NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Andrássyho palác (Košice)

Andrássyho palác (slovensky též Andrášiho palác nebo dříve Andrássyho dvor, maďarsky Andrássy udvar, Andrássy palota) je neobarokní budova v Košicích stojící na rohu Hlavní a Bílé ulice. Dějiny Andrássyho palác stojí na místě, kde ve středověku stávaly tři menší měšťanské domy. V 18. století je barokně přestavěly a bydlely v nich (od severu k jihu) rodiny Jabroczkých, Klotzkových a Pálfalvyových. Začátkem 19. století se nejsevernější dům stal majetkem Štěpána Andrássyho. V roce 1823 se v tomto domě narodil hrabě Gyula Andrássy[zdroj?], pozdější premiér uherské vlády. Nejjižnější z domů tvořil klenbu nad vchodem do Bílé ulice. V roce 1898 byly všechny tři domy zbourány a začala výstavba nového Andrássyho paláce, který naprojektoval budapešťský architekt Viktor Cziegler v neobarokním slohu. Výstavbu realizovaly firmy bratrů Jakabových a Michala Répászkeho. V přízemí paláce byla luxusní kavárna s kulečníkovými stoly. V roce 1906 vznikl návrh zřídit zde hotel, kterých byl ve městě nedostatek, ale byl zamítnut. Kavárna zde zůstala až do konce druhé světové války. Ještě během ní v přízemí sídlila nyilašovská strana Šípových křížů. Po válce byl v přízemí zřízen Obchodní dům Hornád, kterému obyvatelé říkávali i Pionýr. V roce 1968 byl přestěhován do nové budovy Obchodního domu Prior. Pak se sem nastěhoval Dům potravin, který zde setrval až do poloviny 90. let, kdy ho nahradila proslulá košická cukrárna Aida. V roce 1982 byla budova prohlášena za kulturní památku a později byla překlasifikována na národní kulturní památku. Odkazy Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Andrášiho palác (Košice) na slovenské Wikipedii. Literatura DUCHOŇ, Jozef. Potulky starými Košicami. Košický Večer. 1996. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Andrášiho palác na Wikimedia Commons
Palais Andrássy (Košice)

Le palais Andrássy (slovaque : Andrášiho palác, hongrois : Andrássy udvar, Andrássy palota) est un bâtiment situé à Košice à l'angle des rues rues Hlavná et Biela. Historique Le palais Andrássy fut bâti sur un terrain occupé au Moyen Âge par trois maisons bourgeoises. Au XVIIIe siècle, elles furent rénovées style baroque et furent habitées par les familles Jabrocz, Klotz et Pálfalvy. Au début du XIXe siècle, la maison la plus au nord devint la propriété de István Andrássy. La maison la plus au sud formait une voûte sur la rue Biela. Les trois maisons furent détruites en 1898 pour faire place au chantier de construction du palais actuel. Les plans furent tracés par l’architecte Viktor Cziegler originaire de Budapest. Les travaux furent réalisés par la société des frères Jakab et Michal Répászky. Au rez-de-chaussée du palais, on trouvait un café luxueux avec tables de billard. En 1906, on pensa le transformer en hotel, idée qui ne fut cependant pas réalisée. Le café resta jusqu'à la fin de la Seconde Guerre mondiale. Durant celle-ci le parti des Croix fléchées, pro allemand, y installa son siège local. Après la guerre, il fut transformé en centre commercial jusqu'au milieu des années 1990 ou il fut transformé en salon de thé. En 1982, le bâtiment fut nommé monument culturel et plus tard monument culturel national. Références Bibliographie (en) Milan Kolcun et Alexander Jiroušek, Wanders in Košice, Édition JeS, 101 p. (ISBN 978-80-88900-28-3) Portail de Košice Portail de la Hongrie
Palazzo Andrássy

