NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Kaštel v Dolné Krupé

Kaštel v Dolné Krupé (maďarsky Alsókorompa, německy Unterkrupa, nazývaný také Brunswickovský kaštel podle rodu Brunswicků) je klasicistní kaštel z 18. století, který se nachází v obci Dolná Krupá asi 10 km severně od města Trnava. Historie Klasicistní kaštel z let 1793–1795 stojí na místě staršího, pravděpodobně z první poloviny 18. století. Vybudoval jej vídeňský stavitel Hausmann pro rodinu Brunšvíkovců (Brunswick de Korompa). Roku 1820 jej částečně upravil antickými prvky A. P. Rieglem. K zámku náleží také rozsáhlý anglický park z první třetiny 19. století od belgického architekta H. Nebbiena. V letech 1800–1801 a 1806 navštívil zámek hudební skladatel Ludwig van Beethoven, který působil jako učitel hudby hudebně velmi nadaných sester Terezie a Josefíny Brunswickových. Existuje také domněnka, že zde během svého pobytu zkomponoval slavnou sonátu č. 14. "Měsíční svit", opus 27.[zdroj?] V zahradním domku, kde byl ubytován, byl zřízen jeho památník s malou expozicí. Od poloviny 19. století do roku 1921 se ve vlastnictví zámku vystřídali Rudolf I. a Rudolf II. z uherské linie českého šlechtického rodu Chotků. V kaštelu žila i hraběnka Marie Henrieta Chotková (1863–1946), která zde zřídila známé rozárium. Kaštel je významnou památkou klasicistního stavebního slohu, po renovacích 1978 zde sídlí Dům slovenských skladatelů s hudebním muzeem. Odkazy Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Kaštieľ v Dolnej Krupej na slovenské Wikipedii. Související články Seznam kaštelů na Slovensku Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kaštel Dolná Krupá na Wikimedia Commons
Klopačka

Klopačka je dvoupatrová věžovitá hranolová renesančně-barokní stavba z roku 1681 v Banské Štiavnici. Věž má šindelovou střechu, která je ukončena drobnou věžičkou se zvukovými otvory. Ve věži je umístěna přenosná dřevěná deska, na kterou se klepáním oznamoval horníkům čas fárání. Klepání se ozývalo i při svátečních příležitostech, hornických poradách, ale i při pohřbech a požárech. V přízemí bylo v 18. a 19. století vězení pro horníky, které odsoudil báňský soud. Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Klopačka na slovenské Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Klopačka na Wikimedia Commons
Klopacska

A Klopacska egy ipari műemlék neve Selmecbányán, amely 1861-ben épült. A szó jelentése: "kopogtató". Az épület tornyából ugyanis a bányászok fakalapácsos kopogtatással jelezték a napi műszak kezdetét a bányaváros lakói számára. Ezt a hangjelzést bányásztemetések kísérőjeként is használták. A klopacska mint köznév a lármafa fogalmához áll közel, arra utal, hogy a kopogtatót veszélyhelyzetben is használták. Források muemlekem.hu travelguide.sk Kapcsolódó szócikkek Lármafa
Kolegium Emericanum

