NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Štefanovce (Prešov)

Štefanovce (deutsch Stephansdorf, ungarisch Istvánvágás) ist eine Gemeinde im Osten der Slowakei mit 207 Einwohnern (Stand 31. Dezember 2024) im Okres Prešov, einem Teil des Prešovský kraj, und wird zur traditionellen Landschaft Šariš gezählt. Geographie Die Gemeinde befindet sich inmitten des Berglands Šarišská vrchovina im Tal des Štefanovský potok im Einzugsgebiet der Svinka. Das Ortszentrum liegt auf einer Höhe von 580 m n.m. und ist 22 Kilometer von Prešov entfernt. Die Gemeinde besteht aus der 3,57 km² großen Katastralgemeinde Štefanovce, wo sich auch der Hauptort befindet, und der 1,681 km² Katastralgemeinde Nové weiter nördlich, die als Exklave zwischen den Gemeinden Renčišov, Uzovské Pekľany, Jarovnice und Hermanovce gelegen ist. Nachbargemeinden sind Lipovce im Norden, Hermanovce im Osten, Hendrichovce im Süden, Fričovce im Südwesten und Šindliar im Westen. Geschichte Štefanovce wurde durch einen Schultheiß namens Stephan nach deutschem Recht gegründet und zum ersten Mal 1331 als villa Stefani, sieben Jahre später als Stephanwagasa schriftlich erwähnt. Der Ort lag damals im Herrschaftsgebiet von Svinia, später war er Besitz von Familien wie Berzeviczy, Szinyei und Mersey. 1427 wurde das Dorf in Höhe von 17 Porta besteuert, somit handelte es sich damals um ein mittelgroßes Dorf. Später zogen viele Einwohner aus oder verarmten, sodass die Siedlung im Jahr 1600 nur noch aus zehn ausschließlich durch Untertanen bewohnten Häusern bestand. 1787 hatte die Ortschaft 32 Häuser und 182 Einwohner, 1828 zählte man 22 Häuser und 192 Einwohner, die als Hirten, Landwirte und Leineweber beschäftigt waren. Bis 1918/1919 gehörte der im Komitat Sáros liegende Ort zum Königreich Ungarn und danach zur Tschechoslowakei beziehungsweise heute Slowakei. Bevölkerung Nach der Volkszählung 2011 wohnten in Štefanovce 218 Einwohner, davon 213 Slowaken. Fünf Einwohner machten keine Angabe zur Ethnie. 211 Einwohner bekannten sich zur römisch-katholischen Kirche und zwei Einwohner zur griechisch-katholischen Kirche. Ein Einwohner war konfessionslos und bei vier Einwohnern wurde die Konfession nicht ermittelt. Bauwerke und Denkmäler römisch-katholische Kirche Darstellung des Herrn (vorher Mariä Reinigung) aus dem 14. Jahrhundert, mit baulichen Änderungen aus dem 18. und 19. Jahrhundert Einzelnachweise Weblinks Eintrag auf e-obce.sk (slowakisch)
Štefanovce, Prešov District

Štefanovce (Hungarian: Istvánvágás) is a village and municipality in Prešov District in the Prešov Region of eastern Slovakia. Population It has a population of 202 people (31 December 2025). Ethnicity In year 2021 was 199 people by ethnicity 199 as Slovak. Note on population: The difference values of population numbers in the table "Population statistic" and in the sections "Ethnicity" & "Religion" is caused by the use of various statistical methods. Religion In year 2021 was 199 people by religion 197 from Roman Catholic Church, 1 from Christian Congregations in Slovakia and 1 from Greek Catholic Church. References
Štefanovce

Štefanovce es un municipio del distrito de Prešov en la región de Prešov, Eslovaquia, con una población estimada a final del año 2025 de 202 habitantes.​ Se encuentra ubicado en el centro-sur de la región, en el valle del río Torysa (cuenca hidrográfica del río Tisza) y cerca de la frontera con la región de Košice.​ Demografía Referencias Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Štefanovce.
Štefanovce (Prešov)

