NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Малий Березний (пункт контролю)

Мали́й Березни́й — пункт пропуску через державний кордон України на кордоні із Словаччиною. Розташований у Закарпатській області, Великоберезнянський район, поблизу однойменного села на автошляху Р53. Із словацького боку знаходиться пункт пропуску «Убля», Пряшівський край, автошлях 74 у напрямку Снина. Вид пункту пропуску — автомобільний, пішохідний та для велосипедистів. Статус пункту пропуску — міжнародний. Характер перевезень — пасажирський, вантажний (до 3,5 т). Окрім радіологічного, митного та прикордонного контролю, пункт пропуску «Малий Березний» може здійснювати лише фітосанітарний, ветеринарний та екологічний контроль. Пункт пропуску «Малий Березний» входить до складу митного посту «Ужгород» Закарпатської митниці. Код пункту пропуску — 30506 10 00 (11). Примітки Посилання Пункти пропуску на кордоні із Словаччиною — Державна прикордонна служба[недоступне посилання з липня 2019]
Paneuropäische Hochschule

Die Paneuropäische Hochschule (slowakisch Paneurópska vysoká škola, kurz PEVŠ; englisch Pan-European University, kurz PEU; bis 2010 Bratislavská vysoká škola práva, kurz BVŠP) ist eine private Universität in Bratislava, Slowakei. Sie wurde am 14. Juli 2004 gegründet. Zunächst wurden dort nur Rechtswissenschaften gelehrt. 2005 wurden eine Fakultätsstruktur sowie das Studium der Wirtschaftswissenschaften eingeführt. Es folgten 2007 die Medienwissenschaften und 2008 die Informatik. Fakultäten Juristische Fakultät Wirtschaftswissenschaftliche Fakultät Fakultät für Massenmedien Fakultät für Informatik Fakultät für Psychologie Rektoren Vladimír Mathern (2004–2007) Jozef Klimko (2007–2008) Ján Svák (2008–2017) Juraj Stern (seit 2017) Kritik an Plagiatsfällen Seit 2011 wurden fünf Plagiatsfälle bei deutschsprachigen Abschlussarbeiten an der Paneuropäischen Hochschule dokumentiert, darunter die Dissertationen von Julia Linnert-Kuhn (erster Gutachter: Eberhard Garbe) und von Michael Linnert (betreut von Wolfgang Wiesner und Samuel Brečka), den Kindern von Peter Linnert, dem Geschäftsführer des Studienzentrums Hohe Warte in Wien, das gegen hohe Gebühren Doktoranden aus Österreich an die Paneuropäische Hochschule vermittelt. Die Dissertationen der Geschwister Linnert sind fast gänzlich Plagiate; bei Julia Linnert-Kuhn war ihr Vater Zweitgutachter, und er hatte den befreundeten Managementberater Heinrich Dick gebeten, die Arbeit als Ghostwriter zu verfassen. Auch in einem weiteren Plagiatsfall war Linnert der Betreuer. Aufgrund solchen »Schindluders« habe der »Doktor Bratislava« einen schlechten Ruf im deutschen Sprachraum, meint die Plagiatsforscherin Debora Weber-Wulff. Weitere Plagiatsfälle an der Paneuropäischen Hochschule waren die Dissertationen von Alexander Schwendemann, von Annette Schwendemann und von Klaus-Jochen Becker (Betreuer: Rektor Jozef Klimko). Weblinks Webseite der Universität (en) Einzelnachweise
École supérieure paneuropéenne

L’École supérieure paneuropéenne (Paneurópska vysoká škola) (de sa création en 2004 jusqu'en 2010 École supérieure de droit de Bratislava, Bratislavská vysoká škola práva) est un établissement d'enseignement supérieur privé situé à Bratislava, Slovaquie. Facultés Faculté de droit (fakulta práva) Faculté d'économie et d'entreprenariat (fakulta ekonómie a podnikania) Faculté des médias et de la communication (fakulta masmédií) Faculté d'informatique (fakulta informatiky) Faculté de psychologie (fakulta psychológie) Anciens étudiants Taťána Malá (née en 1981), femme politique tchèque. Liens externes (sk + cs + en) Site officiel Notes et références Portail de Bratislava Portail de l’éducation
Páneurópai Főiskola

