NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Dolný Hričov

Dolný Hričov (Hungarian: Alsóricsó) is a village and municipality in Žilina District in the Žilina Region of northern Slovakia. History In historical records the village was first mentioned in 1208. Geography The municipality lies at an altitude of 356 metres (1,168 ft) and covers an area of 12.45 km2 (4.81 sq mi) (2025). Climate Population It has a population of 1704 people (31 December 2025). Ethnicity In year 2021 was 1651 people by ethnicity 1593 as Slovak, 56 as Not found out, 10 as Other, 8 as Czech, 6 as Russian, 2 as Rusyn, 2 as German, 1 as Romani and 1 as English. Note on population: The difference values of population numbers in the table "Population statistic" and in the sections "Ethnicity" & "Religion" is caused by the use of various statistical methods. Religion In year 2021 was 1651 people by religion 1336 from Roman Catholic Church, 215 from None, 54 from Not found out, 16 from Evangelical Church, 6 from Other and not ascertained christian church, 6 from Greek Catholic Church, 5 from Christian Congregations in Slovakia, 5 from Ad hoc movements, 3 from Buddhism, 2 from Eastern Orthodox Church, 1 from Jewish community, 1 from Jehovah's Witnesses and 1 from Other. Genealogical resources The records for genealogical research are available at the state archive "Statny Archiv in Bytca, Slovakia" Roman Catholic church records (births/marriages/deaths): 1690-1952 (parish A) See also List of municipalities and towns in Slovakia References External links Surnames of living people in Dolny Hricov
Dolný Hričov

Dolný Hričov es un municipio del distrito de Žilina en la región de Žilina, Eslovaquia, con una población estimada a final del año 2025 de 1704 habitantes.​ Se encuentra ubicado al oeste de la región, cerca del curso alto del río Váh (cuenca hidrográfica del Danubio) y de la frontera con la región de Trenčín.​ Demografía Referencias Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Dolný Hričov.
Dolný Hričov

Dolný Hričov jest selo u Okrugu Žilina u Slovačkoj. Godine 2025. imalo je 1704 stanovnika i površinu 12,45 km2. Stanovništvo Etnička pripadnost Pri popisu stanovništva 2021. godine stanovništvo se moglo izjasniti pripadnicima jedne ili dviju narodnosti. Od 1651 stanovnika bilo ih je tako 1593 slovačke, 56 neutvrđene, 10 inih, 8 češke, 6 ruske, 2 rusinske, 2 njemačke, 1 romske i 1 engleske narodnosti. Religija Pri popisu stanovništva 2021. godine 1651 stanovnika izjavilo je sljedeće vjerske pripadnosti: 1336 Rimokatolička Crkva, 215 bez vjerske pripadnosti, 54 neutvrđeno, 16 Evangelistička Crkva, 6 ostale i neprecizno određene kršćanske crkve, 6 Grkokatolička Crkva, 5 Kršćanski zborovi u Slovačkoj, 5 ad hoc pokreti, 3 Budizam, 2 Pravoslavna Crkva, 1 Židovi, 1 Jehovini svjedoci i 1 razno. Izvori
Alsóricsó

