Kuzmányho ulici. Nová lokalita dostala příznačný název Neustift (po německy), resp. Új telep (po maďarsky), což se volně překládalo jako Nové sídliště, resp. Nové osídlení. Pozemek, kde se k nynější Kuzmányho ulici, lomící se v pravém úhlu, připojují ulice Moyzesova a Tolstého, býval součástí někdejšího uršulínského dvora. Na zdejší parcele si v roce 1879 dal lékař generálního štábu a čestný předseda bratislavského hasičského sboru dr. Béla Michaelis postavit dvoupatrový obytný dům v neorenesančním slohu. Se svou rodinou ho obýval až do své smrti. Na základě jeho testamentu, po smrti jeho vdovy v roce 1925, vznikla nadace, jíž patřila i vila. V poslední vůli vyjádřil přání aby dům sloužil na bydlení velitele hasičského sboru. I když zpočátku se na to přihlíželo, později (po druhé světové válce) se už na to nedbalo a vila vícekrát změnila své majitele či uživatele – bydlel v ní např. Pravoslavný pop či velkoobchodník se dřevem. V domě se v listopadu 1949 narodil známý slovenský herec Andrej Hryc. Dnes je objekt zapsaný v Seznamu kulturních památek České republiky a slouží jako mateřská škola. Dvoupatrová vila má obdélníkový půdorys. Už při zběžném pohledu kolemjdoucího zaujme bohatá fasádní výzdoba využívající množství architektonických prvků – římsy, rizality, bosáže. Nejnápadnější jsou dvě stavební části. Na hlavním, jihovýchodním průčelí, zaujme štukem zdobená lodžie na druhém podlaží, zakončená mohutným štítem, po stranách doplněným malými obelisky. Velmi zajímavě je řešeno severovýchodní nároží vily. Tvoří ho třípatrový pravoúhlý rizalit, zakončený věžičkou s jehlancovou střechou. Ten dodává celé vile romantický nádech. Nad hlavním vchodem do budovy na jihozápadním průčelí, orámovaným edikulovým portálem, je pod tympanónovým štítem umístěn nápis nadace STIFTUNG ALAPITVÁNYI DE MICHAELIS BÉLA (Nadace dr. Bély Michaelise) Architektonicky zajímavé je i oplocení přilehlého pozemku, zejména jeho vstupní části. Na pozemek, obehnaný kovanou mříží, se vchází dvěma branami, tvořenými výklopnými vstupy s bohatou ornamentální výzdobou. Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Vila doktora Michaelisa na slovenské Wikipedii. Literatura T. Berka, J. M. Bahna, Vily nad Bratislavou, Marenčin PT, Bratislava, 2013, ISBN 978-80-8114-103-4 Dostupné online Dostupné online Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Vila doktora Michaelisa na Wikimedia Commons
Dom U dobrého pastiera

Dom U dobrého pastiera (česky Dům u dobrého pastýře) je měšťanský rokokový dům z 2. poloviny 18. století na Židovské ulici číslo 1 v Bratislavě. Je to jedna z nejkrásnějších rokokových staveb v Bratislavě. Historie Dům byl postaven pro bratislavského obchodníka v letech 1760–1765. Patří k několika zachovaným původním budovám bratislavského podhradí. V roce 1975 byl zrekonstruován a Městské muzeum v něm otevřelo unikátní expozici historických hodin, kde jsou vystaveny různé typy hodin z období od 17. do začátku 20. století, ale zaměřuje se zejména na hodiny z 18. a 19. století vyrobené v dílnách bratislavských mistrů. Odkazy Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Dom U dobrého pastiera na slovenské Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Dom U dobrého pastiera na Wikimedia Commons Muzeum města Bratislavy - muzeum.bratislava.sk Archivováno 24. 12. 2013 na Wayback Machine.
Haus zum Guten Hirten

Das Haus zum Guten Hirten (slowakisch Dom U dobrého pastiera) ist ein Haus im Rokoko-Stil in Bratislava. Es wurde in der zweiten Hälfte des 18. Jahrhunderts (1760–1765) von Matthäus Hollrigl, von dem auch das Palais Mirbach in Bratislava stammt, erbaut. Es befindet sich in der Schlossgrundgasse (Židovská ulica) gegenüber dem Martinsdom und an einem renovierten Teil der Stadtmauer unterhalb der Burg Bratislava. Das 1975 renovierte Haus beherbergt heute das vom Städtischen Museum Bratislava betriebene Uhrenmuseum. Weblinks Uhrenmuseum (englisch)
House of the Good Shepherd