Štefanovce jest selo u Okrugu Prešov u Slovačkoj. Godine 2025. imalo je 202 stanovnika i površinu 5,25 km2. Stanovništvo Etnička pripadnost Pri popisu stanovništva 2021. godine stanovništvo se moglo izjasniti pripadnicima jedne ili dviju narodnosti. Od 199 stanovnika bilo ih je tako 199 slovačke narodnosti. Religija Pri popisu stanovništva 2021. godine 199 stanovnika izjavilo je sljedeće vjerske pripadnosti: 197 Rimokatolička Crkva, 1 Kršćanski zborovi u Slovačkoj i 1 Grkokatolička Crkva. Izvori
Istvánvágás

Istvánvágás (szlovákul: Štefanovce) község Szlovákiában, az Eperjesi kerület Eperjesi járásában. Fekvése Eperjestől 20 km-re nyugatra, a Kis-Szinye és a Nagy-Szinye-patak között, 580 m magasan fekszik. Története A települést 1320 körül a soltészjog alapján alapították. Első írásos említése 1331-ből „villa Stefani” alakban származik, a szinnai uradalomhoz tartozott. 1338-ban „Stephanwagasa”, 1427-ben „Etsvanuagasa” néven említik. 1427-ben 17 porta volt a faluban. A Berzeviczy, később a Szinyei családok birtokában állt. 1600-ban 10 adózó portája volt, evangélikus templommal és plébániával. 1715-ben 11, 1720-ban 6 háztartás található a községben. 1787-ben 32 házát 182-en lakták. A 18. század végén Vályi András így ír róla: „ISTVÁN VÁGÁS. Tót falu Sáros Várm. földes Ura Szirmai Uraság, lakosai katolikusok, fekszik Berthóldhoz fél mértföldnyire, mellyhez földgye hasonló, Szinyer Lipócznak filiája.” 1828-ban 22 házában 192 lakos élt, akik mezőgazdasággal, állattartással, fonással foglalkoztak. Fényes Elek 1851-ben kiadott geográfiai szótárában így ír a faluról: „Istvánvágás, tót falu, Sáros vmegyében, ut. post. Berthót. Többen birják.” 1920 előtt Sáros vármegye Kisszebeni járásához tartozott. Népessége 1910-ben 214, túlnyomórészt szlovák anyanyelvű lakosa volt. 2001-ben 215 szlovák lakosa volt. 2011-ben 218 lakosából 213 szlovák volt. Nevezetességei Római katolikus temploma eredetileg 14. századi, a 18. és a 19. században megújították. További információk Községinfó Istvánvágás Szlovákia térképén E-obce.sk Archiválva 2008. február 19-i dátummal a Wayback Machine-ben Jegyzetek
Štefanovce (powiat Preszów)

Štefanovce (węg. Istvánvágás) – wieś (obec) na Słowacji położona w kraju preszowskim, w powiecie Preszów. Pierwsza pisemna wzmianka o miejscowości pochodzi z roku 1331. Przypisy Linki zewnętrzne Stefanowce, [w:] Słownik geograficzny Królestwa Polskiego, t. XI: Sochaczew – Szlubowska Wola, Warszawa 1890, s. 317 .
Štefanovce, Prešov

Štefanovce este o comună slovacă, aflată în districtul Prešov din regiunea Prešov. Localitatea se află la altitudinea de 580 m deasupra n.m., se întinde pe o suprafață de 5,25 km2 și în 2017 număra 211 locuitori. Istoric Localitatea Štefanovce este atestată documentar din 1331. Demografie Note Legături externe Site web oficial Materiale media legate de Štefanovce, Prešov la Wikimedia Commons
Штјефановце (Прешов)

Штјефановце (слч. Štefanovce) насељено је мјесто са административним статусом сеоске општине (слч. obec) у округу Прешов, у Прешовском крају, Словачка Република. Становништво Према подацима о броју становника из 2025. године насеље је имало 202 становника. Етничка припадност Према попису из 2021. у насељу је живело 199 људи, од чега су по етничкој припадности изјаснили: 199 као Словац. Религија У години 2021. је било 199 људи по вероисповести: 197 Латинска црква, 1 Хришћанске цркве у Словачкој и 1 Гркокатолицизам. Референце Спољашње везе Званични веб-сајт (језик: словачки) Насеља округа Прешов Архивирано на веб-сајту Wayback Machine (28. октобар 2014) (језик: словачки)
Штефановце (Пряшів)

