NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Kálnica

Kálnica je naseljeno mjesto u okrugu Nové Mesto nad Váhom u Trenčínskom kraju u Slovačkoj. Stanovništvo Prema podatcima o broju stanovnika iz 2025. godine naselje je imalo 999 stanovnika. Etnička pripadnost Pri popisu stanovništva 2021. godine stanovništvo se moglo izjasniti pripadnicima jedne ili dviju narodnosti. Od 1024 stanovnika bilo ih je tako 1007 slovačke, 14 neutvrđene, 3 češke, 3 inih, 2 njemačke, 1 ruske, 1 mađarske i 1 hrvatske narodnosti. Religija Pri popisu stanovništva 2021. godine 1024 stanovnika izjavilo je sljedeće vjerske pripadnosti: 391 Evangelistička Crkva, 298 Rimokatolička Crkva, 281 bez vjerske pripadnosti, 29 neutvrđeno, 6 poganstvo i prirodni duhovnost, 5 razno, 3 Jehovini svjedoci, 3 Grkokatolička Crkva, 2 Pravoslavna Crkva, 1 ostale i neprecizno određene kršćanske crkve, 1 Kršćanski zborovi u Slovačkoj, 1 Islam, 1 Evangelistička metodistička Crkva, 1 Apostolska Crkva i 1 ad hoc pokreti. Izvori Vanjske poveznice Službena stranica naselja (sl.)
Kalános

Kalános (szlovákul Kálnica) község Szlovákiában, a Trencséni kerületben, a Vágújhelyi járásban. Rozson- és Uraságikálnic egyesítésével jött létre. Fekvése Vágújhelytől 7 km-re keletre fekszik. Története 1396-ban „Kabucza” alakban említik először. 1422-ben „Kalnicz”, 1436-ban „Kalnycha”, 1478-ban „Kalnicza” néven szerepel a korabeli forrásokban. A Kálniczy és Rozsoni családok birtoka, majd a beckói váruradalom része volt. 1598-ban 23 ház állt a településen. 1720-ban 34 adózója és szőlőskertje is volt. 1784-ben 58 házában 65 családban 410 lakos élt. Rozsonkálnicnak 1598-ban 11 háza volt. 1784-ben 43 ház állt itt, 43 család lakott bennük 258 lakossal. A 18. század végén Vályi András így ír róla: „KALNITZ. Tót falu Trentsén Várm. földes Ura B. Mednyánszky Uraság, lakosai katolikusok, fekszik Betzko Vár alatt, fél mértföldnyire, földgye termékeny, szőlös kertyei is vagynak.” 1828-ban 64 háza volt 641 lakossal; Rozsonkálnicon 1828-ban 38 házában 401 lakos élt. A két település a 19. század elején egyesült. Lakóik mezőgazdaságból, szőlőtermesztésből, állattartásból, szövésből éltek. Fényes Elek 1851-ben kiadott geográfiai szótárában így ír a faluról: „Kálnicz, Trencsén m. tót falu, Beczkóhoz 1/2 óra; 228 kath., 443 evang., 22 zsidó lak. Két részre osztatik u. m. Beczkó-, és Rozson-Kálniczra, az elsőt a beczkói uradalom, a másikat többen birják. Ut. post. Trencsén.” A trianoni békéig Trencsén vármegye Trencséni járásához tartozott. Népessége 1910-ben 952, túlnyomórészt szlovák lakosa volt. 2001-ben 1003 lakosából 992 szlovák volt. 2011-ben 1031 lakosából 974 szlovák volt. Jegyzetek Külső hivatkozások Hivatalos oldal Községinfó Kalános Szlovákia térképén E-obce.sk Archiválva 2008. szeptember 20-i dátummal a Wayback Machine-ben
Kálnica

Kálnica (węg. Kalános) – wieś i gmina (obec) w powiecie Nowe Miasto nad Wagiem, w kraju trenczyńskim, w zachodniej Słowacji. Zamieszkuje ją około 1046 osób (stan na rok 2016). Historia Wieś została wspomniana po raz pierwszy w 1396 w dokumentach historycznych. Geografia Centrum wsi leży na wysokości 223 m n.p.m. Gmina zajmuje powierzchnię 26,4 km². Przypisy
Kálnica