Kolegium (Collegium) Emericanum (či jen Emericanum, hovorově též Emerikán) je název budovy a někdejší školy pro římskokatolické duchovní. Renesanční stavba z první poloviny 17. století se nachází na Kapitulské ulici v historickém centru Bratislavy. Historie V roce 1637 se ostřihomským arcibiskupem stal Imrich Lósy (kolem roku 1580 – 1642), pocházející ze západomaďarské obce Nagylózs. Horlivý zastánce protireformace a důsledný pokračovatel duchovního díla arcibiskupa Petra Pázmaně se významnou měrou zasloužil o rozvoj kultury a církevního školství v Horním Uhersku. Z jeho podnětu byl v Bratislavě založen seminář, který ve svém názvu nesl jméno svého zakladatele – Collegium Emericanum. Zasvěcený byl arcibiskupově osobnímu patronovi svatému Emerichovi. Posláním semináře bylo vzdělávání a příprava laických kněží ostřihomské arcidiecéze na své duchovní povolání. Studium na kolegiu absolvovalo více významnýh kulturních představitelů, např. básník Ján Hollý či pozdější ostřihomský arcibiskup Alexander Rudnay. Budova školy byla postavena v renesančním slohu v letech 1641–1642 na místě někdejšího středověkého domu. Vypracováním projektu pověřil římského jezuitského architekta Giacoma Ravu a jeho syna Giovanniho. Třípatrová budova na obdélníkovém půdorysu se svým jednoduchým průčelím otevírá do Kapitulské ulice. Budova je bez výraznějších architektonických či ozdobných prvků. Z architektonického hlediska zaujme především mohutný portál vpravo. V horní části je ozdoben plastickým biskupským erbem arcibiskupa Imricha Lósyho. Pod vodorovnou portálovou římsou je výrazný nápis s datováním: SEMINARIVM S. EMERICI DVCIS MDCXLI (Seminár svätého Imricha kniežaťa 1641)). Nároží budovy zdobí bosáž. Budova Kolegia je významnou památkou nejen z architektonického hlediska, ale také jako důležitý svědek duchovně-uměleckého rozvoje Bratislavy v 17. století. Spolu s nedaleko stojící katedrálou svatého Martina, budovou Římskokatolické cyrilometodějské bohoslovecké fakulty a přes ulici ležícím jezuitskou kolejí tvoří soubor významných památek duchovního charakteru historického centra Bratislavy. Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Kolégium Emericanum na slovenské Wikipedii. Literatura J. Oršulová, Heraldické památky Bratislavy, Albert Marenčin Vydavateľstvo PT, Bratislava, 2007, ISBN 978-80-89218-64-6 Pamětníci historie - dostupné online Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kolegium Emericanum na Wikimedia Commons
Kostel svatého Ducha (Žehra)

Kostel svatého Ducha je pozdně románská sakrální stavba z druhé poloviny 13. století nacházející se v obci Žehra v okrese Spišská Nová Ves v Košickém kraji. Historie vzniku Stavba kostela, patřícího k typickým stavbám přechodného, pozdně románského období, probíhala v letech 1245–1275. Zpočátku měl rovné stropy. Presbytář dostal klenbu asi v polovině 14. století, loď asi v roce 1380, přičemž klenba se zachytila o střední sloup. Takto vznikl dvojlodní kostel. Věž má typická okénka přechodného slohu. Její charakteristickou cibulovitou dřevěnou kopuli dostavěli v roce 1769. Popis Nejvzácnější památky v kostele představují nástěnné malby, tvořící ucelený ikonografický cyklus. Je jimi pokryt celý presbytář, vítězný oblouk i celá severní stěna. Nejstarší malby vznikly na konci 13. století, případně v 14. století. Umělecky nejhodnotnější je výmalba presbytáře. Jsou zde umístěny medailony s bustami proroků jako předchůdců křesťanství a uherských králů sv. Štěpána a Ladislava. Na klenbě jsou čtyři výjevy připomínající byzantské ikony: Trojice vyobrazena jako jeden člověk s třemi hlavami, Abrahamovo lůno, Kristus v Mandorle a Madona s dítětem. Střední, hlavní část stěn, obsahuje Pašijový cyklus šesti obrazů. Malby mají vysokou uměleckou hodnotu a prozrazují mistra, který vycházel z italského malířství, ale znal i prvky byzantské. Cyklus začíná Poslední večeří, následuje Jidášův polibek jako symbol zrady, na zadní stěně Kristus před Pilátem a Bičování, na pravé stěně Ukřižování a Snímání z kříže. Uprostřed přední stěny je malý výjev Bolestný Kristus. Pozornost si zaslouží i malby Korunování Panny Marie, Zvěstování a protimorových světců Kosmy a Damiána. Výmalba severní stěny kostela vznikla v druhé polovině 15. století, podobně i Poslední soud ve vítězném oblouku. Na vrchu mezi klenbami jsou obrazy Smrt Panny Marie a Korunování Panny Marie. Střední část vyplňuje cyklus s ladislavovskou legendou. V roce 1954 se našly dvě starší malby vysoké umělecké a ikonografické hodnoty asi z roku 1420. Jsou to Pieta a Živý kříž. Bohatý na symboliku je Živý kříž sestávající ze dvou částí. První představuje Synagogu, tj. Starý zákon, druhá Ekléziu, tj. Nový zákon. Vzácné je i zařízení kostela. Kamenná křtitelnice pochází z 13. století. Oltáře a kazatelna pocházejí z poloviny 17. století, ale jejich součástí jsou i části mnohem starší. Na bočním oltáři Panny Marie z roku 1663 je gotická oltářní skříň z roku 1510 se sochami ze začátku 15. století. Na oltáři sv. Mikuláše je skříň a socha z roku 1510. Součást kulturního dědictví Kostel Sv. Ducha byl pro svůj historický a umělecký přínos zapsán v roce 1985 do seznamu národních kulturních památek. Jeho vklad do celosvětových kulturních dějin potvrdilo v roce 1993 i zapsání do Seznamu světového kulturního dědictví UNESCO jako součást souboru Levoča, Spišský hrad a památky okolí. Odkazy Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Kostol Ducha Svätého (Žehra) na slovenské Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu kostel svatého Ducha na Wikimedia Commons Kostel sv. Ducha na stránce obce Žehra Zápis kostela do seznamu UNESCO Kostel Ducha Svatého v Žehře
Kościół Ducha Świętego w Żehrze

