NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Склабинский замок

Склабинский замок (словац. Sklabinský hrad) — руины замка в западной Словакии. Находятся на невысоком холме (626 метров над уровнем моря) над селом Склабински Подзамок, в нижней части Канторской долины, в северо-западной части гор Большая Фатра, в 9 км к востоку от города Мартин. История Замок построен в первой половине XIII века на месте старого городища. В XIII веке стал центром замкового поместья. С 1328 года здесь находился Турчанский церковный престол. В 1436 году замок сгорел, но позже его постепенно восстановили. В 1527 году у замка появился новый владелец, Ференц Реваи, который вскоре стал наследственным жупаном города Турец. В 1554 году замок расширили, к нему была пристроена вторая, южная предзамковая часть. Расширение было связано с опасностью турецкого нашествия, которое угрожало южным районам Словакии. Описание Самой древней частью является верхний замок неправильной формы с внутренним двором, который постепенно застраивался жилыми и хозяйственными постройками. Доминирующей постройкой была массивная квадратная башня, расположенная на самой высокой точке утёса. В 1460—1480-х годах замок был перестроен, на северной стороне появилась предзамковая часть, укреплённая двумя полигональными бастионами. В 1468 году на месте, где некогда стояла восточная башня, была построена часовня. В 1554 году замок отреставрировали и пристроили вторую предзамковую часть с бастионом. Современное состояние От замка сохранилась значительная часть кладки часовни, в которой остались готические нервюры, части башни, дворцов, хозяйственных построек, укреплений, бастионов и усадьбы. Кое-где стены достигают в высоту несколько метров, в других местах — едва возвышаются над поверхностью. Тем не менее, формы замка видны достаточно хорошо. На часовне сохранились обшивки готических, изначально стрельчатых окон, остатки штукатурки, а на руинах усадьбы — некоторые архитектурные детали в стиле ренессанс (окна, портал, остатки рёбер). Усадебный дом В 1610—1612 годах представители династии Реваи построили в третьей предзамковой части ренессансный двухэтажный особняк, который был укреплён согласно нуждам обороны того времени. Усадьба была резиденцией Турчанского престола до середины XVIII века, когда был построен новый жупный дом в Мартине. Усадьба была жилой вплоть до 1944 года, когда её в ходе боёв подожгли гитлеровские войска. С тех пор замок лежит в руинах. В 1970 году проведены восстановительные работы у входа в замковый ареал, а также на территории перед ним. См. также Список замков Словакии Примечания Литература Adamec Vladimír, Jedličková Nora: Slovensko. Turistický lexikón, wyd. Šport, slovenské telovýchovné vydavateľstvo, Bratislava 1991, ISBN 80-7096-152-X. Hochmuth Zdenko a kolektív: Veľká Fatra, seria Turistický sprievodca ČSSR č. 3, wyd. Šport, slovenské telovýchovné vydavateľstvo, Bratislava 1980. Vavrík Bartolomej a kolektív: Turiec. Turistický sprievodca, wyd. Šport, slovenské telovýchovné vydavateľstvo, Bratislava 1986. András Vályi: Magyar Országnak leírása, Buda, 1796. Ссылки Sklabiňa (словац.)
Nitrianske Rudno (vodní nádrž)

Vodní nádrž Nitrianske Rudno je vodní nádrž na západním Slovensku v okrese Prievidza, na horním toku řeky Nitrica. Nachází se v Rudnianské kotlině nedaleko obce Nitrianske Rudno. Vodní nádrž byla postavena v roce 1951. Vodní plocha má rozlohu 0,96 km², max. délku 1,46 km, max. šířku 0,6 km, max. hloubku 13,5 m. Slouží hlavně na koupání, jachting, rybolov a vodní sporty. U nádrže se nachází restaurace, turistická ubytovna, chatová osada a autokemp. Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Nitrianske Rudno (vodná nádrž) na slovenské Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Vodní nádrž Nitrianske Rudno na Wikimedia Commons
Nitrianske Rudno (zbiornik wodny)

