NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Kostel svatého Martina (Sikenička)

Kostel svatého Martina je římskokatolický farní kostel v obci Sikenička na Slovensku. Náleží pod děkanát Štúrovo, diecézi nitranskou. Historie Ve 13. století byla na místě kostela postavena rotunda v románském slohu, u které stála samostatná zvonice. První písemná zmínka o patrociniu kostela je z roku 1447. V 18. století byl přestavěn a v roce 1887 byla loď prodloužena a přistavěna věž. V roce 1948 byl kostel zmodernizován podle projektu stavitele G. Kissa z Nitry. Poslední oprava proběhla v roce 1993. Z románské části se dochovaly zdi apsidy a lodi (mimo západní). Popis Exteriér Kostel je orientovaná jednolodní zděná stavba s půlkruhovým závěrem (kněžištěm) a předsazenou věží v západním průčelí a přistavenou sakristií. Starší půdorys lodi je užší než nově přistavěná část z roku 1887. Fasády kostela jsou hladké členěny okny, západní průčelí a věž je členěna lisénovými rámy. Kvadratická věž je zakončena jehlanovou střechou. Interiér Kněžiště, které je vystavěno z velkých kamenných kvádrů, je zakončeno půlkruhovou konchou. V lodi je rovný strop, nad vchodem do kostela v západní části je kruchta. Pod ní je Lurdská jeskyně z sedmdesátých let 20. století. Hlavní oltář nesl obraz svatého Mikuláše z poloviny 18. století, který byl darován rodinou Pálffyovců. Z druhé poloviny 18. století pochází kazatelna, která má na parapetu pozlacené reliéfy dvou evangelistů. Zvony Ve zvonovém patře věže jsou zavěšeny tři bronzové zvony. Nejstarší je malý z roku 1877 ulitý zvonařem Ferencem Walszerem. Umíráček zasvěcený svatému Antonínovi je z roku 1924 ulitý zvonařem Richardem Heroldem z Chomutova. Třetí velký zvon zasvěcený Panně Marii z roku 1939 ulil zvonař László Szlezák z Budapešti. Odkazy Reference Literatura SZÉNÁSSY, Árpád. Lexikon románskych kostolov na Slovensku. Komárno: KT, 2005. 95 s. ISBN 9788080564605. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kostel sv. Martina na Wikimedia Commons
Štrkovecké jazero

Štrkovecké jazero je jezero v Bratislavě na Slovensku. Nachází se v městské části Ružinov v okrese Bratislava II. Jezero má rozlohu 5,6 ha. Dosahuje hloubky 2,5 až 8 m, když mělčina je paradoxně uprostřed. Je to způsobeno tím, že právě tam stál bagr, který těžil štěrk ze svého okolí. Historie V 50. letech 20. století do míst dnešního Štrkoveckého jazera zasahovalo přes dnešní městskou část Vrakuňa Mlynské rameno Malého Dunaje. To však bylo zavezeno při stavbě sídliště. V jezeře, které po rameni zbylo, poté probíhala těžba štěrkopísků pro stavebnictví. Na začátku 90. let mělo jezero do té míry znečištěnou vodu a neupravené břehy, že se dokonce uvažovalo o jeho likvidaci zasypáním. Následovala však úspěšná rekultivace, a dnes je jezero cenným urbanisticko-architektonickým prvkem města. Využití Pro obyvatele města je vyhledávanou rekreační a sportovní lokalitou. Okolo jezera je vybudovaná antuková běžecká dráha. Je zde také hřiště pro děti a mládež. Fauna Leží na hlavní migrační cestě vodních ptáků, která vede podél Dunaje a slouží pro ně jako zastávka, když hledají v období tahu vhodné místo pro oddych a k zisku potravy. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Štrkovecké jazero na Wikimedia Commons
Štrkovecké jazero