The House of the Good Shepherd (Slovak: Dom U dobrého pastiera) is a narrow, Rococo-style building in Bratislava, Slovakia, located in the Old Town below Bratislava Castle. It was built in 1760–1765 by notable Bratislava master-mason Matej (Matthäus) Hollrigl. The townhouse was constructed for a local merchant and the lower part of the building was used for commercial purposes, the upper part for living. It is one of the few buildings in the area below Bratislava Castle to retain their original state, mostly due to the demolition of much of the Jewish quarter in the 20th century. Today, the house is home to the Museum of Clocks, which exhibits antique clocks made from 17th to the beginning of the 20th century, specializing in 18th and 19th century timepieces from Bratislava clockmakers. The ground floor and basement serve as a pub. It gained its title because of the statue of Christ, the Good Shepherd, on its corner. The House of the Good Shepherd is considered to be one of the most beautiful Rococo-style buildings in Central Europe. History The building was constructed in 1760–1765 with a trapezium contour and extremely narrow frontal face with a width of one room and staircase for a Bratislava (at that time Pressburg/Pozsony) merchant. After a reconstruction in 1975, Bratislava City Museum opened its exhibition of over 60 historical clocks here. The building serves this purpose to this day. See also Old Town, Bratislava Bratislava City Museum Tourism in Slovakia Notes References Jančušková, Mária (1971). "Tvorba stavebného majstra Mateja Höllrigla (Activities of the Master-mason Matej Höllrigl)". In Kalesný, František (ed.). Spisy mestského múzea v Bratislava / BRATISLAVA. Vol. VI. Osveta. pp. 309–328.
Jó Pásztor háza (Pozsony)

A Jó Pásztor háza a pozsonyi Várhegy délkeleti előterében áll, a középkori eredetű váralja melletti zsidónegyedben, amely számos kis utcácskával, polgár- és kereskedőházzal, iparosműhellyel jött létre. A Zsidó utca alsó végén lévő palotát gyakran említik a főváros egyik legszebb épületeként. Története Rokokó stílusban, a 18. század második felében, 1760-65 között építette a helybéli Matthew Höllrigl építőmester, aki öt évvel később a Mirbach-palota kivitelezésében is részt vett. A sajátos hangulatú negyed a karakterét a Szlovák Nemzeti Felkelés hídja építése során, az 1960-as években veszítette el, amikor a környező történelmi városrészt lebontották. A kevés megmenekült épület egyike a Várhegyre felkanyarodó utcák elején álló Jó Pásztor háza. A négyszintes palotácskát – a szlovák főváros egyik legszebb rokokó emlékét – az utcák nyomvonala által kijelölt keskeny, trapéz alakú saroktelken emelték, így ennek megfelelően déli oldala mindössze 1 szoba + 1 lépcsőháznyi szélességű. Nevét a ház délkeleti sarkán, az első emelet magasságban elhelyezett szoborról kapta, amely Jézus Krisztust ábrázolja mint Jó Pásztort. Az épület földszintjén kereskedések kaptak helyet, míg emeleti helyiségeit lakás céljára használták. Különösen szépek vakolatdíszei és kovácsolt vas ablakrácsai. 1975-ös műemléki helyreállítása óta a Pozsonyi Városi Múzeum használja: az új korban igen híres és fejlett, pozsonyi órás mesterségről szóló állandó kiállítás látható benne. Keleti, földszinti termeiben, illetve pincéjében étterem működik. Az épület gyalogosan leginkább a Várhegyről leereszkedve közelíthető meg. Jegyzetek
Casa del Buon Pastore

