NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Национальный институт ревматических заболеваний

Национальный институт ревматических заболеваний (словацк. Národný ústav reumatických chorôb, сокращённо NÚRCH) — специализированное медицинское учреждение в западнословацком городе Пьештяны, занимающееся исследованием и лечением ревматических заболеваний. История Институт был основан в 1952 году как автономное медицинское учреждение, ориентированное на научно-исследовательскую деятельность в сфере здравоохранения. Позже был перестроен под учреждение клинического характера, с 1 марта 1953 года считается филиалом Пражского научно-исследовательского института ревматических заболеваний (Пьештянский филиал). В 1964 году Министерством здравоохранения Словацкой социалистической республики создан Научно-исследовательский институт ревматических заболеваний. В 2001 году на базе общественной некоммерческой организации Министерством здравоохранения Словацкой Республики был основан Высокоспециализированный научный институт ревматических заболеваний. С 1 июня 2002 года институт был переименован в Пьештянский национальный институт ревматических заболеваний. Направление Институт ориентирован на: специализированное стационарное лечение всех серьёзных форм ревматических заболеваний, включая их долгосрочный мониторинг, амбулаторное лечение ревматических больных со всей Словакии консилиумную деятельность в специализированных филиалах и среди всех ревматологов Словакии (как государственных, так и негосударственных ревматологов), научные исследования в области ревматологии на основе проектов как на в государственном, так и на международном уровне (подготовка проектов при поддержке ЕС), разработку и внедрение в практику новых терапевтических методов, постдипломное обучение в области ревматологии, преддипломное обучение в области ревматологии (в университетах). подготовку научных работников Ссылки Официальный сайт NÚRCH
Obchodní dům Dunaj

Obchodní dům Dunaj nebo původním názvem Obchodní dům Brouk a Babka jsou dvě budovy na Náměstí SNP (č.p. 488/30 a 435/31) v Bratislavě. Starší budova navržená Christianem Ludwigem v letech 1935–1936 je národní kulturní památkou. Mladší přistavěná budova, Dům odívaní, pochází z 80. let 20. století. Pro obchodní podnikatele Brouka a Babku postavil bratislavský architekt Ch. Ludwig na proluce tehdejšího Náměstí republiky v roce 1936 velmi úsporně řešený obchodní dům – dnes Obchodní dům Dunaj v Bratislavě. Půdorys, nosný systém, dispozice Železobetonový skelet s volným půdorysem 26 x 19,5 m byl postaven v kompaktní zástavbě náměstí, které v té době prožívalo stavební konjunkturu. Šest nadzemních a dvě podzemní podlaží tvoří volné velkoplošné prostory prodejen a technické obsluhy, provoz je přehledný a variabilní. Dispozice objektu je navržena podle zásad amerických obchodních domů. V levém rohu dispozice je umístěno komunikační jádro objektu – dvouramenné schodiště a dva výtahy. V přízemí jsou před zasunutým hlavním vstupem tři izolované čtyřstranné výklady, které odlehčují parter objektu, jsou to celoskleněné oblé solitéry s kamenným soklem. V budově je poprvé na Slovensku použito Critallové topení. Fasáda Jednoduchou fasádu člení horizontální pásy oken, které osvětlují prodejny a vertikální okna schodiště, díky čemuž je i z exteriéru snadno čitelná dispozice budovy, přičemž okna jsou z větší části použita otočná o 180 stupňů a zasklená Termoluxem. Fasáda je obložena světle zeleným keramickým obkladem a okna lemují oblé profily z nerezavějící oceli. Průčelí v noci osvětluje po celém obvodu dlouhý liniový neon, který zdůrazňuje asymetričnost fasády. Zajímavosti Objekt byl předán do užívání krátce po zahájení výstavby. Patří k vrcholným dílům funkcionalismu na Slovensku a považuje se i za architektovo vrcholné dílo, jeho forma odpovídala novému slohovému názoru, značné bylo i využití technických prvků a průmyslové výroby. Koncem devadesátých let byla budova obnovena podle projektu J. Bahna. Navzdory poddimenzovaným komunikacím se stavba i dnes, po modernizaci interiérů využívá k původnímu účelu, i když po výstavbě velkých obchodních domů ve městě ztratil svůj prvotní funkční význam. Odkazy Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Obchodný dom Dunaj na slovenské Wikipedii. Literatura Moravčíková, H.: Tradícia a novátorstvo v architektonickom diele Christiana Ludwiga, Architektúra a Urbanizmus 31, 1997, č.4,s. 194-195. Dulla, Matúš, Moravčíková, H.: Architektúra Slovenska v 20. storočí, vydavateľstvo Slovart Bratislava, 2002. Krivošová,J. a Lukáčová, E.: Premeny súčasnej architektúry Slovenska, vydavateľstvo Alfa, s.17,18. Kusý, Martin: Architektúra na Slovensku 1918-1945, vydavateľstvo Pallas Bratislava 1971. Související články Brouk a Babka Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Obchodní dům Dunaj na Wikimedia Commons Viktor A. Debnár: Brouk a Babka. In: Bohuslav Brouk. Fotografie obchodního domu. SME Bratislava: Pôvodné obchodné domy už dosluhujú. Dagmar Gurová, 14. 11. 2008. (slovensky)
Opatovské jazierko