Kościół Ducha Świętego (słow. Kostol Ducha Svätého) – świątynia znajdująca się we wsi Žehra w powiecie Nowa Wieś Spiska w Kraju koszyckim na Słowacji. Opis architektoniczny Kościół wzniesiony został w drugiej połowie XIII wieku ze spiskiego trawertynu. Łączy w sobie cechy sztuki romańskiej i gotyckiej. Jego znakiem rozpoznawczym są unikalne gotyckie malowidła ścienne. Świątynia jest jednym z dwunawowych kościołów spiskich. W 1245 roku prepozyt spiski Matej udzielił zgody na budowę kościoła z systemem umocnień. Trwała ona 30 lat (1245-1275). W późniejszym czasie dobudowano wieżę z kopułą w kształcie cebuli, a nawa kościoła otrzymała sklepienie podtrzymywane na środkowym filarze. W XIV i XV wieku ściany świątyni ozdobiono malowidłami ściennymi. W jej wnętrzu znajdują się freski, które pokrywają całe prezbiterium, łuk triumfalny i ścianę północną. Ponadto w kościele znajduje się XIII-wieczna kamienna chrzcielnica. W XVII wieku kościół posiadał barokowe wyposażenie. Jest wpisany na listę Narodowych Zabytków Kultury Słowacji, a od 1993 roku jest wpisany na listę UNESCO jako część Lewoczy, Zamku Spiskiego i okolicznych zabytków. Przypisy
Kostel Nejsvětější Trojice (Bánovce nad Bebravou)