La Casa del Buon Pastore (in slovacco: Dom U dobrého pastiera) è un edificio stretto in stile rococò di Bratislava, in Slovacchia, ubicato nella Città Vecchia sotto il castello. Venne costruito nel 1760–1765 dal noto maestro muratore di Bratislava, Matej Hollrigl. La residenza venne costruita per un commerciante locale e la parte inferiore dell'edificio venne utilizzata per scopi commerciali, mentre la parte superiore era adibita ad abitazione. Si tratta di uno dei pochi edifici della zona sotto al castello di Bratislava a mantenere il suo stato originale, soprattutto a causa della demolizione di gran parte del quartiere ebraico nel XX secolo. Oggi è sede del Museo dell'orologio, che espone antichi orologi realizzati dal XVII secolo agli inizi del XX, specializzato in pezzi del XVIII secolo e XIX di costruttori di Bratislava. Il piano terra e il seminterrato sono stati trasformati in un pub. L'edificio ha preso il nome dalla statua di Cristo, Buon Pastore, che si trova ad un suo angolo. La Casa del Buon Pastore è considerata uno dei più begli edifici in stile rococò in Europa centrale. Storia Fu costruita nel 1760–1765 a pianta trapezoidale e con una strettissima facciata, larga non più di una stanza ed una scala, dimensione insolita per un mercante di Presburgo, l'odierna Bratislava. Dopo una ristrutturazione nel 1975, il Museo della città di Bratislava vi ha sistemato una collezione di 60 orologi storici. L'edificio è oggi adibito a questo uso. Note Bibliografia Mária Jančušková, Tvorba stavebného majstra Mateja Höllrigla (Activities of the Master-mason Matej Höllrigl), in František Kalesný (a cura di), Spisy mestského múzea v Bratislava / BRATISLAVA, VI, Osveta, 1971, pp. 309–328. Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Casa del Buon Pastore Collegamenti esterni (EN) Casa del Buon Pastore, su Structurae.
Дом доброго пастыря (Братислава)

Дом доброго пастыря — памятник архитектуры и одна из достопримечательностей центра Братиславы, мещанский дом в стиле рококо, построенный во второй половине XVIII века (нынешний адрес — Еврейская улица, д.1, Братислава). Это одно из наиболее красивых зданий в стиле рококо в Братиславе. Дом был построен в 1760—1765 гг. для некоего братиславского торговца. Одно из немногих сохранившихся исторических сооружений в окрестностях Братиславского замка. В 1975 году отреставрирован. Городской музей открыл в доме уникальную экспозицию исторических часов. Здесь можно познакомиться с различными видами часов периода XVII — начала XX века, однако основная коллекция часов датируется XVIII и XIX веками. Часы сделаны в мастерских братиславских мастеров. Примечания Ссылки Музей города Братиславы — muzeum.bratislava.sk
Kaštel v Divince

Kaštel v Divince (Szunyoghovský kaštel) je renesanční stavba v obci Divinka, okres Žilina, zapsána do seznamu národních kulturních památek. Kaštel byl vybudován někdy v 16. století. V roce 1723 ho dal Mikuláš Suňog s manželkou Barbarou Kadašovou částečně upravit, přičemž přistavěli nové severní křídlo. V kostele později pobýval jejich syn František a jeho potomci. V dnešní podobě má stavba podobu dvoupodlažní dvoukřídlé budovy s půdorysem ve tvaru písmene L. Na nárožích starší části objektu jsou kulaté arkýře dosedací do zdi mušlovým ornamentem. Okna mají zachována renesanční kamenné ostění a na fasádě ještě dnes lze vidět zbytky horizontálních sgrafitových pásů. Do budovy se vstupuje portálem s kamennou šambránou. Nad portálem byl původně kamenný reliéf dvojerbu (suňogovský a kadassovský) s nápisem a letopočtem 1723, kdy byla provedena přestavba. Lombardini uvádí znění nápisu: Spec. Ac G.D. Nicoalus Szunyogh de Jeszenicze et Divinka S.C.R.M. et T. sep.viral.assor. cum S.D. Barbara Kadass de Tassnad Con. Sua a fund. Prop.exp. erigi cur.haer. et successoribus sius A.D. 1723. Čili – Vážený a urozený pan Mikuláš Suňog z Jasenice a Divinky, přísedící nejsvětějšího císařského a královského Veličenstva a sedmipanské tabule s urozenou paní Barbarou Kadašovou z Tšanádu, svou manželkou, od základů na vlastní náklady dali postavit dědicem a svým potomkům roku Páně 1723. Nápisové tabule z erbů byla v druhé polovině 20. století kvůli rekonstrukci odstraněna a umístěna na neznámé místo. Místnosti přízemí jsou klenuty křížovou hřebínkovou a valenou klenbou s lunetou. Na patře jsou podobné klenby kromě hlavní místnosti, která má dřevěný trámový strop. V osmdesátých letech 20. století prošel kaštel rekonstrukcí a budovu využívalo muzeum a knihovna. Dnes stavba chátrá, i když střecha byla v letech 2007–2008 opravena – dřevěný krov byl zakonzervován a pokryt novou šindelovou krytinou. K objektu patří menší oplocený pozemek. Odkazy Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Kaštieľ v Divinke na slovenské Wikipedii. Literatura Soupis památek na Slovensku. Bratislava: [s.n.], 1967. S. 300. (slovensky) Související články Seznam kaštelů na Slovensku
Kaštel v Jasenici