A Páneurópai Főiskola (szlovákul: Paneurópska vysoká škola) magán főiskola Pozsonyban, Szlovákiában. Az iskola alapításában nagy szerepet játszott Ján Čarnogurský ügyvéd és politikus, korábbi szlovák miniszterelnök. 2004-ben kezdte meg működését Pozsonyi Jogtudományi Főiskola (Bratislavská vysoká škola práva) néven, ezt 2010-ben változtatták meg jelenlegi formájára. Az iskola többségi tulajdonosa és üzemeltetője a Prosperita holding cseh befektetői csoport. A főiskola rektora Juraj Stern. Karok Jogtudományi Kar (Fakulta práva) Pszichológiai Kar (Fakulta psychológie) Közgazdasági és Vállalkozási Kar (Fakulta ekonómie a podnikania) Tömegmédia Kar (Fakulta masmédií) Informatikai Kar (Fakulta informatiky) Híres oktatók Eduard Chmelár – történész, politikai elemző Vladimír Palko – matematikus Iveta Radičová – szociológus, korábbi miniszterelnök Lucia Žitňanská – politikus, korábbi igazságügyi miniszter Jegyzetek További információk Az egyetem weboldala (szlovák és angol nyelven)
Slovenský banský archív

Slovenský banský archív (do roku 2015 Štátny ústredný banský archív, ŠÚBA) je slovenský archiv zaměřující se na archiválie s důlní tematikou se sídlem v Banské Štiavnici. Po roce 2015 je archiv organizovaný jako specializované pracoviště Slovenskeho národního archivu. Archiv se transformoval z rezorního archivu Ministerstva hutního průmyslu a rudných dolů roku 1958, nejprve jako součást slovenského národního archivu, od kterého se poté osamostatnil, dnes je tam opět začleněný. Ještě jako samostatný archiv (v roce 2015) vykonával přímo předarchivní péči u 130 organizací (věnujících se těžbě a dalším spojeným činnostem). V roce 2015 bylo v archivu 357 archivních fondů z období v časovém rozpětí 15. století až do roku 2015. Literatura Ivana Fialová – Daniela Tvrdoňová. Slovenský národný archív – vývoj právneho postavenia, funkcia a poslanie v našej spoločnosti. Muzeologia. 2013, roč. 1, čís. 2, s. 59. Dostupné online [cit. 2018-06-14]. Externí odkazy Oficiální stránky
Giraltovce

Giraltovce (maďarsky Girált, rusínsky Ґіралтівцї, Giraltivcji) jsou město v okrese Svidník v Prešovském kraji na severovýchodním Slovensku. Žije v nich přibližně 3 900 obyvatel. Historie První písemná zmínka o městě je z roku 1383. Přírodní poměry Město stojí na levém břehu řeky Topľa, v Ondavské vrchovině, 23 kilometrů od Svidníku a 28 kilometrů od Prešova. Do správního území města zasahuje přírodní rezervace Radomka. Pamětihodnosti Židovský hřbitov Mohylník Pomník padlým v bojích roku 1916 Pomník desátého výročí vzniku Československa Zámeček rodiny Bánó Galerie Odkazy Reference Související články Seznam slovenských měst Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Giraltovce na Wikimedia Commons Oficiální stránky Giraltovce na Facebooku Giraltovce na Youtube
Giraltovce