Штефановце (словац. Štefanovce) — село в окрузі Пряшів Пряшівського краю Словаччини. Площа села 5,25 км². Станом на 31 грудня 2016 року в селі проживало 211 жителів. Історія Перші згадки про село датуються 1331 роком. Населення Примітки
Vihorlatský prales

Vihorlatský prales (zkráceně též Vihorlat) je území ve Vihorlatských vrších, které bylo prohlášeno lokalitou Světového dědictví UNESCO. Důvodem byly zachovalé bukové pralesy s 240letými exempláři. Vyhlášené bylo spolu s třemi dalšími slovenskými a šesti ukrajinskými pralesy pod společným názvem Karpatské bukové pralesy. Leží na území vojenského újezdu Valaškovce. Oblast je zároveň od roku 2020 chráněna jako přírodní rezervace s rozlohou 21,61 km² a překrývá se s chráněnou krajinnou oblastí Vihorlat. Přírodní poměry Území se rozprostírá na hlavním hřebeni Vihorlatských vrchů v rozmezí 630 do 1076 m. Začíná na vrchu Vihorlat (1076 m) a pokračuje po hřebeni směrem k hoře Motrogon (1018 m) a Sninský kameň (1006 m). Od Sninského kameňa pokračuje území směrem na východ k hoře Nežabec (1023 m), kde se rozdvojuje na dvě větve, jedna směřuje k Veži (927 m) a druhá k Fedkovu (978 m). Výměra chráněného území je 2578 ha a výměra ochranného pásma, které není Světovým dědictvím činí 2413 ha. Na území se nachází jezero Morské oko, které vzniklo přehrazením toku potoka Okna sesuvy půdy, a bývalá chráněná území Motrogon, Baba pod Vihorlatom, Sninský kameň, Postávka, Jedlinka, Malé Morské oko a Pod Tŕstím. Podloží tvoří vyvřelé horniny, které zajistily vhodné podmínky pro růst zdejší flóry. Průměrná roční teplota je od 5,2 do 5,7 °C, vegetační období trvá 132 až 139 dní v roce. Průměrný počet srážek je 950 mm a sníh pokrývá oblast 152 až 160 dní v roce. Flóra Nejrozšířenější je buk lesní (Fagus sylvatica) a tvrdé dřeviny jako javor klen (Acer pseudoplatanus), jasan ztepilý (Fraxinus excelsior). Další místní rostliny jsou kostival srdčitý (Symphytum cordatum), kolotočník ozdobný (Telekom speciosa), hořec tolitovitý (Gentiana asclepiadea), vrbina hajní (Lysimachia nemorum) a východokarpatský subendemit pablen kraňský (Scopoli carniolica). Fotogalerie Panorama Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Vihorlatský prales na slovenské Wikipedii. Externí odkazy (anglicky) Executive summary UNESCO
Vihorlatský prales