Alsóricsó (1899-ig Alsó-Hricsó, szlovákul Dolný Hričov) község Szlovákiában, a Zsolnai kerületben, a Zsolnai járásban. Fekvése Zsolnától 8 km-re nyugatra, a Biccsei-völgyben fekszik, Felsőricsó közelében. Története Ricsó már 1208-ban „Rizoi” alakban szerepel oklevélben. Alsóricsó falut 1282-ben „Inferior Hericou” néven említik először, a közeli Ricsó várának szolgálófalujaként keletkezett a 13. század közepén. Kezdetben egyházi, majd királyi birtok, később a nagybiccsei uradalommal együtt Eszterházy Antal a birtokosa. 1598-ban 30 adózó portája volt. A 18. század elején a ricsói vár leégett. 1720-ban 20 adóegység volt a településen. 1784-ben 81 házában 98 családban 547 lakos élt. A 18. század végén Vályi András így ír róla: „Alsó, Felső, és Podhrágy Hricsó. Tót faluk Trentsén Várm. földes Urok H. Eszterházy Uraság, lakosaik katolikusok, fekszenek Vág vize mellett, Zolnához 1 mértföldnyire, Podhrágynak szomszédságában, földgyeik a’ síkon termékenyek, legelőjök jó, fájok van elég, piatzozások közel.” 1828-ban 70 háza és 637 lakosa volt. 1831-ben a falut súlyos kolerajárvány pusztította. Fényes Elek 1851-ben kiadott geográfiai szótárában így ír a faluról: „Hrissó (Alsó), tót falu, Trencsén vmegyében, a Vágh bal partján. Lakja 626 kath. Van kath. paroch. temploma, és egy nagy vendégfogadója a Sziléziába vivő országutban. F. u. h. Eszterházy. Ut. p. Zsolna.” A trianoni békéig Trencsén vármegye Vágbesztercei járásához tartozott. 1921-ben egy tűzvészben a falu fele leégett. Népessége 1910-ben 590, túlnyomórészt szlovák anyanyelvű lakosa volt. 2001-ben 1454 lakosából 1440 szlovák volt. 2011-ben 1516 lakosából 1453 szlovák volt. 2021-ben 1651 lakosából 1591 (+2) szlovák, 1 cigány, 1 (+1) ruszin, 7 (+9) egyéb és 51 ismeretlen nemzetiségű volt. Neves személyek Itt szolgált Krajcsik János (1804-1890) választott püspök, kanonok, országgyűlési képviselő, egyházjogász. Nevezetességei Legrégibb fennmaradt épülete a 13.-14. században épített Mihály arkangyal tiszteletére szentelt római katolikus templom. 1820-ban mellékhajóval bővítették. Kastélyát 1566-ban építették, ma kulturális célokat szolgál. Határában egy bizarr sziklaalakzat, a ricsói tű található. Jegyzetek További információk Községinfó Alsóricsó Szlovákia térképén Travel-to-zilina Matusovo-kralostvo.sk E-obce.sk Archiválva 2008. január 18-i dátummal a Wayback Machine-ben
Dolný Hričov

Dolný Hričov – wieś (obec) na Słowacji położona w kraju żylińskim, w okręgu Żylina. Pierwsze wzmianki o miejscowości pochodzą z roku 1208. Według danych z dnia 31 grudnia 2016, wieś zamieszkiwało 1569 osób, w tym 808 kobiet i 761 mężczyzn. W 2001 roku rozkład populacji względem narodowości i przynależności etnicznej wyglądał następująco: Słowacy – 99,04% Czesi – 0,62% Ukraińcy – 0,07% Przypisy
Dolný Hričov

Dolný Hričov este o comună slovacă, aflată în districtul Žilina din regiunea Žilina, pe malul râului Váh. Localitatea se află la altitudinea de 316 m deasupra n.m., se întinde pe o suprafață de 12,45 km2 și în 2017 număra 1.610 locuitori. Istoric Localitatea Dolný Hričov este atestată documentar din 1208. Demografie Note Legături externe Site web oficial Materiale media legate de Dolný Hričov la Wikimedia Commons
Долни Хричов

Долни Хричов (слч. Dolný Hričov) насељено је мјесто са административним статусом сеоске општине (слч. obec) у округу Жилина, у Жилинском крају, Словачка Република. Становништво Према подацима о броју становника из 2025. године насеље је имало 1704 становника. Етничка припадност Према попису из 2021. у насељу је живело 1651 људи, од чега су по етничкој припадности изјаснили: 1593 као Словац, 56 као непознато, 10 као различите, 8 као Чех, 6 као Рус, 2 као Русин, 2 као Нијемац, 1 као Ром и 1 као Енглезaи. Религија У години 2021. је било 1651 људи по вероисповести: 1336 Латинска црква, 215 Без верске припадности, 54 Неоткривено, 16 Словачка евангеличка црква аугзбуршке вероисповести, 6 Друге и неодређене хришћанске цркве, 6 Гркокатолицизам, 5 Хришћанске цркве у Словачкој, 5 Ад хок покрети, 3 Будизам, 2 Православна црква, 1 Јевреји, 1 Јеховини сведоци и 1 Друго. Референце Спољашње везе Званични веб-сајт (језик: словачки) Крајеви и окрузи у Словачкој Архивирано на веб-сајту Wayback Machine (8. фебруар 2010) (језик: словачки)
Долни Грічов