Giraltovce (ungarisch Girált) ist eine Stadt in der Ostslowakei mit 3958 Einwohnern (Stand 31. Dezember 2024), die im Okres Svidník, einem Kreis des Prešovský kraj sowie in der traditionellen Landschaft Šariš liegt. Geographie Die Stadt befindet sich in den Niederen Beskiden, noch genauer im Bergland Ondavská vrchovina, im Tal der Topľa. Sie gliedert sich in die eigentliche Stadt sowie den Ort Francovce. Das Ortszentrum liegt auf einer Höhe von 210 m n.m. und ist 27 Kilometer von Prešov sowie 28 Kilometer von Svidník entfernt. Nachbargemeinden sind Lužany pri Topli und Brezov im Norden, Matovce im Nordosten, Kobylnice im Osten, Mičakovce im Süden, Železník und Kračúnovce im Südwesten und Svidník im Westen. Geschichte Giraltovce wurde 1383 zum ersten Mal schriftlich als Giralth erwähnt. 1787 hatte Giraltovce 74 Häuser und 636 Einwohner, 1828 zählte man 90 Häuser und 686 Einwohner. Bis 1918 gehörte der im Komitat Sáros (dort Sitz des Stuhlbezirks Girált) liegende Ort zum Königreich Ungarn und kam danach zur Tschechoslowakei beziehungsweise heute Slowakei. Bevölkerung Gemäß der Volkszählung 2011 wohnten in Giraltovce 4188 Einwohner, davon 3261 Slowaken, 102 Roma, 22 Russinen, acht Ukrainer, sieben Tschechen sowie jeweils ein Magyare, Pole und Russe. Zwei Einwohner gaben eine andere Ethnie an und 783 Einwohner machten keine Angabe zur Ethnie. 1962 Einwohner bekannten sich zur römisch-katholischen Kirche, 852 Einwohner zur Evangelischen Kirche A. B., 277 Einwohner zur griechisch-katholischen Kirche, 41 Einwohner zur orthodoxen Kirche, 36 Einwohner zu den Zeugen Jehovas, jeweils 12 Einwohner zu den Brethren und zu den christlichen Gemeinden, acht Einwohner zur apostolischen Kirche, jeweils drei Einwohner zu den Baptisten und zur evangelisch-methodistischen Kirche, zwei Einwohner zur jüdischen Gemeinde und ein Einwohner zur reformierten Kirche. 16 Einwohner bekannten sich zu einer anderen Konfession, 88 Einwohner waren konfessionslos und bei 875 Einwohnern wurde die Konfession nicht ermittelt. Sehenswürdigkeiten Verkehr Durch Giraltovce führt die Cesta I. triedy 21 („Straße 1. Ordnung“, E 371) zwischen Lipníky und der polnischen Grenze bei Vyšný Komárnik. Westlich des Ortszentrums zweigt die Cesta II. triedy 556 („Straße 2. Ordnung“) Richtung Hanušovce nad Topľou ab. Bahnanschluss gibt es und gab es keinen, die nächste Bahnhöfe sind Nemcovce und Hanušovce nad Topľou an der Bahnstrecke Strážske–Prešov. Städtepartnerschaft Ustrzyki Dolne, Polen Persönlichkeiten Joseph Goldberger (* 1874 in Giraltovce; † 1929 in Washington, D.C.), US-amerikanischer Mediziner Einzelnachweise Weblinks Eintrag auf e-obce.sk (slowakisch)
Giraltovce

Giraltovce es un municipio del distrito de Svidník en la región de Prešov, Eslovaquia, con una población estimada a final del año 2025 de 3920 habitantes.​ Se encuentra ubicado en el centro-norte de la región, cerca del río Ondava (cuenca hidrográfica del río Tisza) y de la frontera con Polonia.​ Demografía Referencias Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Giraltovce.
Giraltovce