Kostel Nejsvětější Trojice na dnešním náměstí Ľudovíta Štúra v Bánovcích nad Bebravou vznikl v pozdějším období po postavení kostela sv. Mikuláše Biskupa, v souvislosti s postupným rozšiřováním města směrem k řece Bebravě. Původní kostel byl zbořen v roce 1799. Byl patronátní kostelem Ilešháziů. Historie Kostel Nejsvětější Trojice v minulosti utrpěl několikrát škody způsobené požáry, ale pokaždé byl obnoven. To by svědčilo o tom, že stál již v 17. století, možná i dříve. Orientace původního kostela je nejasná. Hlavní přední dveře totiž vedly zepředu ze severní strany, dokud boční dveře byly umístěny na západní straně. To by naznačovalo severojižní orientaci, v baroku celkem běžnou. Kostel byl poměrně úzký, postavený byl z kamene a zaklenut. Nad hlavním vchodem byl umístěn zděný chór s varhanami. Byly zde také kovové tympány (bubny), tři klarinety, tři waldhorny (trubky) a troje housle. Po bocích lodě byly dva boční zděné chóry. Pod kostelem byly dvě krypty a uvnitř měl kostel tři oltáře. Nejstarší byl oltář Blahoslavené Panny Marie na evangelické straně kostela. Inventář bohoslužebného náčiní byl bohatý. Nový kostel Nejsvětější Trojice byl postaven v roce 1803 v klasicistním slohu na místě staršího svatostánku, zasvěceného také Nejsvětější trojici. Byl vysvěcen 1. října 1803 kanovníkem Antonem Ďatelem a konsekrovaný 8. července 1804 nitranským biskupem F X. Fuchsem. Potvrzuje to latinský nápis DEO VNITRINO HABITACVLVM ISTHOC EX STRVXIT VNITA PIETAS (Jednotná zbožnost postavila tento příbytek Trojjedinému Bohu) na průčelí, objevený při rekonstrukci v 70. letech 20. století, oznamující zasvěcení kostela a sloužící také jako chronogram), udávající začátek stavby kostela. Při poslední opravě kostela v polovině 90. let 20. století byl nahrazen dalším latinským nápisem v podobě DEO VNITRINO HABITACVLVM ST. HOC EXSTRVXERVNT EX PIETATE (Trojjedinému Bohu tento svatý příbytek postavili ze zbožnosti). Nový kostel Nejsvětější Trojice byl postaven především z příspěvků župních a církevních hodnostářů. V roce 1929 byl pro kostel získán dřevěný Betlém, dílo řezbáře B. Reka z Kutné Hory. Před hlavním vstupem do kostela stojí kamenný kříž s ukřižovaným Kristem na čtyřbokém podstavci umístěném na třístupňové podnoži. Odkazy Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Kostol Najsvätejšej Trojice (Bánovce nad Bebravou) na slovenské Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kostel Nejsvětější Trojice na Wikimedia Commons
Kostel Nejsvětější Trojice (Trnava)

Kostel Nejsvětější Trojice v Trnavě je jezuitský kostel v Trnavě na Slovensku. Historie Kostel sloužil původně řeholi trinitářů, kteří se v Trnavě usadili v roce 1712. Vysvěcen byl v roce 1729 kanovníkem Janem Okoličánym. Po zrušení řehole připadl kostel a klášter jezuitům, kteří ho opravili v roce 1875. Jednolodní stavba má lunetovou klenbu, dosedající na mohutné pilastry vytvářející mělké boční kaple. Výzdobě dominuje obraz zakladatelů řehole trinitářů na hlavním oltáři od malíře Franze Anotna Maulbertsche z roku 1778. Odkazy Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Kostol Najsvätejšej Trojice (Trnava) na slovenské Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kostel Nejsvětější Trojice na Wikimedia Commons
Kościół Najświętszej Trójcy w Trnawie