Il palazzo Andrássy (in slovacco: Andrášiho palác, precedentemente Andrássyho palác, Andrássyho dvor, in ungherese Andrássy udvar, Andrássy palota) è un edificio neobarocco del centro di Košice sito all'angolo tra Hlavná ulica e Biela ulica. Storia Il palazzo Andrássy è situato sul luogo in cui nel Medioevo sorgevano tre più piccole case cittadine Nel XVIII secolo queste case erano abitate da nord a sud dalle famiglie Jabroczký, Klotzka e Pálfalvy. All'inizio del XIX secolo subentrò nella proprietà della casa più a nord Štefan Andrássy. Nel 1823 i questa casa nacque il conte Gyula Andrássy il Vecchio, primo ministro del Regno d'Ungheria. La più meridionale delle tre case formava un arco su Biela ulica. Nel 1898 le tre case furono demolite e si diede inizio alla costruzione del nuovo palazzo Andrássy, su progetto dell'architetto budapestino Viktor Cziegler in stile neobarocco. L'edificio fu realizzato dalla ditte dei fratelli Jakabov e di Michal Répászky. Al pian terreno trovava posto un lussuoso caffè con biliardi. Nel 1906 vi era un progetto di adibire l'edificio ad albergo, vista la carenza di alberghi in città, ma il progetto fu rifiutato. La caffetteria rimase fino alla fine della Seconda guerra mondiale. In quell'epoca alcuni locali erano adibiti a sede del Partito delle Croci Frecciate Dopo la guerra nell'edificio trovò collocazione il grande magazzino Obchodný dom Hornád, chiamato anche Pionier. Nel 1968 fu trasferito nell'edificio dei supermercati Prior, in cui oggi trova sede Tesco. Il palazzo Andrássy ospitò allora il supermercato alimentare Dom potravín, che rimase aperto fino alla metà degli anni 1990, quando fu aperta la moderna pasticceria Aida. Nel 1982 l'edificio fu dichiarato edificio d'interesse culturale e successivamente monumento nazionale. Galleria d'immagini Note Bibliografia Jozef Duchoň, Potulky starými Košicami, Košický Večer, 1996 Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Palazzo Andrássy
Paleis Andrássy

Het Andrássy-paleis (Slowaaks: Andrášiho palác, Hongaars: Andrássy palota) is een gebouw in neo-barokstijl, gelegen in de Slowaakse stad Košice. Het bevindt zich aan de Hlavna ulica 81 (vertaald: Hoofdstraat), aan de hoek met de Biela ulica (vertaald: Wittestraat). Geschiedenis Het paleis werd omstreeks de overgang van de 19e naar de 20e eeuw gebouwd, op een plaats waar in de middeleeuwen drie burgerhuizen stonden. Deze huizen werden in de 18e eeuw in barokstijl gerenoveerd en waren de woonplaats van de families Jabrocz, Klotz en Pálfalvy. Bij de aanvang van de 19e eeuw werd het meest noordelijke pand eigendom van István Andrássy. Daar zag in 1823 graaf Gyula Andrássy (de latere premier van de Hongaarse regering) het levenslicht. Het meest zuidelijke huis bevond zich aan de hoek met de Biela ulica en vormde een gewelf boven de toegang tot deze straat. De drie huizen werden in 1898 gesloopt teneinde plaats te maken voor de bouw van het huidige paleis. De uit Boedapest afkomstige architect Viktor Cziegler tekende de plans en de uitvoering van de werken berustte bij de bouwfirma's Jakab en Michal Répászky. Op de gelijkvloerse verdieping van het paleis werd spoedig een weelderig café met biljarttafels ingericht. Kort na de voltooiing van het gebouw, reeds in 1906, overwoog men om het café te verbouwen tot hotel maar dat idee werd nooit gerealiseerd. Tot het einde van de Tweede Wereldoorlog bleef de drankgelegenheid bestaan. Gedurende de oorlog had de fascistische Pijlkruispartij er haar plaatselijke zetel. Na de oorlog werd de ruimte (tot het midden van de jaren 1990) ingericht als een commercieel centrum met de naam Hornád, om ten slotte te worden omgevormd tot theesalon. Anno 1982 vermeldde men het gebouw op de lijst van de culturele monumenten. Nadien werd het geklasseerd als nationaal cultureel monument. Zie ook Andrássy. Košice (stad in Slowakije)
Čákiho-Dezőfiho palác

