NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Donovaly

Donovaly es un municipio del distrito de Banská Bystrica, en la región de Banská Bystrica, Eslovaquia. Tiene una población estimada, a fines del año 2020, de 260 habitantes.​ Está ubicado en la zona centro-norte de la región, cerca del río Hron —un afluente izquierdo del Danubio— y de la frontera con la región de Žilina. Economía La actividad predominante en la localidad es el turismo. Varias pistas de esquí y teleféricos atraen a los visitantes. Hay múltiples hoteles y lugares de alojamiento en la zona. Demografía Referencias Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Donovaly.
Donovaly

Donovaly (hongrois : Dóval) est un village situé dans la région de Banská Bystrica dans le Nord-Ouest de la Slovaquie. Il est situé sur un col important entre les chaînes de montagnes Veľká Fatra et Starohorské vrchy, sur l'axe routier reliant Banská Bystrica au sud et Ružomberok au nord. Donovaly est l'une des stations de ski slovaques les plus importantes. Histoire Donovaly fut fondée au début du XVIIe siècle, première mention écrite du village en 1618. Pendant la Deuxième Guerre mondiale, Donovaly devint un centre important de la Résistance à l'ennemi allemand. Démographie Évolution de la population Tourisme Donovaly fait partie du Parc national des Basses Tatras situé dans les Carpates occidentales, et abrite l'une des plus grandes et plus réputées stations de ski de Slovaquie. Les pistes de ski sont situées entre 910 et 1 402 m d'altitude, représentent plus de 11 km au total, desservies par 17 remontées mécaniques. Le domaine skiable, réparti des deux côtés de la route, comporte les sous-domaines de Záhradište et de Nová hoľa. En 2006 fut installée la remontée mécanique Telemix conçue par Poma, France, pour desservir le versant le plus élevé du domaine skiable. Il s'agit d'un télésiège à 6 places doté également de cabines 8 places, un type d'appareil qui permet aux skieurs de choisir comment ils remontent au sommet. La saison débute traditionnellement fin novembre et finit en général fin mars, quoique le niveau d'enneigement soit souvent limité vers la fin de saison avec un domaine skiable alors réduit. Donovaly est également réputée pour ses championnats de course de chiens d'attelage, la capacité d'accueil de la station ne permettant alors pas d'héberger les nombreux visiteurs en son sein même. Voir aussi Liste des stations de sports d'hiver en Slovaquie Liens externes (en) Informations touristiques sur Donovaly (de + en) Informations sur le domaine skiable sur le site HolidayInfo Notes et références Portail des sports d’hiver Portail de la Slovaquie
Donovaly

Donovaly jest selo u Okrugu Banská Bystrica u Slovačkoj. Godine 2025. imalo je 281 stanovnika i površinu 17,50 km2. Stanovništvo Etnička pripadnost Pri popisu stanovništva 2021. godine stanovništvo se moglo izjasniti pripadnicima jedne ili dviju narodnosti. Od 249 stanovnika bilo ih je tako 225 slovačke, 12 neutvrđene, 6 inih, 4 ukrajinske, 4 njemačke, 2 češke, 1 ruske, 1 poljske i 1 mađarske narodnosti. Religija Pri popisu stanovništva 2021. godine 249 stanovnika izjavilo je sljedeće vjerske pripadnosti: 110 bez vjerske pripadnosti, 104 Rimokatolička Crkva, 12 neutvrđeno, 12 Evangelistička Crkva, 2 Pravoslavna Crkva, 2 razno, 2 Hinduizam, 1 poganstvo i prirodni duhovnost, 1 Kršćanski zborovi u Slovačkoj, 1 Adventisti sedmog dana, 1 Apostolska Crkva i 1 ad hoc pokreti. Izvori
Dóval