Giraltovce (mađ. Girált) grad je u Prešovskom kraju u istočnoj Slovačkoj. Upravno pripada Okrugu Svidník. Povijest Prvi pisani spomen o gradu Giraltovce datira iz 1383. godine pod imenom Giralth. Stanovništvo Etnička pripadnost Pri popisu stanovništva 2021. godine stanovništvo se moglo izjasniti pripadnicima jedne ili dviju narodnosti. Od 4001 stanovnika bilo ih je tako 3504 slovačke, 432 neutvrđene, 366 romske, 58 rusinske, 10 češke, 6 mađarske, 5 ukrajinske, 5 talijanske, 4 inih, 3 ruske, 3 albanske, 2 hrvatske, 1 poljske, 1 grčke i 1 engleske narodnosti. Religija Pri popisu stanovništva 2021. godine 4001 stanovnika izjavilo je sljedeće vjerske pripadnosti: 2075 Rimokatolička Crkva, 777 Evangelistička Crkva, 409 neutvrđeno, 294 bez vjerske pripadnosti, 278 Grkokatolička Crkva, 37 Pravoslavna Crkva, 36 Jehovini svjedoci, 32 Kršćanski zborovi u Slovačkoj, 19 Bratska crkva, 12 poganstvo i prirodni duhovnost, 7 ad hoc pokreti, 6 razno, 6 Apostolska Crkva, 3 Starokatolička Crkva, 3 ostale i neprecizno određene kršćanske crkve, 2 Islam, 2 Evangelistička metodistička Crkva, 1 Židovi, 1 Budizam i 1 Baptistička Crkva. Izvor Vanjske poveznice Službena stranica grada Ostali projekti
Giraltovce

Giraltovce (węg. Girált) – miasto we wschodniej Słowacji, w kraju preszowskim, w powiecie Svidník, 54 km od granicy z Polską. Liczy 4189 mieszkańców. Położenie Leży na wysokości 310 m n.p.m., pomiędzy lesistymi wzgórzami Pogórza Ondawskiego, nad rzeką Toplą i uchodzącym nieco niżej do niej jej lewobrzeżnym dopływem, Radomką. Historia Pierwsze pisemne wzmianki o miejscowości pochodzą z lat 1383 i 1427. Rozwijała się jako rzemieślnicze miasteczko. Ponieważ położona jest na skrzyżowaniu szlaków komunikacyjnych, stąd w swojej historii była świadkiem przemarszów wojsk i teatrem działań wojennych. Po II wojnie światowej rozwój przemysłu (m.in. cegielnia, zakłady garbarskie i przemysłu drzewnego) i budowa nowych osiedli mieszkaniowych. Do 1960 r. Giraltovce były siedzibą powiatu. Współpraca Ustrzyki Dolne Przypisy
Giraltovce

Giraltovce este un oraș din Slovacia. Localitatea se află la altitudinea de 195 m deasupra n.m., se întinde pe o suprafață de 11,037 km2 și în 2017 număra 4153 de locuitori. Istoric Localitatea Giraltovce este atestată documentar din 1383. Demografie Note Vezi și Listă de orașe din Slovacia Legături externe Site web oficial Materiale media legate de Giraltovce la Wikimedia Commons
Гиралтовце

Гиралтовце (словац. Giraltovce, укр. Ґіральтівці, венг. Girált) — город в восточной Словакии. Население — около 4,2 тысяч человек. История Гиралтовце впервые упоминаются в 1383 году. Население Достопримечательности Костёл Греко-католическая церковь Примечания Ссылки giraltovce.sk (словац.) — официальный сайт города Гиралтовце
Гиралтовце