Kálnica este o comună slovacă, aflată în districtul Nové Mesto nad Váhom din regiunea Trenčín. Localitatea se află la altitudinea de 223 m deasupra n.m., se întinde pe o suprafață de 26,41 km2 și în 2017 număra 1.063 de locuitori. Istoric Localitatea Kálnica este atestată documentar din 1396. Demografie Note Legături externe Site web oficial Materiale media legate de Kálnica la Wikimedia Commons
Калњица

Калњица (слч. Kálnica) насељено је мјесто са административним статусом сеоске општине (слч. obec) у округу Ново Место на Ваху, у Тренчинском крају, Словачка Република. Становништво Према подацима о броју становника из 2025. године насеље је имало 999 становника. Етничка припадност Према попису из 2021. у насељу је живело 1024 људи, од чега су по етничкој припадности изјаснили: 1007 као Словац, 14 као непознато, 3 као Чех, 3 као различите, 2 као Нијемац, 1 као Рус, 1 као Мађар и 1 као Хрват. Религија У години 2021. је било 1024 људи по вероисповести: 391 Словачка евангеличка црква аугзбуршке вероисповести, 298 Латинска црква, 281 Без верске припадности, 29 Неоткривено, 6 Паганизам и духовност природе, 5 Друго, 3 Јеховини сведоци, 3 Гркокатолицизам, 2 Православна црква, 1 Друге и неодређене хришћанске цркве, 1 Хришћанске цркве у Словачкој, 1 Ислам, 1 Уједињена методистичка црква, 1 Апостолска црква и 1 Ад хок покрети. Референце Спољашње везе Званични веб-сајт
Калніца

Калніца (словац. Kálnica) — село, громада округу Нове Место-над-Вагом, Тренчинський край. Кадастрова площа громади — 26.4 км². Протікає Кальницький потік. Населення 1049 осіб (станом на 31 грудня 2020 року). Історія Калніца згадується 1396 року. Населення Примітки Посилання www.kalnica.sk — офіційний сайт громади Kálnica - …. e-obce.sk (словац.). :
Kostel svatého Mikuláše (Havaj)

Kostel svatého Mikuláše (slovensky Chrám sv. Mikuláša biskupa) stojí v obci Havaj v okrese Stropkov na Slovensku. Od roku 1963 je národní kulturní památkou Slovenské republiky. Farní kostel náleží pod řeckokatolickou farnost Havaj, děkanátu Stropkov, archeparchie prešovské. Historie V roce 1600 se uvádí, že v obci bylo 26 poddanských domů, dům šoltyse a pravoslavného faráře neboť v obci byl kostel, který je doložený v roce 1601. Podle písemných dokladů v roce 1654 stál dřevěný kostel na severozápad od obce na vyvýšeném místě. V letech 1824–1825 byl na stejném místě postavený nový zděný kostel. Kostel měl dva zvony s názvy Nikolaj (hmotnost 224 kg) a Vasiľ, které byly rekvírovány v období první světové války. U kostela byla fara, prvý zápis ve staré matrice pochází z roku 1781. Kostel byl opravován v 19. a 20. století Popis Kostel je klasicistní jednolodní zděná stavba na půdorysu obdélníku s půlkruhovým závěrem, přistavěnou sakristií a vestavěnou hranolovou věží na jihozápadním štítovém průčelí. Fasáda je členěna lizénami, ve štítovém průčelí je mírný rizalit. Věž je ukončena barokní báni s lucernou. Vstup do kostela je umístěn ve věži. V kamenném ostění portálu je datace 1824. V interiéru se nachází ikonostas, hlavní a boční oltáře z období kolem roku 1824. Kruchta je otevřena do lodi arkádou. Odkazy Reference
Keresztelő Szent János-templom (Tornagörgő)

