NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Kostel Navštívení Panny Marie (Nitra)

Kostel Navštívení Panny Marie je římskokatolický kostel nacházející se v Nitře. Kostel dal postavit biskup Imrich Palugyai, stavba v novorománském slohu byla dokončena v roce 1854. Rekonstruovaná byla v letech 1911, pak v čtyřicátých letech a v sedmdesátých letech 20. století. Donátora připomíná pamětní deska umístěná v kostele. Vysvěcení chrámu i kláštera vykonal jeho nástupce biskup Augustín Roškoványi. Chrám je trojlodní, s prostornými empora ze tří stran chrámu. Délka hlavní lodi je 21 m, šířka 14,7 m a vnitřní výška hlavní lodi je 14,5 m. Celé stavbě dominuje neogotická věž, vysoká 53,5 m. Původně byla vyšší a zdobená neogotickými prvky, ale během bombardování Nitry za 2 světové války se část věže zřítila spolu se stropem. I proto není chrám prohlášen za národní kulturní památku. Výzdoba Hlavní ozdobou kostela je vysoký dřevěný oltář se třemi oltářem obrazy, které vytvořil vídeňský malíř „Schiler“. Jsou to obrazy Panny Marie u Alžběty, sv. Imricha a sv. Vincence z Pauly. Pod obrazy je 12 soch apoštolů. Kazatelna je bohatě řezbářský zdobená a pozlacená. V západní empoře je umístěn zdobený varhany. Pod kostelem je prostorná krypta s oltářem, kde byly pohřbené řeholní sestry. Dne 30. června 1996 na první výročí návštěvy papeže Jana Pavla II. V Nitře darovala města Nitra a Považská Bystrica papeži dar, který je umístěn právě v tomto kostele. Je to 9 m vysoká socha Ukřižovaného Krista vytesaná z jediného stromu. Původně stála na místě setkání sv. Otce s mládeží v Janíkovcích. Klášterní část Řeholní sestry řádu sv. Vincence de Paul se do tohoto objektu nastěhovaly v roce 1861 s posláním učit mladé dívky. Kromě klášterních budov využívaly i školní budovu, nemocnici s 12 lůžky a internát, které zde byly původně umístěny. Malá nemocnice sloužila jako lazaret pro raněné vojáky během 1. světové války. Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Kostol Navštívenia Panny Márie (Nitra) na slovenské Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kostel Navštívení Panny Marie na Wikimedia Commons
Church of the Visitation of the Virgin Mary, Nitra

The Church of the Visitation of the Virgin Mary (Slovak: Kostol Navštívenia Panny Márie) is a Roman Catholic church in Nitra, Slovakia. It was first built as a Gothic church in the 14th century. It was rebuilt in the Renaissance style in the first third of the 17th century and was then changed again to the Gothic style in the 18th century. In the interior, there are Gothic architectural details, Renaissance paintings (by Podmanicky), and a Baroque sculptural group from the cemetery chapel. In front of the church is the statue of the Virgin Mary.
Arcibiskupský palác (Košice)

