NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Zelené pleso Kačacie

Zelené pleso Kačacie je jezero v ledovcovém karovém kotli v Kačací dolině ve Vysokých Tatrách na Slovensku. Má rozlohu 2,5335 ha a je 200 m dlouhé a 170 m široké. Dosahuje maximální hloubky 27 m a objemu 28 236 m³. Leží v nadmořské výšce 1575,4 m. Okolí Je to největší pleso Kačací doliny a nachází se na dně jejího spodního patra na úpatí Gánku. Na východě se o několik desítek metrů dál nachází mnohem menší Kačacie pliesko a dále se pozvolna zvedá sousední Litvorová dolina. Na jihu se Kačacia dolina dále větví a jednotlivé prudké kotliny stoupají k hlavnímu hřebeni Vysokých Tater (od západu na východ postupně Gánok, Rumanov štít, Zlobivá, Popradský Ľadový štít, Batizovský štít, Zadný Gerlachovský štít, Litvorový štít). Na západě se zvedá v několika stupních rameno Kačací veže, který pokračuje na severozápad od plesa Pustými vežami až po Pustou stráž. Na sever se táhne Bielovodská dolina, do které Kačacia dolina ústí pod plesem. Okolí plesa je na jihu a západě kamenité a travnaté. Na východě a severu roste kosodřevina, která mu dává zelenou barvu. Vodní režim Pleso má jeden přítok od západu a tři od jihu. Od západu to jsou postupně potok vznikající jižně od plesa soutokem potoků z Kačacího žľabu a zpod Kačací veže. pravidelně přitékající potok ze Železné kotliny částečně podpovrchový potok ze žlabu pod Východní Železnou bránou. potok vznikající jižně od plesa soutokem potoků z Gerlachovských spádů a z kotliny pod Litvorovým štítem. Výška hladiny v plese je značně proměnlivá. Maxima dosahuje v červnu a červenci a minima od listopadu do února. Rozměry jezera v průběhu času zachycuje tabulka: Z plesa odtéká Zelený potok (také nazývaný Kačací), který zhruba 200 m pod plesem vytváří Hviezdoslavov vodopád. Po soutoku s Litvorovým potokem se jmenuje Biela voda. Přístup Pleso je přístupné pěšky pouze s horským vůdcem v rámci výstupů do sedel Pustá lávka, Východní Železná brána nebo Litvorové sedlo. Zhruba 100 m od plesa prochází modrá turistická značka přístupná veřejnosti v období od 16. června do 31. října. Výstup po ní je možný: ze severu od Lysé poľany a trvá asi 3,5 hodiny, z jihu existují dvě značené přístupové cesty: od Zbojnícke chaty ve Velké Studené dolině přes sedlo Prielom trvá výstup 3 hodiny, Po zelené turistické značce od Sliezského domu ve Velické dolině přes sedlo Poľský hrebeň na modrou turistickou značku a poté po ní trvá výstup rovněž 3 hodiny. Poznámky Literatura Tatry Vysoké, Západné, Belianske : Podrobný turistický atlas. [s.l.]: BB kart, 2005. 144 s. ISBN 83-87873-86-1. (slovensky) BALÁŽ, Erik, a kol. Tatry: příroda. Praha: Baset, 2010. 648 s. ISBN 978-80-7340-114-6. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Zelené pleso Kačacie na Wikimedia Commons (slovensky) Vysoké Tatry info, Zelené pleso Kačacie (polsky) Wielka Encykolpedia Tatranska, Zielony Staw Kaczy
Zelené Kačacie pleso