Štrkovecké jazero – jezioro i kąpielisko znajdujące się w stolicy Słowacji, Bratysławie, we wschodniej dzielnicy Ružinov, pomiędzy ulicami Ružinovską i Drieňovą. Do lat 50. XX wieku w tym rejonie przebiegała odnoga młyńska Małego Dunaju przepływającą przez Vrakuňę. Zasypano ją podczas budowy okolicznych osiedli. W miejscu jeziora rozpoczęto wydobycie żwiru na cele budowlane. Jezioro jest najpłytsze w części środkowej, ponieważ stała tam koparka wydobywająca żwir. Ma głębokość od 2,5 do 8 metrów. Powierzchnia wynosi 5,5 ha, a obwód 865 metrów. Leży na wysokości 138 m n.p.m. Znajduje się na ważnym szlaku migracji ptactwa wodnego, który przebiega wzdłuż Dunaju, a zatem stanowi przystanek dla ptaków szukających odpowiedniego miejsca do odpoczynku i żerowania w czasie migracji. Dla mieszkańców Bratysławy jezioro jest popularnym miejscem rekreacyjnym i sportowym. Wokół została zbudowana bieżnia ziemna (960 metrów długości). Na początku lat 90. XX wieku miało mocno zanieczyszczoną wodę, nieoczyszczone brzegi i rozważano jego likwidację (zasypanie), do czego ostatecznie nie doszło. Działania rewitalizacyjne przeprowadzono począwszy od końca lat 90. XX wieku. Nasadzono nową roślinność i zbudowano wyspy dla ptaków. Nad jeziorem znajduje się jeden z największych w Bratysławie placów zabaw Radosť Games Complex. Zimą jest to popularne miejsce do uprawiania łyżwiarstwa. Bezpośrednio nad wodą stoi hotel Junior. Na akwenie bytują łabędzie, kaczka krzyżówka, perkoz dwuczuby, mewa czarnogłowa i śmieszka. Jezioro jest udostępnione wędkarsko. W wodzie występują karpie, sumy, antary, a rzadziej szczupaki, węgorze i amury. Przypisy
Штрковец (озеро)

Штрковец (словац. Štrkovec, Štrkovecké jazero) — озеро в Братиславе, в районе Ружинов. Площадь озера составляет 48,3 тысяч квадратных метров, глубина до 8 метров. Вокруг озера обустроены рекреационные и спортивные площадки, беговая дорожка, игровые площадки для детей. Озеро всегда служило местом остановки перелётных птиц на их миграционных маршрутах вдоль Дуная. Для жителей города озеро служило местом отдыха и ловли рыбы. Во второй половине XX века в озере активно велась разработка гравия и песка для нужд строительной отрасли. В результате разработки воды озера к началу 1990-х годов были сильно загрязнены, берега были необустроены и испорчены подъездными путями для грузовых автомобилей под загрузку песчано-гравийной смеси. В руководстве города обсуждались варианты засыпки озера в качестве меры благоустройства района под будущее строительство жилых зданий. Но в итоге было принято решение сохранить озеро и благоустроить окружающую территорию. В настоящее время вокруг озера проложена современная тартановая беговая дорожка, обустроены пешеходные дорожки вокруг озера, газоны, высажены деревья, работают кафе. Озеро также используется в качестве места для любительской рыбалки (регистрационный номер 1-1080-1-1), в озере водятся карп, щука, окунь, клыкач, угорь. Изначально заселение озера произошло путём занесения малька птицами, затем проводилось плановое заселение для рекреационных целей. Примечания
Convent de Spiš

El convent de Spiš (en eslovac Spišská Kapitula i en hongarès, Szepeshely or Szepesi Káptalan) és un monestir que es troba a Spišské Podhradie, Eslovàquia, a la rodalia del castell de Spiš. El 1993 la UNESCO ho va incloure en la llista del Patrimoni de la Humanitat. El 2009, es va ampliar el lloc protegit per incloure el centre històric de Levoča. El conjunt medieval comprèn la catedral de Sant Martí, un monestir i un carrer tot envoltat d'una muralla. El monestir es va convertir en la primera administració eclesiàstica al segle xii. El 1776 es va convertir en la seu principal de la diòcesi de Spiš. La catedral va ser construïda entre el segle xiii i el XV en arquitectura romànica i gòtica. El papa Joan Pau II va visitar el monestir l'any 1995. Referències Bibliografia Horváth, Tibor (1999). Horváth, Tibor. Szlovákia (en hongarès). 1st ed.. Budapest: Cartographia, 1999. ISBN 963-353-180-2 CM (fűzött). 963-353-180-2 CM (fűzött) |isbn= Horváth, Tibor. Szlovákia (en hongarès). 1st ed.. Budapest: Cartographia, 1999. ISBN 963-353-180-2 CM (fűzött). (ajuda).
Spišská Kapitula