Zbiornik zaporowy Nitrianske Rudno (słow. Vodná nádrž Nitrianske Rudno) – sztuczny zbiornik wodny w powiecie Prievidza w zachodniej Słowacji, powstały przez przegrodzenie w 1951 r. rzeki Nitrica zaporą usytuowaną pomiędzy miejscowościami Nitrianske Rudno na zachodzie i Kostolná Ves na wschodzie. Parametry zbiornika Powierzchnia zbiornika wynosi 0,84 – 0,92 km², maksymalna długość 1,46 km, maksymalna szerokość 0,6 km, maksymalna głębokość (u czoła zapory) 13,5 m. Powierzchnia lustra wody znajduje się średnio na wysokości 321,5 m n.p.m. Wykorzystanie zbiornika Woda ze zbiornika służy głównie do zaopatrzenia przemysłu i energetyki w niedalekich Novákach. Poza tym zbiornik jest wykorzystywany do celów rekreacyjnych (kąpiel, sporty wodne, rybołówstwo). W otoczeniu zbiornika kompleks wypoczynkowy z autocampingiem i domkami campingowymi, restauracja i duża kolonia prywatnych domków weekendowych. Bibliografia Adamec Vladimír, Jedličková Nora: Slovensko. Turistický lexikon, wyd. Šport, slovenské telovýchovné vydavateľstvo, Bratislava 1991, ISBN 80-7096-152-X; Strážovské vrchy. Trenčianske Teplice. Turistická mapa 1:50 000, wyd. VKÚ, Harmanec 2009 (5 wydanie), ISBN 978-80-8042-567-8; Vavrík Bartolomej – Vavríková Eta i in.: Strážovské vrchy. Turistický sprievodca ČSSR č. 19, wyd. Šport, slovenské telovýchovné vydavateľstvo, Bratislava 1985;
Нітрянське Рудно (водосховище)

Нітрянське Рудно (Nitrianske Rudno) — водосховище на річці Нітриця; місце розташування — округ Превідза. Площа водної поверхні 0,96 км2. Збудоване в 1951-1958 роках. Розташоване біля однойменного села. Примітки Джерела
Svrčinník

Svrčinník (1312,8 m n. m.) je druhá nejvyšší hora Kremnických vrchů. Nachází se v okrese Banská Bystrica a v okrese Turčianske Teplice na Slovensku. Lesnatý a ve vrcholové části poměrně plochý masív leží v hlavním hřebeni. Od západně situované Flochové jej odděluje sedlo Flochovej (1297 m). Přes vrchol prochází červeně značená Cesta hrdinů SNP. Svrčinník je chráněn jako stejnojmenná národní přírodní rezervace. Chráněné území leží ve správních územích obcí Dolný Harmanec v okrese Banská Bystrica a Horná Štubňa, Turček a Čremošné v okrese Turčianske Teplice. Vyhlášeno bylo v roce 2001 a jeho rozloha je 222,49 hektaru. Předmětem ochrany je zachovalý komplex klimaxových lesních společenstev Kremnických vrchů ve čtvrtém až sedmém vegetačním stupni. Přístup po červené značce ze sedla Malý Šturec po červené značce ze sedla Flochovej (1297 m n. m.) Reference
Svrčinník

