NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Zamkovského chata

Zamkovského chata je horská chata, která se nachází v ústí Malé Studené doliny ve Vysokých Tatrách. Historie Chatu založil horolezec a horský vůdce Štefan Zamkovský v letech 1942–1943 jako své bydliště. Během druhé světové války sloužila chata jako útočiště partyzánů, Židů a politických vězňů. Po znárodnění v roce 1948, musel Zamkovského chatu opustit kvůli obvinění komunistické vlády, že byl přisluhovačem kapitalismu. Následně chata dostala nové jméno – Chata kpt. Nálepku. V roce 1992 byla po restituci chata vrácena Zamkovského potomkům. Současnost V současnosti Zamkovského chata nabízí ubytování a občerstvení pro turisty. Zásoby se na ni dopravují podobně jako v minulosti, pomocí vysokohorských nosičů, ale pomáhá i vrtulník. Jako zdroj elektrické energie slouží malá vodní elektrárna na Malém studeném potoku. Přístup K Zamkovského chatě je nejvhodnější přístup od Hrebienka po chodníku, který pokračuje dále na Skalnaté pleso. Od chaty vede chodník do Malé studené doliny. Odkazy Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Zamkovského chata na slovenské Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Zamkovského chata na Wikimedia Commons Oficiální stránka Zamkovského chaty Archivováno 27. 9. 2007 na Wayback Machine. Historie chaty, horolezecké a turistické cíle v okolí
Zamkovského chata

Die Zamkovského chata (kurz Zamka) ist eine Berghütte in der slowakischen Hohen Tatra. Sie liegt im unteren Abschnitt des Tals Malá Studená dolina (deutsch Kleines Kohlbachtal), dem nordwestlichen Teil des Tals Studená dolina (deutsch Kohlbachtal) auf einer Höhe von 1475 m n.m. Geschichte Das Schutzhaus entstand als Privatbetrieb des Tatra-Bergführers und Kletterers Štefan Zamkovský aus Levoča, vorher Lastenträger für die höher gelegenen Berghütten Téryho chata und Zbojnícka chata. 1951 (nach anderen Quellen schon 1948) wurde er von der kommunistischen Macht enteignet und zum Hüttenwirt der nahen Bilíkova chata bestimmt, bevor er 1952 als „Kapitalist“ aus der Hohen Tatra ausgewiesen wurde und bis zu seinem Tod im Jahr 1961 in Banská Štiavnica lebte. Die verstaatlichte Hütte erhielt den Namen Chata kapitána Nálepku nach dem slowakischen Offizier und Partisanenkommandanten Ján Nálepka, der aber keine besondere Verbindung zur Hohen Tatra hatte. Im Mai 1989 wurde nahe der Hütte ein kleines Wasserkraftwerk am Bach Malý Studený potok (deutsch Kleiner Kohlbach) installiert, das seither in den Sommermonaten Elektrizität für die Hütte liefert. In den 1980er und 1990er Jahren war Ladislav Kulanga, ein legendärer Tatra-Hüttenträger, der zu seiner Zeit mehrere Rekorde aufgestellt hatte, als Hüttenwirt beschäftigt. 1991 erhielt die Hütte den ursprünglichen Namen, 1993 bekamen die Nachfahren von Zamkovský die Hütte im Rahmen eines Restitutionsgesetzes zurück. Normalerweise versorgen Hüttenträger die Hütte. Tourismus Die Zamkovského chata liegt nahe dem rot markierten Wanderweg Tatranská magistrála im Teil von Hrebienok zum Skalnaté pleso. Am Abzweig nahe der Hütte beginnt ein grün markierter Wanderweg zur Téryho chata im Hochgebirgskessel Kotlina Piatich spišských plies (deutsch Fünfseenkessel) und weiter zum Hauptkamm der Hohen Tatra am Sattel Sedielko mit Weiterführung nach Tatranská Javorina. Südwestlich der Zamkovského chata befindet sich der Obrovský vodopád (deutsch Riesenwasserfall). Die Hütte ist ganzjährig geöffnet und wird durch Lastenträger versorgt. Sie bietet Übernachtungsmöglichkeiten (23 Betten und zweimal Aufbettung) nach vorheriger Anmeldung, Notunterkunft im Dachboden sowie Frühstück und Abendessen für Gäste an. Allen Besuchern steht der Imbiss zur Verfügung. Literatur Ivan Bohuš: Od A po Z o názvoch Vysokých Tatier. Hrsg.: ŠL TANAPu. 1. Auflage. Tatranská Lomnica 1996, ISBN 80-967522-7-8, S. 430 (Stichwort 2130. Zamkovského chata). Juraj Kucharík: Tatry – Vysoké, Belianske, Západné. Hrsg.: Dajama. 1. Auflage. Bratislava 2019, ISBN 978-80-8136-098-5, S. 105. Weblinks Webpräsenz der Zamkovského chata (slowakisch) Zamkovského chata auf vysoketatry.com (deutsch)
Zamkovszky-menedékház