Opatovské jezírko (slovensky Opatovské jazierko) je přírodní rezervace v katastrálním území obce Medveďov v okrese Dunajská Streda v Trnavském kraji na Slovensku. Území bylo vyhlášeno v roce 1993 a jeho rozloha je 2,36 hektaru. Předmětem ochrany je komplex společenstev říční nivy s množstvím vzácných druhů rostlin a živočichů, zejména ptáků. Lokalita je důležitou zásobárnou pitné vody. Reference
Opatovské jazierko

Opatovské jazierko is a nature reserve in the Slovak municipality of Medveďov in the Dunajská Streda District. The nature reserve covers an area of 2.3 ha of the Danube floodplain area. Description The protected area is an important drinking-water reservoir and has landscape-ecological, esthetical and biological significance. With the neighbouring protected areas it creates a valuable complex of floodplain biotopes with a number of rare plants and animals. References
Ortodoxní synagoga (Prešov)

Ortodoxní synagoga v Prešově se nachází v jedné z bočních uliček v historickém centru města. Do užívání byla slavnostně uvedena na svátek Jom kipur roce 1898. Je postavena v maurském stylu s umělecky cenným interiérem i exteriérem. Aron ha-kodeš pochází od košického sochaře Bacsóa, nástěnné malby od malíře Grazla. Náklady na výstavbu synagogy dosáhly částky 48 000 zlatých. Budova je orientována na jihovýchod (směrem ke Svaté zemi). V roce 1989 projevila americká organizace Pacific Jewish Center se sídlem v Los Angeles zájem převézt interiér synagogy do USA. Plán však nebyl nikdy realizován a to především díky odporu členů židovské obce v Prešově, ale také v důsledku změn společenské situace. Na patře v ženské galerii se v současnosti nachází Barkányho sbírka Židovského muzea Prešov. Odkazy Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Ortodoxná synagóga v Prešove na slovenské Wikipedii. Literatura Peter Kónya, Dezider Landa, Stručné dějiny prešovský Židů (Prešov, 1995). Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Ortodoxní synagoga na Wikimedia Commons
Orthodoxe Synagoge (Prešov)

Die Orthodoxe Synagoge in Prešov, einer ostslowakischen Stadt im Bezirk Prešov, wurde 1897/98 errichtet. Die Synagoge an der Okružná-Straße 32 ist ein geschütztes Kulturdenkmal. Sie befindet sich in einer Anlage im Zentrum der Stadt, die zudem aus der ehemaligen Klaus-Synagoge, dem ehemaligen Rabbinerhaus, einer ehemaligen Jeschiwa, einem ehemaligen Schlachthaus, einer ehemaligen koscheren Metzgerei und dem damaligen Wohnhaus des Verwalters besteht. Beschreibung Das Synagogengebäude wurde durch die Baufirma Koláček und Wirth errichtet. Die Fassade des Gebäudes ist durch schmale Fenster gegliedert. Im Inneren sind die Wandmalereien im neoromanisch-orientalischen Rundbogenstil erhalten, die in den 1990er Jahren restauriert wurden. An der östlichen Seite befindet sich der Thoraschrein, ein Werk des Bildhauers Bascó aus Košice. Jüdisches Museum Auf der Frauenempore ist eine Judaica-Dauerausstellung zu sehen, die von der Abteilung für jüdische Kultur des Slowakischen Nationalmuseums eingerichtet wurde. Die Sammlung enthält auch Gegenstände aus dem ehemaligen jüdischen Museum, das 1928 in Prešov entstand. Siehe auch Liste von Synagogen in der Slowakei Orthodoxes Judentum Weblinks Maroš Borský: Synagogue Architecture in Slovakia Towards Creating a Memorial Landscape of Lost Community. Dissertation an der Hochschule für Jüdische Studien Heidelberg 2005, S. 176 (englisch); in: uni-heidelberg.de, abgerufen am 11. Dezember 2015 (PDF; 899 kB) Prešov – Orthodox Synagogue. In: slovak-jewish-heritage.org. Slovak Jewish Heritage Center, abgerufen am 10. Dezember 2015 (hier: englisch, neben slowakisch) The Jewish Museum. In: synagoga-presov.sk, abgerufen am 10. Dezember 2015 (hier: englisch, neben slowakisch – mit Fotografien) Einzelnachweise
Synagoga ortodoksyjna w Preszowie