Kaštel v Jasenici je renesanční stavba v obci Jasenica, okres Považská Bystrica. Kaštel je zapsán do seznamu národních kulturních památek. Majitelé zámečku Kaštel dal postavit Daniel Suňog s manželkou Barborou Pružinskou, jak to dokládá nápisová deska nad vstupem do zámku, na které jsou i erby stavitelů. Daniel pocházel ze zemanské větve rodu Suňog. Jeho syn Michal a synovec Erasmus patřily v polovině 17. století k středně majetným zemanům, bohatství Suňogovců potvrzuje i tereziánský urbář ze 70. let 18. století, ve kterém byli uvedeni Michal, František a Josef Suňogovci. Suňogovci žili v kaštelu v Jasenici a v kaštelu v Divince, od 18. století se rod rozdělil na dvě základní větve – Michal Suňog s manželkou Barborou Suňogovou žili v kaštelu v Jasenici, po jeho smrti patřil zámeček jeho synovi Valentýnovi, jím rod Suňogovců v Jasenici končí, v Divince se usadil Michalův strýc František s manželkou Janou Suňogovou, a po něm jeho syn Anton s manželkou Evou Barošovou a vnuk Jan Nepomuk s manželkou Marií Sądecki, jími končí rod Suňogovců v Divince. Potomci Suňogovců se později vystěhovali do Maďarska. Dějiny zámečku Kaštel je dvoupodlažní stavba s dvojtraktovou dispozicí s půdorysem ve tvaru písmene L, s ústředním dvouramenným schodištěm. V některých místnostech se dochovaly renesanční valené klenby s lunetami a dřevěné trámové stropy, které byly později částečně nahrazeny rovnými stropy, v jedné místnosti se zachoval původní renesanční kamenný krb. Na konci 18. století byl zámeček částečně zbarokizován, menší úpravy byly provedeny také v 19. a 20. století. Okna na fasádě mají zachované plastické šambrány s nadokenními a podokenními římsami a nad portálem je kamenná deska s erbem a nápisem. Na nárožích se zachovalo původní sgrafito. V roce 1877 popisuje Zechenter-Laskomerský ve svém cestopise i kaštel v Jasenici: Jesenice je nevelká obec, bez zvláštního výrazu, ale obsahuje v sobě ukrytou perlu básnictví. Pod kopcem leží Súňogovský zámeček s erbem nad vchodem a se dvěma okrouhlými věžemi na rozích. Stavení to nosí ráz XVII. století a obsahuje v sobě deset pokojů; tyto jsou pusté, smrdí myšmi, ale dalo by se to vše s nevelkými náklady zřídit. Stavení je na patro. Dvůr má velký, ale splnila se na něm židovská kletba: „Bodejť by ti přede dveřmi tráva rostla“. Jedna kráva by se statečně z toho dvora uživila. V popředí dvora při cestě stojí dlouhé, zděné, neomítnuté stavení. Měla to být přádelna, ale ta již v počátcích zanikla a strhla i pana Súňoga do bídy. Vedle zámku či zámečku existují dvě náramné, čtrnáct jiter velké ovocné zahrady. K tomu patří lesy po horách a rovné úrodná pole, vše přes pět set jiter V letech 2003 – 2005 byl zámeček opraven a sloužil jako detašované pracoviště Vlastivědného muzea v Považské Bystrici, dnes patří obci Jasenica, která ho pronajímá. Odkazy Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Kaštieľ v Jasenici na slovenské Wikipedii. Literatura Soupis památek na Slovensku 1. Bratislava 1967, s.512. Externí odkazy Stránky zámečku