A Zamkovszky-menedékház (szlovákul: Zamkovského chata) egy turistaház Szlovákiában, a Magas-Tátrában. Elhelyezkedése A Kis-Tarpataki-völgy torkolatában, közvetlenül a Felső-turistaút (Magisztrálé) mellett, a Lomnici-gerinc (Lomnický hrebeň) nyugati lejtői alatt elhelyezkedő, fenyvesekkel körülvett szép menedékház. Története Az épületet, mint magán vállalkozást, 1943-ban a lőcsei születésű hegymászó, kalauz, síző, Zamkovszky István (1908-1961) épített. 1951-ben az államosítást követően, átkeresztelték Chata kpt. Nálepku (Nálepka kapitány menedékház) névre. 1993-ban visszakapta eredeti nevét, és az egykori birtokos unokája, Stanislav Tichý a tulajdonosa. Szálláshelyek 5 négyágyas szobában 20 férőhely. Tel.: 00-421-52-442-2636. Vendéglő: 45 férőhellyel, nyitva 7-22 óra között. Egész évben üzemel. A hegyiszolgálat állomása. Megközelítése A Tarajkáról: a piros jelzésű Magisztrálé turistaút, majd az ebből elágazó zöld jelzésű út elején, 50 perc. Túravidéke A Kis-Tarpataki-völgy és Nagy-Tarpataki-völgy, valamint a Kő-pataki-völgy és a környező hegyek. Jelzett turistautak A Nagy-Tarpataki-völgybe, a Hosszú-tavi menedékházhoz: a piros jelzésen (Magisztrála) le a Nagy-Tarpataki-völgybe bevezető kék jelzésre, s ezen fel ÉNy-ra a menedékházhoz, 3 ó. A Kis-Tarpataki-völgybe, a Téry menedékházhoz: a zöld jelzésen, 2 ó 15 p. A Kő-pataki-völgybe, a menedékházakhoz: a piros jelzésen (Magisztrálé) kelet felé, 1 ó 30 p. Irodalom és források Dr. Komarnicki Gyula: A Magas-Tátra hegymászókalauza, Késmárk-Budapest, 1926. Dr. Komarnicki Gyula: A Magas-Tátra hegyvilága, Szerk. átdolg. és kieg. Bucsek Henrik, Sport Lap- és Könyvkiadó, 1978 ISBN 963 253 284 8 Adamec, Vladimir: A Magas-Tátra. Turistakalauz, Sport Kiadó, Pozsony, 1969 Soós Ferenc: Magas-Tátra turistakalauz, Bíbor Kiadó, Budapest, 2002, ISBN 9639103683 Scheirich László: A mi Magas-Tátránk, Nap Kiadó, Dunaszerdahely, 2005 ISBN 8089032559 Klaus Gattinger: A Magas-Tátra, Kornétás Kiadó, Budapest, 2006 ISBN 9639353388 Nagy Árpád: 250 Tátrai túra, Kornétás Kiadó, Budapest, 2007 ISBN 9789639353626 Daniel Kollár-Ján Lacika-Roman Malarz: A szlovák és a lengyel Tátra, DAMAJA, 1998. Julius Andrási - Witold H. Pariski: Válogatott hegymászóutak 1972; Magyar kéziratos fordítás, Vörös Meteor Hegymászóklub, 1978; Bucsek Henrik, A magyar hegymászás története 1873-ig, (Hegymászó Híradó, 1973., 3. szám, 3-11. o.) Külső hivatkozások A menedékház honlapja Archiválva 2007. szeptember 27-i dátummal a Wayback Machine-ben Részletes magyar nyelvű ismertető a menedékházról
Vrbické pleso