Zelené Kačacie pleso (auch Zelené pleso Kačacie genannt, offiziell Zelené pleso; deutsch Ententaler Grüner See, ungarisch Kacsavölgyi-Zöld-tó, polnisch Zielony Staw Kaczy oder Kaczy Staw) ist ein Bergsee auf der slowakischen Seite der Hohen Tatra. Er befindet sich im Tal Kačacia dolina (deutsch Entental) im Talsystem der Bielovodská dolina, am nördlichen Fuß des Hauptkamms der Hohen Tatra nordöstlich der Berge Gánok und Rumanov štít und seine Höhe beträgt 1575 m n.m. Seine Fläche liegt bei 25.335 m², er misst 200 × 170 m und seine maximale Tiefe beträgt 2,7 m. Der einzige Abfluss ist der Bach Kačací potok (auch Zelený potok) genannt, einer der Quellflüsse der Biela voda, der unterhalb des Sees durch den Wasserfall Hviezdoslavov vodopád hinabfällt. Der Name weist auf die grüne Färbung des Seewassers hin. Da es in der Tatra mehrere Seen mit dem Namen Zelené pleso gibt, wird die Lage durch das Adjektiv Kačacie (Ententaler, slow. n.) entweder vor oder nach dem Substantiv pleso präzisiert. Eine ähnliche Bedeutung haben die Namen in anderen Sprachen (deutsch, polnisch, ungarisch). Unter polnischem Einfluss entstand der ungenaue slowakische Name Zelené pleso kačie. Im Polnischen gibt es auch den ungenauen Namen Kaczy Staw. Zum Seeufer führt kein offizieller touristischer Wanderweg und der Pfad ist nur für Mitglieder alpiner Vereine oder mit einem Bergführer zugänglich, der See kann jedoch kurz von einem blau markierten Wanderweg von Lysá Poľana zum Sattel Prielom gesehen werden. Literatur Milan Lackovič: Prírodné Krásy Slovenska – Plesá. Hrsg.: DAJAMA. 1. Auflage. Bratislava 2015, ISBN 978-80-8136-049-7, S. 110–111. Weblinks Einzelnachweise
Zielony Staw Kaczy

Zielony Staw Kaczy (słow. Zelené Kačacie pleso, Zelené pleso, niem. Ententaler Grüner See, Grüner See, węg. Zöld-tó, Kacsa-völgyi Zöld-tó) – staw tatrzański położony na wysokości 1575,9 m n.p.m., w Dolinie Kaczej w słowackiej części Tatr Wysokich. Jest typowym jeziorem polodowcowym. Pomiary pracowników TANAP-u wykazują, że ma on 2,58 ha powierzchni, wymiary 200 × 170 m i ok. 4,1 m głębokości. Jest to największy staw Doliny Kaczej, znajduje się u podnóża północnych urwisk Ganku i Rumanowego Szczytu. Z otaczających go gór zsypują się do niego piargi. Poziom wody w jeziorze jest dość zmienny. Wypływa z niego Kaczy Potok, tworzący na skalnym progu 15,0 m wysokości kaskadę zwaną Kaczą Siklawą. W pobliżu znajdują się dwa inne, dużo mniejsze stawy doliny – Mały Kaczy Staw i Jeleni Stawek. Do Zielonego Stawu Kaczego nie prowadzą żadne szlaki turystyczne, więc nie jest on dostępny dla turystów. Nazwa Nazwa stawu pochodzi podobno od dawnej legendy o złotej kaczce. Legenda głosi, że w noc świętojańską na stawie pojawia się złota kaczka i znosi złote jajko. Bibliografia Józef Nyka: Tatry słowackie. Przewodnik. Wyd. II. Latchorzew: Trawers, 1998. ISBN 83-901580-8-6. Zofia, Witold Henryk Paryscy: Wielka encyklopedia tatrzańska, hasło „Zielony Staw Kaczy”. [dostęp 2008-11-24]. Jarosław Januszewski, Grzegorz Głazek, Witold Fedorowicz-Jackowski: Tatry i Podtatrze, atlas satelitarny 1:15 000. Warszawa: GEOSYSTEMS Polska Sp. z o.o., 2005. ISBN 83-909352-2-8.
Starý hrad (Malá Fatra)