Долни Грічов (словац. Dolný Hričov) — село, громада округу Жиліна, Жилінський край, регіон Горне Поважіє. Кадастрова площа громади — 12,45 км². Населення 1618 осіб (станом на 31 грудня 2017 року). Географія Протікає Завадський потік. Історія Долни Грічов згадується 1208 року. Населення Примітки Посилання www.dolnyhricov.sk — офіційний сайт громади Dolný Hričov - …. e-obce.sk (словац.). :
Starý most

Starý most (direkte oversat Gamle bro, tidligere Most Červenej armády, dvs. Røde Hær-broen,Štefánikov most,Ferenc József híd og Franz Josef brücke) er en 460 m lang bro, den ældste stadig eksisterende bro over Donau, i Bratislava, Slovakiet. Broen inkluderer en træsti for fodgængere, en tosporsvej og jernbanespor som ikke bruges i dag. Eksterne links Structurae-databasen (engelsk) dbridges.fw.hu Arkiveret 10. oktober 2006 hos Wayback Machine (ungarsk)
Starý most

Starý most (English: Old Bridge) is a bridge over the river Danube in Bratislava, Slovakia. The bridge was built as part of a railway project initiated by Hungarian retired general Gusztáv Dunst. Before its reconstruction, the 460-meter-long (1,510 ft) bridge included a wooden pathway for pedestrians, a two-lane road, and a railway track, connecting the historic old city of Bratislava with the newer region Petržalka. The bridge was closed for cars in 2009 and for buses on 14 May 2010. On 2 December 2013 it was also closed for pedestrian and bicycle traffic as deconstruction of the old bridge began. At the time of its closure it was the oldest standing bridge in Bratislava. As of December 2015, the bridge was replaced by a new one for pedestrians, cyclists and trams, as part of new tram track to Petržalka. At various times in the past, the bridge was called Most Červenej armády (i.e. Red Army Bridge), Štefánikov most, Ferenc József híd and Franz Josef Brücke. History Aside from short-lived wooden bridges before the 19th century, which were often damaged or destroyed by floods and frost, the first bridge in Pozsony (today's Bratislava) was a pontoon bridge, which was built in 1825, standing somewhere around Koronázási domb tér or Krönungshügel platz (today's Ľudovít Štúr Square). It lasted until 1891, when a new steel bridge called Ferenc József híd or Franz Josephs Brücke (Franz Joseph Bridge), was opened, which was part of the railroad track Pozsony-Szombathely. It was built by Gábor Baross' order. During the First Czechoslovak Republic (1918 - 1938) it was called Štefánikov most (Štefánik Bridge). During World War II the steel part of the bridge was destroyed, but the stone pillars survived. After the occupation of Bratislava from the collaborationist Slovak Republic by Soviet troops in 1945, the Red Army and German prisoners-of-war rebuilt the bridge. It was later used by the Soviet Army and the Hungarian People’s Army to invade Czechoslovakia during the Prague Spring of 1968. Soviet soldiers killed five Comenius University students attempting to resist the invasion. In 1972, after Most SNP (lit. Slovak National Uprising Bridge) was opened, it was Old Bridge renamed to Red Army Bridge, in honour of Soviet troops that liberated the city. Car-free future On January 1, 2009 the city of Bratislava closed the bridge to motor vehicles except buses because of problems with statics and on May 15, 2010 also for buses, pedestrians and cyclists. The bridge was reopened to cyclists and pedestrians a few months later after the road for cars was removed and remained open until 08:00 on 2 December 2013 when it was closed for all traffic again due to its deconstruction which started in late November 2013. As of December 2015, the bridge was replaced by a new one for pedestrians, cyclists and trams, as part of new tram track to Petržalka. Gallery References http://www.mostynaslovensku.sk/en External links Old Danube Bridge in Bratislava at Structurae
Vieux pont (Bratislava)