Arcibiskupský palác je rokokově-klasicistní budova nacházející se na Hlavní ulici 28 v Košicích. Palác je chráněn jako národní kulturní památka Slovenské republiky. Historie Košice dříve patřily do egerské diecéze, která byla založena v roce 1001. Po více než osmi staletích, v roce 1804, bylo považováno za obtížné spravovat tak velké území se stále rostoucím počtem věřících. Na základě toho byla zřízena nová Košická diecéze, jejímž patronem se stal svatý Ondřej. Prvním biskupem nově zřízené diecéze se stal Andrej Szabó. Místo jeho sídla mělo být co nejblíže Dómu svaté Alžběty i samotné farnosti. Proto bylo rozhodnuto o koupi čtyř domů na Hlavní ulici, které byly postupně přestavěny na jednu samostatnou budovu. Vznikl tak biskupský palác, který sousedil s farou a bankou, jež byla jednou z nejstarších spořitelen v Košicích. Samotná rezidence byla dokončena v roce 1809 a vyhořela 28. května 1841. Opravil ji biskup Anton Ocskay. Po rekonstrukci zde pobýval rakouský císař František Josef I. (v letech 1851, 1857). V této době se v budově nacházela také biskupská knihovna a galerie portrétů biskupů diecéze, která vznikla v roce 1893. V rezidenci se v levém křídle budovy nacházela kaple. Košickou diecézi nejdéle zveleboval monsignor Dr. Jozef Čársky. Po jeho smrti v roce 1962 zůstal košický biskupský úřad neobsazen až do konce komunistického režimu v Československu. Později v budově sídlil církevní soud a kaplani a řeholnice. V roce 1995 kostel navštívil Košice papež Jan Pavel II. Během své návštěvy povýšil tehdejšího košického biskupa Alojze Tkáče na arcibiskupa. Také rozdělil Slovensko na dvě arcibiskupství: Bratislavsko-trnavské arcibiskupství a Košické arcibiskupství. Z biskupského paláce se tak stal současný arcibiskupský palác, kde arcibiskupství sídlí dodnes. Vzhled Budova má jednotné rokokově-klasicistní fasádu členěnou pilastry a zakončenou podstřešní římsou. Portálový rizalit je zvýrazněn balkonem na sloupech s kovaným zábradlím a zvýšeným štítem, zdobeným plastikami. Reprezentativní místnosti v prvním patře mají bohatou štukovou klenbu s rokokovou výzdobou. Pamětní desky V roce 1849 se v budově setkali známí vůdci slovenského národa Ľudovít Štúr a Jonáš Záborský, což připomíná pamětní deska na průčelí budovy, nad níž je reliéfní dvojportrét Ľudovíta Štúra a Jonáše Záborského. Text na pamětní desce: Autorem pamětní desky je akademický sochař Juraj Bartusz. Deska byla odhalena v roce 1972. V roce 1996 byla odhalena pamětní deska z bílého mramoru římskokatolickému biskupovi Jozefu Čárskému, který zde v minulosti působil. Autorem této pamětní desky je akademický sochař Arpád Račko. Text na pamětní desce: Odkazy Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Arcibiskupský palác (Košice) na slovenské Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Arcibiskupský palác v Košicích na Wikimedia Commons
Archbishop's Palace (Košice)

The Archbishop's Palace of Košice, Slovakia, is a rococo-classical building, formerly the home of Austro-Hungarian Emperor Franz Joseph I. History In the past Košice belonged to the diocese of Jäger, which was founded in 1001. After more than eight centuries, in 1804, it was considered difficult to administer such a large territory with an ever-increasing number of believers. On this basis, the new diocese of Košice was established, with St. Andrew as its patron saint. The first bishop of the newly established diocese was Andrej Szabó. The location of his residence was to be as close to St. Elizabeth's Cathedral as to the parish itself. So it was decided to buy four houses on Hlavná Street, which were gradually rebuilt into one separate building. In this way, the Bishop's Palace was created, adjacent to the rectory and the bank, which was one of the oldest savings banks in Košice. The residence itself was built in 1809 and burnt down on 28 May 1841 when it was engulfed in flames from the Vitéz House. It was repaired by Bishop Anton Ocskay. After the subsequent reconstruction, the Austro-Hungarian Emperor Franz Joseph I (in 1851, 1857) lived here. At this time, the building also housed the bishop's library and a rare gallery of the bishops of the diocese, which was created in 1893. In the residence, in the left wing of the building, there was a chapel. The Košice diocese was longest ennobled by Monsignor Dr. Jozef Čársky. After his death in 1962, the Košice episcopal office remained vacant until the end of socialism. Later, it housed the ecclesiastical court and chaplains and nuns. In 1995, Pope John Paul II visited Košice. During his visit, he elevated the bishop of Košice, Alojz Tkáč, to the rank of archbishop. Subsequently, he divided Slovakia from one archbishopric into two: the Archbishopric of Bratislava-Trnava and the Archbishopric of Košice. The bishop's palace became the current archbishop's palace, where the archbishopric is still housed today. Memorial In 1849, the well-known leaders of the Slovak nation, Ľudovít Štúr and Jonáš Záborský, met here, which is marked by a commemorative plaque on the facade of the building, above which is a relief double portrait of Ľudovít Štúr and Jonáš Záborský. The author of the memorial is the academic sculptor Juraj Bartusz. The monument was unveiled in 1972. In 1996, a memorial plaque in white marble was unveiled to the Roman Catholic bishop Jozef Čárský, who had served here in the past. The author of this memorial is the academic sculptor Arpád Račko. References External links "Pamiatkový objekt detail – Pamiatkový úrad SR" (in Slovak). Retrieved 2023-09-14.
Palazzo arcivescovile (Košice)