Čaki-Dezőfiho palác (dříve Csáky(ho)-Dezőfiho palác nebo Csáky(ho)-Dessewfyho palác) je budova v Košicích stojící na rohu Hlavní a Poštovní ulice. Dějiny Palác byl postaven v roce 1807 v klasicistním stylu. Postavit si ho dal hrabě Anton Čáki (1747 – 1806) a na tympanonu je umístěn jeho reliéfní erb spolu s erbem jeho manželky Jozefy Szunyoghy (1759 – 1816). Obvykle se uvádí, že erb na pravé straně patří pozdějším majitelům, tedy Dezőfiům (Dessewffyům), je to však rodový erb Szunyoghyů. V 40. letech 19. století ho obýval hlavní župan abovské župy. Pak jej převzali Dezőfiové a drželi až do 20. let 20. století. Jako jeden z nejvýznamnějších paláců města Košice sloužil jako dočasný příbytek pro významné hosty. V roce 1821 zde například přenocoval car Alexandr I. V době maďarské revoluce (červen – srpen 1849) se v paláci zdržel ruský velkokníže Konstantin. V letech 1965 až 1966 byla budova upravena pro potřeby Východoslovenské galerie, která zde sídlila až do roku 1992. Tehdy se sem nastěhoval Ústavní soud Slovenské republiky, který zde sídlil do roku 2007. Budova následně prošla rekonstrukcí a po ní se do paláce nastěhovala prodejna knih. V roce 1982 byla budova prohlášena za kulturní památku a později byla překlasifikována na národní kulturní památku. Odkazy Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Čákiho-Dezőfiho palác na slovenské Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Čáky-Dezőfiho palác na Wikimedia Commons
Palais Csáky-Dezőfi

Le palais Csáky-Dezőfi est un bâtiment de la ville de Košice situé à l'angle des rues Hlavnej et Poštová Historique Le palais fut construit en 1807 en style classique par le comte Antal Csáky. Dans les années 1840, il fut habité par le gouverneur du comitat d'Abaúj-Torna. Par la suite, il appartint à la famille Dezőfi jusqu'aux années 1920. C'est l'un des principaux palais de Košice et pour cette raison il accueillit des hôtes importants comme le tsar Alexandre Ier de Russie en 1821 et durant la révolution hongroise entre juin et août 1849, le grand-prince Constantin de Russie l'habitat. En 1965 et 1966, le palais fut rénové pour les besoins de la galerie de la Slovaquie de l'Est qui l'occupa jusqu'en 1992. En 1993, la Cour constitutionnelle de la République slovaque (slovaque : Ústavný súd Slovenskej republiky) y siège jusqu'en 2007. Bibliographie (en) Milan Kolcun et Alexander Jiroušek, Wanders in Košice, Édition JeS, 101 p. (ISBN 978-80-88900-28-3) Portail de Košice
Paleis Csáky-Dezőfi

Het paleis Csáky-Dezőfi (Slowaaks: "Čákiho-Dezőfiho palác") is een monumentaal gebouw in classicistische stijl, gelegen in de Slowaakse stad Košice. Het bevindt zich aan de Hlavna ulica 72 (vertaald: Hoofdstraat), aan de hoek met de Poštová ulica (vertaald: Poststraat). Geschiedenis De constructie van het paleis werd aangevangen door graaf Antal Csáky (1747 - 1806), maar werd pas na diens dood afgerond, in 1807. Op het timpaan ziet men links een engelenfiguur die een basreliëf toont. Op dit reliëf is aan de linkerkant het familieblazoen afgebeeld. Aan de rechterkant ziet men het wapen van gravin Jozefa Szunyogha (1759 - 1816) (Csáky's echtgenote). Vermits Košice destijds de hoofdplaats was van het voormalige Hongaarse comitaat Abaúj-Torna, woonde in de jaren 1840 de gouverneur van het comitaat in dit prestigieuze paleis. Nadien kwam het gebouw in handen van de adellijke familie Dessewffy die het behield tot 1920. Als een van de belangrijkste paleizen van Košice, diende de residentie tot tijdelijk verblijf voor belangrijke gasten: zo bracht de Russische tsaar Alexander I hier in 1821 de nacht door. En tijdens de Hongaarse Revolutie (juni - augustus 1849) verbleef hier de Russische groothertog Constantijn. In 1965 en 1966 werd het gebouw gerenoveerd voor de noden van de Oost-Slowaakse kunstgalerij (Slowaaks: "Východoslovenská galéria") die gesticht was in 1951 en hier bleef tot 1992. Naderhand, vanaf 1993 tot 2007, was het Grondwettelijk Hof van de Slowaakse Republiek hier gevestigd. Ten slotte renoveerde men het gebouw opnieuw en ditmaal richtte men het in, als boekhandel. Monument In 1982 werd het paleis geklasseerd als cultureel monument en later als nationaal cultureel monument. Illustratie Zie ook Košice (stad in Slowakije)
Pongrácovsko-forgáčovský palác

