NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Píla (okres Pezinok)

Píla je obec na Slovensku v okrese Pezinok. Rozkládá se po stranách silnice vedoucí z Časté do Píly v délce asi 2 km. Píla se nachází na jihojihovýchodním okraji Chráněné krajinné oblasti Malé Karpaty. Žije zde 372 obyvatel. Historie Obec se původně jmenovala Nová Ves pod hradem Červený Kameň a první písemná zmínka o ní pochází z roku 1602. Osada vznikla v první polovině 16. století kolem pily, která patřila panstvu z nedalekého hradu Červený Kameň, rodu Fuggerů. Tato vodní pila a příbytky pro její zaměstnance se tak staly základem dnešní vesnice. Zpracovávalo se tu především jedlové dřevo. V druhé polovině 17. století se nedaleko obce nacházela pálffyovská papírna, jež dodávala papír i pro tiskárnu Trnavské univerzity. Po roce 1722 zde fungovala i pálffyovská soukenická manufaktura, jež dodávala sukno pro armádu. V období 1794–1801 dodávala své výrobky i do sousedního Rakouska i na Moravu. Byla zde i dílna na výrobu měděných kotlů a několik mlýnů. Po 2. světové válce však byly tyto podniky zrušeny. Pamětihodnosti Uprostřed obce stojí kostelík zasvěcený Navštívení Panny Marie. Nachází se na místě původního kostela postaveného někdy koncem 17. století. Dnešní kostelík pochází z roku 1822, kdy byl též vysvěcen. Kostel je polygonálně uzavřený se zaklenutou valenou klenbou. Ve štítu má menší jehlanovitou věž. Nad obcí se vypíná hrad Červený Kameň. Odkazy Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Píla (okres Pezinok) na slovenské Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Píla na Wikimedia Commons Oficiální stránky
Píla (Pezinok)

Píla (bis 1927 slowakisch auch „Píly“; deutsch Sägmühl, ungarisch Gidrafürész – bis 1907 Pila) ist eine kleine Gemeinde im Bratislavský kraj in der Westslowakei. Geographie Der Ort liegt in den Kleinen Karpaten am Fluss Gidra unterm Berg Kukla im Südwesten (564 m n.m.) und Burg Červený Kameň im Nordosten und liegt innerhalb des Landschaftsschutzgebiets Kleine Karpaten. Sie ist sowohl flächenmäßig (0,48 km²) als auch bevölkerungsmäßig (2009: 306 Einw.) die kleinste Gemeinde im Okres Pezinok. Nach Bratislava sind es 38 km, nach Trnava 25 km. Geschichte Der Ort entstand im 16. Jahrhundert, als die damaligen Besitzer der Burg Rotenstein (Červený Kameň), die Familie Fugger, im Tal des Flusses Gidra zwei Sägewerke errichten ließen. Der Ort wurde 1602 als Vyffalu sub arce Weöreöskw (also Neudorf unterhalb der Burg Rotenstein) erwähnt. Seit dem 18. Jahrhundert wird der heutige Name genutzt. Im 17. Jahrhundert befand sich hier eine Glashütte, vom 17. Jh. bis 1880 ein Papierwerk und bis ins 20. Jahrhundert einige Mühlen. Die letzten Sägewerke wurden 1950 eingestellt. 1944 wurde sie in die Nachbargemeinde Častá eingegliedert, ist aber seit 1954 wieder selbstständig. Am 7. Juni 2011 wurde die Gemeinde von einem Sturzflut schwer betroffen: 60 Häuser samt Infrastruktur sowie Brücken im Ort und an der Hauptstraße zwischen Dubová und Častá wurden zerstört oder schwer beschädigt. Bevölkerung Kultur Persönlichkeiten Josef Wais (1944–2017), österreichischer Künstler und Designer Weblinks Einzelnachweise
Píla, Pezinok District

Píla (Hungarian: Gidrafűrész, German: Sägmühl) is a village and municipality in western Slovakia in Pezinok District in the Bratislava region. Population It has a population of 372 people (31 December 2025). Ethnicity In year 2021 was 347 people by ethnicity 342 as Slovak, 7 as Not found out, 3 as Other, 2 as Czech and 1 as Rusyn. Note on population: The difference values of population numbers in the table "Population statistic" and in the sections "Ethnicity" & "Religion" is caused by the use of various statistical methods. Religion In year 2021 was 347 people by religion 203 from Roman Catholic Church, 118 from None, 8 from Evangelical Church, 5 from Christian Congregations in Slovakia, 3 from Not found out, 3 from Greek Catholic Church, 2 from Paganism and natural spirituality, 2 from Other, 2 from Buddhism and 1 from Ad hoc movements. References External links Media related to Píla, Pezinok District at Wikimedia Commons Official page [1]
Píla (Pezinok)