Il palazzo arcivescovile noto anche come palazzo Döryovský o palazzo Szatmáryovský (in slovacco: Arcibiskupský palác, Döryovský palác, Szatmáryovský palác) è un edificio rococò-neoclassico del centro di Košice che sorge in Hlavná ulica, al numero 28. Storia Quando nel 1804 fu eretta la diocesi di Košice si rese necessaria la costruzione di un palazzo vescovile, che fosse nelle vicinanze della cattedrale di Sant'Elisabetta. Fu allora deciso di acquistare quattro case contigue su Hlavná ulica, che furono inglobate in un unico grande edificio. La dimora venne costruita nel 1809, ma il 28 maggio 1841 fu distrutta da un incendio, divampato dalla vicina casa Vitéz. Dopo la ricostruzione ospitò nel 1849 l'incontro tra due protagonisti del Risorgimento slovacco: Ľudovít Štúr e Jonáš Záborský e poi per due volte l'imperatore Francesco Giuseppe I, nel 1851 e nel 1857. All'epoca l'edificio ospitava la biblioteca vescovile e una pinacoteca con i ritratti dei vescovi di Košice, inaugurata nel 1893. Nella residenza, nell'ala sinistra, si trovava la cappella privata del vescovo. Dopo la morte del vescovo Jozef Čársky nel 1962 gli uffici della curia rimasero vuoti fino alla fine del regime comunista. Nel 1995 papa Giovanni Paolo II, che aveva visitato Košice, elevò la diocesi ad arcidiocesi, e il palazzo da vescovile divenne arcivescovile. Descrizione L'edificio a due piani ha una facciata unica in stile rococò-neoclassico, divisa da lesene e terminante con un cornicione. Il portale è sormontato da un balcone curvilineo poggiante su colonne con ringhiera battuta; in corrispondenza del portale la facciata si allunga in un timpano mistilineo rialzato, decorato con sculture. Le sale di rappresentanza al primo piano hanno volte con ricchi stucchi e ornamenti rococò. Galleria d'immagini Note Bibliografia (SK) Jozef Duchoň, Potulky starými Košicami, Košický Večer, 1996 (EN, SK) Juraj Szaszák, Pamätihodnosti mesta Košice/Monuments of Košice, Ab-art, 2002, p. 82 ISBN 9788089006472 Voci correlate Arcidiocesi di Košice Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Palazzo arcivescovile di Košice
Hadik-Barkóciho palác

Hadik-Barkóciho palác je palácová budova nacházející se v Košicích na Hlavní ulici. Historie Hadik-Barkóciho palác je reprezentativní barokní budova, která byla prvním šlechtickým palácem v Košicích. První trakt na místě dvou středověkých budov nechal postavit v roce 1754 jágerský biskup František Barkóci. Zadní křídlo pochází z konce 18. století. V zimě 1805/1806 zde byl ubytován dvanáctiletý následník trůnu Ferdinand I. Dobrotivý, když se spolu se svými sourozenci ukrýval v Košicích před nebezpečím ze strany Napoleonových vojsk. Poslední dědička rodu Barkóci se v polovině 19. století provdala za hraběte Bélu Hadika a od té doby palác nese pojmenování Hadik-Barkóci. Po roce 1930 zřídil v budově uzenář Alex Jaszusch bufet, od konce třicátých let 20. století zde byla restaurace Otta Lescheho a od druhé poloviny čtyřicátých 20. století až do znárodnění restaurace Kriváň. Po znárodnění se z ní stala hospoda a od roku 1980 pizzerie. V budově sídlila první košická spořitelna. Dnes v budově sídlí pobočka Veřejné knihovny Jána Bocatia. Odkazy Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Hadik-Barkóciho palác na slovenské Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Hadik-Barkóciho palác na Wikimedia Commons
Hadik-Barkóczy's paleis