Starý hrad či Starhrad (nazývaný také Varínsky hrad, Varín, Warna, Varna, Owar, Owaar nebo Starigrad) je zřícenina hradu na pravém břehu řeky Váh nad Domašínským meandrem, na severozápadním Slovensku. Nedaleko na protějším břehu se nachází rekonstruovaná zřícenina hradu Strečno. Do hradního areálu zasahuje malá část národní přírodní rezervace Starý hrad. Historie Hrad byl postaven na ochranu staré cesty procházející Povážím nedaleko od brodu, kde cesta přecházela z pravého břehu Váhu na levý. Hrad patřil k panství Varín a zpočátku se také tak jmenoval. První písemná zmínka pochází z roku 1267. Dnešní název Starý hrad dostal až po postavení hradu Strečno, které převzalo jeho strážní funkci (poprvé byl v této úloze připomínán roku 1384). Nejstarší částí hradu byl donjon, který vznikl pravděpodobně ještě ve 13. století. Hrad v té době patřil Balassovcům, poté Matúšovi Čákovi a roku 1323 zvolenskému županovi Dončovi. Později ve 14. století se stal královským zbožím a v té době zde byly vystavěny další obytné a hospodářské budovy. Od roku 1443 patřil rodu Pongráců, s výjimkou krátkých období, kdy se dostal do jiných rukou. Pongrácové si v 16. století vybudovali pohodlnější renesanční zámek v nedalekých Krasňanech a Starý hrad opustili. Hrad byl poté obýván pouze posádkou až do 18. století a po opuštění začal chátrat. Hrad svým protáhlým půdorysem sleduje hradní návrší. Na nejvyšším bodě stála nejdříve věž podkovovitého půdorysu a na západ od ní stály budovy na nevelkém nádvoří. Pongrácovci v druhé polovině 15. století doplnili horní hrad o pozdně gotický palác a na východě v předhradí vybudovali budovy pro posádku hradu a další hospodářské budovy, které tvořily součást obranných zařízení hradu. Předhradí uzavíral příkop, pravděpodobně přemostěný dřevěným mostem. Na hradě se dochovaly obvodní zdi v původní disposici. Věž je dochovaná do výše druhého poschodí a na západ od ní jsou patrné zbytky paláce. V předhradí je patrný šíjový příkop a základy hospodářských budov. Místy se dochovaly i otvory původních oken a vstupů i klenuté sklepení. Na paláci se dochoval zbytek gotického arkýře. Ze zříceniny je výhled na Domašínský meandr Váhu. Přístup Zřícenina je přístupná po červeně značené turistické cestě vedoucí od železniční zastávky v obci Nezbudská Lúčka naproti hradu Strečno podél Váhu do Hradské doliny a poté přímo na hrad. Cesta dále pokračuje na hřebeny Krivánské Malé Fatry. Galerie Odkazy Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Starhrad na slovenské Wikipedii. Související články Seznam hradů na Slovensku Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Starý hrad na Wikimedia Commons
Starý hrad