Píla es un municipio del distrito de Pezinok en la región de Bratislava, Eslovaquia, con una población estimada a final del año 2025 de 372 habitantes.​ Se encuentra ubicado al este de la región, en el valle del río Morava y cerca de la frontera con la región de Trnava y con Austria.​ Demografía Referencias Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Píla.
Píla (Pezinok)

Píla jest selo u Okrugu Pezinok u Slovačkoj. Godine 2025. imalo je 372 stanovnika i površinu 0,47 km2. Stanovništvo Etnička pripadnost Pri popisu stanovništva 2021. godine stanovništvo se moglo izjasniti pripadnicima jedne ili dviju narodnosti. Od 347 stanovnika bilo ih je tako 342 slovačke, 7 neutvrđene, 3 inih, 2 češke i 1 rusinske narodnosti. Religija Pri popisu stanovništva 2021. godine 347 stanovnika izjavilo je sljedeće vjerske pripadnosti: 203 Rimokatolička Crkva, 118 bez vjerske pripadnosti, 8 Evangelistička Crkva, 5 Kršćanski zborovi u Slovačkoj, 3 neutvrđeno, 3 Grkokatolička Crkva, 2 poganstvo i prirodni duhovnost, 2 razno, 2 Budizam i 1 ad hoc pokreti. Izvori
Gidrafűrész

Gidrafűrész (1899-ig Pila, szlovákul Píla, németül Sägmühl) község Szlovákiában, a Pozsonyi kerületben, a Bazini járásban. Fekvése Nagyszombattól 25 km-re északnyugatra fekszik. Szlovákia legkisebb területű községe. Története A falu a 16. században keletkezett az akkori vöröskői uradalom területén. Első említése 1602-ből származik. Első birtokosai, a Fuggerek a Gidra-patakra két fűrésztelepet építtettek, melyek főként fenyőfát dolgoztak fel. 1645-ben említik a falu bíráját. A 17. század második felében a falu közelében működött a Pálffyak papírgyára, mely többek közt a nagyszombati egyetemet is ellátta papírral. 1722-ben posztógyár kezdte meg működését, mely főként a hadsereg részére termelt. Később a gyár növelve termelését, Ausztriába és Morvaországba is szállított. Vályi András szerint "PILA. Tót falu Poson Vármegyében, földes Ura Gróf Pálfy Uraság, lakosai katolikusok, fekszik Dubovához, és Vöröskőhöz nem meszsze, erdője, réttye van, szántó földgye, és szőleje nints, Gidra nevű folyója van, piatza Posonban, Modrán, és Bazinban." Fényes Elek szerint "Pila, (Sägmühl), Poson vmegyében, a vöröskői várhegy mellett lévő völgyben: 363 kath., 4 evang. lak., 2 fűrész-, 1 papiros-, 1 kalló és több lisztmalmokkal a Gidra patakján, mellyben jó izü pisztrángokat is fognak. Erdeje igen nagy. F. u. gr. Pálffy Rudolf örökösei. Ut. p. Poson." A trianoni békeszerződésig Pozsony vármegye Szenci járásához tartozott. A fűrészüzem 1948-ban, a posztógyár 1950-ben fejezte be termelését. Népessége 1910-ben 279, túlnyomórészt szlovák lakosa volt. 2011-ben 315 lakosából 305 szlovák. Nevezetességei Szűz Mária tiszteletére szentelt római katolikus temploma 1822-ben épült a korábbi, 17. századi templom helyett. 1935-ben egy tűzvészben megrongálódott. Jegyzetek Külső hivatkozások Községinfó Gidrafűrész Szlovákia térképén E-obce.sk
Píla (Bratislava)

Píla (in ungherese Gidrafűrész, in tedesco Sägmühl) è un comune della Slovacchia facente parte del distretto di Pezinok, nella regione di Bratislava. Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Píla (Bratislava) Collegamenti esterni Sito ufficiale, su obecpila.sk.
Píla, Pezinok