Dóval (szlovákul: Donovaly) község Szlovákiában, a Besztercebányai kerületben, a Besztercebányai járásban. Az Alacsony-Tátra és a Nagy-Fátra közötti hágón fekszik. Népszerű téli és nyári sportközpont. Fekvése Besztercebányától 26 km-re északkeletre, Rózsahegytől (Ružomberok) 26 km-re délre, az Alacsony-Tátra és a Nagy-Fátra közötti hágón fekszik, 960 méter magasan. A település képét meghatározza a Zólyom-csúcs (Zvolen), ami 1403 méter magasan, északi irányban tornyosul a falu fölé. Története A falu egy 17. századi szénégető telep helyén, a 18. század elején, a besztercebányai bányaigazgatóság területén alakult ki. Csakhamar a környező szénégető települések központja lett. Oklevél először 1710-ben említi. Lakosai fakitermeléssel és kohászattal foglalkoztak. A 18. század végén Vályi András így ír róla: „DONOVAL. Tót falu Zólyom Vármegyében, földes Ura a’ Bányászi Királyi Kamara, lakosai katolikusok, fekszik Motitskóhoz nem meszsze, ’s ennek filiája, határja meglehetős termésű.” Fényes Elek 1851-ben kiadott geográfiai szótárában így ír a faluról: „Donoval, Zólyom m. tót falu, Liptó vármegye szélén: 149 kath. lak. Kath. paroch. templom, sovány föld; nagy erdő. F. u. a kamara. Ut. p. Besztercze.” A trianoni diktátumig területe Zólyom vármegye Besztercebányai járásához tartozott. A második világháború alatt partizánok központja volt, akik innen indultak kelet felé az Alacsony-Tátra gerincén. A 2000-es évek elején a síközpontban jelentős fejlesztések történtek: mindkét oldalon új síliftek létesültek, bővült a szolgáltatások köre, új szállodák és apartmanházak épültek. Népessége 1910-ben 996, túlnyomórészt szlovák lakosa volt. 2001-ben 162 lakosából 150 szlovák volt. 2011-ben 229 lakosából 158 szlovák. Közlekedés A településen áthalad a fontos 59-es számú főút, amely összeköti Dél-Szlovákiát (és Magyarországot) az északi országrésszel és Lengyelországgal. Az út mind Besztercebánya, mind Rózsahegy felől igen kemény hegyi hágóút, dél felől 7 km-en át 12%-os emelkedővel visz fel a tetőpontra. Télen különösen sok az elakadás, keresztbefordulás, ezért gyakran csak téli gumi és hólánc használatával lehet megközelíteni. Turizmus A település a téli és nyári sportok, valamint a turisztika központja. A legnagyobb szlovákiai síközpontok egyike: 17 sílesiklópályával rendelkezik összesen kb. 11 km hosszan, melyekre 16 sífelvonó (ebből az egyik ülőszékes, egy másik hibrid rendszerű, azaz kabinos-ülőszékes) visz fel. A kezelt sífutópályák teljes hossza több mint 30 km. Nevezetessége Páduai Szent Antal tiszteletére szentelt római katolikus temploma 1825-ben épült klasszicista stílusban. Jegyzetek További információk Községinfó Képes ismertető magyarul Park Snow (szlovák, angol, magyar, lengyel, német) Patty Ski Donovaly (szlovák, magyar, angol, lengyel, román) Donovaly (magyar) Dóval a térképen E-obce
Donovaly

Donovaly (in tedesco Mitthail, in ungherese Dóval) è un comune della Slovacchia facente parte del distretto di Banská Bystrica, nella regione omonima. È noto come piccolo centro turistico dotato di ottimi impianti sciistici. Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Donovaly Collegamenti esterni (SK) http://www.statistics.sk/mosmis/eng/run.html Archiviato il 16 novembre 2007 in Internet Archive. (SK) http://www.parksnow.sk/donovaly/
Donovaly

Donovaly este o comună slovacă, aflată în districtul Banská Bystrica din regiunea Banská Bystrica, pe malul râului Starohorský Potok⁠(d). Localitatea se află la altitudinea de 972 m deasupra n.m., se întinde pe o suprafață de 28,53 km2 și în 2017 număra 234 de locuitori. Istoric Localitatea Donovaly este atestată documentar din 1702. Demografie Note Legături externe Site web oficial Materiale media legate de Donovaly la Wikimedia Commons
Доновали