Die Ruinen von Starý hrad (wörtlich „Alte Burg“; auch Starhrad, Varínsky hrad oder Varín, historische Namen Warna, Varna, Owar, Owaar, Starigrad) liegen in der nördlichen Slowakei in der Kleinen Fatra, auf einem hohen Felsen oberhalb des Flusses Waag auf dessen rechter Seite, unweit der Gemeinde Nezbudská Lúčka. Zusammen mit der Burg Strečno ein paar Kilometer flussabwärts schützte Starý hrad den Weg durch den Engpass Domašínsky meander. Geschichte Die Burg wurde errichtet, um einen alten Handelsweg durch das Waagtal zu schützen, unweit einer Furt, an der die Straße vom rechten zum linken Ufer wechselte. Ursprünglich hieß die Burg Varín und wurde so zum ersten Mal 1267 erwähnt, erst nach der Fertigstellung der nahen Burg Strečno erhielt sie den heutigen Namen. Die Anlage gehörte zuerst den Vorfahren des Geschlechts Balassa, später dem Oligarchen Matthäus Csák und im Jahr 1323 dem Sohler Gespan Dancs. Später war die Burg im königlichen Besitz und es wurden in dieser Zeit einige Wohn- und Wirtschaftsgebäude gebaut, neben dem seit dem 13. Jahrhundert bestehenden Turm. Ab 1443 war die Burg mit kürzeren Unterbrechungen Besitz des Geschlechts Pongrácz, das die Burg bis zum 16. Jahrhundert bewohnte, ehe es ein Landschloss im Ort Krasňany errichten ließ. Bis zum 18. Jahrhundert waren noch Wächter auf der Burg stationiert, seither ist die Burg ohne weitere Nutzung verlassen und verfällt. Als Graf Orlok in Friedrich Wilhelm Murnaus Film Nosferatu – Eine Symphonie des Grauens sein Schloss, für dieses diente die Arwaburg als Kulisse, verließ und auf sein nun verfallenes Schloss zurückblickte, wurde Starý hrad als dessen Ruine gezeigt. 2017 wurde die Burgruine zum nationalen Kulturdenkmal der Slowakei erklärt. Heute sind der Umriss, Burgmauer, Überreste des Burgpalas, Fundamente der Wirtschaftsgebäude sowie der Turm etwa bis zur Höhe des zweiten Stockwerks erhalten. Zugang Heute ist die Burgruine durch touristische Wege frei zugänglich. Der leichteste Zugang besteht vom Ort Nezbudská Lúčka und über das Tal Hradské. Weblinks Beschreibung der Burg (slowakisch)
Zamek Starý hrad

Zamek Starý hrad – zamek we wsi Nezbudská Lúčka w północnej Słowacji, w dolinie Wagu u północnych podnóży Małej Fatry, obecnie w ruinie. Ruiny zamku można zwiedzać, prowadzi przez nie główny czerwony szlak turystyczny Małej Fatry, można też do węzła szlaków w Podhradském (po północnej stronie zamku) podejść szlakiem niebieskim. Historia Najstarsze znane źródła o tym zamku pochodzą z 1267 r, wówczas nazywał się on zamkiem Varin (hrad Varin). Z tego najstarszego okresu pochodzi zachowana do dzisiaj wieża obronna. Zamek zbudowany został na skałach w miejscu, w którym trakt handlowy przechodził brodem z prawej strony Wagu na jego lewy brzeg. Zadaniem zamku była ochrona tego traktu oraz pobieranie myta od podróżujących nim.Później, gdy wybudowano na drugiej stronie Wagu Zamek Strečno, stracił znaczenie i zaczęto go nazywać Starým hradem. Najpierw zamek był własnością przodków rodu Balassych, potem stał się własnością Mateusza Czaka (słow. Matuš Čak). Podobno było to bezprawne przejęcie i po śmierci Czaka zamek znów wrócił w posiadanie rodu Balassych, a później króla. W XIV wieku na zamku stacjonowało wojsko, i wówczas został on rozbudowany; wybudowano na potrzeby żołnierzy kilka budynków mieszkalnych i gospodarczych. W roku 1397 kasztelanem zamku był polski rycerz Piotr Wągl, który dzierżył go w imieniu Ścibora ze Ściborzyc. W XV wieku zamek stał się własnością rodu Pongráczów, którzy w latach 1529-1553 prowadzili wojnę z Zamkiem w Strecznie. W XV w. wybudowali w jego górnej części piętrowy pałac w stylu gotyckim i zamieszkiwali go do XVI wieku, później przenieśli się do obronnego kasztelu w Krasňanach. Jeszcze do początku XVII wieku w Starým hradzie przebywali wartownicy. Później jednak, gdy opuścili go, zamek zaczął popadać w ruinę. Szlaki turystyczne Nezbudská Lúčka – Podhradské – Starý hrad – Plešel – Chata pod Suchým – Príslop pod Suchým – sedlo Vráta – sedlo Priehyb Nezbudská Lúčka – Podhradské – Chata pod Suchým Przypisy
Стари замак на Ваху