Kościół Najświętszej Trójcy (słow. Kostol Najsvätejšej Trojice) – kościół parafialny wyznania rzymskokatolickiego w Trnawie. Znajduje się na północ od Rynku, przy ul. Štefánikovej 45. Od 1963 r. chroniony jako pomnik kultury (słow. Kultúrna pamiatka). Historia Powstał jako świątynia zakonu trynitarzy (Zakonu Trójcy Przenajświętszej – stąd i wezwanie kościoła), którzy sprowadzili się do Trnawy w 1712 r. Jego budowa, podobnie jak budowa klasztoru, rozpoczęła się w 1710 r. Trwała długo, posuwając się do przodu głównie dzięki pomocy finansowej kanonika ostrzyhomskiego, a następnie biskupa, Jánosa Okolicsányi'ego (1676-1736). Kościół został poświęcony przez niego dopiero w 1729 r. Po rozwiązaniu zakonu trynitarzy przez cesarza Józefa II w 1782 r. kościół zmieniał właścicieli. W 1835 r. objął go zakon jezuitów, którzy w roku 1875 przeprowadzili jego remont. Charakterystyka Kościół jest murowany, jednonawowy, przeważającym stylem jest barok. Dwie masywne, kwadratowe wieże równej wysokości, z pilastrami na narożnikach, wtopione są we front budowli, który z kolei masywne gzymsy dzielą na trzy wysokie kondygnacje. W obszarach wież gzymsy wieńczące drugą kondygnację nadbudowane są niskimi tympanonami. Nad portalem wejściowym znajduje się herb donatora, Jánosa Okolicsányi'ego. Umieszczony pod nim chronostych, szyfrujący datę roczną „1734” wskazuje, że prace wykończeniowe przy kościele trwały jeszcze długo po jego poświęceniu. Wieże zwieńczone są cebulastymi hełmami z latarniami. Prezbiterium płytkie, jednoprzęsłowe, zamknięte jest prostokątnie. Nawa nakryta jest sklepieniem kolebkowym, spływającym po obu stronach na rozbudowane gzymsy, podparte szerokimi pilastrami, które wydzielają w ścianach nawy płytkie wnęki kaplicowe. Całą ścianę szczytową prezbiterium wypełnia barokowy ołtarz główny z bogatym wypełnieniem rzeźbiarskim. Najcenniejszym elementem wyposażenia jest obraz, wypełniający centralną część ołtarza, przedstawiający założycieli reguły trynitarzy, świętych Jana z Mathy i Feliksa z Valois. Jego autorem jest znany malarz austriacki Franz A. Maulbertsch. W zwieńczeniu ołtarza, nad obrazem, powtórzony jest herb Okolicsányich. Po południowej stronie nawy, na ołtarzu Panny Marii, w szklanym relikwiarzu znajdują się szczątki dwóch „męczenników koszyckich”, księży Melchiora Grodzieckiego i Stefana Pongracza, ogłoszonych świętymi w 1995 r. przez Jana Pawła II. W roku 1900 do kościoła (po prawej stronie, patrząc od frontu) została dobudowana kaplica p.w. świętego Józefa. Trójnawowa, dwuprzęsłowa konstrukcja halowa, z bardzo płytkim prezbiterium zamkniętym prostokątnie, nawy nakryte sklepieniami kolebkowymi. Kaplica wyróżnia się bardzo bogatą dekoracją malarską ścian i sklepień z motywami figuralnymi i roślinnymi. Ołtarz główny bogato zdobiony licznymi detalami rzeźbiarskimi. Przypisy Bibliografia Klára Ondrušova, Marta Tomovičova: Trnava. Historicke pamiatky, wyd. Mesto Trnava, Trnava 2010;
Kostel Nejsvětější Trojice (Varín)

Kostel Nejsvětější Trojice je římskokatolický chrám, nacházející se v obci Varín v okrese Žilina. Farnost patří do žilinské diecéze. Dějiny Dějiny Kostela Nejsvětější Trojice se začínají psát v roce 1200, kdy byla vybudována fara s kaplí, která byla zasvěcena sv. Kříži. Nicméně v dalších církevních dokumentech z roku 1233 se už vzpomíná nově postavený kostel, který byl zasvěcen Panně Marii. Důkazem tohoto je i obecní znak z roku 1416, kde se nachází Panna Marie s dítětem. Součástí Varinské farnosti byly až do 17. století tyto obce: Terchová, Belá, Lysica, Lutiše, Vadičov Riečnica, Stráža, Dolní Tižina, Gbeľany, Nededza, Krasňany, Nezbudská Lúčka, Kotrčiná Lúčka, Teplička nad Váhom a Zástranie. V druhé polovině 16. století se naplno projevila reformace i ve Varinské farnosti. Jelikož rodina Pongráczova přešla na stranu reformace, i poddaní museli přijmout náboženství zeměpána. V 17. století protestanti přestavěli kostel a doplnili ho klenbami a Emporou, jak to bylo typické v evangelickém stylu. Po smrti palatina Turzu se zeměpáni začali vracet zpět ke katolické víře, od roku 1673 byl Varinský kostel opět katolický. Klasicistní kaple Součástí kostela je klasicistní kaple z roku 1727, kterou vybudovali na náklady patrona kostela Antona Pongráce. V kapli bylo vybudováno mauzoleum, jednolodní prostor. Má rovný závěr, který je zaklenut křížovými hřebínkovými klenbami. Nad portálem je oválná plocha s plastickým erbem rodiny Pongráců, na kterém je vyobrazen trojhran štítu se zuborezom. Oltář Pozdně oltář pochází z roku 1769. Je upevněn přímo na stěně s vysokým reliéfem polychromované dřevořezby Nejsvětější Trojice a Nanebevzetí Panny Marie v oblacích. Křtitelnice Patří mezi nejstarší předměty v kostele. Její spodní část pochází z 13. století a kamenný nástavec je z roku 1580 s vyrytým německým nápisem. Děkanát Varinský děkanát je jeden z deseti, které jsou zřízeny v nově založené Žilinské diecézi. Do děkanátu patří farnosti Varín, Terchová, Belá, Lutiše, Dolná Tižina, Teplička nad Váhom, Strečno, Brodno a Divina. Odkazy Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Kostol Najsvätejšej Trojice (Varín) na slovenské Wikipedii. Externí odkazy Práce Michala Tichého o Kostele Nejsvětější Trojice ve Varíně.
Kostel Nanebevzetí Panny Marie (Zázrivá)