Synagoga ortodoksyjna w Preszowie (słow. Ortodoxná synagóga) – dawna ortodoksyjna synagoga w Preszowie na Słowacji. Obecnie jedyna czynna świątynia wyznania mojżeszowego w tym mieście i jedna z najpiękniejszych synagog w całej Słowacji. W jej wnętrzach mieści się również muzeum kultury żydowskiej (słow. Židovské múzeum Prešov). Znajduje się w północnej części preszowskiego Starego Miasta, w głębi większej działki pomiędzy ulicami Okružną i Jarkovą, między siedzibą rabinatu a budynkiem dawnej szkoły żydowskiej. Wzniesiona została w latach 1897–98 r. przez firmę budowlaną Kollacsek und Wirth jako wystawna, dwukondygnacyjna budowla w stylu neomauretańskim z wieloma orientalnymi elementami architektonicznymi. Była głównym elementem całego zespołu żydowskich obiektów komunalnych (dom modlitwy, cheder – żydowska szkoła, rabinat, rytualna rzeźnia i in.), jakie od lat 80. XIX w. budowała gmina żydowska poza murami miasta. Swoim celom synagoga służyła do 1942 r. Po długiej przerwie obecnie ponownie służy celom kultu religijnego. Jednocześnie dzięki bogato zdobionym wnętrzom (do dziś zdobią je zachowane w bardzo dobrym stanie ornamentalne malowidła A. Grazla) i kompletnie zachowanemu wyposażeniu należy dziś do najcenniejszych zabytków żydowskich na Słowacji. Preszowskie muzeum kultury żydowskiej powstało w 1928 r. jako pierwsza tego rodzaju instytucja na terenie dzisiejszej Słowacji. Największe zasługi w jego powstaniu i dalszym gromadzeniu zbiorów mieli inżynier Eugen Bárkány i dr Teodor Austerlitz – syn słynnego preszowskiego rabina. Dzięki ich zapobiegliwości udało się wówczas zgromadzić ok. 300 przedmiotów pochodzących z terenów słowackich oraz liczne dary z zagranicy. W sierpniu 1991 r. na podwórcu przed wejściem do synagogi, w obecności przedstawicieli najwyższych władz państwowych Słowacji został odsłonięty pomnik poświęcony pamięci ponad 6 tys. ofiar holokaustu z Preszowa i okolicy. W listopadzie 1993 r. na piętrze (galeria przewidziana pierwotnie dla kobiet) pieczołowicie odrestaurowanej synagogi Słowackie Muzeum Narodowe zainstalowało wystawę, złożoną z części zwróconych z Pragi eksponatów z przedwojennego muzeum żydowskiego, tzw. zbiorów Bárkány’ego. Literatura Prešov. Mapa mesta 1:3 000, wyd. Schubert & Franzke, Bratislava 2014; Słowacja, Rusin Wiesława, Zygmańska Barbara, Wydawnictwo Pascal, Bielsko-Biała 2006, ISBN 83-7304-679-8; Informacje o muzeum żydowskim na słowackim portalu Przypisy
Osmiposchoďák