Píla este o comună slovacă, aflată în districtul Pezinok din regiunea Bratislava. Localitatea se află la altitudinea de 244 m deasupra n.m., se întinde pe o suprafață de 0,48 km2 și în 2017 număra 343 de locuitori. Istoric Localitatea Píla este atestată documentar din 1602. Demografie Note Legături externe Site web oficial Materiale media legate de Píla la Wikimedia Commons
Пила (Пезинок)

Пила (слч. Píla) насељено је мјесто са административним статусом сеоске општине (слч. obec) у округу Пезинок, у Братиславском крају, Словачка Република. Становништво Према подацима о броју становника из 2025. године насеље је имало 372 становника. Етничка припадност Према попису из 2021. у насељу је живело 347 људи, од чега су по етничкој припадности изјаснили: 342 као Словац, 7 као непознато, 3 као различите, 2 као Чех и 1 као Русин. Религија У години 2021. је било 347 људи по вероисповести: 203 Латинска црква, 118 Без верске припадности, 8 Словачка евангеличка црква аугзбуршке вероисповести, 5 Хришћанске цркве у Словачкој, 3 Неоткривено, 3 Гркокатолицизам, 2 Паганизам и духовност природе, 2 Друго, 2 Будизам и 1 Ад хок покрети. Референце Спољашње везе Крајеви и окрузи у Словачкој Архивирано на веб-сајту Wayback Machine (8. фебруар 2010) (језик: словачки)
Піла (округ Пезінок)

Піла (словац. Píla) — село, громада округу Пезінок, Братиславський край, південно-західна Словаччина, Малокарпатський регіон. Кадастрова площа громади — 0,48 км². Населення 347 осіб (станом на 31 грудня 2017 року). Історія Піла згадується в 1602 році. Населення Примітки Посилання www.obecpila.sk — офіційний сайт громади Píla - …. e-obce.sk (словац.). :
Blatnica (hrad)

Hrad Blatnica je zřícenina hradu u obce Blatnica na západě pohoří Velká Fatra na severu Slovenska. Na hrad se lze dostat po žluté turistické cestě z Gaderské doliny od chatové osady Gader nebo po neznačené cestě z obce Blatnica. Zřícenina hradu se nachází v nadmořské výšce 540 metrů. Historie Hrad byl postaven mezi po roce 1320 a před rokem 1323, ve kterém patřil županovi Dončovi. Funkcí hradu bylo chránit obchodní cesty (magna via) do Nitry. Později se hrad dostal do vlastnictví uherských králů a v roce 1445 jej odkoupil Ladislav Necpalský. Roku 1540 se majiteli stali Revaiové, v jejichž vlastnictví zůstal do roku 1945. Roku 1605 se hrad vzdal Bočkajovým hajdukům. Později hrad dobyla vojska Imricha Tökölyho a poškozen byl i za Rákocziho povstání. Poslední oprava proběhla roku 1744 a od roku 1790 hrad nebyl obýván. V současné době se členové občanského sdružení Diadém – Združenie záchrany hradu Blatnica snaží o zakonzervování hradu. Stavební podoba Ve druhé polovině šestnáctého století bylo přistavěno nové předhradí a hospodářské budovy. Rozměry hradu činily přibližně 60 × 40 metrů, přičemž největší rozlohu měla spodní část s hospodářskými budovami. Dnes už z něj zbyla jen východní zeď, která byla součástí obytných prostor, hlavní budova na severu a věž na ní připojená, která se nacházela uprostřed areálu. Okolí V blízkosti hradu se nacházejí slovanské mohyly se známým nálezem meče Blatnického typu.[zdroj?] Odkazy Reference Související články Seznam hradů na Slovensku Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Blatnica na Wikimedia Commons Hrad na treking.cz Hrad na hrady.cz Archivováno 31. 5. 2020 na Wayback Machine.
Burg Blatnica