Le Vieux pont (en slovaque Starý most) aussi Červenej armády [Pont de l'Armée rouge]) est le plus vieux pont encore en fonction sur le Danube à Bratislava en Slovaquie. Description Il s'agit d'un pont en treillis voûtés à cinq piles. Les piliers sont conçus en maçonnerie en pierre naturelle. Le pont compte un total de six travées (32,3 m + 106,7 m + 137,2 m + 75,6 m + 75,9 m + 32,2 m). Le pont du Danube, long de 465 mètres, comporte des deux côtés des voies piétonnes et cyclables, ainsi que deux voies de chemin de fer à quatre rails (1000 mm/1435 mm) dédiées à une ligne du tramway de Bratislava vers le quartier sud de Petržalka (Audorf ou Engerau). Des deux côtés au-dessus de deux piliers, se trouvent des plates-formes d'observation. Unique pont sur le Danube à Bratislava, le ne peut pas être utilisé pour la circulation automobile. Gravement détruit à la fin de la Seconde Guerre mondiale. Un dispositif de pont de Roth-Waagner a été utilisé pour la reconstruction temporaire car seules 3 travées d'origine étaient encore utilisables. Les travées originales restantes sont remplacées en 1985. Notes et références Liens externes Ressource relative à l'architecture : Structurae Portail des ponts Portail de Bratislava
Starý most

Starý most (Stary Most) – najstarszy istniejący od XIX do XXI wieku most w Bratysławie. Historia Pierwszym stałym mostem w Bratysławie, oprócz krótko istniejącego mostu w XV wieku i kilku późniejszych drewnianych, był most pontonowy postawiony na Dunaju w 1825 r. Znajdował się on przy dzisiejszym Placu Ľ. Štúra (słow. Námestie Ľ. Štúra). Stary Most wybudowano w latach 1889–1890, a uroczystego otwarcia dokonał cesarz i król Franciszek Józef I 1 stycznia 1891. Do roku 1918, kiedy Bratysława należała do Węgier, most nosił imię Franciszka Józefa (słow. Most Františka Jozefa, niem. Franz Josephs Brücke, węg. Ferenc József híd). Zaraz po I wojnie światowej zmieniono nazwę na neutralny Most Dunajski (Donaubrücke, Duna híd), a przez większość istnienia I Republiki Czechosłowackiej i niepodległego państwa słowackiego nazywał się Štefánikov most, na cześć słowackiego polityka Milana Štefánika. Pod koniec II wojny światowej został zniszczony w czasie bombardowania; odbudowała go Armia Czerwona (oraz niemieccy jeńcy wojenni) i w okresie rządów komunistycznych nosił on miano Mostu Armii Czerwonej (Most Červenej armády). Po 1989 nadano mu nową, neutralną nazwę Starego Mostu. Most miał 460 metrów długości, był konstrukcji żelaznej i umieszczono go na kamiennych filarach. Znajdował się na nim chodnik dla pieszych, dwa pasy drogi (jeden w każdą stronę) oraz jedna nitka torów kolejowych, która jednak od 1985 nie była używana. Jako pierwsze kursowały tam pociągi z ówczesnego Pressburga do Szombathely (linię otwarto w tym samym roku co Stary Most). Później kursował tam pociąg elektryczny (właściwie tramwaj międzymiejski) pomiędzy Wiedniem a Pressburgiem (Pressburger Bahn). Demontaż mostu Most, wybudowany jako konstrukcja tymczasowa, przetrwał kilkadziesiąt lat i w pierwszej dekadzie XXI wieku był w coraz gorszym stanie technicznym. W 2008 zawieszono na nim ruch samochodów, a w 2010 zamknięto go również dla komunikacji miejskiej oraz dla pieszych i rowerzystów. Dla tych ostatnich przywrócono ruch na moście w 2011, jednak 2 grudnia 2013 został całkowicie zamknięty i rozpoczęto jego rozbiórkę (choć początkowo planowano go wpisać w całości na listę zabytków), która zakończyła się wiosną następnego roku. Obecnie Nowy most otworzono dla ruchu pieszego i rowerowego 19 maja 2016. Ruch tramwajowy uruchomiono 8 lipca 2016 roku. Przypisy
Старый мост (Братислава)