Гиралтовце (слч. Giraltovce, мађ. Girált) су град у Словачкој, у оквиру Прешовског краја, где су у саставу округа Свидњик. Географија Гиралтовце су смештене у североисточном делу државе. Главни град државе, Братислава, налази се 450 km западно од града. Рељеф: Гиралтовце су се развиле у области Шариш. Град се сместио у долини реке Топле, испод планине Ниски Бескиди. Надморска висина граде је око 200 метара. Клима: Клима у Гиралтовцама је умерено континентална. Воде: Код Гиралтоваца се речица Радомка улица у реку Топлу. Историја Људска насеља на простору Гиралтоваца везују се још за праисторију. Насеље под данашњим именом први пут се спомиње 1487. године. Крајем 1918. године. Гиралтовце су постале део новоосноване Чехословачке. У време комунизма насеље је индустријализовано, па је дошло до повећања становништва. После осамостаљења Словачке град је постао општинско средиште, али је дошло и до проблема везаних за преструктурирање привреде. Становништво Према подацима о броју становника из 2025. године насеље је имало 3920 становника. Етнија Према попису из 2021. у насељу је живело 4001 људи, од чега су по етничкој припадности изјаснили: 3504 као Словац, 432 као непознато, 366 као Ром, 58 као Русин, 10 као Чех, 6 као Мађар, 5 као Украјинац, 5 као Италијан, 4 као различите, 3 као Рус, 3 као Албанац, 2 као Хрват, 1 као Пољак, 1 као Грк и 1 као Енглезaи. Религија У години 2021. је било 4001 људи по вероисповести: 2075 Латинска црква, 777 Словачка евангеличка црква аугзбуршке вероисповести, 409 Неоткривено, 294 Без верске припадности, 278 Гркокатолицизам, 37 Православна црква, 36 Јеховини сведоци, 32 Хришћанске цркве у Словачкој, 19 Црква браће, 12 Паганизам и духовност природе, 7 Ад хок покрети, 6 Друго, 6 Апостолска црква, 3 Старокатоличка црква, 3 Друге и неодређене хришћанске цркве, 2 Ислам, 2 Уједињена методистичка црква, 1 Јевреји, 1 Будизам и 1 Баптисти. Партнерски градови Шаблон:Подаци о застави ПОЛ Устшики Долне Референце Спољашње везе Званични веб-сајт
Ґіралтівці

Ґіралтівці (Ґіралтовце; словац. Giraltovce) — місто в Словаччині, Свидницькому окрузі Пряшівського краю. Розташоване в східній частині Словаччини, у Низькому Бескиді над р. Топлею, на автошляху Пряшів — Свидник — Вишній Комарник. Історія Вперше згадується 1427. Освіта У місті працює 1 дитсадок, 2 початкові школи, 2 середні школи, в тому числі 1 гімназія. Культура Пізньоренесансний замок з першої пол. 17.ст. Бароко-класицистичний замок з першої пол. 18.ст. Класицистичний замок з першої пол. 19.ст. Будівля старої ратуші з першої пол. 20.ст. У місті відбуваються Фолкльорні святя Топлянської долини, Гітарний фестиваль, «Ґіралтовський гудак», Дні єврейської культури. Храми У місті є три храми: протестантський костел з 1798 року, первісно збудований у стилі бароко як прибудова до старішої вежі з 1654 року в стилі ренесансу, в 1810 році перебудований у стилі класицизму, римо-католицький костел святих Кирила і Мефодія з 1939—1940 років, з елементами в стилі сецесії та неоготики, парафіяльна греко-католицька церква Матері Неустанної Помочі з першої половини 20 століття в стилі необароко. Населення У місті проживає 4166 чол. Національний склад населення (за даними останнього перепису населення — 2001 року): словаки — 95,01 % цигани (роми) — 3,58 % русини — 0,41 % українці — 0,33 % чехи — 0,21 % поляки — 0,02 % угорці — 0,02 % Склад населення за приналежністю до релігії станом на 2001 рік: римо-католики — 59,82 %, протестанти (еванєлики) — 23,20 %, греко-католики — 8,09 %, православні — 0,98 %, не вважають себе віруючими або не належать до жодної вищезгаданої церкви — 6,28 % Видатні постаті Адам Гловік (словац. Adam Hlovík) — протестантський духовний (з 1831 р.), активний діяч словацького національного відродження, помер в Ґіралтівцях, де й похований, в місті на згадку про нього встановлена пам'ятна дошка та споруджено пам'ятник в центрі міста Міхал Станік (словац. Michal Staník) — протестантський духовний (1808—1822), пропагував здоровий спосіб життя Людовіт Кукореллі (словац. Ľudovít Kukorelli) — начальник партизанського відділу Чапаєв, в околиці під час Другої світової війни організував партизанське підпілля Людовіт Медвецкі (словац. Ľudovít Medvecký) — кандидат до угорського парламенту в 1906 р. від округу Ґіралтовце, підтримуваний місцевим словацьким населенням, але жупні органи під час посиленої мадяризації йому не дозволили кандидувати Примітки
Cerkiew Świętego Ducha w Medzilaborcach