Kostel Nanebevzetí Panny Marie je římskokatolický kostel v Zázrivé. Historie Obec Zázrivá byla do roku 1748 filiální farností farnosti Veličná. Prvním farářem v Zázrivé se stal 10. prosince 1749 Juraj Horanský (1711–1775). První dřevěný kostel v Zázrivé byl postaven v roce 1705. Stál ve čtvrti Centrum na začátku Doliny na vŕšku (dnešní název Kostelce) a později byl rozebrán a prodán do Žaškova. Na jeho místě byl v roce 1720 postaven zděný kostel. V roce 1796 byl postaven barokní kostel – starý kostel na hřbitově, zasvěcený Všem svatým, který byl v roce 1934 zničen požárem. Fara byla postavena v roce 1748. Nynější kostel Nanebevzetí Panny Marie nechal v roce 1928 postavit tehdejší farář a děkan Ján Briššák (1. dubna 1866 – 2. ledna 1928), který byl tehdy farářem v Zázrivé. Pocházel z Rabče a dokončení stavby se nedožil. Dokončena byla v roce 1933. Kostel byl vysvěcen na svátek Nanebevzetí Panny Marie 15. srpna 1934 za působení kněží Kočiše a kaplana Balary. Kostel je postaven v moderním stylu se zachovanými liniemi románského slohu. Byl vybaven varhanami, v té době největšími na Oravě, které byly dovezeny z Tyrolska. Ve věži kostela jsou dva větší zvony a jeden menší. Největší zvon nese jméno "Štěpán". Kostel zaplatil Oravský komposesorát, který měl patronátní právo k dalšímu sedmnácti farnostem na Oravě. Kostel byl poprvé vymalován v roce 1968 za správce Albína Seňaji. Z Čech byly zakoupeny dva boční oltáře (dnes z nich existují jen části). Později byly provedeny další úpravy, například nové osvětlení, kompletní nová elektroinstalace a nová měděná krytina. Dne 11. srpna 1996 kostel a obec uskutečnily oslavu 440. výročí první písemné zmínky o obci a 200. výročí postavení starého kostela, při které byly představeny znak, vlajka a pečeť obce a bylo uskutečněno jejich posvěcení při slavnostní mši svaté, kterou celebroval spišský diecézní biskup František Tondra za účasti prezidenta Slovenské republiky Michala Kováče a kněží, kteří v minulosti v Zázrivé působili. Odkazy Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Kostol Nanebovzatia Panny Márie (Zázrivá) na slovenské Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu kostel Nanebevzatí Panny Marie na Wikimedia Commons
Kostel Navštívení Panny Marie (Liptovský Hrádok)