Vrbické pleso je největší přirozené jezero v Nízkých Tatrách. Leží v nadmořské výšce 1113 m v horní západní části Demänovské doliny. Má rozlohu 0,69 ha a dosahuje hloubky 8 m. Je 115 m dlouhé a 62 m široké. Je to morénové pleso, které vzniklo po ústupu ledovce ze severních svahů Chopku a Dereší. Jezero je chráněno jako národní přírodní památka a je součástí národního parku Nízké Tatry. Leží v katastrálním území obce Demänovská Dolina v okrese Liptovský Mikuláš v Žilinském kraji. Chráněné území bylo vyhlášeno v roce 1975 a jeho rozloha je 0,73 hektaru. Přírodní poměry Z plesa odtéká potok Otupnianka (přítok Zadné vody). Z důvodu zabezpečení stálé výšky hladiny, byly upravené hráze. Pleso od okrajů postupně zarůstá vegetací. Na březích plesa se nacházejí objekty rekreačního střediska Jasná a také vyhlídka, odpočívky a dětské hřiště. Galerie Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Vrbické pleso na Wikimedia Commons
Verbici-tó

A Verbici-tó (szlovákul Vrbické pleso) az Alacsony-Tátra legnagyobb kiterjedésű tava. A Déményfalvi-völgy északnyugati részén 1113 m tengerszint feletti magasságban fekszik. A 115 m hosszú és 62 m széles tó területe 0,69 hektár. Legmélyebb pontja 8 m. A Würm-glaciális végén a gleccserek maradványaként keletkezett. Lefolyása az Otupnianka patak. Területe 1975 óta védett. Fordítás Ez a szócikk részben vagy egészben a Vrbické pleso című cseh Wikipédia-szócikk ezen változatának fordításán alapul. Az eredeti cikk szerkesztőit annak laptörténete sorolja fel. Ez a jelzés csupán a megfogalmazás eredetét és a szerzői jogokat jelzi, nem szolgál a cikkben szereplő információk forrásmegjelöléseként.
Vrbické pleso