Die Burgruine der Burg Blatnica (slowakisch Blatnický hrad) ist die Ruine einer Höhenburg auf einem Karstrücken zwei Kilometer nördlich der gleichnamigen Gemeinde im Okres Martin in der Nordslowakei. Sie liegt auf einer Höhe von 658 m n.m., auf einem Berg zwischen dem westlich gelegenen Talkessel Turčianska kotlina und dem sich östlich davon erstreckenden Gebirge Große Fatra. Die Burg entstand Mitte des 13. Jahrhunderts und die erste Erwähnung findet man in einer Urkunde aus dem Jahr 1300, als sie damals zu einem gewissen Peter aus Brezovica gehörte. Später wurde die Burg zum königlichen Gut und diente zum Schutz eines Handelsweges namens via magna von Neutra aus nach Norden. Später wurde dieser Weg weiter nach Westen verlegt, daher verlor die Burg an Bedeutung und wurde von den ungarischen Königen mehrmals verpfändet. Aus diesem Grund wechselte die Burg im 15. und frühen 16. Jahrhundert oft ihre Besitzer, die die Burg aber lediglich nutzten, jedoch nicht ausbauten oder aufrechterhielten. Erst mit dem Einzug des Geschlechtes Révay im Jahr 1540 erhielt die Burg eine Erweiterung. In der zweiten Hälfte des 15. und Anfang des 16. Jahrhunderts wurde zur Burg eine Vorburg errichtet. Den letzten Höhepunkt ihrer Bedeutung fand Burg Blatnica am Ende des 17. und Anfang des 18. Jahrhunderts, erst mit dem Thököly-Aufstand und zuletzt mit dem Rákóczi-Aufstand, als beide Male die Aufständischen die Burg für sich einnahmen. Nach der Niederschlagung beider Aufstände wurde die Burg bedeutungslos. 1744 wurde sie zwar wiedererrichtet, seit 1790 ist sie aber unbewohnt und verfällt langsam. Die Burg selbst bestand aus einem langen und engen Burgpalast, geschützt von halbrunden Türmen an Nord- und Südenden und von einer Schlucht im Nordosten. Wegen der exponierten Lage war der westliche Turm deutlich größer ausgebaut als der östliche. An der Südostseite lag der von den Wällen umschlossene Vorhof. An der Westseite befand sich der Eingang, der einen in den Felsen gehauenen Graben überquerte. Heute ist die Burgruine frei zugänglich, von Blatnica heraus durch einen gelb markierten Weg Richtung Tal Gaderská dolina. Weblinks Beschreibung auf www.zamky.sk (slowakisch)
Blatnica Castle

Blatnica Castle (Slovak: Blatnický hrad) is a Gothic castle whose ruins are situated near the village of Blatnica, on the foot of the Greater Fatra Range in Slovakia. The castle was built in the 13th century to protect a major trade route running from Nitra to the north. Soon afterwards it became a royal castle but the kings lost their interest in the castle's development after a new route, through Mošovce and Martin was built. The new owners of Blatnica Castle, the Révay family (from 1540), were more generous and the castle was significantly extended in the second half of the 16th century. Since 1744 the castle has been abandoned and has turned into ruins. The castle is built on typo low ridge of Plešovica which separates the Turiec Basin from the Greater Fatra Range. It is freely accessible from the village of Blatnica by a marked footpath. The castle remnants are hidden in a forest with limited views at the Gader Valley, which stretches underneath, and the opposite Tlstá Mountain. References
Zamek Blatnica