Římskokatolický kostel Navštívení Panny Marie v Liptovském Hrádku byl postaven v roce 1790, což dokládá údaj vytesaný v horní části vstupního portálu. Historie Je vystavěný v klasicistním slohu. Hrádečtí věřící před postavením kostela Navštívení Panny Marie chodili na bohoslužby do dřevěné kaple, která stávala v blízkosti Lipové aleje. Na existenci kaple v současnosti upozorňuje zachovaný kamenný kříž z roku 1807. Nedaleko od kříže se nachází podzemní krypta, do které byly v 18. století pohřbíváni lesní úředníci. V roce 1795 dostal kostel nové varhany, protože staré byly zapůjčeny na výpomoc do Ružomberka (tehdejší Rosenberg), kde se tamní varhany stal obětí požáru. 28-skříňový nástroj byl osazen do kostela 7. července 1795. Dnes se z nich zachovala už jen zdobená skříň, protože původní varhany byly roku 1902 odstraněny firmou Rieger a doplněn o nové pneumatické varhany se 14 registry ( opus 896). V kostelní věži se podle kanonické vizitace z 2. a 5. června roku 1825 nacházely původně až čtyři zvony: první byl z roku 1744 (ulil ho Jozef Zechentner), druhý byl z roku 1790 (ulil ho Jan Knobloch z Banské Bystrice) , třetí a čtvrtý ulil František Litman z Banské Bystrice v roce 1804. Dva další zvony (ulité v roce 1799; jeden z nich ulitý F. Litman) se nacházely v dřevěné kapli na nedalekém hřbitově. Během první světové války bylo pět zvonů zrekvírovaných. Zachoval se jen jeden zvon z roku 1804, který zhotovil banskobystrický zvonař František Litman. Ve věži se nachází i menší zvon z roku 1796, který byl původně umístěn ve věžičce na sousední budově první lesnické školy. Kostel byl rekonstruován pouze jednou, v letech 1999–2001 panem farářem Štěpánem Pitákem. Farní kněží 1793–1801 Ján Mikulík 1802–1807 ján Sčechovič (Schehovits) 1807–1810 Narcis Bogáň (Bogan) a Hilar Kuhajda 1816–1836 Pavol Vitkaj (Vitkay; od roku 1810 správce fary) 1836–1854 Jakub Keiser 1854 Ján Kiszely 1854–1860 Ján Samuele 1860–1861 Ján Otto 1861–1871 Andrej Kuruc 1871–1872 František Kacinaj 1873–1879 Ján Vnemčák 1879–1889 Jozef Klimčák 1889–1898 Štefan Dörner 1898–1901 Ignác Omaisz 1901–1902 Ján Kropáč 1902–1921 Béla Teschler 1921–1922 Andrej Oravec 1922–1924 Jozef Arga 1924–1925 František Nádaškay 1925–1960 František Dula Galerie Odkazy Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Kostol Navštívenia Panny Márie (Liptovský Hrádok) na slovenské Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kostel Navštívení Panny Marie na Wikimedia Commons
Kostel Panny Marie Sedmibolestné (Petržalka)

Kostel Sedmibolestné Panny Marie je římskokatolický kostel v městské části Bratislava-Petržalka na Betliarské ulici č. 3. Patří k novějším stavbám, před jeho posvěcením se mše sloužily v blízkém kulturním domě. Kostel byl postaven z milodarů věřících a arcibiskupského úřadu v Trnavě. Dnes do farnosti patří i několik škol. Okolí Farní areál zahrnuje také hřiště pro míčové hry. K farnosti patří i kaple v nemocnici Svatého Cyrila a Metoděje (Antolská). Kostelík se nachází v okolí pěkné přírody (jezero Veľký Draždiak). Zajímavostí je, že stojí vedle supermarketu. Během výstavby supermarketu se ze stran farníků kostela ozývaly mnohé protesty. Nakonec byla uzavřena dohoda, že daný supermarket bude mít v neděli zavřeno. Historie 15. září 2001 – byla farnost zřízena dekretem Arcibiskupského Úřadu v Trnavě 22. prosinec 2001 – posvěcení kostela 18. duben 2002 – začaly se sloužit dětské sv. mše 29. duben 2002 – začaly se sloužit mládežnické sv. mše 1. červenec 2002 – byla zřízena na farním úřadě křesťanská psychologická poradna 28. červenec 2002 – posvěcení zvonů Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Kostol Sedembolestnej Panny Márie (Petržalka) na slovenské Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kostel Panny Marie Sedmibolestné na Wikimedia Commons Www.faraluky.sk farní stránka