Svrčinník (1313 m n.p.m.) – drugi co do wysokości szczyt w grupie górskiej Gór Kremnickich w Centralnych Karpatach Zachodnich na Słowacji. Położenie Svrčinník należy do szerzej rozumianego masywu najwyższego szczytu Gór Kremnickich – Flochovej. Wznosi się w północnej części tzw. Grzbietu Flochowej (słow. Flochovský chrbát), w głównym grzbiecie Gór Kremnickich, stanowiącym wododział między dorzeczami Hronu i Turca. Oddzielony jest od położonej nieco dalej na zachód Flochovej płytką przełęczą, zwaną Siodłem Flochovej (słow. Sedlo Flochovej, 1297 m n.p.m.). Geologia i morfologia Ku zachodowi, tj. ku wspomnianemu Siodłu Flochovej, płaska wierzchowina Svrčinníka obniża się bardzo powoli łagodnym, równym stokiem. Natomiast ku wschodowi (w stronę dolinek prawostronnych dopływów Harmanieckiego Potoku) opada bardzo stromymi zboczami, poprzecinanymi skalnymi ściankami i stopniami. Przyroda ożywiona Cały masyw góry jest gęsto zalesiony. Lasy, zwłaszcza na trudno dostępnych wschodnich zboczach góry, zachowały w znacznej części swój pierwotny charakter. Spłaszczenie szczytowe aż prawie po szczyt Flochovej oraz strome wschodnie zbocza góry obejmuje rezerwat przyrody Svrčinník. Turystyka Szczyt pomimo zalesienia oferuje widoki w kierunku wschodnim i północnym. Widoczne są z niego zwłaszcza Niżne Tatry i Wielka Fatra. Przez szczyt Svrčinníka biegną czerwone znaki dalekobieżnego szlaku turystycznego, zwanego Szlakiem Bohaterów Słowackiego Powstania Narodowego (słow. Cesta hrdinov SNP): na Sedlo Flochovej 15 min (z powrotem 15 min); na przełęcz Malý Šturec 2.15 godz. (z powrotem 2.45 godz.). Bibliografia Králik Ivan, Školna Peter, Štrba Ján a kolektív: Kremnické vrchy, Vtáčnik. Turistický sprievodca ČSSR č. 35, wyd. Šport, slovenské telovýchovné vydavateľstvo, Bratislava 1989, ISBN 80-7096-022-1; Kremnické vrchy, turistická mapa 1:50 000, wyd. VKÚ a.s., Harmanec 2006, ISBN 80-8042-440-3;
Evangelický kostel (Mošovce)

Evangelický kostel v Mošovcích vznikal v letech 1864 až 1871 po dosažení náboženského zrovnoprávnění v Uhersku, které umožnilo i evangelickým věřícím mít vlastní kostel. Kostel byl postaven na místě staršího kostela z roku 1783. Popis Jde o obdélníkovou stavbu, zrenovovanou v roce 1927, která se vyznačuje jednoduchým klasicistním výrazem a portálem ve věži. Věž se čtyřciferníkovými hodinami je ukončena vysokou střechou. Prostor kostela ze třech stran lemuje chór, ležící na sloupech. Vstupní prostory kostela zdobí olejomalba Mošovce z 19. století a v hlavní lodi se nachází obraz znázorňující poslední večeři. V zadní části kostela se nachází 3 výrazná, vertikálně protáhlá, oblouková okna z malovaného skla zobrazující biblické výjevy. V letech 1973–1975 byla vykonána generální oprava kostela, při které se vyměnili lavice, okna, chóry, ale také oltář a kazatelna. Další rekonstrukce venkovní fasády se uskutečnily v 90. letech 20. století a následně v roce 2005. Důvodem poměrně častých rekonstrukcí je stavební materiál použitý na stavbu kostela, který obsahuje látky prostupující na povrch, čímž ničí omítku. Poškození bylo v minulosti viditelné především při vlhkém počasí. Odkazy Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Evanjelický kostol v Mošovciach na slovenské Wikipedii. Související články Mošovce Kostel Nejsvětější Trojice (Mošovce) Novogotická kaple (Mošovce) Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Evangelický a. v. kostel na Wikimedia Commons
Divín (hrad)