Osmipochoďák (slovensky Osemposchoďák, původně Assicurazioni Generali Trieste, maďarsky Triesti általános biztositó társulat Assicurazioni Generali) je funkcionalistická budova v Košicích stojící na rohu Hlavní a Pribinovy ulice. Dějiny Budova stojí na místě bývalého Starkova domu, který zde stál do roku 1937. V jeho přízemních částech byly obchody a Waldeho bankovní dům. V roce 1937 vypracoval slovenský architekt Alexander Skutecký projekt devítipodlažní výškové budovy, která měla sloužit terstské pojišťovně Assicurazioni Generali. Budovu stavěl košický stavitel českého původu Alois Novák, ale byla dokončena až za maďarské okupace v roce 1939. Kamenické práce provedl košický mistr italského původu Angelo di Valentin. Po druhé světové válce budovu přebrala státní pojišťovna Slovan. V přízemí kromě ní byla ještě cukrárna a ve výškové části byty. Pojišťovna v této budově sídlí dodnes – v současnosti je to Allianz-Slovenská pojišťovna. V roce 1982 byla budova prohlášena za kulturní památku a později byla překlasifikována na národní kulturní památku. Budova Členitý dojem této budovy graduje ze šesti podlaží základní hmoty až na devět ve výškové části. Dvoupodlažní parter je obložen leštěnými travertinovými deskami a do ulice se otevírá velkými okenními otvory a v kombinaci s dlouhými lodžiemi nižšího křídla ozvláštňuje jinak puristicky střídmou fasádu. Na rohové věži se nacházejí jednoduchá čtyřdílná okna. Budovu kryje tenká střešní deska podpíraná sérií malých konzolí. Architektura budovy je čistě funkcionalistická, bez jakýchkoliv historizujících prvků. Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Osemposchoďák (Košice) na slovenské Wikipedii. Literatura DUCHOŇ, Jozef. Potulky starými Košicami. Košický Večer. 1996. FOLTYN, Ladislav. Slovenská architektúra a česká avantgarda 1918 – 1939. Bratislava: [s.n.], 1993. ISBN 8090048366. S. 238. (slovensky) DULLA, Matúš. Architektúra Slovenska v 20. storočí. Bratislava: Slovart, 2002. ISBN 8071456845. S. 672. (slovensky) Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Osmiposchoďák na Wikimedia Commons
Osemposchoďák

L'Osempochoďák (letteralmente: "[Edificio] di otto piani"; originariamente Assicurazioni Generali Trieste) è un edificio razionalista di Košice all'angolo tra Hlavná ulica e Pribinova ulica. Storia L'edificio sorge sul luogo della preesistente casa Stark, che fu demolita all'inizio della costruzione, un edificio che ospitava al piano terreno alcuni negozi e i locali della banca Wald. Nel 1937 l'architetto Alexander Skutecký presentò un progetto per un edificio a nove piani, che doveva divenire la sede cittadina delle Assicurazioni Generali. Della costruzione fu incaricato l'impresario di Košice, di origine ceca, Alois Novák, ma fu terminata solo dopo l'occupazione ungherese in seguito al Primo arbitrato di Vienna (1939). Le opere in pietra tagliata, fra cui il mosaico dell'atrio, furono affidate ad Angelo di Valentin, appartenente ad una famiglia italiana di Arbe, che si era stabilita in città. Dopo la Seconda guerra mondiale l'edificio fu destinato a sede delle assicurazioni statali Slovan. Inoltre al piano terreno funzionava una pasticceria e i piani alti erano destinati ad appartamenti. Ancora oggi l'edificio è sede delle assicurazioni Allianz – Slovenská poisťovňa. Nel 1982 l'edificio fu considerato monumento culturale e poco dopo monumento nazionale. Descrizione L'edificio spicca per la sua altezza rispetto agli edifici circostanti, passando dai sei piani delle ali laterali ai nove piani della terra all'intersezione tra le due vie. Il piano terra a doppia altezza è rivestito con lastre di travertino lucido e si apre sulla strada attraverso grandi finestre e, in combinazione con le lunghe logge dell'ala laterale, caratterizza la facciata altrimenti puristicamente sobria. Le finestre si ripetono ritmicamente sui quattro lati della torre d'angolo. L'edificio è coperto da un tetto lievemente aggettante, il cui cornicione è sostenuto da una serie di piccole mensole. Lo stile è puramente razionalista, senza elementi storicistici. Note Bibliografia (SK) Jozef Duchoň, Potulky starými Košicami, in Košický Večer, 1996. (SK) Ladislav Foltýn, Slovenská architektúra a česká avantgarda 1918-1939, Bratislava, Vydavateľstvo Spolku architektov Slovenska, 1993, ISBN 8090048366. (SK) Matúš Dulla e Henrieta Moravčíková, Architektúra Slovenska v 20. storočí, Bratislava, Slovart, 2002, ISBN 8071456845. Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Osemposchoďák
Palác Dělnické zdravotní pojišťovny