Варински или Стари замак (слч. Varínsky (Starý) hrad) је замак у Словачкој, који се налази на Ваху код Жилине на северозападу земље. Подигнут је у XIII веку на окомитој стени над Вахом и први пут се у историјским изворима јавља 1267. године. На прелазу из XIII у XIV век је низводно од њега у непосредној близини на супротној страни обале, подигнута још један замак (Стречниански замак), након чега је Варински замак почео да бива називан и Старим замком, за разлику од новог. Касније је напуштен и од XVI века се налази у рушевинама. Долином Ваха данас пролази модерни пут, тако да Стари замак са Стречном представља занимљиву атракцију за оне који пролазе њиме. Уколико се иде узводно, прво се на врху окомите стене на десној обали Ваха појављују рушевине Старог замка на надморској висини од око 475 метара, да би свега неколико километара низводно на левој обали појавиле веома сличне рушевине Стречнианског замка. Он је такође смештен на врху литице која се оштро спушта у Вах, на надморској висини од око 420 метара. Види још Стречниански замак Жилина замкови у Словачкој Спољашње везе Варински (Стари) замак (www.castles.sk)
Martin Ice Stadium

Zimný štadion Martin is an indoor arena in Martin, Slovakia. It is primarily used for ice hockey local club HK Martin. Arena has a capacity of 4,200 people and was constructed in 1977. In 2004 Martin hosted 3rd WORLD JUNIOR CHAMPIONSHIP STREET & BALL HOCKEY, all matches were played in this arena. Notable events An overview of some sport events: 2004 2004 ISBHF U20 Junior World Championships References
Zimný štadión Martin

Le Zimný štadión Martin est une patinoire de Martin en Slovaquie. Elle ouvre en 1977. Elle accueille principalement le club de hockey sur glace du MHC Martin. Liens externes (en) Fiche sur www.hockeyarenas.net Références Portail de l’architecture et de l’urbanisme Portail du hockey sur glace Portail de la Slovaquie
Zimní stadion Banská Bystrica

Zimní stadion Banská Bystrica je zimní stadion ve městě Banská Bystrica. Stadion má kapacitu 2840 míst. Otevřen byl v noci z 24. prosince na 25. prosince 1956, zastřešený v roce 1966. Je domovským stánkem hokejového klubu HC 05 Banská Bystrica, který má stadion v pronájmu od města Banská Bystrica. V roce 2009 proběhla rekonstrukce jižní tribuny, která byla v havarijním stavu. V prosinci 2013 vyčlenil premiér Robert Fico ze státní rezervy milion Eur na rekonstrukci severní tribuny. Podmínkou pro rekonstrukci bylo finanční zapojení samosprávy a město se zavázalo, že nejméně 10 let od dokončení rekonstrukce nezmění vlastnické ani jiné právo k pozemku ani stavbě a stadion bude využívat v souladu se smlouvou se Slovenským svazem ledního hokeje. Zároveň musí poskytnout stadion pro účely reprezentace. Součástí stadionu je i tréninková Hala B, která také v dlouhodobém horizontu vyžaduje rekonstrukci. Odkazy Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Zimný štadión Banská Bystrica na slovenské Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Zimní stadion Banská Bystrica na Wikimedia Commons Zimní stadion na Hockeyarenas.net (anglicky) Hala B na Hockeyarenas.net (anglicky) www.hc05.sk Archivováno 24. 9. 2015 na Wayback Machine. (slovensky)
Banská Bystrica Ice Stadium

Tipsport Arena is an indoor ice hockey arena in Banská Bystrica, Slovakia. The arena, opened in 1956, seats 3,016 people, and is home to HC 05 Banska Bystrica. Notable events An overview of some sport events: 1977 1977 IIHF World Under-20 Championship References External links Profile on hockeyarenas.net
Zimný štadión Banská Bystrica