Hrad Divín (1329 Dyun, 1393 castrum Duyen, 1467–1469 castrum Dywyn) je zřícenina gotického hradu, jehož ruiny se nacházejí v obci Divín. Historie Postaven byl někdy na přelomu třináctého a čtrnáctého století. Poprvé se připomíná v roce 1329. Postavil ho asi příslušník nějakého rodu z Lučence (Lošonciů), ale po neúspěšném spiknutí proti králi, kterého se zúčastnili i Zikmund a Štefan z Lučence, ho Matyáš Korvín v roce 1469 daroval Michalovi Orsághovi. Zanedlouho ho už vlastnil Jan Nádaši Ongor a po jeho smrti se hradu násilně zmocnil Zikmund Balaša. Za vlastnictví Balašiů bylo roku 1559 vybudováno nové předhradí s moderními obrannými prvky (bastiony a dvě nárožní bašty). Ani tato opatření však nezabránila, aby ho v roce 1575 po dlouhém obléhání nedobyli Turci, kteří ho okupovali až do roku 1593, kdy ho zpět dobylo královské vojsko spolu s Bálintem Balašem. Hradu se stalo osudným loupežné řádění jeho majitele Imricha Balaše – roku 1683 ho císařská vojska dobyla a vypálila. Poloha Na rozhraní Krupinské výšiny a Lučenské kotliny na nevysokém pahorku přímo nad centrem obce. Odkazy Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Divín (hrad) na slovenské Wikipedii. Související články Seznam hradů na Slovensku Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Divín na Wikimedia Commons Divín na webu Hrady.sk Hrad Divín, slovenskehrady.sk
Burg Divín

Die Burg Divín (deutsch auch Burg Diwein, slowakisch Divín oder Divínsky hrad) ist die konservierte Ruine einer Höhenburg in der slowakischen Gemeinde Divín. Sie erhebt sich auf einer Anhöhe unmittelbar südlich des Dorfzentrums. Geschichte Die Burg entstand zwischen 1275 und 1320 und wurde zusammen mit dem Ort zum ersten Mal 1329 als Dyun schriftlich erwähnt. Sie war Sitz eines Herrschaftsgebiets und Besitz der Familien Tomaj und Lossonczy, die die Burg ab Mitte des 14. Jahrhunderts mehrmals erweitern und befestigen ließen. Im 15. Jahrhundert war Divín Besitz der Familien Lossoczy, Orság und Nádasdy-Ongor, ehe die Burg 1522 zum Eigentum des Geschlechts Balassa wurde. Als 1554 die Osmanen die nahe Burg Fileck für sich nahmen, erhielt Divín eine Schlüsselrolle bei der Verteidigung von damals niederungarischen, heute mittelslowakischen Bergstädten, deshalb wurde sie 1559 nach einem Beschluss des ungarischen Landtags in eine antitürkische Festung umgebaut. Sie erhielt u. a. eine Schießbastion am Tor zur oberen Burg sowie eine Vorburg auf der südlichen Seite mit zwei Eckbastionen. Trotzdem eroberten 1575 türkische Truppen die Burg und machten sie zum Zentrum einer Nahie mit 15 Dörfern, bevor den Kaiserlichen eine Wiedereroberung im Jahr 1593 gelang. Im frühen 17. Jahrhundert wurde die Burg erneut befestigt, dennoch zweimal während der Standesaufstände erobert: 1605–1606 durch Bocskais Truppen und 1619–1622 während des Aufstands von Gabriel Bethlen. 1650 wurde Emmerich Balassa Gutsherr der Burg, von der in Folgezeit Drangsalierung und Plünderung der Umgebung ausging. Nach zwei erfolglosen Belagerungen in den Jahren 1666 und 1674 ergab sich die Burg 1679 den kaiserlichen Truppen, die sie anschließend plünderten und zerstörten. Nach Balassas Tod im Jahr 1683 ging 1686 die Herrschaft mit der Burgruine an das Geschlecht Zichy, das sie bis 1945 behielt. Weblinks Beschreibung der Burg auf pamiatky.net (slowakisch) Seite der Gemeinde Divín zur Burg (slowakisch)
Divín Castle