Cerkiew pod wezwaniem Świętego Ducha – prawosławna cerkiew parafialna w Medzilaborcach, w archidekanacie dla powiatu Medzilaborce eparchii preszowskiej Kościoła Prawosławnego Czech i Słowacji. Świątynia znajduje się na wzgórzu w pobliżu centrum miasta. Zbudowana w 1949 r. według projektu archimandryty Andrzeja (Kolomacký'ego), w miejscu drewnianej cerkwi, zniszczonej w czasie II wojny światowej. Oficjalnie wzniesiona jako pomnik poległych w obu wojnach światowych, ponieważ ówczesne władze sprzeciwiały się budowie świątyni. Budowla murowana, w stylu staroruskiego renesansu. Wewnątrz mieści się ikonostas. Wnętrze cerkwi zdobią mozaiki oraz około 350 ikon, z których część jest autorstwa zamieszkałego w USA greckiego artysty Dimitriosa Leussisa oraz miejscowego ikonografa Dušana Kandričaka. Przypisy
Alexander Dukhnovych Theater

The Alexander Dukhnovych Theater (Rusyn: Tеатр Александра Духновіча, Teatr Aleksandra Duxnoviča, although the sign in the adjacent photo reads Tеатр Александра Духновича; Slovak: Divadlo Alexandra Duchnoviča), located in Prešov, is the only Slovak theatre providing plays in the Rusyn language. History The Alexander Dukhnovych Theater was founded in 1945 as a Ukrainian national Theatre. In 1990 after Velvet revolution and fall of communism in Czechoslovakia it was renamed after a priest and social activist of the Rusyn nation Alexander Dukhnovych. See also Rusyns Paul Robert Magocsi References Воскресеніє народ [Resurrection Of A Nation] (YouTube). John and Helen Timo Foundation. Archived from the original on 2020-11-15. Magocsi, Paul Robert (2015). With Their Backs To The Mountains. Central European University Press. p. 382. ISBN 978-6155053399. External links Alexander Duchnovič Theatre: Official site (in Slovak and Rusyn)
Teatro Alexander Duchnovič

El Teatro Alexander Duchnovič (en eslovaco: Divadlo Alexandra Duchnoviča) está situado en la localidad de Prešov, y es el único teatro de Eslovaquia​ en ofrecer obras en la lengua Rusyn. El teatro Alexander Duchnovič fue fundado en 1945 como teatro nacional ucraniano (la lengua Rusyn fue prohibida oficialmente en esa época). En 1990, después de la revolución de terciopelo y la caída del comunismo en Checoslovaquia, pasó a llamarse en honor de un sacerdote y activista social de la lengua Rusyn y de las naciones ucranianas llamado Alexander Duchnovič (Oleksandr Dukhnovych). Véase también Cultura de Eslovaquia Teatro Referencias
Театр Александра Духновича

Театр Александра Духновича (русин. Tеатер Александра Духновіча, укр. Театр Олександра Духновича, словац. Divadlo Alexandra Duchnoviča) — театр, расположенный в городе Прешове. Единственный словацкий театр, в котором играют пьесы на русинском и украинском языке. Театр Александра Духновича был основан в 1945 году как Украинский народный театр (словац. Ukrajinské národné divadlo; русины официально считались в СССР и соц. странах частью украинской нации). В 1990 году после падения коммунизма в Чехословакии по инициативе режиссёра В. Турока-Гетеша театр был переименован в честь русинского священника, поэта и общественного деятеля Александра Духновича. Значительная часть репертуара театра — русская классика в переводе на русинский язык. Также в репертуаре регулярно выходят новые спектакли на литературном украинском языке. Ссылки Официальный сайт (словац.) Tеатер Aлександрa Духновічa в Пряшові (русин.) Пряшевская Русь на переломе столетий
Театр Олександра Духновича