Spišská Kapitula (maďarsky Szépeshely, německy Zipser Kapitel, latinsky Capitulum Scepusiense) je bývalá obec na východním Slovensku v oblasti zvané Spiš, v okrese Levoča, v Prešovském kraji. Je církevním městečkem, ležícím na kopci nad Spišským Podhradím, k němuž nyní patří jako městská část. Od roku 1993 je spolu se Spišským hradem pod ochranou světového dědictví UNESCO. Je také součástí kulturní krajiny nazývané Spišský Jeruzalém. Je zde sídlo biskupství spišské diecéze. Historie Obec vznikla ve 12. století na kopci kolem kostela sv. Martina. Od poloviny 13. století zde bylo sídlo spišské kapituly v čele s proboštem. V letech 1662–1665 byla obec obehnaná hradbami a rozvíjela se jako město. Od roku 1776 je zde sídlo spišského biskupství. Počet domů se ustálil po staletí asi na 30 a počet obyvatel na 250 až 300. Obyvatelstvo tvořili vesměs členové kapituly se služebnictvem, kteří žili v domech po obou stranách jediné ulice, zakončené dvěma branami. Od roku 1948 patří ke Spišskému Podhradí. Spišská kapitula se stala také jedním z center církevního školství na Slovensku. Už ve 13. století zde byla kapitulní škola a od poloviny 17. století také gymnázium. V letech 1815–1849 zde bylo bohoslovecké učiliště a v letech 1819–1950 tu vznikl první slovenský i uherský ústav pro výchovu učitelů základních škol. Po komunistickém převratu byl spišský biskup zavřený a dlouhodobě odsouzený. Učitelský ústav byl znárodněn a učiliště zrušeno. V jejich prostorách vznikla vojenská, později policejní škola a policejní archiv. Domy kanovníků se staly byty pro chudé obyvatelstvo z blízkého okolí, které je však zdevastovalo. Památky Spišská Kapitula je městskou památkovou rezervací. Dominantou je pozdně románská katedrála sv. Martina z let 1245–1273 se dvěma věžemi v průčelí. Chrámová loď a chór byly zaklenuté a rozšířené gotickými přístavbami (kaple Zápolských). Katedrála má mimořádně cenné vybavení interiéru: tři gotické oltáře, sochy, náhrobní desky, zvony apod. V kapitulní pokladnici jsou cenné kalichy, monstrance a paramenta. Na freskách z roku 1317 je znázorněna mimo jiné korunovace uherského krále Karla Roberta. Nachází se zde také nejstarší známá románská plastika na Slovensku – Leo albus (bílý lev). pozdně renesanční biskupský palác z roku 1652 s barokními úpravami hodinová věž z roku 1739 budova biskupského semináře, původně gotická, později renesančně a barokně upravená Hradební zeď s Dolní a Horní branou goticko-renesančního opevnění Kanovnické domy – některé původně gotické, jiné renesanční a barokní. Galerie Odkazy Reference Literatura BORODÁČ, Ladislav: Podoby starého Spiša. Tatran Bratislava 1975 JANOVSKÁ, Magdaléna; OLEJNÍK, Vladimír: Katedrála sv. Martina v Spišskej Kapitule. Spišské Podhradie : Rímskokatolícka cirkev Biskupstvo Spišské Podhradie, 2017. ISBN 9788097134150. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Spišská Kapitula na Wikimedia Commons Fotografie ze Spišské Kapituly na Duši Karpat Turistické informace
Spišská Kapitula