A Keresztelő Szent János-templom Tornagörgő (szlovákul Hrhov) község római katolikus temploma. A falu központjában található, erődfallal körülvett, középkori eredetű, eredetileg gótikus, majd klasszicista stílusú templom egy forrásmészkő (travertínó, helyi nevén darázskő) dombon található. Története A templom alapjai a 13. század második feléből valóak, 1500 körül építették át gótikus stílusban. 1550 körül Görgő lakossága a reformáció híve lett és a templom is a reformátusoké lett, egészen 1687-ig, amikor a falu földesura visszaadta a katolikusoknak. A templomot körülvevő, forrásmészkőből épített védőfal (négyzet alaprajzú alacsony toronnyal) a 17. században épült, a török harcok és a rendi felkelések során fontos védelmi feladatot töltött be. 1814-1815-ben klasszicista stílusban átépítették és kibővítették, majd 1848-ban új tornyot is építettek. Leírása A templom tengelyében található a hajó, mely az átépítések során egyre hosszabb lett, egy szélesebb nyugati és egy keskenyebb keleti részből áll, poroszsüveg-boltozat fedi, melyen 1950-ben készült falfestmények találhatóak. A dongaboltozatos szentély a keskenyebb részhez csatlakozik; ez a templom legrégebbi része (eredetileg román stílusú volt). A sekrestye az északi oldalon található. A gömöri klasszicista stílusban épült torony a nyugati homlokzat előtt magasodik. A hajó nyugati portáléjának kő-falburkolata őrzi a templom eredeti gótikus stílusát. A templom falában található Bebek György gótikus stílusú sírköve 1381-ből, a Bebekek domborműves címerével és körfelirattal. Anyaga szádvárborsai vörösmárvány, a gombaszögi pálos monostorból került Tornagörgőre. A főoltár klasszicista stílusú központi képét (Krisztus megkeresztelése) 1848-ban festette Ardian Gyula, az oltáron 4 angyalszobor található. A szentségtartó és a kehely 1800 körül készült. A hajóban a Keresztút állomásainak kőnyomatai láthatóak, melyek 1930 körül készültek. Ugyancsak a hajóban található 8 búcsújárási zászló és egy missziós kereszt egy másik az előcsarnokban). A sekrestyében Krug József tanító (1911-37) emléktáblája látható. Az orgonát 1901-ben készült Országh Sándor rákospalotai orgonakészítőnél. A toronyban két harang található: a nagyobbat Páduai Szent Antalnak szentelték és a temesvári Novotny Antal öntötte, a kisebbet pedig 1928-ban Chomutovban Richard Herold. A templomkerítés és a lépcsőzet 1934-ben készült. Források Resko Sándor - Izsák Tibor - Jozef Peniaško: Tornagörgő (Honismereti Kiskönyvtár 213.), KT Lap- és könyvkiadó Kft., Komárom, 2002
Nesterův palác

Nesterův palác je palác v Bratislavě v části Staré Město na Hviezdoslavově náměstí. Nechal jej postavit Josef von Nester v roce 1856 architektem Ignácem Feiglerem. Palác se nachází u bývalé promenády. Jeho fasáda je zpestřená tympanonem, balkon je podepřen sochami faunů, které jsou údajně dílem bratislavského sochaře A. Brandla. Brandlovi jsou připisovány též kamenné reliéfy pod okny prvního poschodí na severní a východní fasádě, které jsou pravděpodobně až druhotné. Po první světové válce byl původně obytný palác používán jako administrativní budova, získala jej Slovenská akademie věd. V 80. letech 20. století byl palác výrazně přestavěn, přičemž byla kvalitně obnovena fasáda, jinak se ovčem nezachovalo nic původního. Dnes v Nesterově palácí sídlí velvyslanectví Spolkové republiky Německo. Odkazy Externí odkazy V Nesterovom paláci je veľvyslanectvo
Terchovské srdce