Pongrácovsko-forgáčovský palác je budova v Košicích na Hlavní ulici. Historie Šlechtický palác vystavěný v empírovém slohu pochází ze začátku 19. století. V tympanonu je sdružený erb rodů Pongráců a Forgáčů. Palác prošel mnoha úpravami, největší z nich byla v roce 1940, kdy byla vystavěna dvorana pro potřeby banky. Majitelé a uživatelé budovy Hrabě Anton Forgáč se po porážce maďarské revoluce dostal do čela císařské civilní správy v Košicích. Později palác nabídl viceprezidentovi místodržitelského oddělení v Košicích Kristiánovi Kočovi. Od roku 1878 sídlilo v paláci tzv. pánské kasino, které sdružovalo maďarskou župní šlechtu. V roce 1940 byl prostor dvora zastřešen a byla vytvořena dvorana pro banku. V 50. letech zde sídlil Svaz československo-sovětského přátelství a později se sem nastěhovala i Státní vědecká knihovna Košice, která zde sídlí dodnes. Odkazy Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Pongrácovsko-forgáčovský palác na slovenské Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Pongrácovsko-forgáčovský palác na Wikimedia Commons
Palais Forgács

Le palais Forgács est un bâtiment situé à Košice à l'angle des rues rues Hlavná et Vratná. Historique Ce palais aristocratique fut construit au début du XIXe siècle dans un style Empire. Le tympan est orné des armoiries des familles Forgács et Pongrá. Il a subi de profondes transformations, principalement en 1940 quand fut installée une verrière pour les besoins d'une banque. Propriétaire et occupant du palais Le comte Antal Forgács fut nommé à la tête de l'administration civile impériale de Košice après l'échec de la révolution hongroise de 1848. Plus tard, il proposa le palais au vice-Gouverneur de la Division à Košice, le baron Kristián Kotz. À partir de 1878, il était le siège du casino des nobles, une association de l'aristocratie hongroise de la région. En 1940, après l'installation d'une verrière couvrant la cour, il fut le siège d'une banque. Dans les années 1950, il fut le siège de l'union de l'amitié sovieto-tchéco-slovaque et par la suite la bibliothèque scientifique de l'état s'y installa. Celle-ci occupe toujours le palais. Bibliographie (en) Milan Kolcun et Alexander Jiroušek, Wanders in Košice, Édition JeS, 101 p. (ISBN 978-80-88900-28-3) Portail de Košice
Forgácspaleis

Het paleis Forgác in het oude stadscentrum van Košice, is een 19e-eeuws gebouw in empirestijl. Het is gelegen aan de Hlavná ulica (vertaald: Hoofdstraat), aan de hoek met de Vratná. Geschiedenis Dit aristocratische paleis werd gebouwd bij de aanvang van de 19e eeuw. Het timpaan is versierd met het wapen van de families Forgác en Pongrá. In de loop van de jaren heeft het gebouw een aantal veranderingen ondergaan: in het bijzonder in 1940 toen een zaal werd ingericht ten behoeve van een bank. Eigenaren en gebruikers Na de mislukte Hongaarse Revolutie van 1848 werd graaf Antal Forgác aangesteld als verantwoordelijke van het Keizerlijke Bureau voor burgerzaken in Košice. Later werd het paleis ter beschikking gesteld van de vice-gouverneur van Košice: baron Kristián Kotz. Vanaf 1878 huisvestte dit bouwwerk het zogenaamde Herencasino dat de Hongaarse adel uit de provincie verenigde. Nadat men in 1940 een glazen bedaking over de binnenplaats bouwde, deed het paleis dienst als zetel van een bank en in de jaren 1950 huisde hier de Vereniging voor Tsjechisch-Slowaakse-Sovjet Vriendschap. Uiteindelijk nam de Wetenschappelijke Staatsbibliotheek in dit paleis haar intrek. Zij omvat op één na de grootste bibliotheekcollectie in Slowakije, en is tot op de dag van heden hier gevestigd. Landkaart Pongrácovsko-forgáčovský palác. Voor de locatie : klik hier. Kies vervolgens de kaart OpenStreetMap. Zie ook Košice (stad in Slowakije)
Jakabův palác