Hadik-Barkóczy's paleis is een adellijke woning in barokstijl, vlak bij het Staatstheater gelegen, in de Hlavná-straat in de Slowaakse stad Košice. Dit gebouw was het eerste aristocratische paleis in deze stad. Geschiedenis Bouwheer Het paleis werd opgetrokken in het jaar 1754, in opdracht van bisschop František Barkóczy (15 oktober 1710 - 18 juni 1765), die zeven jaar later aartsbisschop werd van Esztergom. Enkele decennia na de bouw, omstreeks het einde van de 18e eeuw, werd aan de achterkant van het paleis een tweede vleugel toegevoegd. Bewoner In de winter van 1805-1806 herbergde deze residentie een koninklijke vluchteling: de twaalfjarige prins Ferdinand I (19 april 1793 - 29 juni 1875), die samen met zijn broers en zussen het hof ontvlucht was wegens de Franse invasie onder Napoleon. Prins Ferdinand was de Oostenrijks-Hongaarse troonopvolger en werd later, van 1835 tot 1848, keizer van Oostenrijk en koning van Hongarije. Recent gebruik Na verloop van tijd diende het paleis niet meer als verblijfplaats voor hoogwaardigheidsbekleders, maar werd het benut voor commerciële exploitatie. Met dat doel werd de gevel van de benedenverdieping veranderd. Na 1930 baatte Alex Jaszusch in dit paleis een buffet uit. In de late jaren 1930, opende men er een restaurant met de naam Otta Lescha en na de Tweede Wereldoorlog, in de tweede helft van de jaren 1940, was het restaurant Kriváň hier gevestigd. Anno 2020 is in het gebouw een filiaal van de Ján Bocatia Openbare Bibliotheek ondergebracht. Zie ook Košice (stad in Slowakije)
Zwarte Adelaar (Košice)

De Zwarte Adelaar is een classicistisch-barok gebouw, gelegen aan de Hlavná-straat 25 (Slowaaks: Hlavná ulica) in Košice, vlak bij de Sint-Michielskerk en de kathedraal. Geschiedenis 18e eeuw Het hotel met de prestigieuze vrijwel adellijke benaming "De Zwarte Adelaar" werd opgetrokken in 1782, in een periode dat er veel gebouwd werd. Inderdaad, de godsdiensttwisten waren sedert enkele decennia achter de rug en de tijd van de "Verlichting" was eindelijk aangebroken. Dit resulteerde geleidelijk in een opleving van de economie en de bouwkunst. De ligging van het hotel in het hartje van het oude stadscentrum Staré Mesto was toenmaals ideaal. Keizer Jozef II (1741 - 1790) van het Heilige Roomse Rijk bracht -kort na de bouw- in deze slaapgelegenheid de nacht door toen hij Košice bezocht op 4 juli 1783. Het hotel bestond uit luxueuze appartementen met uitzicht op de Hlavná-straat, en gewone kamers met uitzicht op de binnenplaats. 19e eeuw In de loop van de 19e eeuw verloor De Zwarte Adelaar zijn functie als hotel. De Hlavná-straat moest haar strategische positie voor het logement van reizigers afstaan aan de Mlynská-straat, doordat deze laatste de verbindingsweg werd, tussen het spoorwegstation (waar vanaf 1860 reizigerstreinen toekwamen) en de Hoofdstraat. Sedertdien kregen verscheidene concurrerende hotels vaste voet aan de grond. 20e eeuw In de 20e eeuw, tijdens de Eerste Tsjecho-Slowaakse Republiek (1918-1938), werd er in het gebouw een volkskeuken met voedselbedeling voor de armen ingericht. Later, in de periode van wisselende staatsstructuren, dreigde het artistieke bouwwerk verloren te gaan en te worden vervangen door een moderne constructie. Op 16 oktober 1963 werd het pand geregistreerd als « Nationaal cultureel monument van de Slowaakse Republiek ». Daarna werd het voor het eerst gerenoveerd. Zie ook Košice (stad in Slowakije)
Bedelaarshuis