Vihorlatský prales (wörtlich Urwald von Vihorlat), kurz auch Vihorlat, ist der Name eines Gebiets im Osten der Slowakei, das 2007 zum Teil der UNESCO-Welterbestätte „Buchenurwälder in den Karpaten“ (heute Alte Buchenwälder und Buchenurwälder der Karpaten und anderer Regionen Europas) wurde. Es befindet sich im Gebirge Vihorlatské vrchy beiderseits des Hauptkamms, vom Berg Vihorlat (1076 m n.m.) im Südwesten und verläuft weiter nordostwärts beziehungsweise ostwärts über die Gipfel des Motrogon (1018 m n.m.), Sninský kameň (1006 m n.m.) und Nežabec (1023 m n.m.). Dort verzweigt sich das Gebiet, mit einem Ast Richtung Berg Veža (923 m n.m.) und dem anderen zum Berg Fedkov (978 m n.m.). Das ganze Gebiet gehört zum Landschaftsschutzgebiet Vihorlat. Gegenstand des Schutzes sind vor allem Buchenurwälder, wobei einzelne Bäume bis mehr als 240 Jahre alt sind. Auch Bestände von Gemeinen Fichten, Berg-Ahornen und Eschen sind anzutreffen. Hier wachsen Pflanzen wie Wald-Bingelkraut, Krainer Tollkraut, Alpenrachen (Tozzia alpina subsp. carpathica), Glockenblumen (Campanula serrata), Türkenbund und Blausterne (Scilla kladnii). Zum Zeitpunkt der Nominierung betrug die Fläche des Gebiets, das schließlich auch zum UNESCO-Welterbe erklärt wurde, 2578 ha. Die 2413 ha große Schutzzone wurde hingegen nicht Teil des UNESCO-Welterbes. Zum 15. September 2020 trat die Verordnung 237/2020 der Regierung der Slowakischen Republik in Kraft, mit der das Naturreservat Vihorlatský prales gegründet wurde. Es gliedert sich in drei Teile: 1574,56 ha große Zone A unter der strengsten fünften Stufe, 586,02 ha große Zone B unter der vierten Stufe sowie 246,12 ha große Schutzzone unter der dritten Stufe, insgesamt ca. 2406,7 ha. Per Verordnung sind diese Gebiete als Teil der UNESCO-Welterbestätte „Alte Buchenwälder und Buchenurwälder der Karpaten und anderer Regionen Europas“ zu verstehen. Das Naturreservat befindet sich auf dem Gebiet der Katastralgemeinden Valaśkovce-juh, Valaškovce-stred und Valaškovce-sever (alle Teil des Militärgebiets Valaškovce) im Okres Humenné; Zemplínske Hámre, Kolonica, Ladomirov, Snina, Stakčín und Strihovce im Okres Snina; Poruba pod Vihorlatom im Okres Michalovce; Remetské Hámre und Vyšná Rybnica im Okres Sobrance. Mit der Gründung des Naturreservats Vihorlatský prales wurden zugleich folgende kleinräumige Naturschutzgebiete auf dessen Gebiet aufgelöst: Nationale Naturreservate Vihorlat, Motrogon, Postávka und Morské oko, Naturreservate Jedlinka, Baba pod Vihorlatom und Pod Tŕstim sowie Naturdenkmale Malé Morské oko und Sninský kameň. Weblinks Eintrag auf der Seite des Staatlichen Naturschutzamtes der Slowakischen Republik (slowakisch) Einzelnachweise
Oerbos Vihorlat

Het oerbos Vihorlat (Slowaaks: Vihorlatský prales) is gelegen in de Slowaakse regio Prešov. Het oerbos maakt deel uit van het beschermd landschapsgebied Vihorlat (Slowaaks: CHKO Vihorlat) en is sinds 2007 onderdeel van UNESCO's trilaterale werelderfgoedinschrijving Oude en voorhistorische beukenbossen van de Karpaten en andere regio's van Europa. Het gebied bestaat uit ongerepte beukenbossen die zich uitstrekken over het centrale gedeelte van het Vihorlatgebergte en heeft een oppervlakte van 49,91 km². Tot 1 juli 2012 waren er vergunningen nodig om het gebied te mogen betreden, maar toen werd het middels een wetswijziging opengesteld voor bezoekers. Het is echter nog steeds een militair gebied en mag niet betreden worden indien er oefeningen zijn. Algemene informatie Het gebied ligt op een hoogte tussen de 630 en 1.076 meter en heeft een gematigd koud hooggebergteklimaat. De gemiddelde jaarlijkse temperatuur varieert tussen de 5,2°C en 5,7°C. De jaarlijkse hoeveelheid neerslag is 950 à 1.000 mm. Het bodemgesteente bestaat uit andesiet, afkomstig van de geërodeerde stratovulkaan Kyjov. Het hoogste punt van het oerbos Vihorlat wordt gevormd door de gelijknamige berg Vihorlat (1.076 meter). Flora en fauna Het oerbos Vihorlat wordt vooral gekenmerkt door de aanwezigheid van eeuwenoude beuken (Fagus sylvatica). Deze bereiken doorgaans leeftijden van 220 à 230 jaar. Ook staan er zeer oude essen (Fraxinus excelsior) en gewone esdoorns (Acer pseudoplatanus), die gedijen dankzij het andesietsubstraat. Opvallend is dat de fijnspar (Picea abies) en gewone zilverspar (Abies alba) nagenoeg afwezig zijn. Opvallende vaatplanten in het oerbos Vihorlat zijn soorten als klokbilzekruid (Scopolia carniolica), groot koeienoog (Telekia speciosa) en boswederik (Lysimachia nemorum). In de lente zijn er in de beukenbossen tauvlinders (Aglia tau) te zien, een oranje-kaneelkleurige vlinder. Ook is het oerbos Vihorlat aangewezen als Speciaal Beschermingsgebied (SBZ), vooral om kwetsbare soorten als oeraluil (Strix uralensis), witrugspecht (Dendrocopos leucotos) en middelste bonte specht (Dendrocopos medius) te beschermen. Important Bird Area Het gebied is aangewezen als Important Bird Area door BirdLife International vanwege het belang voor significante populaties van de middelste bonte specht, oeraluil, slangenarend, sperwergrasmus en witrugspecht. Galerij
Zelená Voda