Spišská Kapitula (bis 1927 slowakisch auch „Kapituľa“; deutsch Zipser Kapitel, ungarisch Szepeshely – bis 1888 Szepeskáptalan, lateinisch Capitulum Scepusiense) ist eine ehemalige Gemeinde und Kirchenstadt in der Ostslowakei, seit 1948 Teil der benachbarten Stadt Spišské Podhradie (deutsch Kirchdrauf). Sie ist Teil des UNESCO-Welterbes „Levoča, Zipser Burg und damit assoziierte Kulturmonumente“. Der Ort erhebt sich westlich der eigentlichen Stadt Spišské Podhradie auf einem Rücken, der weiter westlich über den Berg Krížová hora (deutsch Kreuzberg) in den Travertinhügel Sivá Brada übergeht. 1198 wurde die Zipser Propstei zur Organisation des kirchlichen Lebens in der Zips gegründet. Die ersten Jahrhunderte waren durch andauernde Streitigkeiten mit dem Erzbistum Gran gekennzeichnet, bis 1458 der Papst Pius II. die alleinigen Herrschaftsstellungsrechte der Propstei über die Einwohner der Zips bestätigte und Sixtus IV. diese Rechte im Jahr 1472 noch erweiterte. Die Propstei wurde 1776 zum Bistum Zips. Das 1815 eröffnete Priesterseminar wurde 1950 zwangsaufgelöst und die Seminargebäude wurden zum Sitz der Polizei und des Polizeiarchivs. Nach der Samtenen Revolution im Jahr 1989 kehrte das Priesterseminar zurück, das heute der Katholischen Universität Ružomberok angeschlossen ist. Das Herz der ehemaligen Stadt ist die Kathedrale des Hl. Martin. Sie ist Kathedralkirche des Bistums Zips und entstand zwischen 1245 und 1273 als dreischiffige Basilika mit zwei romanischen Türmen. Zwischen 1493 und 1499 wurde die Zápolya-Grabkapelle bei der Kathedrale gebaut. Das ebenfalls mittelalterliche Bischöfliche Palais wurde im 13. Jahrhundert als Propst-Palais gebaut. An der Stelle, wo einst ein französischer Garten war, steht der 1739 erbaute barocke Uhrturm. Im östlichen Teil der Stadt stehen gotische Häuser der Kanoniker. Die Stadt wird von einer Befestigungsmauer mit Bastionen und Toren umschlossen. Einzelnachweise Weblinks
Convento de Spiš

El convento de Spiš (en eslovaco Spišská Kapitula y en húngaro: Szepeshely or Szepesi Káptalan)​ es un monasterio excepcionalmente bien conservado que se encuentra en Spišské Podhradie, Eslovaquia; en las cercanías del Castillo de Spiš. En 1993 la Unesco lo incluyó en la lista del Patrimonio de la Humanidad. En 2009, se amplió el sitio protegido para incluir el centro histórico de Levoča.​ El conjunto medieval comprende la catedral de San Martín, un monasterio y una calle todo rodeado de una muralla. El monasterio se convirtió en la primera administración eclesiástica de Hungría en el siglo XII. En 1776 se convirtió en la sede principal de la diócesis de Spiš. La catedral fue construida entre el siglo XIII y el XV en arquitectura románica y gótica. El monasterio fue visitado por el papa Juan Pablo II en 1995. Referencias Horváth, Tibor (1999). Szlovákia (en hungarian) (1st ed. edición). Budapest: Cartographia. ISBN 963-353-180-2 CM (fűzött). Véase también Castillo de Spiš Žehra Spišské Podhradie Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Convento de Spiš. Sitio sobre Spišská Kapitula
Spišská Kapitula

Spišská Kapitula est un village de la commune de Spišské Podhradie en Slovaquie célèbre pour être depuis le XIIe siècle le centre religieux de la région de Spiš. Histoire Construit à côté d'un monastère bénédictin du XIe siècle, la Cathédrale Saint-Martin y est établie au début du XIIIe siècle. L'ensemble est alors progressivement fortifié. Les jésuites s'y installent à partir du XVIIe siècle et y construisent un monastère et un gymnasium. Le village, alors prévôté, devient un évêché en 1776. Il garde depuis ce statut. Galerie Bibliographie Petit-futé Slovaquie, 2012-2013, p. 261 Liens externes Portail de la Slovaquie Portail de l’architecture chrétienne
Szepeshely