Театр Олександра Духновича (русин. Театер Александра Духновіча, словац. Divadlo Alexandra Duchnoviča — театр, розташований в місті Пряшеві. Єдиний словацький театр, в якому грають п'єси русинською та українською мовою. Театр Олександра Духновича був заснований в 1945 році як Український народний театр (словац. Ukrajinské národné divadlo). У 1990 році після падіння комунізму в Чехословаччині театр був перейменований на честь русинського священика, поета і громадського діяча Олександра Духновича. Художній керівник театру Василь Турок-Гетеш змінив спрямування театру таким чином, щоб збільшити долю творів кодифікованим пряшівським варіантом русинської мови, що ним розмовляє частина русинів у Словаччині Значна частина сучасного репертуару театру — російська класика в перекладі русинською мовою. Також в репертуарі регулярно виходять нові вистави літературною українською мовою. Примітки Посилання Офіційний сайт [Архівовано 31 березня 2022 у Wayback Machine.] (словац.) http://www.rusynacademy.sk/rusynski/rusyn_teatro.html [Архівовано 19 вересня 2020 у Wayback Machine.] [1] [Архівовано 19 вересня 2020 у Wayback Machine.] Пряшівська Русь на переломі століть [Архівовано 31 грудня 2019 у Wayback Machine.]
Gare de Barca

La gare de Barca est une gare ferroviaire slovaque, située dans le quartier de Barca de la ville de Košice . Situation ferroviaire Histoire La gare de Barca est mise en service le 5 juillet 1860, lors de l'ouverture à l'exploitation de la ligne qui la dessert. Service des voyageurs Accueil Desserte Intermodalité Notes et références Voir aussi Articles connexes Transport ferroviaire en Slovaquie Liens externes (hu)http://www.vasutallomasok.hu/allomas.php?az=brca Portail du chemin de fer Portail de Košice
Bárca megállóhely

Bárca megállóhely Bárcán, a Kassai IV. járásban van, melyet a Železničná spoločnosť Slovensko a.s. üzemeltet. Az állomás a vonal áramosított részén helyezkedik el, melynek feszültsége 3 kV. Vasútvonalak Az állomást az alábbi vasútvonalak érintik: Zólyom–Kassa-vasútvonal Kassa–Hidasnémeti-vasútvonal Kapcsolódó állomások A vasútállomáshoz az alábbi állomások vannak a legközelebb: Enyicke vasútállomás Kassa-Erzsébetváros megállóhely Forgalma Források "Vlaky.net". Železničné objekty (szlovák nyelven). Hozzáférés: 2017. december 29.. Bárca megállóhely. Magyarország vasútállomásai és vasúti megállóhelyei. vasutallomasok.hu További információk http://www.slovakrail.sk
Gothic Church, Šamorín

The Gothic church of Šamorín (Slovak: Stredoveký farský kostol Šamorína) is a church of the Reformed Christian Church in Šamorín in Dunajská Streda District in Slovakia. It is one of the oldest churches on Žitný ostrov. Structure, shape and characteristic The church is composed of three naves. It is 33.72 by 23.52 metres (110.6 ft × 77.2 ft). History The church was built in the Middle Ages when Šamorín was a village. It was built on the banks of the Danube but the river's course changed. The eastern part of the church, an early Gothic holy cave, was constructed in the first half of the thirteenth century. Its outer walls bear traces of the late reconstruction. This, and the supporting pillars, may have been the work of Bratislava's mayor Alexander's son Karol shortly after 1287. The holy cave was lit by five arched windows. Among these, only three east side windows are original, made in the first half of the 13th century. The two remaining windows on the south side were refurbished in the Gothic style in the 15th century, then in the Baroque style in the 18th century and, finally, enlarged in 1931. After reconstruction around 1290, the whole church was decorated with painted figures, which were later covered but were revealed again during restoration. There are also paintings of standing Saints, a depiction of Holy Mary's death and Judging Jesus. The north side wing was built/rebuilt later, probably after some kind of a disaster, fire or possibly flood. The organ case dates from the second half of the 19th century. The wooden gate on the outside of the north hall was made in 1844; the altar was made of red marble in 1904. Modern era Modern buildings now surround the church, at the east end of the Bratislava's main streets. See also Šamorin Roman Catholic Church References