Terchovské srdce je ocelová rozhledna nacházející se na kopci Oblaz (609 m n. m.) nad obcí Terchová v okrese Žilina v Žilinském kraji na Slovensku. Popis a historie stavby Rozhledna Terchovské srdce stojí na místě, kde ve filmu Jánošík z roku 1935 na šibenici zahynul místní rodák a zbojník Juraj Jánošík. Konstrukce rozhledny vzdáleně připomíná právě filmovou rekvizitu šibenice z tohoto filmu. Byla odhalena 28. října 2015 a její výška je 30 m. Má tvar štíhlé pyramidy (jehlanu). Zajímavostí je, že každý ze čtyř základních nosných pilířů rozhledny je umístěn ve směru jedné světové strany. Název rozhledny vychází z textu místní lidové písně, kde se zpívá: „To terchovské srdce na dvoje sa delí, jedna strana plače, druhá sa veselí...“. Rozhledna má ocelové roštové schodiště a tří vyhlídkové roštové terasy také z oceli. Rozhledna byla postavena podle návrhu známého architekta a umělce, kterým je Alojz Mucha. Další informace K rozhledně vede asi kilometr dlouhá naučná stezka ve směru na horu Mravečník. Kromě Terchové se nabízí vyhlídka na Velký Rozsutec i Malý Rozsutec, Boboty, Tiesňavy, Obšívanku, Sokolie, Vrátnou dolinu, Žilinské kotliny, Kysuckou vrchovinu aj. U rozhledny se nachází také stánek s občerstvením a suvenýry, lavičky a také malá červená dřevěná plastika Terchovské srdce. Galerie Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Terchovské srdce na Wikimedia Commons
Židovský hřbitov v Hliníku nad Váhom

Židovský hřbitov v Hliníku nad Váhom se nachází severně od obce na okraji lesíku, na břehu vážského kanálu. Hřbitov je obdélníkového tvaru a v minulosti ohrazen, ze západní strany jsou malé zbytky kamenné zdi, z jižní části je chráněn od cesty náletovými dřevinami; na východní straně bývala vstupní brána a malá branka, po kterých zůstaly jen betonové sloupy. Dominantou hřbitova je neoklasicistická hrobka rodiny barona Leopolda Poppera von Podhragy, zakladatele pivovaru v Bytči (jeho tělo se však v hrobce již nenachází). Rekonstrukce Dlouhá léta nebyl udržován a také byl místem činnosti vandalů, zlodějů náhrobních kamenů a vykrádačů hrobek. Od té doby byl v katastrofálním stavu – náhrobky porozbíjené, rozkradené, poválené a zatlačené do země. V letech 2021 až 2022 byla provedena rekonstrukce, při které došlo k odstranění náletových dřevin, stabilizaci základů hrobky, vyčistění pohřební komory, která byla zaházena odpadky a její nové omítnutí. Také bylo znovu vztyčeno 30 povalených náhrobků. Torza polámaných náhrobků, které již nebylo možné postavit nad hroby, byla uložena na souvislou plochu, která má přibližně 16 m2. V roce 2023 byl hřbitov prohlášen za kulturní památku. Galerie Odkazy Reference Související články Židovský způsob pohřbívání Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Židovský hřbitov v Hliníku nad Váhom na Wikimedia Commons
Židovský hřbitov v Dolné Marikové

Židovský hřbitov v Dolné Marikové se nachází nad obcí v místní části Kalužov. Vede k němu strmá lesní cesta a nachází se na nerovném terénu, v prudkém svahu, uprostřed lesního porostu. Je zcela zničený a zanedbaný. Nachází se zde několik desítek náhrobních kamenů, které jsou rozbité, polámané a vyvalené. Na hřbitově a v jeho okolí se nacházejí mohutné stromy a je tam prováděna těžba dřeva, což je spolu s vandalismem pravděpodobně příčinou dezolátního stavu hřbitova. Galerie Odkazy Reference Související články Židovský způsob pohřbívání Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Židovský hřbitov v Dolné Marikové na Wikimedia Commons
Židovský hřbitov v Rajci