Старый мост (словац. Starý most) — старейший из ныне существующих мостов через Дунай в Братиславе, Словакия. До открытия в 1972 году моста СНП это был единственный мост через Дунай в Братиславе. Название Первый постоянный мост, построенный в 1889—1890 гг., был назван в честь императора Австрии и короля Венгрии Франца Иосифа I. Во времена первой Чехословацкой республики мост был переименован в Штефаников мост в честь видного деятеля словацкого национального движения Милана Растислава Штефаника. Восстановленная в 1945 году переправа получила название мост Красной Армии. Существующее название мост получил в 1990 году. История Если не считать моста, который просуществовал недолгое время в XV веке, первым мостом в Братиславе был понтонный мост, сооружённый в 1825 году, который находился у современной площади Людовита Штура. Он был построен потому, что деревянные мосты не могли сопротивляться постоянным повреждениям плывущим льдом. Понтонный мост просуществовал до 1891 года. В 1889—1890 гг. был построен постоянный металлический ферменный мост. На открытии моста присутствовал император Франц Иосиф I. Мост был совмещенным, по нему совершалось не только пешее и конное, но и железнодорожное движение, так как он находился на железнодорожной ветке Братислава—Сомбатхей, открытой в том же самом году. С 1914 по 1945 гг. по мосту проходила трамвайная линия Братислава — Вена. 3 апреля 1945 года отступающей немецкой армией была разрушена стальная часть моста и повреждена одна опора. Мост был восстановлен советскими войсками. 31 декабря 2008 года мост был закрыт для движения частного автотранспорта с сохранением пешеходного, велосипедного и автобусного движения. 2 декабря 2013 года мост был закрыт на реконструкцию. К сентябрю 2014 года были демонтированы две опоры и старое пролётное строение. В марте 2015 года начался монтаж нового пролётного строения. Открытие моста состоялось 19 мая 2016 года, мост был доступен только для пешеходов и велосипедистов. Трамвайное движение по мосту началось 8 июля 2016 года. Мост металлический шестипролётный, пролёты перекрываются балочными фермами с параллельными поясами. Длина моста составляет 465 м. Ссылки Old Danube Bridge in Bratislava // Structurae (англ.)
Стари мост (Братислава)

Стари мост (енгл. Old Bridge) је мост преко Дунава у Братислави, Словачка. Пре реконструкције, мост је био дугачак 460 метара, заједно са дрвеном стазом за пешаке, путем са две траке и железничком пругом, која повезује историјски стари град Братиславе са новијим регионом Петржалка. Мост је затворен за аутомобиле 2009. године, а за аутобусе 14. маја 2010. Затворен је и 2. децембра 2013. за пешачки и бициклистички саобраћај, јер је започета деконструкција старог моста. У време затварања, био је то најстарији мост у Братислави. Радови су завршени децембра 2015. године. Раније се звао Мост Црвене армије (Most Červenej armády), Штефањиков мост, Мост слободе и Мост Франц Јозеф. Историја Поред краткотрајних дрвених мостова пре 19. века, који су често били оштећени или уништени поплавама и мразом, први мост у Братислави био је понтонски мост, који је саграђен 1825. године. Године 1891, отворен је нови челични мост назван Франц Јозеф, који је био део железничке пруге Братислава — Сомбатхељ. Саграђен је по захтеву Габора Бароса. За време прве чехословачке републике (1918—1938) звали су га Штефањиков мост. Током Другог светског рата челични део моста је уништен, али су камени стубови ,,преживели". Након ослобађања Братиславе од стране совјетских трупа 1945. године, Црвена армија и немачки ратни заробљеници су обновили мост. Будућност без аутомобила Мост је затворен 1. јануара 2009. за моторна возила, осим аутобуса, а 15. маја 2010. и за њих, као и за пешаке и бициклисте. Мост је поново отворен за бициклисте и пешаке неколико месеци касније након уклањања пута за аутомобиле и остао је отворен до осам сати ујутро 2. децембра 2013. када је поново затворен за сав саобраћај због деконструкције која је започела крајем новембра 2013. године. Децембра 2015. мост је реконструисан за пешаке, бициклисте и трамваје, као део нове трамвајске пруге до Петржалке. Галерија Референце Спољашње везе Стари мост у Братислави на веб-сајту Structurae
AQUA Stadium

AQUA Stadion is a multi-use stadium in Turčianske Teplice, Slovakia. It is currently used mostly for football matches and is the home ground of ŠK Aqua Turčianske Teplice. The stadium holds 2,000 people. In the 2006–07 season, the stadium hosted matches of the Slovak Second League with the participation of this team. In 2011, the club was dissolved due to financial problems. Other uses The stadium has also held games for the Slovakia national under-19 football team. References
Štadión Turčianske Teplice