Jakabův palác je budova v Košicích stojící u koryta někdejšího Mlýnského náhonu na rohu Mlýnské a Štefánikovy ulice. Historie Budovu sám pro sebe navrhl stavitel Peter Jakab, autor mnoha eklektických budov. Stavba byla dokončena v roce 1899. Při stavbě byly použity i vyřazené kamenné části z Dómu svaté Alžběty, při jehož rekonstrukci získal Jakab stavební materiál. Do roku 1968 palác stál na břehu Mlýnského náhonu, čímž byla vytvořena nádherná idyla. Náhon byl však v roce 1968 zrušen a palác od té doby stojí na okraji rušné čtyřproudé komunikace. Palác vlastnil Peter Jakab do své smrti (počátkem 20. století), když se Jakabovci v roce 1908 odstěhovali z Košic, prodali palác Hugovi Barkányimu. Po druhé světové válce palác přešel do majetku města. Po roce 1989 byl na palác uplatněn restituční nárok od Kataríny Póšové – dcery Huga Barkányiho. V roce 1996 soud rozhodl, že Jakabov palác patří do dědictví po Barkányiových, v roce 1999 naopak rozhodl, že nepatří a v roce 2001 zase, že patří. Město Košice rozsudek napadlo. V roce 2005 soud rozhodl, že palác patří městu Košice, ale údajná majitelka se proti tomuto rozhodnutí odvolala. Po osvobození města Sovětskou armádou byl nějaký čas sídlem prezidenta Československa Edvarda Beneše. V letech 1992–2000 v budově sídlila Britská rada (British Council). K roku 2024 je budova využívána k významným společenským akcím. Odkazy Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Jakabov palác na slovenské Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Jakabov palác na Wikimedia Commons
Palais Jakab

Le palais Jakab (slovaque : Jakabov palác) est un bâtiment de Košice (Slovaquie) situé à l'angle des rues Mlynská et Štefániková à proximité de la gare. Historique Le bâtiment a été construit entre 1899 et 1903, sous la direction de l'architecte Arpad Jakab et pour son propre bénéfice, dans un style pseudo-gothique. Entre avril et mai 1945, après la libération de la ville par l'armée soviétique, le palais a été quelques mois le palais du président de la Tchécoslovaquie Edvard Beneš. Jusqu'en 1968, le palais était situé sur les rives de la rivière Hornad. La rivière a été détournée pour faire place à une importante voie de communication. Entre 1992 et 2000, il a été le siège du British Council de Košice. Notes et références (sk) Cet article est partiellement ou en totalité issu de l’article de Wikipédia en slovaque intitulé « Jakabov palác » (voir la liste des auteurs). Voir aussi Bibliographie (cs) Silvia Smoláriková, Jakabův palác v Košicích (mémoire de licence), Masarik University, 31 mai 2015 (lire en ligne) Portail de Košice
Jakabs paleis

Jakabs paleis (voorheen Dziváks paleis genoemd) is een eclectisch gebouw met neogotische elementen, gelegen aan de Mlynská-straat in Košice. Het ligt dicht bij het spoorwegstation, en in de onmiddellijke nabijheid van het stadspark (in het Slowaaks: Mestsky Park) waarmede het verbonden is bij middel van een kleine brug. Aanvankelijk lag het gebouw aan de oever van de Hornád, maar in 1968 werd de loop van deze stroom omgeleid naar de achterkant van het station, en in de oorspronkelijke bedding werd de drukke weg Štefánikova (met vier rijstroken) aangelegd. Geschiedenis Architect Péter Jakab ontwierp en bouwde het paleis voor zichzelf. De constructie werd voltooid in 1899. In het gebouw verwerkte men onder meer oude stenen, afkomstig van het gewelf van de Sint-Elisabethkathedraal, die tijdens de grote renovatie van deze kerk, op het einde van de 19e eeuw, gerecupereerd werden. Na de bevrijding in 1945 van Košice door het Sovjetleger was het paleis gedurende enige tijd de zetel van de president van Tsjecho-Slowakije Edvard Beneš, gedurende zijn tweede legislatuur. Tussen 1992 en 2000 huisvestte het gebouw het British Council. Thans wordt het gebruikt voor grote sociale evenementen. Het paleis is een nationaal cultureel monument. Eigenaren Het paleis was eigendom van Jakab tot aan zijn dood in 1903. Toen de familie Jakab in 1908 uit Košice verhuisde, verkocht ze het gebouw aan Hugo Barkányi. Na de Tweede Wereldoorlog kwam het paleis in het bezit van de stad. In 1989 diende de dochter van Barkányi, Katarína Póšová, een verzoek tot teruggave in. De rechtbank oordeelde in 1996 dat Jakabs paleis inderdaad deel uitmaakte van de erfenis der familie Barkányi. Ingevolge een beroepsprocedure besloot het gerecht in 1999 echter dat het paleis niet behoorde tot de nalatenschap. In 2001 besliste een rechtbank nogmaals dat het wel degelijk erfgoed van Barkányi was. De stad Košice vocht dit vonnis opnieuw aan, met als resultaat dat de rechtbank in 2005 uitspraak deed en het paleis aan de stad toewees. De familie van Barkányi ging tegen deze beslissing andermaal in beroep. Zie ook Košice
Aspremontův letní palác