Het zogenaamde Bedelaarshuis (in het Slowaaks: Žobrákov dom) is een herenhuis gelegen in Košice, in de Hlavná-straat 71 (Slowaaks: Hlavná ulica). Geschiedenis Het huis was oorspronkelijk een gotisch gebouw uit de 14e eeuw. In de jaren 1720 en 1760 werd het verbouwd. De laatste verbouwing gebeurde in 1898 in een eclectische romantische art-nouveaustijl. Daarbij maakte de toentertijd 23-jarige ingezetene van Košice, schilder Július Éder (25 december 1875 - 30 september 1945), een allegorische muurschildering op de voorgevel. Dit fresco met een oogstmotief en een wapenschild, werd na een renovatie in 1956 decennia lang verborgen onder gips. In 1995 werd het gebouw volledig opgeknapt en werd het allegorische schilderwerk blootgelegd. Op de spits van de topgevel staat het zogenaamde "beeld van een bedelaar", maar in werkelijkheid is het veeleer de voorstelling van een antieke koopman, zoals blijkt uit de rijkgevulde geldbeugel aan diens rechterheup. Een bekende overlevering in Košice verhaalt ietwat spottend dat dit herenhuis gebouwd werd door een plaatselijke bedelaar. Op 13 februari 1981 werd het huis geregistreerd als Nationaal cultureel monument van de Slowaakse Republiek. Illustraties Zie ook Košice (stad in Slowakije)
Радимов

Радимов (на словашки: Radimov) е село в окръг Скалица, Търнавски край, Западна Словакия. Населението му е 501 души (31 декември 2025 г.). Разположено е на 256 m надморска височина, на 15 km южно от град Скалица. Площта му е 12,92 km². Кмет на селото е Кристина Бискупичова. Население Източници
Radimov

Radimov je obec na Slovensku v okrese Skalica. Žije zde 501 obyvatel. Polohopis Ulice Malá a Veľká strana, Krenovica, Horný a Dolný koniec, U Kaplnky. Vodní toky Obcí protéká Radimovský potok. Vodní plochy V blízkosti obce, u statku Budkovany, se nachází chráněný přírodní výtvor Búdkovianske rybníky (tři rybníky a močál). Jde o chráněné území s výskytem vzácných druhů ptáků. Kultura a zajímavosti V obci zůstaly zachovány některé lidové tradice. Pravidelně je tu oslavován masopust, kdy mladí chlapci a děvčata absolvují krojovou zábavu, také se zde pochovává basa, kdy obcí průvod s maškarami. Na Velkou noc chlapci chodí od domu k domu s velkým vlastnoručně upletenou pomlázkou a vybírají od děvčat mašle, které zavěšují na pomlázku, který později pověsí na májku stojící ve středu obce. Hudba Každoročně, na počátku letních prázdnin, se zde koná hudební festival Radimovská šopa. Památky Římskokatolický kostel sv. Zuzany, z roku 1734. Sport a spolky Tělovýchovná jednota Dobrovolný hasičský sbor Školství V obci se nachází mateřská škola i základní škola s 1. – 4. ročníkem. Odkazy Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Radimov na slovenské Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Radimov na Wikimedia Commons Oficiální stránky
Radimov