Szepeshely (szlovákul Spišská Kapitula, németül Zipser Kapitel, latinul Capitulum Scepusiense) Szepesváralja településrésze Szlovákiában, az Eperjesi kerület Lőcsei járásában. A Szepesi egyházmegye központja. Fekvése A Szepesváralja városközpontjától nyugatra emelkedő dombon fekszik. Története A városka Magyarországon egyedülálló egyházi város volt, melynek egyetlen utcája a kanonoksor, mellette áll a püspöki palota és a székesegyház. A település a 11. században keletkezett egy megerősített bencés kolostor szomszédságában. A 12. századtól a szepesi prépostság székhelye. 1647-ben jezsuitákat telepítettek ide, akik kolostort és gimnáziumot építettek. Védőfalai 1662 és 1665 között épültek ötszögű tornyokkal erősítve, ma is teljes épségben állnak. A gimnázium 1671-ben a jezsuitákkal együtt Lőcsére költözött. 1776 óta püspöki székhely. A kolostort 1810 és 1815 között klasszicista stílusban szemináriumnak építették át. A káptalan 1848-ig hiteleshely volt, rendkívül gazdag levéltárral. 1910-ben 259-en, többségében szlovákok lakták, jelentős magyar kisebbséggel. A trianoni diktátumig Szepes vármegye Szepesváraljai járásához tartozott. 1945-ben közigazgatásilag Szepesváraljához csatolták. Látnivalók A püspöki székesegyháza helyén 1140-ben már állott egy román templom. A jelenlegi kéttornyú Szent Márton bazilikát 1232-ben kezdték építeni és 1275-ig épült. 1382-ben a Corpus Christi kápolnával bővítették, de 1488 és 1493 között ezt a Zápolya kápolnával helyettesítették, itt láthatók a család síremlékei. A templomnak 15. századi freskói, táblaképei vannak. Károly Róbert megkoronázását ábrázoló freskója 14. századi. A székesegyházat 1873 és 1889 között barokk stílusban építették át. Egyes források szerint az egri vár 1552. évi ostroma alatt a várban másodkapitányként szolgáló (az ostrom után 1553. március 11-ig kapitány) Mekcsey Istvánt a Sajóvárkonyban 1553. március 13-án történt meggyilkolása után a Szent Márton Székesegyházban temették el. Püspöki palotája 1281-ben préposti palotának épült, 1776-ban barokk stílusban átépítették. Kanonokházai a 18. század végén épültek. Irodalom Méry Gábor - Jankovics Marcell: St. Martin Cathedral, Spišská Kapitula. Janovská - Olejník a kol. 2017: Katedrála sv. Martina v Spišskej Kapitule. Michal Slivka 2010: Ku genéze sakrálnych stavieb v Spišskej Kapitule. In: Z dejín Spišského prepoštstva. Spišské Podhradie, 43-50. Zuzana Ludiková – Mikó Árpád – Pálffy Géza 2007: A szepeshelyi Szent Márton-templom, egy felső-magyarországi katolikus központ késő reneszánsz és barokk sírkövei és halotti címerei. In: Művészettörténeti Értesítő, 56/2, 313–344. oldal E. Lorad 1957: Umelecko- historické pamätné kostoly na Slovensku. Trnava. Jegyzetek Külső hivatkozások A szepesi egyházmegye honlapja Rövid ismertető Szepeshely a világörökség része (angolul) Slovakia travel Tatry.sk A káptalan honlapja Szepeshely a gótikus út honlapján Szepeshely a térképen Lásd még Szepesváralja
Spišská Kapitula

Spišská Kapitula (in ungherese: Szepeshely o Szepesi Káptalan) è una cittadella ecclesiastica in eccellente stato di conservazione che sorge nel comune slovacco di Spišské Podhradie, ai piedi del castello di Spiš. È parte del patrimonio dell'umanità che comprende Levoča, la cattedrale di San Martino, il castello di Spiš e i monumenti culturali associati. La cattedrale è inserita nell'itinerario Culturale del Consiglio d'Europa Transromanica. Il borgo e la sua storia La cittadella comprende la cattedrale di San Martino, un ex monastero e un'unica strada, tutti risalenti al Medioevo, e circondati dalle mura cittadine. Dalla porta inferiore si ha una magnifica veduta del Castello di Spiš, che sorge sulla collina di fronte. Spišská Kapitula divenne un importante centro ecclesiastico della regione dello Spiš nel XII secolo, sede di una collegiata e di un capitolo. Una scuola capitolare era già attiva nel XIII secolo e fu trasformata in liceo verso la metà del XVI secolo. Nel 1776 la prepositura fu elevata a diocesi di Spiš. Nel 1815 fu istituita una scuola di teologia, che funzionò fino al 1849. Dal 1819 al 1950 Spišská Kapitula ospitò la prima scuola in Slovacchia e nel Regno d'Ungheria per la formazione di insegnanti delle scuole elementari. La cattedrale fu costruita tra il XIII e il XV secolo negli stili romanico e gotico. È uno dei maggiori monumenti del romanico in Slovacchia. Al suo interno contiene diversi altari medievali scolpiti e le sepolture della famiglia Zápolya, che ebbe la signoria sulla regione di Spiš; le lapidi funerarie del XV secolo scolpite in marmo sono di eccezionale qualità. Un dipinto murale del 1317 recentemente restaurato raffigura l'incoronazione di Carlo Roberto d'Angiò a re d'Ungheria; un altro dipinto della cattedrale è attribuito all'anonimo Maestro di Kirchdrauf. Spišská Kapitula è stata visitata da papa Giovanni Paolo II nel 1995. Galleria d'immagini Note Bibliografia (HU) Tibor Horváth, Szlovákia, 1ª ed., Budapest, Cartographia, 1999, ISBN 963-353-180-2. Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Spišská Kapitula Collegamenti esterni (EN) Descrizione dettagliata di Spišská Kapitula, su cestaunesco.sk. (SK) Scheda su Otvorená Filozofická Encyklopédia
Spišská Kapitula