Zelená Voda je antropogenní jezero, které se nachází přibližně 2 km od Nového Mesta nad Váhom v Trenčínském kraji na Slovensku. Vznikla zatopením kamenolomu, v němž se těžil kamene pro stavební účely od počátku 80. let 20. století. Celková rozloha vodní plochy činí přibližně 90 ha. Vodní režim Náleží k povodí Váhu, na jehož pravém břehu na úpatí Malých Karpat se také nachází. Nemá žádný viditelný odtok. Využití Slouží především k rekreačním účelům. Na břehu se nachází autokemp a několik placených i neplacených pláží. V jezeře je možné plavat, rybařit a jezdit na kanoi, windsurfingu nebo šlapadle. Na břehu je možné se věnovat plážovému volejbalu, fotbalu, tenisu, volejbalu, minigolfu nebo jezdectví případně si hrát na dětském hřišti. V rekreačním areálu se nalézá několik ubytovacích kapacit, restaurací a barů. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Zelená Voda na Wikimedia Commons http://sportoviska.zoznam.sk/plavanie-vodny-sport/trenciansky/zelena-voda-nove-mesto-nad-vahom Archivováno 11. 10. 2010 na Wayback Machine.
Zotavovna Morava

Zotavovna Morava je architektonicky ceněná funkcionalistická stavba v Tatranské Lomnici, která byla vybudována podle návrhu Bohuslava Fuchse v roce 1930. Koncepčně navazuje na autorův návrh z architektonické soutěže z roku 1929. Popis Skládá se ze dvou komunikačně spojených, objemově a tvarově odlišných objektů, které se současně doplňují ve výsledný celek stavebního díla. Zvolený konstruktivní princip v ubytovací částí zotavovny převedl nosnou tektonickou funkci na příčné zdivo a stal se východiskem jejího architektonického a prostorového ztvárnění. V plně proskleném průčelí s hlubokými lodžiemi byla tato myšlenka rozvedená k výtvarné účinnosti. Budova se uplatnila v náročném přírodním prostředí maximálním odhmotněním, opticky působí jen hranami svých vertikálních a horizontálních konstrukcí. Bohatou prostorovou a tvarovou členitost společenské části zotavovny s jídelnou, klubovnami, kavárnou, otevřenými a krytými terasami umožnila opět důmyslně volená konstrukce. Četné působivé pohledy a průhledy do krajiny, prostorové prolínání objektu s exteriérem byly výsledkem vzájemného působení architektury a přírody a její tvarování bylo podřízeno konfiguraci terénu, rozeklaným horským masivům a jejich měřítku. Technické vybavení budovy dbalo na klimatické zvláštnosti: větry, prudké tepelné rozdíly, sněhové a dešťové poměry, dále dbalo zvláštnosti při zakládání stavby a trvanlivosti všech hmot, vystavených povětrnostním podmínkám. Zajímavosti V okolí zotavovny byly natočeny exteriéry pro známý film s Jaroslavem Marvanem Anděl na horách. Odkazy Reference Literatura CRHONEK, Iloš: Architekt Bohuslav Fuchs. Petrov. Brno 1995. KUDĚLKA, Zdeněk: Bohuslav Fuchs. Nakladatelství československých umělců 1966. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Hotel Morava na Wikimedia Commons Fotografie zotavovny Morava ne webu Archiweb (pro lepší kvalitu náhledů je vyžadována registrace)
Evangelische Kirche Prievoz