Židovský hřbitov v Rajci se nachází asi 1,2 km východně od historického jádra města, nedaleko evangelického hřbitova. Je obdélníkového tvaru a po celém obvodu je ohrazen kamennou zdí. Dovnitř se vcházelo dvěma brankami, z nichž dolní je již zazděná. Uprostřed je pozůstatek kamenné zdi, která pravděpodobně oddělovala ortodoxní a neologickou část, i na samotném hřbitově lze vidět odlišné náhrobní kameny v dolní a horní části. Nejstarší macevy mají texty pouze v hebrejštině, na pozdějších jsou již nápisy kombinovány s němčinou. Přestože Městský úřad Rajec uvádí tento hřbitov (spolu s evangelickým a městským) mezi místy určenými k pohřbívání, v současné době je nevyužívaný. Odkazy Reference Související články Židovský způsob pohřbívání
Chata pod Soliskom

Chata pod Soliskom je nejmladší vysokohorskou chatou ve Vysokých Tatrách. Chata je v provozu celoročně. Historie chaty Chata pod Soliskom byla postavena spolu se sedačkovou lanovou dráhou II, vedoucí ze Štrbského Plesa na Predné Solisko. Cílová stanice lanovky je jen několik metrů od chaty. Chata byla dána do užívání již v roce 1944 při tehdy nejdelším vleku v bývalém Československu, zcela dokončena byla až v roce 1946. Chata byla postavena jako útočiště pro lyžaře ve špatném počasí. Prvním Chatařem v ní byl František Bujak. V roce 2003 byla na místě původní chaty postavena nová, která slouží až do současnosti. Přístupnost chaty Chata je přístupná buď sedačkovou lanovkou ze Štrbského Plesa nebo po značeném chodníku vedoucím ze Štrbského Plesa do Furkotské doliny. Z chaty se dá jít na Predné Solisko po a zpět stejnou cestou. Okolí chaty Z chaty vede turistický chodník na Štrbské Pleso a do Furkotské doliny (modrá značka) a také na vrchol Predného Soliska (červená značka). Odkazy Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Chata pod Soliskom na slovenské Wikipedii. Externí odkazy Galerie Chata pod Soliskom na Wikimedia Commons Obrázky, zvuky či videa k tématu Chata pod Soliskom na Wikimedia Commons Oficiální stránky
Chata pod Soliskom

Die Chata pod Soliskom ist eine Berghütte in der slowakischen Hohen Tatra. Sie liegt am Südhang des 2117 m n.m. hohen Bergs Predné Solisko im Berggrat Solisko zwischen den Tälern Furkotská dolina und Mlynická dolina, auf einer Höhe von 1840 m n.m. Geschichte Die Hütte entstand zusammen mit dem Skilift von Štrbské Pleso nahe der Bergstation und wurde 1944 eröffnet, aber erst 1946 fertiggestellt. Sie war zuerst nur in den Wintermonaten als Notunterkunft für Skifahrer in Betrieb und hatte einen Essraum und gemeinsames Schlafzimmer. Wegen des mangelhaften technischen Zustandes überlegte man in den 1960er Jahren einen Abriss, doch Tatra-Bergsteiger unternahmen eine Sanierung, die den Weiterbetrieb sicherte. 2003 wurde das Hüttengebäude vergrößert, indem zuerst die Wände der neuen Hütte rund um die alte errichtet wurden, die alte Hütte dann abgetragen und anschließend die neue überdacht. Das Innere wurde innerhalb von vier Monaten fertiggestellt. Nach diesem Umbau ist die Hütte ganzjährig geöffnet. Tourismus Die Chata pod Soliskom ist über eine Sesselbahn von Štrbské Pleso heraus leicht erreichbar. Ein blau markierter Wanderweg passiert nahe der Hütte auf dem Weg von Štrbské Pleso ins Tal Furkotská dolina, von ihm zweigt ein rot markierter Weg zum Berg Predné Solisko ab. Literatur Juraj Kucharík: Tatry – Vysoké, Belianske, Západné. Hrsg.: Dajama. 1. Auflage. Bratislava 2019, ISBN 978-80-8136-098-5, S. 86. Ivan Bohuš ml.: Tatranske chaty – Tatra chalets. Hrsg.: I&B. 2. Auflage. Tatranská Lomnica 2016, ISBN 978-80-89575-05-3, S. 8–11. Weblinks Webpräsenz der Chata pod Soliskom (slowakisch) Chata pod Soliskom auf vysoketatry.com (slowakisch)
Szoliszkó menedékház