Le Zimný štadión Banská Bystrica est une patinoire de Banská Bystrica en Slovaquie. Elle ouvre en 1956. Elle accueille principalement le club de hockey sur glace du HC ’05 Banská Bystrica. Liens externes (en) Fiche sur www.hockeyarenas.net Références Portail de l’architecture et de l’urbanisme Portail du hockey sur glace Portail de la Slovaquie
Zimný štadión Žilina

Le Zimný štadión Žilina est une patinoire de Žilina en Slovaquie. Elle ouvre en 1961. Elle accueille principalement le club de hockey sur glace du MsHK Žilina. Liens externes (en) Fiche sur www.hockeyarenas.net Références Portail de l’architecture et de l’urbanisme Portail du hockey sur glace Portail de la Slovaquie
Zimný štadión Vojtecha Závodského

Zimný štadión Vojtecha Závodského – kryte lodowisko w Żylinie, na Słowacji. Zostało otwarte w 1949 roku, w 1961 roku oddano do użytku zadaszenie lodowiska. Na obiekcie swoje spotkania rozgrywają hokeiści klubu MsHK Žilina. Lodowisko znajduje się tuż obok stadionu piłkarskiego. Budowa sztucznego lodowiska (drugiego takiego na terenie Słowacji, po lodowisku w Bratysławie) rozpoczęła się w 1945 roku, a jego otwarcie nastąpiło 5 stycznia 1949 roku. Na inaugurację hokeiści z Żyliny przegrali z ATK Praga 2:25. W 1958 roku rozpoczęto rozbudowę obiektu o nowe trybuny i zadaszenie areny. Ponownego otwarcia dokonano 4 stycznia 1961 roku spotkaniem gospodarzy z Young Sprinters Neuchâtel (3:5). W 1999 roku lodowisko nazwano imieniem Vojtecha Závodského, związanego z Żyliną piłkarza i hokeisty. W ostatnich latach obiekt nosił również nazwy pochodzące od sponsorów (Garmin aréna, DOXXbet aréna i Tipsport aréna). Przypisy
Església dels Dominics (Košice)

L'Església dels Dominics (en eslovac: Dominikánsky kostol) és l'església més antiga de Košice, a Eslovàquia, i també l'estructura més antiga conservada en tota la ciutat. Ja en 1303 l'església és esmentada en un document. Va ser construïda al voltant de 1290. La part més antiga de l'església és la nau romànica amb finestres estretes. Durant la reconstrucció barroca es va ampliar a la seva forma actual. El santuari està construït en l'estil gòtic, així com la torre en el costat nord de la nau. La torre cònica de 68 metres d'alçada és la més alta de Košhissi. Referències
Dominikanerkirche (Košice)