Die Evangelische Kirche Prievoz im Pressburger Stadtviertel (Oberufer) wurde 1927 im Stil des Kubismus erbaut. Geschichte Im Dorf Oberufer siedelten sich infolge der Gegenreformation im 17. Jahrhundert protestantische deutsche Bauern an. Im 18. Jahrhundert kamen auf Einladung der Pressburger Burgherrschaft weitere deutsche protestantische Bauern. Pläne, zum Reformationsjubiläum 1917 eine eigene Kirche zu bauen wurden kriegsbedingt nicht verwirklicht. Baurat Siegfried Theisz und Architekt Hans Jaksch entwarfen 1924 den Plan einer Kirche mit mächtigem Turm, die am 21. August 1927 eingeweiht wurde. Bauwerk Die Kirche hat einen symmetrischen rechteckigen Grundriss, der Innenraum ist von einem Tonnengewölbe überwölbt. Literatur Im Strom der Zeit: Oberufer. In: Karpatenblatt. Nr. 1, 2019. Weblinks Website der Kirchengemeinde
Evangelische Kirche Toporec

Die Evangelische Kirche Toporec ist eine evangelische Kirche in Toporec (Topperz) in der Slowakei. Von ihrer Errichtung 1770 bis zur Vertreibung nach dem Zweiten Weltkrieg diente sie den evangelischen Karpatendeutschen des Ortes. Geschichte Schon seit 1521 existierte eine örtliche evangelische Kirchengemeinde. Ab 1550 wurde die örtliche Kirche von Evangelischen und Katholischen gemeinsam genutzt. Im Zuge der Gegenreformation wurde die Kirche jedoch dem Orden der Piaristen in Pudlein/Podolínec übergeben, und evangelische Gottesdienste konnten nur noch im Verborgenen stattfinden. Von 1682 bis 1710 durften die Evangelischen wieder die katholische Kirche nutzen. Aufgrund der Ödenburger Artikel durften die Evangelischen 1681 eine Holzkirche als Artikularkirche bauen, wofür die Adelsfamilie Görgey ein Grundstück zur Verfügung stellte. Nach wiederholtem Abbrennen der Holzkirche wurde 1768 bis 1770 der heutige Bau errichtet. Die Kirche wurde mit Geldern des deutschen Bundesministeriums des Inneren und Nachfahren der Zipser Sachsen restauriert. Weblinks Webseite der Kirchengemeinde Artikel im Karpatenblatt
Univerzita J. Selyeho

Univerzita J. Selyeho (maďarsky Selye János Egyetem) je jediná maďarská vysoká škola univerzitního typu na Slovensku. Sídlí ve městě Komárno na jižním Slovensku. Univerzita byla zřízena zákonem č. 465/2003 Z.z. z 23. října 2003., byla pojmenována po maďarském endokrinologovi Hansi Selyeovi. Rektorem univerzity je doc. RNDr. Tóth János, PhD. Fakulty Ekonomická fakulta Pedagogická fakulta Fakulta reformované teologie Odkazy Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Univerzita J. Selyeho na slovenské Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Univerzita J. Selyeho na Wikimedia Commons Oficiální stránky univerzity Související články Maďarská menšina na Slovensku
János-Selye-Universität