Palác Dělnické zdravotní pojišťovny je bytový dům v Bratislavě v Starém Městě na Sienkiewiczově ulici č. 1. Instituce byla založena v roce 1892. Patří mezi národní kulturní památky. Historie Budova byla postavena podle projektu významného bratislavského projektanta Eugena Schillera. V budově se nacházely úřadovny pojišťovny a zasedací síň představenstva, ambulance posudkových lékařů, vodoléčebné zařízení a nájemní byty. Budova byla postavena ve stylu eklekticismu a dokončena v roce 1909 (jiný zdroj 1906) , pozemek poskytlo město. Dnes zde sídlí Slovenská akademie věd, Ústav normální a patologické fyziologie SAV a Institut jazyků. Odkazy Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Palác Robotníckej zdravotnej poisťovne na slovenské Wikipedii.
Palác Spišské komory

Palác Spišské komory je budova v Košicích stojící na Hlavní ulici 68. Historie Původně šlo o měšťanský dům, později se zde usídlilo ředitelství Spišské komory. V roce 1934 bylo rozhodnuto o asanaci převážné části budovy a výstavbě nové pro potřeby finančního ředitelství. Projekt nového ředitelství vypracoval český architekt působící v Košicích Rudolf Brebta. Ten navrhl umístit fragment ze středu původní budovy na severní okraj parcely nového paláce. 24. září 1935 byl v základech zbourané budovy objeven Košický zlatý poklad sestávající ze 2 920 kusů zlatých mincí, tří zlatých medailí a 590 gramové renesanční řetězy, který zde pravděpodobně ukryli v 17. století, v období kuruckých povstání, měšťané Košic. Poklad byl do roku 1970 součástí expozitáři Národního muzea v Praze. Dnes je uložen v podzemním trezoru Východoslovenského muzea v Košicích. Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Palác Spišskej komory na slovenské Wikipedii.
Paleis van de Kamer van Spiš

Het Paleis van de Kamer van Spiš is een gebouw in Košice in Slowakije, gelegen aan de Hlavná-straat 68. Geschiedenis Dit gebouw herinnert aan de voormalige Kamer van Spiš (Slowaaks: Spišská komora, Latijn: Camera Scepusiensis) die indertijd, op deze locatie, in de voorloper van dit gebouw gevestigd was. Die Kamer werd in de middeleeuwen Koninklijke Kamer van Košice genoemd. Later wijzigde de naam: Kamer van Spiš. Het doel van deze instelling was het beheer van de koninklijke eigendommen, de controle van de financiën en het innen van belastingen in het noordoostelijke deel van het Koninkrijk Hongarije. Haar activiteiten werden in 1536 onderbroken naar aanleiding van de bezetting van de stad Košice door Johan Zápolya. Vanaf 1 april 1567 richtte Keizer Maximiliaan II de Kamer in Košice terug op. Ze bleef bestaan tot 1848, waarna ze verdween als gevolg van een staatskundige reorganisatie. Modernisering Het gebouw waarin de Kamer van Spiš destijds functioneerde, was oorspronkelijk een burgerhuis. In 1934 -nadat de Kamer reeds afgeschaft was- werd besloten om een nieuw gebouw op te trekken voor de behoeften van het toenmalige "Ministerie van Financiën". Het project van het nieuwe directoraat werd ontwikkeld door de Tsjechische architect Rudolf Brebta die in Košice werkzaam was. Hij stelde voor om een fragment uit het midden van het oorspronkelijke gebouw weder ineen te zetten aan de noordrand van het nieuwe paleis. En zo geschiedde. Om die reden ziet men aan de façade een groot modern deel (stijl: 1934), en aan de noordelijke kant (rechts) een kleine ouderwetse gevel. Goudschat Tijdens de bouwwerken in 1935 werd op 24 september in de fundamenten van het oude afgebroken gebouw de zogenaamde « goudschat van Košice » ontdekt. Deze bestond uit 2920 gouden munten, drie gouden medailles en een renaissanceketting van 590 gram. De weelderige schat maakte vermoedelijk deel uit van het door de Kamer beheerde goed, en werd hier waarschijnlijk verborgen tijdens de opstand van de Kuruc-rebellen bij de aanvang van de 18e eeuw. Tot 1970 maakte het fortuin deel uit van de expositie van het Nationaal Museum in Praag. Anno 2021 ligt de schat opgeslagen in de ondergrondse kluis van het Oost-Slowaaks Museum in Košice. Zie ook Košice (stad in Slowakije)
Park ušlechtilých duší