Доновали (слч. Donovaly) насељено је мјесто са административним статусом сеоске општине (слч. obec) у округу Банска Бистрица, у Банскобистричком крају, Словачка Република. Становништво Према подацима о броју становника из 2025. године насеље је имало 281 становника. Етничка припадност Према попису из 2021. у насељу је живело 249 људи, од чега су по етничкој припадности изјаснили: 225 као Словац, 12 као непознато, 6 као различите, 4 као Украјинац, 4 као Нијемац, 2 као Чех, 1 као Рус, 1 као Пољак и 1 као Мађар. Религија У години 2021. је било 249 људи по вероисповести: 110 Без верске припадности, 104 Латинска црква, 12 Неоткривено, 12 Словачка евангеличка црква аугзбуршке вероисповести, 2 Православна црква, 2 Друго, 2 Хиндуизам, 1 Паганизам и духовност природе, 1 Хришћанске цркве у Словачкој, 1 Хришћанска адвентистичка црква, 1 Апостолска црква и 1 Ад хок покрети. Референце Спољашње везе Крајеви и окрузи у Словачкој Архивирано на веб-сајту Wayback Machine (8. фебруар 2010) (језик: словачки)
Donovaly

Donovaly är en by i Banská Bystrica region i centrala Slovakien. Den är belägen i ett bergspass mellan bergen Veľká Fatra och Starohorské vrchy. Demografi Källor Den här artikeln är helt eller delvis baserad på material från engelskspråkiga Wikipedia, 3 februari 2014. Referenser Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Donovaly. Officiell webbplats
Jesseniova lékařská fakulta v Martině Univerzity Komenského

Jesseniova lékařská fakulta v Martině Univerzity Komenského (slovensky: Jesseniova lekárska fakulta v Martine Univerzity Komenského, zkr. JLF UK), do roku 1991 Lékařská fakulta v Martině (slovensky: Lekárska fakulta v Martine), je jedna ze třinácti fakult Univerzity Komenského v Bratislavě a jedna ze dvou lékařských fakult této univerzity. Historie Vznik a éra do roku 1989 V roce 1962 bylo v Martině zřízeno detašované pracoviště Lékařské fakulty Univerzity Komenského v Bratislavě. V létě 1966 bylo rozhodnuto o transformaci pracoviště na pobočku této fakulty. V roce 1967 došlo v souvislosti se zřízením pobočky fakulty ke zřízení Martinské fakultní nemocnice. Krátce po svém vzniku byla pobočka složena za čtyř kateder: Katedra teoretických disciplín, Katedra predklinických a paraklinických disciplín, Katedra chirurgických disciplín a Katedra internistických disciplín. V červnu 1969 bylo rozhodnuto o vzniku Lékařské fakulty v Martině spadající pod Univerzitu Komenského v Bratislavě. Od roku 1989 Na konci roku 1989 byl na fakultě ustaven akademický senát a v květnu 1991 došlo k přejmenování fakulty na Jesseniovu lékařskou fakultu Univerzity Komenského v Martine; téhož roku také došlo k zásadní reorganizaci fakulty – dosavadní katedry byly přeměněny na ústavy a kliniky. Do roku 1990 fakulta nabízela studium pouze oboru všeobecné lékařství, od roku 1990 bylo možno na fakultě studovat i ošetřovatelství. V roce 2004 začala fakulta nabízet studijní programy verejné zdravotníctvo, pôrodná asistencia, rádiologická asistencia, laboratórne vyšetrovacie metódy v zdravotníctve, fyzioterapia a zubná technika. Současnost Od roku 2007 byly zavedeny navazující magisterské programy verejné zdravotníctvo a laboratórne vyšetrovacie metódy. Od roku 1991 na fakultě působí také univerzita třetího věku. Dále je zde aktivní Martinský klub medikov. Fakulta vydává vlastní vědecký odborný časopis Acta Medica Martiniana. Fakulta nabízí řadu doktorských studijních programů, jmenovitě programy normálna a patologická fyziológia; vnútorné choroby; chirurgia; gynekológia a pôrodníctvo; pediatria; neurológia; dermatovenerológia; anestéziológia a resuscitácia; patologická anatómia a súdne lekárstvo; farmakológia; klinická farmakológia; lekárska biofyzika; ošetrovateľstvo; verejné zdravotníctvo a lekárska, klinická a farmaceutická biochémia. Odkazy Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Jesseniova lekárska fakulta v Martine Univerzity Komenského na slovenské Wikipedii. Externí odkazy Oficiální stránka
Jesuit Church, Bratislava