Vrbické pleso (pol. Vrbickie Jezioro) – jeziorko pochodzenia polodowcowego w zachodniej (tzw. dziumbierskiej) części Niżnych Tatr, w górnej części Doliny Demianowskiej. Największy naturalny zbiornik wodny w Niżnych Tatrach. Położenie Leży po północnej części głównego grzbietu Niżnych Tatr, w zachodnim odgałęzieniu górnej części Doliny Demianowskiej wytworzonym potokiem Zadná voda (pol. Zadnia Woda), na prawym (wschodnim) stoku doliny. Lustro wody znajduje się na wysokości 1113 m n.p.m. Z jeziorka wypływa Otupný potok (też: Otupnianka), uchodzący ok. 1,6 km poniżej do Zadniej Wody. Geneza Jest to jezioro pochodzenia polodowcowego. Powstało po ustąpieniu lodowca z północnych stoków Chopoka i Dereszów (Dereše) poprzez przegrodzenie doliny moreną czołową. Swoim pochodzeniem i charakterem przypomina stawy Wysokich Tatr. Charakterystyka Jezioro posiada powierzchnię 0,69 ha, długość 115 m i szerokość 62 m. Maksymalna głębokość sięga 8 m. Pierwotnie położenie lustra jeziora ulegało znacznym wahaniom na skutek samoistnych zmian w konfiguracji jego naturalnego wypływu. W celu utrzymania stałego poziomu lustra wody jej wypływ ujęto w wybudowane specjalnie stawidła. Brzegi miejscami podmokłe, bagniste, lustro wody lokalnie od brzegów zarasta roślinnością wodną. Jezioro otoczone jest lasem, przeważnie świerkowym. Ochrona Całe jezioro wraz z wąskim pasem brzegowym zostało w 1975 r. objęte ochroną jako pomnik przyrody (słow. chránený prírodný výtvor, obecnie: národná prírodná pamiatka) o powierzchni 0,73 ha. Obowiązuje w nim 4 (w pięciostopniowej skali) poziom ochrony. Znaczenie turystyczne Brzegi jeziora od dawna stanowią ulubione miejsce wypoczynku turystów. Wokół jeziora poprowadzono ścieżkę turystyczną, a jego zachodnim brzegiem prowadzi niebiesko znakowany szlak turystyczny z Doliny Demianowskiej na Chopok oraz żółty na Sedlo Poľany. Przy południowym krańcu jeziora wznosi się hotel górski "Mikulášska chata". Dolina Demianowska (parking przy Demianowskiej Jaskini Wolności) – Ostredok – Biela Púť – Vrbické pleso – Tri vody – Sedlo Poľany. Czas przejścia 4 h, ↓ 3 h Dolina Demianowska (parking przy Demianowskiej Jaskini Wolności) – Repiská – dolina Zadniej Wody – Vrbické pleso – Pod Orlou Skalou – Luková – Chopok. Czas przejścia: 4.25 h, ↓ 3.30 h Bibliografia Hochmuth Zdenko a kolektív: Nízke Tatry – západ. Turistický sprievodca ČSSR č. 10, wyd. Šport, Slovenské telovýchovné vydavateľstvo, Bratislava 1982; Nízke Tatry – Chopok, mapa 1:50 000, nr 122, wyd. VKÚ Harmanec, 2003, ISBN 80-8042-045-9.
Univerzita veterinárního lékařství a farmacie v Košicích

Univerzita veterinárního lékařství a farmacie v Košicích (slovensky Univerzita veterinárskeho lekárstva a farmácie v Košiciach, zkratka UVLF) je slovenská veřejná vysoká škola univerzitního typu se sídlem v Košicích zaměřená na vzdělávání v oblastech veterinární medicíny a farmacie. Na Slovensku jde o jedinou instituci nabízející vzdělávání v oblasti veterinární medicíny a jednu ze dvou vysokých škol poskytujících vzdělání v oblasti farmacie. V únoru 2023 se vedení univerzity ujal Jozef Nagy. V roce 2020 měla univerzita přibližně 2 tisíce studentů. Historie Vznikla v prosinci 1949 jako Vysoká škola veterinářská v Košicích (Vysoká škola veterinárska v Košiciach). Již v roce 1952 byla však začleněna pod Slovenskou zemědělskou univerzitu v Nitře. Po sedmnácti letech byla škola opět obnovena v roce 1969. Po sametové revoluci byla v roce 1992 přejmenována na Univerzitu veterinárního lékařství v Košicích (Univerzita veterinárskeho lékarstva v Košiciach), v lednu 2010 došlo k přejmenování na Univerzitu veterinárního lékařství a farmacie v Košicích (Univerzita veterinárského lekárstva a farmácie v Košiciach). Historicky prvním rektorem univerzity byl Ján Hovorka. Studijní programy Všeobecné veterinárne lekárstvo Hygiena potravín Farmácia Kynológia Vzťah človek-zviera a jeho využitie v canisterapii a hippoterapii Bezpečnosť potravín a krmív Trh a kvalita potravín Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Univerzita veterinárskeho lekárstva a farmácie v Košiciach na anglické Wikipedii. Externí odkazy www.uvlf.sk – oficiální stránka univerzity ais2.uvlf.sk – informační systém školy
Veterinärmedizinische Universität Košice

Die Veterinärmedizinische Universität Košice, slowakisch Univerzita veterinárskeho lekárstva v Košiciach (UVM), ist eine öffentliche Veterinärmedizinische Universität in der slowakischen Stadt Košice. Die Universität wurde am 16. Dezember 1949 gegründet. Weblinks Website der Universität Fußnoten
University of Veterinary Medicine and Pharmacy in Košice