Die János-Selye-Universität (slowakisch Univerzita Jánosa Selyeho, ungarisch Selye János Egyetem) ist eine im Jahre 2003 gegründete ungarischsprachige staatliche Universität in der Slowakei mit Sitz in der Stadt Komárno. Die Universität ist nach Hans Selye (ungarisch: János Selye) benannt. Fakultäten Die János-Selye-Universität Komárno gliedert sich in drei Fakultäten: Bildungswissenschaftliche Fakultät Wirtschaftswissenschaftliche Fakultät Reformiert-Theologische Fakultät Weblinks Leitseite der János-Selye-Universität Komárno Das Neuphilologische Institut an der János-Selye-Universität Komárno Theologiestudium über ein deutsches Institut an der János-Selye-Universität Komárno
J. Selye University

J. Selye University (Hungarian: Selye János Egyetem, Slovak: Univerzita J. Selyeho) is the only Hungarian-language university in Slovakia. It was established in 2004 in Komárno (Hungarian: (Rév)Komárom) and it has three faculties. It is named after Hans Selye (Hungarian: Selye János), a 20th-century Hungarian endocrinologist (see: Education in Slovakia). The number of students attending the university has increased from 1731 in 2015 to 1894 in 2020. Faculties Faculty of Economics and Informatics Faculty of Education Faculty of Theology Gallery References External links official web page
Universidad János Selye

La Universidad Janos Selye (en húngaro: Selye János Egyetem, en eslovaco: Univerzita J. Selyeho) es la única universidad de idioma húngaro en Eslovaquia. Fue establecida en 2004 en Komárno (Hungarian: (Rév)Komárom) y tiene tres facultados. Es una escuela pública de educación superior (ver: Educación en Eslovaquia). Enlaces externos Web Oficial
Université János-Selye

L’Université János Selye (en hongrois : Selye János Egyetem ; en slovaque : Univerzita J. Selyeho) est la seule université magyarophone de Slovaquie. Elle a été fondée en 2004 dans la ville de Komárno située à la frontière hongroise, en face de Komárom. Son nom est celui du scientifique austro-hongrois puis canadien János Selye, endocrinologue né à Vienne ayant effectué une partie de sa scolarité à Komárno. Facultés Facultés : Faculté d'économie Faculté de pédagogie Faculté de théologie réformée Galerie Notes et références Voir aussi Minorité magyare de Slovaquie Liens externes Page officielle Portail de la Slovaquie Portail des universités Portail de la Hongrie Portail des minorités
János Selye-Universiteit

De János Selye-Universiteit (Hongaars: Selye János Egyetem, Slowaaks: Univerzita J. Selyeho) is een in 2004 opgerichte Universiteit in de Slowaakse stad Komárno. De Universiteit is de enige Hongaarstalige Universiteit in Slowakije. De Universiteit is genoemd naar de Hongaars-Canadese geleerde János Selye (Hans Selye). In de eerste jaren van haar bestaan had de Universiteit 10.000 studenten. In de afgelopen jaren was dit aantal slechts 2000. Faculteiten De Universiteit heeft drie faculteiten: Economie en Informatica Pedagogiek Theologie De laatstgenoemde faculteit leidt de dominees van de Slowaakse Christelijk Gereformeerde Kerk op. Galerij Externe link De website van de Universiteit
Uniwersytet Jánosa Selyego w Komárnie

Uniwersytet Jánosa Selyego w Komárnie (słow. Univerzita J. Selyeho v Komárne; węg. Selye János Egyetem, Komárno; łac. J. Selye Universitas Comariensis; ang. J. Selye University in Komárno; skrótowiec: UJS) – publiczna szkoła wyższa na Słowacji, z węgierskim językiem wykładowym, założona 23 października 2003 roku, z siedzibą w Komárnie. Nazwany został imieniem Jánosa Selyego, wybitnego endokrynologa pochodzenia węgierskiego. Wydziały Wydział Ekonomiczny (Ekonomická fakulta) Wydział Pedagogiczny (Pedagogická fakulta) Wydział Teologii Ewangelicko-Reformowanej (Reformovaná teologická fakulta) Przypisy