The Holy Saviour Church (Slovak: Kostol Najsvätejšieho Spasiteľa, also called Jezuitský kostol,m or the Jesuit Church, is a church building constructed in the 17th century on Františkánske nám in the Old Town of Bratislava, Slovakia. It was originally built to serve as a protestant house of worship. Today the church belongs to the Society of Jesus, known as the Jesuit Order. Location It is located immediately north of Bratislava's Old Town Hall, at the edge of the city's principal square, Hlavné námestie. History The church was built from 1636 to 1638 as a place of worship for the city's growing community of German protestants. By royal decree the church could not resemble a Roman-Catholic house of worship in any way; so it was built without a spire and with nothing at its entrance or on its facade to suggest the building's function. Organ (Rieger 1924, opus 2273) fully pneumatic action Couplers: III/II, III/I, II/I, III/P, II/P, I/P Super-octave couplers: Super III, Super III/II, Super III/I, Super III/P, Super II, Super II/I Sub-octave couplers: Sub III, Sub III/I, Sub II/I 2 combinations, Crescendo, Tutti, reeds off See also History of Bratislava List of Jesuit sites References
Seminar Rubrorum

Das Seminar, das sogenannte Rubrorum, in Trnava (deutsch Tyrnau), einer slowakischen Stadt nordöstlich der Hauptstadt Bratislava, wurde im 17. Jahrhundert errichtet. Das Gebäude mit der Adresse Hollého ul. 9 ist ein geschütztes Kulturdenkmal. Das ehemalige Seminar der roten Kleriker, das wegen der roten Kutten der Theologiestudenten so bezeichnet wurde, befindet sich neben dem Adalbertinum. Das Seminar wurde 1649 vom Erzbischof Juraj Lippay für die Studenten der Theologischen Fakultät der Jesuitenuniversität Trnava gegründet. Nach 1783 wurden das Rubrorum und andere Gebäude von der Armee benutzt. Der ursprünglich eingeschossige Bau bekam seine heutige Form im Jahr 1914. Das frühbarocke Portal mit einer lateinischen Inschrift und dem Wappen des Gründers blieb erhalten. Von 1852 bis 1918 war in dem Gebäude das erzbischöfliche Gymnasiums untergebracht. Bekannte Schüler waren zum Beispiel die Komponisten Mikuláš Schneider-Trnavský und Zoltán Kodály und der Bildhauer Ján Koniarek. Nachdem das Gymnasium 1919 vom tschechoslowakischen Staat übernommen worden war, änderte sich der Name zu Ehren des Schriftstellers Ján Hollý (1785–1849), der zwischen 1802 und 1808 in Trnava studierte. Weblinks Seminar Rubrorum (abgerufen am 28. Februar 2019)
Rubrorum