The University of Veterinary Medicine and Pharmacy in Košice (Slovak: Univerzita veterinárskeho lekárstva a farmácie v Košiciach; UVLF) is a public single faculty university in Košice, Slovakia that provides undergraduate, graduate and postgraduate education in veterinary medicine, animal science, cynology, pharmacy and food safety. The university was established as the Veterinary College in Košice (Slovak: Vysoká škola veterinárska v Košiciach) by the Act of the Slovak National Council No. 1/1950 Coll. of 16 December 1949 on the establishment of the Veterinary College in Košice (Slovak: zákon Slovenskej národnej rady č. 1/1950 Zb. zák. SNR o zriadení Vysokej školy veterinárskej v Košiciach), though the Preparatory Committee for the Establishment of the Veterinary College in Košice (Slovak: Prípravný výbor pre založenie Vysokej školy zverolekárskej v Košiciach) appointed on 19 July 1949 under the chairmanship of Professor Ján Hovorka, the head of the Faculty of Agriculture of the Agricultural and Forestry Engineering College in Košice. The college began its teaching activities with its first lecture on 5 October 1949. It became the first school of veterinary medicine in Slovakia and the second one in Czechoslovakia since the establishment of the Veterinary College in Brno on 12 December 1918. It still remains the only institution in Slovakia offering courses in veterinary medicine. References External links Website of the University of Veterinary Medicine and Pharmacy in Košice
Université de médecine vétérinaire de Košice

L'Université de médecine et pharmacie vétérinaire de Košice (Univerzita veterinárskeho lekárstva a farmácie v Košiciach) compte plus de 100 doctorants en 2016 et dispense ses cours en slovaque et (depuis le milieu des années 1990) en anglais, tant dès le premier cycle que pour les titulaires d'une licence dans des domaines de la biologie, de l'agronomie ou des études vétérinaires en vue de la délivrance du diplôme de docteur-vétérinaire (niveau bac+6). C'est le seul établissement slovaque de formation dans le domaine vétérinaire. Il est agréé par l'Association européenne des établissements d'enseignement vétérinaire (AEEEV), ce qui permet aux lauréats de pratiquer la médecine vétérinaire dans tous les pays de l'Union Européenne. Une des particularités de cette institution est d'accepter sur dossier, en 3e année d'études vétérinaires, les candidats en possession d'une licence (ou diplôme supérieur) en biologie. Une vingtaine d'étudiants de 8 nationalités (parmi ceux-ci, 5 étudiants français) ont intégré en 2016 cette section internationale, où les cours sont dispensés en anglais. L'université dispose de chambres et studios pour loger les étudiants, dans un campus proche, à un coût de 120 à 165 euros par mois. Le coût des études vétérinaires est de 8 500 euros par an. Voir aussi Université de Košice Liens externes Site officiel AEEEV chambres et studios Notes et références Portail des universités Portail de Košice Portail de la médecine vétérinaire
Kassai Állatorvostudományi és Gyógyszerészeti Egyetem