Spišská Kapitula (în germană Zipser Kapitel, în maghiară Szepeshely sau Szepesi Káptalan, în traducere „Capitlul Țipțer”, în latină Capitulum Scepusiense) a fost centrul ecleziastic al comitatului Szepes (din regiunea istorică Zips, astăzi Spiš) din Ungaria Superioară, Regatul Ungariei, în prezent în Spišské Podhradie, regiunea Prešov, districtul Levoča, Slovacia. Catedrala și fostele locuințe ale preoților au fost înscrise în anul 1993 în lista patrimoniului mondial UNESCO. Catedrala se află în vecinătatea Cetății Zips (Zipser Burg). Istoric Prepozitura Sfântul Martin, cu sediul aici, a fost înființată în anul 1198, ca jurisdicție bisericească exemptă (autonomă). În anul 1458, după mai multe conflicte cu Arhidieceza de Esztergom-Budapesta (sau de Strigoniu/Strigonium), papa Pius al II-lea a confirmat drepturile exclusive ale prepoziturii asupra locuitorilor din comitatul Szepes (Komitat Zips). În anul 1776 prepozitura a fost ridicată la rangul de dieceză. În anul 1950 seminarul teologic care a funcționat pe lângă biserică a fost desființat, în clădirea seminarului fiind mutată poliția, iar în celelalte clădiri arhiva poliției. După 1990 clădirile au fost restituite, iar din 2000 funcționează în ele o secție a Universității Catolice din Ružomberok⁠(fr)[traduceți]. Vezi și Prepozitura Sibiului (sau Prepozitura Sfântului Ladislau), o organizație similară a sașilor din Sibiu (germană Hermannstadt).
Спишска Капитула

Спишска Капитула (словац. Spišská Kapitula, нем. Zipser Kapitel, венг. Szepeshely Káptalan, лат. Capitulum Scepusiense) ― район города Спишске-Подградье в Словакии, являющийся частью объекта Всемирного наследия ЮНЕСКО «Левоча, Спишский Град и связанные с ними культурные памятники». Район расположен на восточном склоне холма, примерно в 1,5 км к западу от рынка города. Описание и история На территории Спишской Капитулы находятся собор Святого Мартина Турского, бывший монастырь, семинария и единственная улица приблизительно с 30 домами, построенными в эпоху Средневековья. Район обнесён стеной, из нижних ворот которой открывается обширный вид на Спишский Град, расположенный на противоположном холме. Спишска Капитула стала главным местом церковного управления в регионе в конце XII века. В 1776 году она стала резиденцией спишских епископов после того, как венгерская королева Мария Терезия разделила Эгерскую епархию. Собор Святого Мартина Главным сооружением данного архитектурного ансамбля является собор Святого Мартина с одним нефом, двумя приделами и одним трансептом. Он был построен между 1245 и 1273 годами в романском стиле с последующими достройками в стиле готики. На настенных фресках собора можно увидеть изображение коронации короля Карла I Роберта. Одновременно с собором был построен епископский дворец. Недалеко от дворца находится парк, вход в который лежит через часовую башню. В 1995 году собор посетил Папа Иоанн Павел II. В 2003 году в нём был перезахоронен епископ Ян Войташак (1877-1965). Галерея Примечания Литература Horváth, Tibor. Szlovákia : . — 1st. — Budapest : Cartographia, 1999. — ISBN 963-353-180-2. Gabor Méry, Marcell Jankovics - St. Martin's Cathedral Spišská Kapitula (2013), Šamorín (Somorja) ISBN 978-80-8160-018-0 Vladimír Olejník, Ľubica Olejníková - Katedrála sv. Martina v Spišskej Kapitule (2017), Spišské Podhradie: Rímskokatolícka cirkev Biskupstvo Spišské Podhradie ISBN 978-80-971341-5-0 Ссылки https://www.spisskyhrad.com/lokalita/spisska-kapitula/ http://apsida.sk/c/3195/spisska-kapitula https://www.unesconadosah.sk/en/location/spisska-kapitula-spis-chapter Detailed description of Spišská Kapitula