Divín (Slovak: Divínsky hrad; also referred to as Divín Castle) is a Gothic castle ruin, located in the village of Divín in the Banská Bystrica Region of Slovakia. The castle was built in the 13th century. In the 16th century, it was rebuilt to become an anti-Turkish fortress. However, the Turks managed to invade the territory, occupying Divin between 1575 and 1593. In the 17th century, the castle passed into the hands of the House of Balassa, one of the richest Hungarian families of the time. In 1694, it was demolished by the imperial general Strassoldo, and only its ruins remain today. History The castle was built between 1275 and 1320 and was first mentioned in writing in 1329, along with the town, as Dyun. It was the seat of a manor and the property of the Tomaj and Lossonczy families, who had the castle expanded and fortified several times from the mid-14th century onward. In the 15th century, Divín was owned by the Lossoczy, Orság, and Nádasdy-Ongor families before becoming the property of the Balassa family in 1522. When the Ottomans captured the nearby Fiľakovo castle in 1554, Divín assumed a key role in the defense of what were then Lower Hungarian, now Central Slovak, mining towns. Consequently, in 1559, following a decree by the Hungarian Diet, it was transformed into an anti-Turkish fortress. Among other things, it received a firing bastion at the gate to the upper castle and an outer bailey on the southern side with two corner bastions. Nevertheless, in 1575 Turkish troops captured the castle and made it the center of a nahi (district) encompassing 15 villages, before the Imperial forces recaptured it in 1593. In the early 17th century, the castle was fortified again, yet it was captured twice more during the Estates' Revolts: in 1605–1606 by Bocskai's troops and in 1619–1622 during Gabriel Bethlen's uprising. In 1650, Emmerich Balassa became the lord of the castle, from which the surrounding area was subsequently subjected to harassment and plunder. After two unsuccessful sieges in 1666 and 1674, the castle surrendered to Imperial troops in 1679, who then plundered and destroyed it. Following Balassa's death in 1683, the estate, along with the castle ruins, passed to the Zichy family in 1686, who retained it until 1945. Location Originally, the castle was built on the top of a limestone cliff, which ended a series of hills extending into a marshy basin. The ground plan of the castle was elongated in a west-east direction. See also List of castles in Slovakia References External links Media related to Divín Castle at Wikimedia Commons
Castelo de Divín

O Castelo de Divín está localizado em Divín, na região de Banská Bystrica, Eslováquia. História O castelo foi construído no século XIII, para os senhores locais do distrito de Lučenec. No século XVI, ocorreu uma reconstrução com a finalidade de transformá-lo em uma fortaleza anti-turcos. Contudo, estes conseguiram invadir o território, ocupando Divín entre 1575 e 1593. No século XVII, o castelo passou para as mãos da Casa de Balassa, uma das famílias húngaras mais ricas de então. Os Balassa eram infâmes por serem brutos, e um membro do clã, Ján Balassa, foi preso duas vezes por fomentar conspirações contra os Habsburgos. Em 1694, ele foi demolido pelo general imperial Strassoldo, restando hoje apenas suas ruínas. Ver também Lista de castelos da Eslováquia
Дивин (замок)

Замок Дивин (словац. Divín) — руины готического замка на территории посёлка Дивин, расположенного на юге Центральной Словакии, в районе Лученец. Замок расположен на стыке Крупинской возвышенности и Лученецкой котловины на невысоком холме, прямо над центром посёлка. История Построен на рубеже XII и XIII веков для обороны дороги, ведущей в центральнословацкий золоторудный район. Впервые упоминается в 1329 году. Построен, вероятнее всего, представителем некоего рода из Лученца (Лошонци), но после неудачного заговора против короля, в котором, среди прочих, участвовали и Жигмунд и Штефан из Лученца, венгерский король Матьяш I в 1469 году подарил замок Михалу Орсагу. Вскоре замком уже владел Ян Надаши Онгор, а после его смерти замок был захвачен Жигмундом Балашей. В 1559 году, в период, когда замком владел род Балаши, была построена новая предзамковая территория с современными оборонительными элементами (бастион и две угловые башни). Но эти укрепления не спасли замок: в 1575 году после долгой осады его захватили турки и удерживали его до 1593 года, когда он снова был взят королевской армией при участии Балинта Балаши. Роковыми для замка стали мародёрские действия со стороны его владельца Имриха Балаши. В 1683 году замком овладели императорские войска и сожгли его. См. также Список замков Словакии Примечания Литература SIVOK, Ján — ŠIMKOVIC, Michal: Divín : svedkovia histórie. [bez miesta vydania] : Ján Sivok — JSS, 2009. 238 s. ISBN 978-80-970306-4-3 Ссылки Сайт, на основе содержания которого написана данная статья
Kostel Nejsvětější Trojice (Mošovce)