A Kassai Állatorvostudományi és Gyógyszerészeti Egyetem (szlovákul: Univerzita veterinárskeho lekárstva a farmácie v Košiciach) kassai központú nyilvános egyetem Szlovákiában, az ország egyetlen állatorvosi egyeteme, és egyike a két szlovákiai gyógyszerészeti egyetemnek. Az egyetemet 1949-ben alapították Kassai Állatorvosi Főiskola (Vysoká škola veterinárska v Košiciach) néven. Mai nevét 2010. január 15-én nyerte el. Története Már 1939-ben felvetődött egy a mai Szlovákia területén működő állatorvosi főiskola létrehozása, de a megvalósítás csak a második világháború után kezdődött el. Az egyetem létrehozásáról 1949. december 16-án rendelkezett törvény, már ebben az akadémiai évben megnyitotta kapuit Kassai Állatorvosi Főiskola néven. Az egyetem első rektora prof. MVDr. Ján Hovorka volt. 1952-ben elvesztette függetlenségét, ekkor a formálódó Nyitrai Mezőgazdasági Főiskola alá rendelték, az egyetem 1969-ben lett újra önálló. 1992-ben az egyetem felvette a Kassai Állatorvostudományi Egyetem (Univerzita veterinárskeho lekárstva v Košiciach) nevet, az utolsó névváltoztatásra 2010. január 15-én került sor. Az egyetem ma Az egyetemnek csak egy kara van, négy szakon kínál alapképzést, két szakon mesterképzést, és 14 szakon doktori képzést. Az egyetem mellett több klinika is működik lovak, kérődzők, sertések, kisállatok, valamint madarak és szabadon élő állatok ellátására. Jegyzetek Fordítás Ez a szócikk részben vagy egészben az Univerzita veterinárskeho lekárstva a farmácie v Košiciach című szlovák Wikipédia-szócikk ezen változatának fordításán alapul. Az eredeti cikk szerkesztőit annak laptörténete sorolja fel. Ez a jelzés csupán a megfogalmazás eredetét és a szerzői jogokat jelzi, nem szolgál a cikkben szereplő információk forrásmegjelöléseként. További információk Az egyetem weboldala (szlovák nyelven)
Uniwersytet Medycyny Weterynaryjnej w Koszycach

Uniwersytet Medycyny Weterynaryjnej w Koszycach (słow. Univerzita veterinárskeho lekárstva v Košiciach) – słowacka państwowa uczelnia z siedzibą w Koszycach, powstała 16 grudnia 1949 roku. W 1952 została włączona w struktury nowo utworzonej Wyższej Szkoły Rolniczej w Nitrze. Samodzielność odzyskała w 1969 roku, a w 1992 stała się uniwersytetem, przyjmując obecną nazwę. Linki zewnętrzne Strona internetowa Uczelni
Университет ветеринарной медицины и фармации в Кошице

Университет ветеринарной медицины и фармации в Кошице (словац. Univerzita veterinárskeho lekárstva a farmácie v Košiciach) — единственный в Словакии университет, предоставляющий высшее образование в ветеринарии. Среди других специальностей - фармация, кинология, безопасные корма и продукты, зоология. В 2024 году в университете обучалось 2 108 студентов, из которых 510 это делали на английском языке. История Идеи о создании ветеринарного вуза на территории Словакии появились еще в 1939 году, однако до их практической реализации дошло лишь после окончания Второй мировой войны. Прежде данную функцию выполняли только чешские учебные заведения. Университет был создан в 1949 году как Высшая ветеринарная школа в Кошице (словац. Vysoká škola veterinárska v Košiciach). Ее ректором стал профессор, доктор ветеринарной медицины Ян Говорка, до этого возглавлявший специальную подготовительную комиссию, занимавшуюся основанием вуза. В сентябре 1949 года были проведены вступительные экзамены и набраны первые студенты. Школа действовала в «скромных условиях, практически без оборудования» и состояла из кошицкого и брновского филиалов. В 1952 случились серьезные изменения в организации высшего образования в Чехословакии и Высшая ветеринарная школа, вместе с ее аналогами в Брно и Нитре, стали частями сельскохозяйственного университета. Самостоятельность университета отстаивалась многими академиками и была восстановлена в 1969 году. В 1992 году университету присвоено новое название — Университет ветеринарной медицины в Кошице (словац. Univerzita veterinárskeho lekárstva v Košiciach). После введения новой обучающей программы «Фармация» в 2006 году, университет получил новое название именуеется как Университет ветеринарной медицины и фармации. Организация обучения Является членом множества организаций и объединений — Всемирной ветеринарной ассоциации (WVA), Ассоциации европейских университетов (EUA), Вышеградской ассоциации университетов (VUA). Помимо центральной территории, имеет собственные конюшни и ипподром в Кошице и Специализированный центр по разведению и лечению дичи, рыб и пчел в Розгановцах. Обучение на соискание титула бакалавр проводится на 4-х специальностях: Безопасные корма и продукты; Кинология; Взаимоотношения между человеком и животными и их применение в канистерапии и иппотерапии; Ветеринарное сестринское дело. Обучение на соискание титула магистр проводится на 2-х специальностях: Рынок и качество продуктов питания; Благополучие и защита животных; Фармация (5-летняя длина обучения). Обучение на соискание титула доктор ветеринарной медицины (MVDr., 6-летнее обучение) проводится на 2-х специальностях: Гигиена продуктов; Общая ветеринарная медицина. Примечания Ссылки Официальный сайт
Letiště Piešťany