Die Dominikanerkirche (slowakisch Dominikánsky kostol) ist eine römisch-katholische Kirche in der zweitgrößten slowakischen Stadt Košice (deutsch Kaschau). Sie trägt das Patrozinium Mariä Himmelfahrt, deshalb heißt sie auch Mariä-Himmelfahrt-Kirche (slowakisch Kostol Nanebovzatia Panny Márie) und befindet sich in der Innenstadt am Platz Dominikánske námestie (deutsch Dominikanerplatz) unweit der Kreuzung mit der Straße Mäsiarska. Sie ist das älteste noch erhaltene Gebäude der Stadt. Geschichte Die Kirche wurde gegen 1290 im frühgotischen Stil erbaut und zum ersten Mal 1303 schriftlich erwähnt. Zu dieser Zeit lag sie, zusammen mit dem benachbarten Kloster, in unmittelbarer Nähe der Stadtmauer, überdies gründete der Dominikanerorden im 14. Jahrhundert eine Schule. 1430 wurde die Tätigkeit der Dominikaner durch eine Pestepidemie gehemmt, wegen der notwendigen Sanierung der Kirche musste der Orden einen Teil der Liegenschaften außerhalb der Stadt veräußern. Der Stadtbrand von 1556, dem drei Viertel der Stadt zum Opfer fielen, zerstörte auch die Kirche und das Kloster und wegen Geldmangel verließen die Dominikaner die Stadt und gingen nach Tyrnau, andererseits fasste die Reformation Fuß in Kaschau. Danach fanden hier Stadtarme Unterkunft, wurden aber bald ausgewiesen und der Kirchenbau diente danach als Lebensmittellager, aber auch als Mülllager und Jauchegrube. Nach einem weiteren Brand im Jahr 1674 übernahm die Zipser Kammer das Gebäude, ließ es reinigen und das Dach instand setzen. Nach einer Verordnung von Leopold I. vom 16. Dezember 1697 durften die Dominikaner zurückkehren, unter anderem um die Gegenreformation voranzutreiben. Nach ihrer Rückkehr im Jahr 1698 begannen sie mit einem Umbau sowie Barockisierung der Kirche, nach mehr als 40 Jahren wurde sie schließlich am 4. August 1741 geweiht. Danach begann der Bau des neuen Klostergebäudes, der sich bis 1767 hinzog. Die Kirche wurde 1846 bei einem Feuer wieder beschädigt, während der Ungarischen Revolution 1848/1849 richtete die russische Armee ein Lebensmittellager in der Kirche ein. 1903 wurde der Turm auf 68 m erhöht und überragt seither um neun Meter den Nordturm des Elisabeth-Doms. 1950 wurde der Orden vom tschechoslowakischen Staat zwangsaufgelöst und erhielt die Kirche erst 1990 zurück. An den Wänden sowie am Gewölbe des Presbyteriums sind illusionistische barocke Fresken angebracht, der neoromanische Altar stammt aus dem Jahr 1872. Literatur Ernst Hochberger: Das große Buch der Slowakei. 5. ergänzte und erweiterte Auflage. Sinn, 2017, ISBN 978-3-921888-15-5, S. 173 (Lemma Kaschau (Košice)). Weblinks Seite des Dominikanerkonvents Košice zur Geschichte (slowakisch) Einzelnachweise
Church of the Assumption of the Virgin Mary, Košice

The Church of the Assumption of the Virgin Mary or commonly known as the Dominican Church (Slovak: Dominikánsky kostol) at Dominikánske námestie (English: Dominican Square) is the oldest church in Košice, Slovakia, and also the oldest preserved building in the town. History In the first written document from 1303 it is mentioned as an already existing church. It was built in about 1290. The oldest part of the church is the Romanesque nave with narrow windows. During the Baroque reconstruction they had been broadened into the present shape. The sanctuary is built in the Gothic style as well as the tower on the northern joint of the nave with the sanctuary. The 68 metres high conical tower is the highest in Košice. After a big fire in 1556, the damaged church served as a store-house up to the beginning of the 18th century, when it was rebuilt in the Baroque style. Interior The interior is richly decorated with wall paintings. The ceiling was painted in the years 1750-1758 by Štefan Voroš. The main altar illustrates the Assumption of the Virgin Mary. The altar of the Rosary Virgin Mary is also to be mentioned as it is believed that the Rosary is the idea of Saint Dominic, the founder of the Dominican Order. Paintings and statues in the church represent the most famous of numerous Dominican saints: Dominic de Guzman, Catherine of Siena, Thomas Aquinas or the Dominican nun Margaret, daughter of the King Béla IV. Gallery See also Košice References External links Dominicans in Košice (in Slovak)
Iglesia de los Dominicos (Košice)

La Iglesia de los Dominicos (en eslovaco: Dominikánsky kostol) es la iglesia más antigua de Košice, en Eslovaquia,​ y también la estructura más antigua conservada en toda la ciudad. Ya en 1303 la iglesia es mencionada en un documento. Fue construida alrededor de 1290. La parte más antigua de la iglesia es la nave románica con ventanas estrechas. Durante la reconstrucción barroca que se le amplió a su forma actual. El santuario está construido en el estilo gótico, así como la torre en el conjunto del norte de la nave. La torre cónica de 68 metros de alto es la más alta en Košice. Véase también Portal:Iglesia católica. Contenido relacionado con Iglesia católica. Iglesia católica en Europa Referencias