Štadión Turčianske Teplice – stadion piłkarski w mieście Turčianske Teplice, na Słowacji. Obiekt może pomieścić 1500 widzów. Do czasu rozwiązania klubu na początku 2011 roku swoje spotkania rozgrywali na nim piłkarze ŠK Aqua Turčianske Teplice. W sezonie 2006/2007 stadion gościł mecze słowackiej II ligi z udziałem tego zespołu. Na obiekcie odbywały się również m.in. spotkania kobiecych reprezentacji młodzieżowych. Przypisy
Esglésies de fusta dels Carpats eslovacs

Les Esglésies de fusta dels Carpats eslovacs són nou esglésies de fusta construïdes entre el segle xvi i el XVIII en vuit diferents localitzacions d'Eslovàquia. Estan inscrites a la llista del Patrimoni de la Humanitat de la UNESCO des del 2008. S'inclouen dues esglésies catòliques (Hervartov, Tvrdosin), tres protestants (Hronsek, Leštiny, Kežmarok) i tres grecocatòliques (Bodružal, Ruská Bystra, Ladomirová) a més d'un campanar a Hronsek. Localització Referències
Holzkirchen im slowakischen Teil der Karpaten

Unter der Bezeichnung Holzkirchen im slowakischen Teil der Karpaten führt die UNESCO acht slowakische Holzkirchen als Weltkulturerbe. Die Kirchen wurden zwischen dem 16. und 18. Jahrhundert erbaut und gelten dem Welterbekomitee als „gutes Beispiel für eine reiche lokale Tradition religiöser Architektur an der Schnittstelle zwischen westeuropäischer und byzantinischer Kultur“. Ausgezeichnet wurden zwei römisch-katholische Kirchen, drei evangelische Kirchen, auch als Artikularkirchen bekannt, sowie drei griechisch-katholische Kirchen. Neben den acht Welterbestätten existieren in der Slowakei noch etwa 50 weitere Holzkirchen. Weblinks Eintrag auf der Website des Welterbezentrums der UNESCO (englisch und französisch). Holzkirchen in der Slowakei
Iglesias de madera de los Cárpatos

Las Iglesias de madera de la parte eslovaca de los Cárpatos es el nombre con el que la Unesco denomina a un conjunto de nueve iglesias de madera construidas entre el siglo XVI y el XVIII en diferentes localizaciones de Eslovaquia. Se incluyen dos iglesias católicas (Hervartov, Tvrdošín), tres protestantes (Hronsek, Leštiny, Kežmarok) y tres greco-católicas (Bodružal, Ruská Bystrá, Ladomirová) además de un campanario en Hronsek. Fueron declaradas Patrimonio de la Humanidad en 2008.​ Localización Galería Referencias «Iglesias de madera de la parte eslovaca de los Cárpatos». UNESCO World Heritage Centre. Consultado el 30 de septiembre de 2008. Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Iglesias de madera de los Cárpatos. Iglesias de madera de Eslovaquia
Églises en bois de la partie slovaque de la zone des Carpates

Les Églises en bois de la partie slovaque de la zone des Carpates sont un ensemble de huit monuments culturels inscrit à la liste du patrimoine mondial en Slovaquie. De telles églises en bois, matériau localement abondant, sont en fait typiques de la chaîne des Carpates non seulement en Slovaquie mais aussi en Pologne, Ukraine et Roumanie, et ont également été inscrites, mais en ordre dispersé, au patrimoine mondial de l'UNESCO, en 1999 en Roumanie, en 2003 en Pologne et en 2013 en Ukraine et Pologne orientale. Liste Localisation Annexes Articles connexes Pologne : églises en bois de Petite-Pologne, Pologne orientale et Ukraine occidentale : églises en bois de la région des Carpates en Pologne et en Ukraine, Roumanie : églises en bois du Maramureș, Russie : enclos paroissial de Kiji, Finlande : vieille église de Keuruu et vieille église de Petäjävesi, Norvège : stavkirke, Chili : églises de Chiloé, Antarctique : église russe en bois de la Trinité. Liens externes Églises en bois de la partie slovaque de la zone des Carpates sur le site de l’UNESCO Sessions de l'Unesco Portail des Carpates Portail du bois et de la forêt Portail de l’architecture chrétienne Portail du patrimoine mondial Portail de la Slovaquie