Szoliszkó menedékház (Chata pod Soliskom, 1830 m) Szlovákiában a Magas-Tátrában Az Elülső-Szoliszkó-csúcs alatt. Története A Szoliszkóra vezető második ülőfelvonóval egy időben építették meg, ennek felső állomása közelében található. 1944-ben helyezték használatba, de valójában csak 1946-ban fejezték be. Azért építették, hogy menedékként szolgáljon a sízőknek rossz idő esetén. A legfiatalabb menedékház a Magas-Tátrában. 2003-ban teljesen újjáépítették. Szálláshelyek A 2003-as átépítéséig szálláslehetőség nem volt. Az átalakítás után 2 hálószoba, 6 darab emeletes és 5 darab háromemeletes ággyal várja a síelőket, turistákat. Vendéglője 30 férőhelyes. Megközelítése A Csorba-tótól két úton is mgközelíthető: a FIS-szálló mellett elhaladó kék jelzésű úton az ülőszékes felvonóval párhuzamosan, 1 óra. a piros jelzésen Podbanszkó felé kb. 30 perc múlva, sárga jelzés ágazik ki jobbra a Furkota-völgybe. Ezen addig kell haladni, míg egy jobbra vezető kék jelzéshez érünk, amely a Szoliszkó-nyergen át a menedékházhoz vezet. Összesen 1 óra 30 perc. A FIS-szálló mellől induló ülőszékes felvonó felső állomásától kb. 50 méter. Túravidéke A Mlynica- és a Furkota-völgy, a Bástya-gerinc és a Szoliszkó gerinc, valamint a Hlinszka-toronytól a Szedilkóig húzódó gerinc csúcsai. Jelzett turistautak Az Elölső-Szoliszkó-csúcsra vezető piros jelzés, 1 óra. A Furkota-völgy felé vezető kék jelzés, a völgyben lévő sárga jelzésig, 15 perc. A Csorbatóhoz vezető kék jelzés a sípályán, 1 óra 20 perc. Külső hivatkozások A menedékház honlapja Irodalom és Források Dr. Komarnicki Gyula: A Magas-Tátra hegymászókalauza, Késmárk-Budapest, 1926. Dr. Komarnicki Gyula: A Magas-Tátra hegyvilága, Szerk. átdolg. és kieg. Bucsek Henrik, Sport Lap- és Könyvkiadó, 1978 ISBN 963 253 284 8 Adamec, Vladimir: A Magas-Tátra. Turistakalauz, Sport Kiadó, Pozsony, 1969 Soós Ferenc: Magas-Tátra turistakalauz, Bíbor Kiadó, Budapest, 2002, ISBN 9639103683 Scheirich László: A mi Magas-Tátránk, Nap Kiadó, Dunaszerdahely, 2005 ISBN 8089032559 Klaus Gattinger: A Magas-Tátra, Kornétás Kiadó, Budapest, 2006 ISBN 9639353388 Nagy Árpád: 250 Tátrai túra, Kornétás Kiadó, Budapest, 2007 ISBN 9789639353626 Daniel Kollár-Ján Lacika-Roman Malarz: A szlovák és a lengyel Tátra, DAMAJA, 1998. Julius Andrási - Witold H. Pariski: Válogatott hegymászóutak 1972; Magyar kéziratos fordítás, Vörös Meteor Hegymászóklub, 1978; Bucsek Henrik, A magyar hegymászás története 1873-ig, (Hegymászó Híradó, 1973., 3. szám, 3-11. o.)
Schronisko na Solisku