Letiště Piešťany je mezinárodní letiště regionálního významu, nacházející se v severní části města Piešťany. Má jednu přistávací dráhu s rozměry 2000 x 34 m. Historie Letiště bylo založeno v roce 1926 jako vojenské letiště. Dne 1. června 1935 zahájily ČSA lety na trase Piešťany–Bratislava–Vídeň. Linka navazovala na existující spojení Praha–Brno–Bratislava–Košice–Užhorod. V roce 1937 bylo zřízeno letecké spojení mezi Zlínem a Piešťany. Dne 18. září 1944 bylo letiště, užívané tehdy nacistickou armádou, přepadeno 1. československým leteckým stíhacím plukem v SSSR pod velením tehdejšího štábního kapitána Fajtla. Při útoku bylo zapáleno 15 německých letounů. V roce 1982 bylo po vyhodnocení zkušebního provozu rozhodnuto o zachování leteckého spojení Praha–Piešťany. V roce 1992 bylo zrekonstruováno na malé regionální letiště. K další rekonstrukci došlo v roce 2008, po které bylo v září 2008 otevřeno, těsně před summitem Visegrádské čtyřky v Piešťanech (12.-13. září 2008). První host, který prošel novým terminálem, byl český prezident Václav Klaus s manželkou Livií. Využití Letiště v současnosti[kdy?] slouží především pro účely charterových letů z Berlína (společnosti Lufthansa). Na letišti sídlí Vojenské historické museum. Od roku 2007 se zde konají Národní letecké dni SR a od roku 2008 Carat tuning párty. Také je zde od roku 2006 pořádán hudební festival Hodokvas. Destinace a letecké společnosti V tabulce jsou letecké společnosti a jejich destinace na letišti Piešťany, naposledy aktualizovány v květnu 2019. Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Letiště Piešťany na Wikimedia Commons Letiště Piešťany
Flughafen Piešťany

Der Flughafen Piešťany (slowakisch Letisko Piešťany, IATA-Code: PZY, ICAO-Code: LZPP) ist der Flughafen der Stadt Piešťany in der Slowakei. Derzeit gibt es keine Linienflüge, bis auf die Allgemeine Luftfahrt benutzen nur Charterflüge den Flughafen. Geschichte Der Flugplatz war zur Zeit der Tschechoslowakei die Heimat des 3. Flugausbildungsregiments, 3. Letecký Školský Pluk. Nach der Auflösung der ČSFR wurde der Platz 1993 ein Standort der Luftstreitkräfte der Slowakischen Republik, Veliteľstvo vzdušných síl OS SR (VVzS) und beheimatete des 2. gemischten Fliegerregiments, 2. Zmiešaný Letecký Pluk (2ZmLP). Ihr unterstanden seinerzeit drei Staffeln. Die 2. Lufttransportstaffel flog einen Typenmix aus An-12, An-24, An-26, Yak-40 und Tu-154 und die 3. die L-410. Hinzu kam die 4. Hubschrauberstaffel, die mit Mi-2 und Mi-8/Mi-17 ausgerüstet war. Das Regiment wurde 1995 in 32. Lufttransportgeschwader, 32. Dopravné Letecké Kridlo (32DLK), umbenannt und ihm fast alle Transportflugzeuge unterstellt. Im gleichen Zuge wurde die Helikopterstaffel geteilt, so dass dem Geschwader vier fliegende Staffeln unterstanden, die von 1 bis 4 neu durchnummeriert wurden. Im Spätsommer 2001 gaben die VVzS den Standort auf. Die Transportflugzeuge der 1. und 2. Staffel wurden nach Malacky und die Helikopter nach Prešov verlegt. Weblinks Website über den Flughafen (slowakisch, englisch)