Rubrorum (Seminarium generalne, słow. Generálny seminár) – zabytkowy (nr zabytku 207-1043/7) budynek w centrum starego miasta w Trnawie w zachodniej Słowacji. Przez długi czas siedziba seminarium duchownego archidiecezji ostrzyhomskiej. Położenie Budynek znajduje się w północno-wschodniej części starego miasta, zajmowanej od XVII w. przez przeróżne instytucje kościelne, przy ulicy Jána Hollého 9. Od północy przylega do niego Adalbertínum (seminarium św. Wojciecha), zaś od południa Marianum (seminarium mariańskie). Historia Seminarium założył w 1649 r. arcybiskup ostrzychomski i prymas Węgier Jerzy Lippay dla węgierskich kandydatów na duchownych na wzór podobnego seminarium w Rzymie. W tym samym czasie podjęto budowę jego siedziby. Nazwę wzięło ono od czerwonych rewerend, noszonych przez kleryków. Niedługo po powrocie prymasów Węgier do Ostrzyhomia (1820 r.) przeniesiono tam również z Trnawy seminarium. Od 1835 r. w budynku mieściło się arcybiskupie, a następnie państwowe gimnazjum (Gymnázium Jána Hollého). Obecnie (2020 r.) mieszczą się w nim gimnazjum arcybiskupie (słow. Arcibiskupské gymnazium biskupa P. Jantauscha) oraz liceum pedagogiczne (Pedagogická a sociálna Akadémia bl. Laury). Architektura Budynek murowany na rzucie litery „L”, z bocznym skrzydłem biegnącym w głąb posesji. Pierwotnie jednopiętrowy, na wysokim podpiwniczeniu, utrzymany w stylu barokowym. Na początku XX w. podwyższony o drugie piętro. Wtedy również fasady otrzymały nowy, neorenesansowy wystrój. Główna fasada od strony ulicy 13-osiowa, z bramą wejściową na 7 (centralnej) osi. Rytmiczność fasady utrwalają płaskie pilastry z jońskimi głowicami, rozdzielające poszczególne osie. Zachował się pierwotny, wczesnobarokowy portal z okolicznościowym napisem w języku łacińskim, wspominającym założyciela seminarium arcybiskupa Lippaya oraz z herbem arcybiskupa Jánosa Csernocha, prymasa Węgier (1912 - 1927) i inicjatora przebudowy budynku. Motto widoczne na kartuszu poniżej tarczy herbowej („Coniungere Deo et sustine”) należy jednak również do arcybiskupa Lippaya. Na fasadzie znajdują się pamiątkowe tablice z brązowymi podobiznami dwóch postaci, które upamiętniają. Pierwsza poświęcona jest Jánowi Hollý'emu (1785-1849), poecie, wybitnej postaci słowackiego przebudzenia narodowego, druga – przypomina księdza Augustína Raškę (1893-1953), prefekta seminarium w latach II wojny światowej, który zmarł w więzieniu w Brnie jako ofiara komunistycznego totalitaryzmu. Bibliografia Ondrušová Klára, Tomovičová Marta: Trnava. Historické pamiatky, wyd. Mesto Trnava, 2010; Portal miasta Trnawy [1].
Centro Cultural de Pezinok

El Centro Cultural de Pezinok (en eslovaco: Pezinské kultúrne centrum) o la Casa de Cultura de Pezinok (en eslovaco: Dom kultúry v Pezinku o Dom kultúry Pezinok) es una casa de la cultura en Pezinok, Eslovaquia, situada en la calle Holubyho número 42. El 16 de febrero de 1990, el cine de casa de la cultura fue inaugurado oficialmente por el festival FFP Zima 1990 con la película Obyčajný špás y sustituyó a la original, ya desaparecida Cine Zora, que finalizó su funcionamiento con la película Puzzle.​ La Sala Pequeño (en eslovaco: Malá sála), la Sala Grande (en eslovaco: Veľká sála) también llamada la Sala de Cine (en eslovaco: Kinosála) ubicadas en el interior, y en el primer piso la Sala Social (en eslovaco: Spoločenská sála) ubicada en el primer piso. El TV Pezinok, el restaurante y la pizzería Lalia y otras empresas ubicada en el edificio. Cine La Sala Grande (en eslovaco: Veľká sála) o Sala de Cine (en eslovaco: Kinosála) se utiliza para la proyección de película, pero también para representaciones teatrales, conciertos y otro tipo de eventos culturales. El cine tiene una capacidad de 425 butacas y desde 2012, tras la modernización, es posible proyectar películas en 3D y con sonido Dolby Surround 7.1. Se proyecta 6 días a la semana, excepto los lunes, de nuevo a las 19.30 h, con espectáculos infantiles a las 17.00 h los fines de semana.​ Véase también Anfiteatro de Pezinok Referencias Enlaces externos Sitoo oficial Sitio del Cine Casa de la Cultura Pezinok
Východoslovenská energetika

Východoslovenská energetika a.s. (VSE) ist ein Energieversorgungsunternehmen in der Slowakei mit Sitz in Košice. Das vormals vollständig staatliche Unternehmen wurde 2002/2003 teilprivatisiert und ist seitdem eine Tochtergesellschaft der deutschen RWE. Anteilseigner Fond národného majetku (deutsch: Fonds des volkseigenen Vermögens) 51,0 % RWE 49,0 % Weblinks Offizielle Website
Východoslovenská energetika