Římskokatolický kostel Nejsvětější Trojice v Mošovcích patřil v minulosti mezi nejmonumentálnější stavby v Turieci. Historie Původně gotická budova kostela pocházela z přelomu 13. a 14. století. Věž jako významná dominanta obce plnila několik úloh. Informační funkci plnily čtyři zvony, z nichž největší Obecný byl ulitý roku 1704 a vážil 900 kg, druhý se jmenoval Odschod, třetí Median a čtvrtý Umrláč vážil 70 kg. Samostatně byl v kostelní zdi jeden maličký zvon. Věž před kostelem byla postavená samostatně, situovaná u hlavního průčelí s orientací na západ a obdélníkovým půdorysem 8,6 x 7,2 metrů. Výšce 45 metrů musela být přizpůsobena také tloušťka věžních stěn, z nichž tři byly silné 1,5 m a čtvrtá byla společná s kostelní zdí silnou 1,2 m. Podle zbytku stěny věže lze tuto tloušťku zjistit i dnes. Základním stavebním materiálem byl opracovaný a neopracovaný kámen. Nároží věže byla zvýrazněna kamennými kvádry. Na věž navazovala nízká jehlanová střecha s původní šindelovou krytinou. Přibližně ve dvou třetinách výšky se nacházela okna ukončená oblouky. Pod okny na třech stěnách věže (jižní, západní a severní) byly umístěny věžní hodiny. Předchůdcem těchto hodin byly prastaré hodiny sluneční na jižní straně kostelní zdi. Koncem 19. století byl kostel, tehdy už 600letý, značně poškozený. Protože byl postaven na podmáčených základech, kamenná gotická klenba tlustá asi 1,5 začala na mnoha místech pukat, a to i přesto, že po stranách kostela ji zabezpečovaly mohutné kamenné pilíře. Hrozilo zboření klenby, proto byl kostel na podnět tehdejšího patrona církve hraběte Františka Révaie asanován. Na rozdíl od předešlého kostela byl nový novogotický kostel na místě starého vystavěn během dvou let 1912–1913. Aby byla zabezpečena statika kostela, byl vystavěn na silné betonové desce. V půdoryse je nový kostel posunutý oproti původnímu o několik metrů jihovýchodně. Kostel je trojlodní, s boční šestiúhelníkovou věží, kterou vede schodiště na chór. Nejprve byla stará věž ponechána v původním stavu, ale jejím průzkumem bylo zjištěno, že je šikmá – od svislého směru se odkláněla o 45 cm. Ze strachu z možného zřícení bylo rozhodnuto 21. června 1913 o jejím zbourání a postavení nové. Během asanačních prací ale začala přistavěná stěna novostavby praskat, proto se musela zeď věže vystavět znovu až do výšky vrcholu střechy kostela. Tato zeď stojí v symbióze s kostelem dodnes. Související články Mošovce Novogotická kaple v Mošovcích Evangelický kostel v Mošovcích Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kostel Nejsvětější Trojice na Wikimedia Commons Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Kostol Najsvätejšej Trojice (Mošovce) na slovenské Wikipedii.
Římskokatolická cyrilometodějská bohoslovecká fakulta Univerzity Komenského v Bratislavě