Park ušlechtilých duší je památník židovským obětem holocaustu a součást komplexu starého židovského hřbitova ve Zvolenu v Banskobystrickém kraji. Nachází se vedle místní Technické univerzity. Je věnován Slovákům, kteří se přes druhou světovou válku, během holokaustu podíleli na záchraně Židů před deportací do koncentračních táborů a také jako pomník židovským obětem holokaustu. Součásti komplexu Obelisk Ma bisterem! Obelisk Ma bisterem! je památník romského holocaustu od sochařky Jaroslavy Šickové a akademického sochaře Jána Šicka. Má tvar obelisku s romským nápisem „Ma bisterem!“ (Nezapomeňte!). Cesta pokory Symbolizuje zážitek smrti a znovuzrození. Tato průchozí, dva metry hluboká symbolická hrobka vznikla na návrh architekta Petera Abonyho. Její sarkofág je vytvořen ze skelných desek naplněných mosazným drátem obalenými říčními kameny od výtvarníka Peter Kalmuse, které symbolizují modlitby za slovenské oběti holokaustu. Tyto desky jsou vloženy mezi železniční kolejnice, jež symbolizují deportace Židů do koncentračních táborů. Z hrobky se vychází po bílých schodech u Stromu života. Obelisk naděje Obelisk, který symbolizuje naději a život, je vytvořen ze slepených 620 elipsovitých desek výtvarně preparovaného skla o osmimilimetrové hrubosti. Autorem obelisku je výtvarník a sklář Palo Macho. Digitální informační kiosk Moderní součástí areálu památníku Parku ušlechtilých duší je digitální informační kiosek s informačním materiálem o památníku. Vznik a financování Památník vznikl z iniciativy tehdejšího předsedy představenstva Izraelské obchodní komory na Slovensku Miloše Žiáka a jeho poradce Ladislava Snopky. Základní kámene položil v roce 2008 tehdejší předseda slovenské vlády Robert Fico. Park ušlechtilých duší je od roku 2009 zařazen do projektu Slovenská cesta židovského kulturního dědictví v rámci Evropské cesty židovského kulturního dědictví. Projekt má název Velká kulturní cesta Evropy. Lokalita Ulice Tomáše Garrigua Masaryky u areálu Technické univerzity ve Zvolenu. Odkazy Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Park ušľachtilých duší na slovenské Wikipedii. Externí odkazy Izraelská obchodní komora na Slovensku
Prielom Nitrice

Prielom Nitrice je přírodní památka v katastrálním území obce Valaská Belá v okrese Prievidza v Trenčínském kraji na Slovensku. Území bylo vyhlášeno v roce 1990 a jeho rozloha je 6,83 hektaru. Předmětem ochrany je kaňon říčky Nitrice. Reference
Ľahký kameň

Ľahký kameň je přírodní památka v katastrálním území obce Dobrá Voda v okrese Trnava v Trnavském kraji na Slovensku. Území bylo vyhlášeno v roce 1996 a jeho rozloha je 12,4 hektaru. Předmětem ochrany jsou krasové jevy v pěnovcích a travertinech Malých Karpat. Přírodní památka je součástí chráněné krajinné oblasti Malé Karpaty. Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Ľahký kameň na Wikimedia Commons
Hrádok (přírodní rezervace)

Hrádok je přírodní rezervace v katastrálním území obce Lipovec v okrese Martin v Žilinském kraji na Slovensku. Území bylo vyhlášeno v roce 1976 a jeho rozloha je 6,75 hektaru. Předmětem ochrany jsou lesní společenstva se zachovalou dřevinnou skladbou, podmíněná výškovými a terénními rozdíly. Rezervace je součástí národního parku Malá Fatra. Reference
Považský Inovec (přírodní rezervace)

Přírodní rezervace Považský Inovec je přírodní rezervace v katastrálním území obce Selec v Trenčínském kraji. Území bylo vyhlášeno v roce 1988 a jeho rozloha je 35,42 hektaru. Předmětem ochrany jsou zachovalé přirozené bukové lesní porosty vrcholových částí Považského Inovce. Rezervace se nachází v geomorfologickém podcelku Vysoký Inovec, v jihozápadní části vrchu Inovec (1041,6 m). Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Považský Inovec na Wikimedia Commons