Zamek Blatnica (słow. Blatnický hrad) – ruiny średniowiecznego zamku w pobliżu wsi Blatnica w Turcu, w powiecie Martin w kraju żylińskim na Słowacji. Wznoszą się na wyraźnej przełączce w końcowej części grzbietu Pekarová, oddzielającego Kotlinę Turczańską od Doliny Gaderskiej w Wielkiej Fatrze. Początki zamku sięgają drugiej połowy XIII w., kiedy to pod zamkiem biegła jeszcze Via Magna – droga handlowa z górnego Ponitrza przez Kotlinę Turczańską na Śląsk lub Orawę i dalej przez polskie ziemie nad Bałtyk. Pierwsza wzmianka pisemna o zamku pochodzi z 1300 r., kiedy to należał on do Piotra z Brezowicy. Później zamek przeszedł w ręce królewskie. Składał się on z wąskiej, wydłużonej budowli mieszkalnej, usytuowanej na osi wschód-zachód i zaopatrzonej na końcach w baszty. Od północnego wschodu strzegło go skalne urwisko. Całe wzgórze było wówczas nagie – zalesiono je sosną dopiero po opuszczeniu zamku. W 1414 r. zamek, który utracił już rolę strażnicy strzegącej szlaku przesuniętego teraz ku osi doliny, przeszedł spod władzy królewskiej w ręce Pongráca z Liptowskiego Mikułasza, a następnie – polskiego rycerza Piotra Komorowskiego, władającego wówczas z ramienia węgierskiego króla całą Orawą. Wielokrotnie zmieniając właścicieli, w 1540 r. dostał się Révay’om, ówczesnym dziedzicznym żupanom turczańskim, którzy w drugiej połowie XVI i na początku XVII w. wybudowali dolną część zamku z licznymi budowlami mieszkalnymi i gospodarczymi oraz dwoma półotwartymi basztami. Nie podniosło to jednak walorów obronnych warowni: najpierw zajęły ją oddziały powstańców Stefana Bocskaya (1604), a następnie wojska Gabriela Bethlena (1619). W końcu lat 70. XVII w. zamek zajęli kurucowie Emeryka Thököly’ego. Podczas ich władania zamkiem wybuchł na nim wielki pożar, który zniszczył znaczną część zabudowań. Na początku następnego stulecia zamek zajęli powstańcy Franciszka Rakoczego. Revayowie odzyskali go dopiero w 1708 r., po przegranej powstańców w bitwie przy Trenczynie. Dzięki temu, że nie przyłączyli się oni do powstania Rakoczego, ich zamek nie znalazł się na cesarskiej liście twierdz, przeznaczonych do zburzenia. W 1744 r. zamek jeszcze odnawiano, lecz jego znaczenie obronne zupełnie upadło i od 1790 r. nie był już zamieszkany. Z czasem popadł w ruinę. Dostęp do zamku tylko pieszo: ze wsi Blatnica, doliną Gaderską (żółty szlak turystyczny) ok. 45-50 min, z szosy Blatnica – Necpaly ok. 15-20 min. Bibliografia Adamec Vladimír, Jedličková Nora: Slovensko. Turistický lexikon, wyd. Šport, slovenské telovýchovné vydavateľstvo, Bratislava 1991, ISBN 80-7096-152-X. Haratíková Martina: Blatnický hrad, w: „Krásy Slovenska” R. LXXXIX, nr 11-12/2012, s. 26–27 Hochmuth Zdenko a kolektív: Veľka Fatra, seria Turistický sprievodca ČSSR č. 3, wyd. Šport, slovenské telovýchovné vydavateľstvo, Bratislava 1980. Vavrík Bartolomej a kolektív: Turiec. Turistický sprievodca, wyd. Šport, slovenské telovýchovné vydavateľstvo, Bratislava 1986.
Castelo de Blatnica

O Castelo de Blatnica (em eslovaco, Blatnický hrad) é um castelo cujas ruínas estão localizadas perto do vilarejo de Blatnica, aos pés da cordilheira Veľká Fatra, Eslováquia. História O castelo foi construído no século XIII para proteger uma importante estrada de comércio que ligava Nitra ao norte. Logo depois, tornou-se uma residência real, mas os reis perderam o interesse pelo desenvolvimento do castelo, com a construção de uma nova estrada em Mošovce. Os novos donos de Blatnica (a partir de 1540), a família Révay, foram mais generosos, e o castelo foi consideravelmente ampliado na segunda metade do século XVI. A última reconstrução data de 1744. O castelo está abandonado desde 1790, e hoje só restam ruínas deste. Ver também Lista de castelos da Eslováquia
Блатницький град

Блатницький град, Блатниця (словац. Blatnický hrad, Blatnica) — руїни замку, що знаходяться за 2 км від с. Блатниця, у горах Велика Фатра. Історія Замок був збудований у другій половині ХІІІ ст., першу згадку про нього маємо з 1300 р. Замок був збудований для захисту дороги з Нітри на північ, що звалася magna via. З часом для сполучення почали використовувати нову, зручнішу дорогу, що лежала західніше — з Нітри через Мошовце до Мартіна і далі на північ. Стара дорога, а з нею і замок втратили своє значення. Замок переходив від одних власників до інших, які лише використовували його і не підтримували в належному стані. Нові власники замку, Ревайовци, у другій половині XVI ст. розширили замок і збудували нові будівлі та передграддя. В кінці XVII ст. замок захопили повстанці Імре Тьоколі, а на початку XVIII ст. куруци Ференца ІІ Ракоци. В кінці XVIII ст. замок повністю втратив своє значення, не був замешканий і приходив до руйнації.
Basilika St. Benedikt (Hronský Beňadik)