Schronisko na Solisku, Schronisko pod Soliskiem (słow. chata pod Soliskom) – schronisko turystyczne położone na wysokości 1840 m n.p.m. na zboczach Skrajnego Soliska (Predné Solisko) w Tatrach Wysokich na Słowacji. Schronisko zostało oddane do użytku w 1944 r. W 2003 r. na miejscu starego schroniska powstało nowe, większe, dysponujące dzisiaj 9 miejscami noclegowymi. Chatarem schroniska jest Milan Štefánik. Do położonego w słowackiej części Tatr schroniska prowadzi nowoczesny wyciąg krzesełkowy ze Szczyrbskiego Jeziora (Štrbské Pleso). Szlaki turystyczne – niebieski ze Szczyrbskiego Jeziora do schroniska, stąd dalej do żółtego szlaku w Dolinie Furkotnej. Czas przejścia ze Szczyrbskiego Jeziora do schroniska: 1:45 h, ↓ 1:15 h Czas przejścia od schroniska do Doliny Furkotnej: 25 min w obie strony – czerwony szlak rozpoczynający się przy schronisku i prowadzący wzdłuż grani na Skrajne Solisko. Czas przejścia: 1 h, ↓ 30 min Przypisy Bibliografia Zofia Radwańska-Paryska, Witold Henryk Paryski: Wielka encyklopedia tatrzańska. Poronin: Wyd. Górskie, 2004. ISBN 83-7104-009-1.
Herz-Jesu-Kirche (Most pri Bratislave)

Die römisch-katholische Herz-Jesu-Kirche (slowakisch Kostol Božského Srdca Ježišovho) im slowakischen Most pri Bratislave (Bruck a.d. Donau) stellt eine Kombination aus mittelalterlicher und moderner Architektur dar. Geschichte Die Kirche im bis 1945 deutsch besiedelten Ort war ursprünglich dem Hl. Thomas geweiht. Sie wurde um 1280 aus Bruchstein als einschiffiges Kirchenschiff mit quadratischem Presbyterium und Westturm erbaut. Ihr Bau wurde 1315 urkundlich erstmals belegt, als Karl I. den Ort besuchte und die Reparatur der Kirche in Auftrag gab. Ein bedeutender Umbau erfolgte nach 1335, als die Umfassungsmauern des Chors erhöht und das einfache Kreuzgewölbe mit Rundbögen durch ein gotisches Kreuzrippengewölbe mit gebrochenen Bögen ersetzt wurde. Um die Wende vom 13. zum 14. Jahrhundert wurden im Innenraum Wandmalereien angebracht. Während der Türkenkriege wurde der Bau erheblich beschädigt und 1762 repariert, doch ein Erdbeben im Jahr 1764 beschädigte die Kirche erneut. Eine weitere Erneuerung erfolgte in der ersten Hälfte des 19. Jahrhunderts. Zu Beginn des 20. Jahrhunderts erwies sich die Kirche als zu klein für das wachsende Dorf, so dass sie im neoromanischen Stil erweitert wurde. Der Neubau wurde 1910 von der Südseite an die alte Kirche angefügt, indem die Südwand ihres Langhauses abgerissen wurde. Die Weihe des Neubaus erfolgte am 25. September 1910. Der alte Bau bildet das Seitenschiff der neuen Kirche auf der Nordseite und der vorherige Chor wurde zur Sakristei. Mit der Vertreibung der Deutschen aus der Tschechoslowakei verlor die Kirche ihre angestammte Gemeinde. Am 2. Juli 1995 spendeten die vertriebenen Bewohner der Kirche eine steinerne Madonnenstatue. Eine Gedenktafel in deutscher Sprache befindet sich am Eingang links. Die deutschen Vertriebenen stifteten 2005 ein Holzkreuz mit der Aufschrift „Verzeihende Erinnerung 3. Juli 1945“. Bauwerk Vom ersten Bauabschnitt stammen romanisch geformte Fenster in den Ost- und Südwänden des Chors. Teile der mittelalterlichen Wandmalereien sind freigelegt. Im Inneren stehen auf beiden Seiten des Altars steinerne Ziborien, die in der Slowakei sehr selten sind. Weblinks Einzelnachweise