Východoslovenská energetika, a.s. (VSE) is an electric utility company based in Košice, Slovakia. It is the third largest electricity distributor in the Slovakia, which serves the Košice Region and Prešov Region, where it delivers and distributes electricity to circa 500,000 customers – businesses and households. Since 2003, Východoslovenská energetika has been part of a large European energy company called Innogy, which currently supplies energy to approximately 16 million electricity consumers and 7 million gas customers in 11 European countries. See also Západoslovenská energetika Stredoslovenská energetika References External links Official website
Monument van de onbekende antifascistische strijder

Het Monument van de onbekende antifascistische strijder in Košice, is een constructie ter nagedachtenis van de slachtoffers die vielen bij het antifascistische verzet. De gedenkzuil werd ontworpen door Ing. Karol Milerský en Viliam Columby. De twee gebeeldhouwde figuren (een soldaat en een verzetsstrijder) in de zaal onder de zuil, zijn het werk van de academische beeldhouwer: Vojtech Löffler. Het geheel werd opgericht in de jaren 1947-1948. Ligging Het gedenkteken bevindt zich op het Bevrijdersplein (in 't Slowaaks: "Námestí osloboditeľov"), tegenover het monument voor de soldaten van het Sovjetleger. Uitvoering Het monument werd in 1948 onthuld tijdens de plechtigheden ter gelegenheid van de 4e verjaardag van de Slowaakse Nationale Opstand. Het bestaat uit een kleine zaal met een open gevel, waarboven een zuil oprijst. Het open vertrek ligt centraal in een halve cirkel en het interieur is beschermd door een metalen rooster. In de overdekte ruimte staan twee gebeeldhouwde figuren: een Tsjecho-Slowaakse soldaat en een verzetsstrijder. Tussen beide is een tekst aangebracht, die het doel van het monument verduidelijkt: "Vzdaj úctu každý, kto ideš okolo tých, ktorí umreli, aby si ty žil". Vertaling: "Aan degenen die vertoeven bij de doden opdat u zou kunnen leven: betoon eerbied". Onder de inscriptie tussen de staande figuren is het embleem van de Volksvereniging van antifascistische strijders (SĽUB) aangebracht. Dit embleem bestaat uit een vijfpuntige ster waarin een palm is afgebeeld, met de inscriptie BELOFTE. Eronder ziet men een zwaard en een hamer. In de zaal bevindt zich ook het symbolische graf van de "onbekende antifascistische strijder", waarbij het Tsjechoslowaakse nationale embleem wordt afgebeeld met de inscriptie: "Neznámy bojovník za slobodu ľudu". Vertaling: "Onbekende strijder voor de vrijheid van de mensheid." Dit monument is vervaardigd uit kostbare grondstoffen: trachiet, andesiet en travertijn en is sedert 28 juni 1963 beschermd als Slowaaks nationaal cultureel monument. Zie ook Košice (stad in Slowakije)
Kościół Świętej Trójcy w Popradzie

Kościół Świętej Trójcy – ewangelicki kościół w Popradzie. Znajduje się na placu św. Idziego (Námestie svätého Egídia). Ewangelicka parafia w Popradzie powstała około 1545, po tym gdy reformacja pojawiła się na Spiszu. W okresie kontrreformacji, ewangeliccy duchowni zostali wydaleni z miasta w 1674, a protestanci spotykali się do 1743 wyłącznie w prywatnych domach. Dopiero w 1760 mogli postawić kościół drewniany. Kościół murowany został wybudowany w latach 1829-1834. Jego konsekracji dokonano 24 czerwca 1835 podczas Święta Trójcy Świętej. Jego projektantem w ścisłym stylu klasycystycznym był Ján Fabrici. Z kolei ołtarz pochodzi z 1840 i jest dziełem miejscowych rzemieślników: Samuela Justa, Samuela Grentznera oraz Pavla Fábryho. W 1860 budynek spłonął, został odbudowany nakładem miejscowego przedsiębiorcy, Dawida Husza, oraz pastora Karola Wünschendorfera. Na fasadzie kościoła znajduje się łacińska inskrypcja "Deo posuit coetus evangelicus anno 1834". W kościele znajduje się pochodzący z 1830 nagrobek pastora i szlachcica Ondreja Fabriciego, który pracował w Popradzie przez 41 lat. Przypisy