Die Basilika St. Benedikt (slowakisch Sv. Benedikta) ist eine römisch-katholische Kirche in Hronský Beňadik in der Slowakei. Die Klosterkirche des Bistums Nitra ist Benedikt von Nursia und Unserer Lieben Frau gewidmet und trägt den Titel eines Bistumsheiligtums und einer Basilica minor. Sie ist Teil des im 11. Jahrhundert entstandenen Benediktinerklosters. Die im 14. Jahrhundert im Stil der Gotik errichtete Kirche ist denkmalgeschützt. Geschichte Die Benediktiner gründeten im 11. Jahrhundert die Abtei, gelegen an einem alten Siedlungsplatz am slowakisches Tor, das eine Handelsstraße an der Hron dominierte. Ein Gründungsdokument von 1075 gilt als frühester Beleg, aus dieser Zeit stammte auch die romanischen Kirche, deren Fundamente eine Länge von 30 Metern und eine Breite von 14,5 Meter aufwiesen. Auf ihren Grundmauern errichtete die Abtei in den Jahren 1346 bis 1375 die heutige gotische Hallenkirche. Das beeindruckende Hauptportal der Doppelturmfassade stammt aus der Zeit um 1380. Die dreischiffige Kirche wurde mit Kreuzgewölben überspannt. Nach Umbauten wurde die Kirche im Jahr 1483 geweiht. Bei diesem Anlass erhielt das Kloster von König Matthias Corvinus eine wertvolle Heilig-Blut-Reliquie geschenkt. Diese soll Corvinus von Papst Paul II. für die Teilnahme an den Kämpfen gegen die Osmanen erhalten haben. Für die Christusreliquie wurde eine separate Heilig-Blut-Kapelle errichtet, die 1489 von Bischof Gregor II. aus Nitra geweiht wurde. Nach 1537 wurde das Kloster wegen der Bedrohung türkischer Einfälle und auch gegen die abhängigen Bauern zu einer Renaissance­festung umgewandelt. Die Kirche wurde als Nordseite in die Ummauerung der nun verdreifachten Fläche einbezogen, weiter wurden Kanonenbasteien errichtet. In der Kriegszeit wurde die Anlage 1663 zur Grenzfestung zum besetzten Levice. Die Beschädigungen durch die türkischen Überfälle konnten erst in den folgenden Jahrhunderten beseitigt werden. 1714 konnte eine Orgel in der Kirche installiert werden. Das Kloster wurde 1881 bei einem Brand wesentlich beschädigt. Um 1900 wurde die Kirche äußerlich instand gesetzt, neugotische Altäre mit Teilen der ursprünglichen gotischen Ausstattung wurden im Innenraum platziert. Viele bedeutenden Kunstwerke und Altäre gingen zuvor verloren und befinden sich heute in ungarischen Museen wie dem Christlichen Museum in Esztergom, so der Passionsaltar, ein Triptychon aus der ersten Hälfte des 15. Jahrhunderts, und eine Darstellung des Heiligen Grabes, von dem nur eine vereinfachte Kopie in St. Benedikt zu sehen ist. Zwischen 1926 und 1929 diente die Basilika der faschistischen Rodobrana von Vojtech Tuka als zentrale Kultstätte für deren esoterisch-katholischen Mystizismus. Am 15. Mai 1965 wurde der Klosterkomplex mit der Kirche zum Kulturdenkmal mit der Nummer 612-1229/2 erklärt, 1970 zum nationalen Kulturdenkmal. 2019 erhob Papst Franziskus die Kirche in den Rang einer Basilica minor. Literatur Alexander Reko, srpéd Szénéssy: Hronský Beňadik. KT, Komárno, 2005. Weblinks Internetseite des Klosters (slowakisch) Einzelnachweise
Likava

Likava je zřícenina hradu ležící na Slovensku v okrese Ružomberok asi 1 kilometr od obce Likavka. Historie Hrad byl vystaven v letech 1335 až 1341. V roce 1431 se jej zmocnili husité, kteří jej ovládali až do bitvy u Lipan roku 1434. Následně připadl rodu Hunyadyů. Během patnáctého století doznal přestavby; po zániku Liptovského hradu se stal královským hradem. Byl zpustošen roku 1707 v bitvě mezi povstalci F. Rákocziho a císařskými vojsky. Zřícenina je v letním období zpřístupněna veřejnosti. Přístupná je pouze zrekonstruovaná věž. Odkazy Související články Seznam hradů na Slovensku Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Likava na Wikimedia Commons Likava na webu Obnova.sk Stránky Liptovského muzea Likava na www.hrady.cz