Radimov (ungarisch Radimó) ist eine Gemeinde im Westen der Slowakei mit 507 Einwohnern (Stand 31. Dezember 2024), die zum Okres Skalica, einem Kreis des Trnavský kraj, gehört und in der traditionellen Landschaft Záhorie liegt. Geographie Die Gemeinde befindet sich im Westteil des Hügellands Chvojnická pahorkatina im Tal des Baches Radimovský potok. Das Gemeindegebiet ist leicht hügelig und mit Braunböden bedeckt. Im Osten wächst Wald mit Eichen, Fichten und Hainbuchen. Das Ortszentrum liegt auf einer Höhe von 254 m n.m. und ist acht Kilometer von Holíč sowie 15 Kilometer von Skalica entfernt. Nachbargemeinden sind Popudinské Močidľany im Norden, Dubovce im Nordosten, Radošovce im Osten, Unín im Süden, Petrova Ves im Westen und Holíč im Nordwesten. Geschichte Radimov wurde zum ersten Mal 1392 als Radymow schriftlich erwähnt, als Sigismund von Luxemburg das Herrschaftsgut von Holitsch an Stibor von Stiborice schenkte. Mit diesem Herrschaftsgut ist die Geschichte des Ortes bis 1918 verbunden. Dementsprechend wurde das Geschlecht Silk im Jahr 1437 Gutsbesitzer, abgelöst 1444 durch Pongrácz. 1506 erhielt das Geschlecht Czobor die Güter; die letzten Besitzer (ab 1736) waren die Habsburger. 1677 erhielt Radimov eigenes Siegel und Wappen. Haupteinnahmequellen der Bevölkerung waren Landwirtschaft, Hanfanbau, weiter auch Leineweberei und Schafhaltung. 1828 zählte man 69 Häuser und 483 Einwohner. 1898 verwüstete ein Großbrand bis auf den Ortsrand das ganze Dorf. Bis 1918 gehörte der im Komitat Neutra liegende Ort zum Königreich Ungarn und kam danach zur Tschechoslowakei beziehungsweise heute Slowakei. Bevölkerung Nach der Volkszählung 2011 wohnten in Radimov 580 Einwohner, davon 553 Slowaken und 6 Tschechen. 21 Einwohner machten keine Angabe zur Ethnie. 479 Einwohner bekannten sich zur römisch-katholischen Kirche, 12 Einwohner zur Evangelischen Kirche A. B. sowie jeweils ein Einwohner zur evangelisch-methodistischen Kirche und zur griechisch-katholischen Kirche. 51 Einwohner waren konfessionslos und bei 6 Einwohnern wurde die Konfession nicht ermittelt. Bauwerke römisch-katholische Kirche Hl. Susanna aus den Jahren 1732–34 Verkehr Durch Radimov verläuft eine Straße 3. Ordnung, mit Verbindungen nach Unín südlich sowie zur Kreuzung mit der Straße 2. Ordnung 590 (Holíč–Stráže) westlich des Ortes. Der nächste Bahnhof ist Holíč nad Moravou an der Bahnstrecke Devínska Nová Ves–Skalica na Slovensku in 9,5 Kilometer Entfernung. Einzelnachweise Weblinks Eintrag auf e-obce.sk (slowakisch)
Radimov

Radimov (Hungarian: Radimó) is a village and municipality in Skalica District in the Trnava Region of western Slovakia. History In historical records the village was first mentioned in 1392. Geography The municipality lies at an altitude of 256 metres (840 ft) and covers an area of 12.83 km2 (4.95 sq mi) (2025). Population It has a population of 501 people (31 December 2025). Ethnicity In year 2021 was 535 people by ethnicity 529 as Slovak, 6 as Not found out, 5 as Czech and 2 as Russian. Note on population: The difference values of population numbers in the table "Population statistic" and in the sections "Ethnicity" & "Religion" is caused by the use of various statistical methods. Religion In year 2021 was 535 people by religion 414 from Roman Catholic Church, 91 from None, 11 from Not found out, 8 from Evangelical Church, 3 from Other, 3 from Greek Catholic Church, 2 from Buddhism, 2 from Ad hoc movements and 1 from Christian Congregations in Slovakia. References External links Media related to Radimov at Wikimedia Commons
Radimov (Skalica)

Radimov es un municipio del distrito de Skalica en la región de Trnava, Eslovaquia, con una población estimada a final del año 2025 de 501 habitantes.​ Se encuentra ubicado al norte de la región, en los pequeños Cárpatos y cerca del río Morava (cuenca hidrográfica del Danubio) y de la frontera con la República Checa.​ Demografía Referencias Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Radimov.
Radimov

Radimov je naseljeno mjesto u okrugu Skalica u Trnavskom kraju u Slovačkoj. Stanovništvo Prema podacima o broju stanovnika iz 2025. godine naselje je imalo 501 stanovnika. Etnička pripadnost Pri popisu stanovništva 2021. godine stanovništvo se moglo izjasniti pripadnicima jedne ili dviju narodnosti. Od 535 stanovnika bilo ih je tako 529 slovačke, 6 neutvrđene, 5 češke i 2 ruske narodnosti. Religija Pri popisu stanovništva 2021. godine 535 stanovnika izjavilo je sljedeće vjerske pripadnosti: 414 Rimokatolička Crkva, 91 bez vjerske pripadnosti, 11 neutvrđeno, 8 Evangelistička Crkva, 3 razno, 3 Grkokatolička Crkva, 2 Budizam, 2 ad hoc pokreti i 1 Kršćanski zborovi u Slovačkoj. Izvori Vanjske poveznice Službena stranica naselja (sl.)