Římskokatolická cyrilometodějská bohoslovecká fakulta Univerzity Komenského v Bratislavě (slovensky Rímskokatolícka cyrilometodská bohoslovecká fakulta Univerzity Komenského v Bratislave je jedna z třinácti fakult bratislavské Komenského univerzity, která se věnuje vzdělání katolických laiků i kleriků v teologických disciplínách. Jedná se o nejstarší teologickou fakultu na Slovensku. Fakulta byla formálně zřízena 24. června 1919 zákonem č. 441/1919 Sb., fakticky církevně Kongregací pro katolickou výchovu 15. srpna 1935 a vládním nařízením č. 112/1936 ze dne 24. dubna 1936. V letech 1946/1947 byla vyňata ze svazku Univerzity Komenského, do nějž byla znovu začleněna až v roce 1990. Další pracoviště fakulty Součástí fakulty jsou i pedagogická pracoviště mimo Bratislavu: Teologický inštitút pri Kňazskom seminári sv. Gorazda v Nitře Teologický inštitút pri Kňazskom seminári sv. Františka Xaverského v Badíně Inštitút sv. Tomáša Akvinského v Žilině – detašované pracoviště RKCMBF UK Vedení fakulty Mons. Doc. ThDr. Marian Šuráb, PhD. – děkan prof. Dr. phil. Emília Hrabovec – proděkan pro vědeckou činnost, mezinárodní vztahy a rozvoj fakulty ThDr. Ing. Jozef Jančovič, PhD. – proděkan pro vzdělávací činnost, kreditový systém a IIKS Mgr. Daniel Vozár – tajemník Externí odkazy Stránka fakulty
Cyrylo-Metodiański Wydział Teologii Rzymskokatolickiej Uniwersytetu Komeńskiego w Bratysławie

Cyrylo-Metodiański Wydział Teologii Rzymskokatolickiej Uniwersytetu Komeńskiego w Bratysławie (słow. Rímskokatolícka cyrilo-metodská bohoslovecká fakulta Univerzity Komenského v Bratislave, słow. Rímskokatolícka cyrilometodská bohoslovecká fakulta Univerzity Komenského v Bratislave, ang. SS. Cyril and Methodius Faculty of Roman Catholic Theology, łac. Facultas Theologica Cyrillo-Methodiana Romano-Catholica; skrótowiec: RKCMBF) – wydział Uniwersytetu Komeńskiego w Bratysławie założony 24 lipca 1919 roku, z siedzibą w Bratysławie, działający zgodnie z tradycją św. św. Cyryla i Metodego (stąd określenie: cyrylo-metodiański). Przypisy
Náměstí Slovenského národního povstání (Bratislava)

Náměstí SNP (slovensky Námestie Slovenského národného povstania) je jedno z nejznámějších bratislavských náměstí. Nachází se ve Starém Městě mezi Hurbanovým náměstím a Kamenným náměstím. V blízkosti náměstí u Hurbanova náměstí se napojuje na Obchodní a Michalskou ulici. Má charakter městské pěší zóny, tedy prochází jím pouze tramvajová trať a automobilová doprava jen v minimálním rozsahu. V roce 2006 bylo zrekonstruováno, byly vyměněny tramvajové koleje a vyměněn byl i asfaltový chodník za kvalitní dlažbu. Výměnou dlažby a použitím nového mobiliáře zesílil dojem rozlehlosti a menší útulnosti náměstí. Na náměstí se nachází první mrakodrap v Bratislavě, tzv. Manderlák, který má 11 nadzemních podlaží. U Manderláku stojí zrekonstruovaná Stará tržnice. V horní části náměstí se nachází budova hlavní pošty. Galerie Odkazy Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Námestie Slovenského národného povstania (Bratislava) na slovenské Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Náměstí Slovenského národního povstání na Wikimedia Commons
SNP Square (Bratislava)

Slovak National Uprising Square (SNP square; Slovak: Námestie Slovenského národného povstania, shortcut: Námestie SNP or Nám. SNP) is a square in central Bratislava, Slovakia. In the 20th century, it served as the focal point for national demonstrations for independence and sovereignty. Public transport Trams: SNP square (Slovak: Námestie SNP): 1, 7, 8, 9 Stone square (Slovak: Kamenné námestie): 3, 4, 7, 9 Gallery