Aspremontův letní palác je jednopodlažní budova postavená v rokokovém slohu nacházející se v Medické zahradě v Bratislavě v ulici Špitálská 24. Řadí se mezi nejkrásnější bratislavské zahradní paláce. Objekt byl postaven v roce 1769 podle projektu architekta J. J. Thalherra z Fulneku. Dnes zde sídlí děkanát lékařské fakulty Univerzity Komenského v Bratislavě Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Aspremontův letní palác na Wikimedia Commons
Palais Aspremont

Das Palais Aspremont (slowakisch Aspremontov palác oder Aspremontov letný palác) ist ein Palais in Bratislava nordöstlich des historischen Stadtkerns im Stadtteil Staré Mesto (deutsch Altstadt). Es befindet sich am nördlichen Ende der Straße Špitálska (deutsch Spitalgasse) und am Americké námestie (deutsch Amerikaplatz). Die Anschrift des Palais ist Špitálska 24, heutiger Nutzer ist die Medizinische Fakultät der Comenius-Universität Bratislava. Geschichte Das Palais entstand 1771 nach einem Entwurf des österreichisch-ungarischen Architekten Johann Joseph Thalherr für den französischen Grafen Johann Nepomuk Gobert aus dem belgischen Zweig des Adelsgeschlechts Aspremont-Lynden, der 1769 ein Gartengrundstück (damals der Kutschersfeltische Garten genannt) mit wirtschaftlichen Gebäuden in den damaligen Vorstädten von Pressburg gegen 44000 rheinische und 240 Kaisergulden erwarb. Zehn Jahre nach den Bau verkaufte der Graf aus unbekannten Gründen das Anwesen an die ungarische Magnatenfamilie Esterházy. In der Folgezeit geriet der Name Aspremont in Vergessenheit, zur Zeit Österreich-Ungarns war es als Esterházy-Palais oder Schiffbeck-Palais nach dem Pressburger Geschäftsmann Karl Schiffbeck, der das Palais im Jahr 1862 gegen 50000 Gulden erwarb, bekannt. Schiffbeck ließ im Inneren Wohnungen, unter Beibehaltung existierender Architektur soweit möglich, errichten und machte aus dem Anwesen eine profitable Immobilie. In den 1870er Jahren wollte Ágoston von Trefort, damaliger ungarischer Minister für Unterricht und Kultus, das Palais mit dem Park für eine medizinische Fakultät der noch zu gründenden Pressburger Universität erwerben und damit auch die unmittelbare Nähe des Landesspitals nutzen, wegen des hohen Kaufpreises von einer Million Gulden wurde aber nichts daraus. Für die 1912 gegründete Königlich-Ungarische Elisabeth-Universität sollten auf Schiffbecks Grundstücken Gebäude der juristischen und philosophischen Fakultäten gebaut werden, die medizinische Fakultät sollte an einem Standort bei der heutigen Donaubrücke Most Lanfranconi untergebracht werden, nach dem Ausbruch des Ersten Weltkriegs wurde schließlich das Palais Sitz dieser Fakultät. Die Familie Schiffbeck schenkte 1920 das Gebäude mit dem Park der Medizinischen Fakultät der neu gegründeten Comenius-Universität, die das Anwesen bis heute nutzt. Die angeschlossene Parkanlage ist heute als Medická záhrada (wörtlich Medizinergarten) bekannt. Beschreibung Die Hauptfassade des Palais öffnet sich zum Park hin und ist wie die innere Ausstattung im spätbarocken Stil gestaltet. Im Inneren befindet sich auch eine spätbarocke Kapelle. Im Palais ist heute das Dekanat der Medizinischen Fakultät untergebracht und ist als solches nicht für die Öffentlichkeit zugänglich. Der Park ist ganzjährig geöffnet. Literatur Tivadar Ortvay: Ulice a námestia Bratislavy – Ferdinandovo mesto; Ferdinandstadt – Nándorváros. Bratislava 2017, ISBN 80-88912-39-3, S. 61–62. Weblinks Einzelnachweise