NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Bratislavská mezinárodní škola liberálních studií

Bratislavská mezinárodní škola liberálních studií (slovensky Bratislavská medzinárodná škola liberálnych štúdií, zkratka BISLA) je slovenská soukromá vysoká škola se sídlem v Bratislavě. Je propojena s Bratislavským inštitútem humanizmu a jejím principem je filozofie liberálních věd a umění. Vznikla v roce 2006 jako nástupkyně Výberového vzdelávacího spolku a dnes je jedinou vysokou školou na Slovensku svého druhu. Rektorem školy je Samuel Abrahám, prorektorem František Novosád. V září 2015 na škole začala působit bývalá slovenská premiérka Iveta Radičová. Odkazy Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Bratislavská medzinárodná škola liberálnych štúdií na slovenské Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Bratislavská mezinárodní škola liberálních studií na Wikimedia Commons bisla.sk – oficiální stránka školy
Pozsonyi Nemzetközi Szabad Művészeti Iskola

A Pozsonyi Nemzetközi Szabad Művészeti Iskola (szlovákul: Bratislavská medzinárodná škola liberálnych štúdií) magán főiskola Pozsonyban, Szlovákiában, amely a szabad tudományok és művészetek oktatásának elvére épül és angol nyelven kínál képzést. Az iskola 2006-ban nyílt meg, ez volt az első ilyen típusú felsőoktatási intézmény Közép-Európában. Az iskola rektora Samual Abrahám, 2015 szeptemberétől Iveta Radičová volt miniszterelnök is itt tanít. Jegyzetek További információk Az egyetem weboldala (angol nyelven)
Budova Slovenské televize

Budova Slovenské televize je výšková budova v bratislavské lokalitě Mlynská dolina v katastrálním území městské části Karlova Ves, původně sloužící pro potřeby Československé a později Slovenské televize. Byla dostavěna v roce 1975, má 28 pater a výšku 107,5 metrů. Dlouhou dobu se jednalo o nejvyšší budovu na Slovensku i v celém bývalém Československu a v rámci Slovenska ji překonala až budova Národní banky Slovenska v roce 2002. V současnosti je vrchní část budovy opuštěná a hledá se pro ni nové využití. Historie V roce 1964 se dvojice architektů Jozef Struhař a Václav Čurilla stala výhercem architektonické soutěže na nový moderní bratislavský komplex Československé televize, která do té doby sídlila v několika prostorách na různých místech Bratislavy – Struhař se pak projektu věnoval přibližně patnáct let. Dne 5. dubna 1965 se začala výstavba areálu; I. etapa (tři vysílací studia o rozloze 950 m² a obslužná pracoviště) byla dokončena 25. listopadu 1970 a celkové náklady na její výstavbu dosáhly 135 milionů Kčs. II. etapa s výškovou budovou byla dostavěna 11. prosince 1975 (u příležitosti 30. výročí Slovenského národního povstání) a náklady dosáhly 150 milionů Kčs. Samotná budova měla 28 podlaží, výšku 107,5 metru a byla navržena jako ocelový skelet s železobetonovým jádrem. Po obou svislých bocích se nacházely železobetonové zešikmené plochy, jež nahradily původně plánovaný mozaikový obklad. Byla projektována pro 1400 programových a administrativních pracovníků televize; nacházely se zde také umělecko-technické dílny, dvě vysílací pracoviště uměleckého obsahu, garáže a v jejím horním podlaží se nacházela sauna, vyhlídková restaurace a ředitelský salónek. Závěrečná, III. etapa se velkým studiem (1000 m²) pro velké zábavní pořady byla dokončena v roce 1981. S celkovou rozlohou studií téměř 2000 m² se celý komplex stal jedním z největších ve střední Evropě, přičemž bylo dokonce plánováno další rozšíření o zpravodajský blok. Po roce 1989 počet zaměstnanců televize postupně klesal a v roce 2003 navrhl tehdejší ředitel STV Richard Rybníček opuštění budovy z důvodu chybějících financí na její nutnou rekonstrukci; k rychlému vystěhování ovšem nakonec nedošlo. V roce 2005 se uvažovalo o prodeji budovy, jejíž hodnota byla vyčíslena na 193 milionů slovenských korun. Problém s nedostatečným rozpočtem STV a vysokými provozními náklady na budovu přetrvával i nadále a v roce 2010 ředitel Štefan Nižňanský opětovně navrhl odprodej a přestěhování pracovišť televize do jiných prostor. Míra využívání stavby se nicméně postupně snižovala až na prvních 11 podlaží a v roce 2015 byla definitivně opuštěna celá budova; tou dobou v ní pracovalo posledních 180 pracovníků. V současnosti (2020) plánuje vedení RTVS postupnou rekonstrukci celého areálu včetně bývalé budovy STV. Bratislavský magistrát při svém mapování brownfieldů na území hlavního města zařadil stavbu mezi významné objekty, hodné památkové péče. Odkazy Reference Související články Seznam nejvyšších budov v Bratislavě Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Budova Slovenské televize na Wikimedia Commons Fotogalerie z výstavby budovy Reportáž z návštěvy budovy v roce 2008
Slovak Television Building

The Slovak Television Building (Slovak: Budova Slovenskej televízie) (formerly known as the BTP ČST Bratislava between 1975 and 1991, and BTP STV or colloquially STV/RTVS High-rise Building between 1991 and 2011) is a skyscraper in Bratislava, Slovakia. Standing at a total of 108 metres (354 ft) tall and being divided into 27 (+1) floors, the landmark tower is currently unused. It previously hosted the headquarters of the Slovak National Television (STV) and Radio and Television of Slovakia (RTVS). History The building is situated in the cadastral territory of the Karlova Ves borough from the Bratislava 4 district, in Mlynská dolina. It was ceremonially opened on December 11, 1975 and has a total of 27 (+1) floors and a height of 108 meters. It was the first high-rise building in Czechoslovakia with a height of over 100 meters as well as the tallest building in the country as overall. It also held a 28-year record for the tallest building in Slovakia between 1974 and 2002. Architecture In 1961, chief architect Jozef Struhař was the winner of the architectural competition for the new complex of Slovak Television, which until then was based in several places in Bratislava. With this, he became the architect of the entire Slovak Television complex. On April 5, 1956, the construction of the premises of Slovak Television in Mlynská dolina began. The first stage of the project was completed on November 25, 1970. The second stage with the high-rise building was completed on December 11, 1975 (the building was topped out and completed in 1974), on the occasion of the 30th anniversary of the Slovak National Uprising. The third stage of the complex was completed in 1981. Currently, the high-rise building is unused and preserved, with maintenance costs kept to minimal. The employees who still worked there until 2015 were moved to the former health center, which also belonged to the television station and which was converted into an administrative part. On the 28th floor, there was a restaurant, which, like the rest of the building, remained abandoned. See also List of tallest buildings in Slovakia List of tallest buildings in Bratislava Panorama References External links Slovak Television Building at CTBUH
Radnice (Devínská Nová Ves)

Bývalá radnice městské části Devínska Nová Ves v Bratislavě je historická budova, v níž do roku 2004 sídlil místní úřad. Dnes v ní sídlí různé soukromé firmy a Turistická informační kancelář Devínské Nové Vsi. Dějiny výstavby Byla postavena v klasicistním stylu na počátku 18. století. Poloha Nachází se na Istrijské ulici č. 49 v památkové zóně Devínské Nové Vsi. Využití Původně sloužila jako třicátková stanice, kde sídlil celní úřad na hranici mezi Uherskem a Rakouskem. Z převáženého zboží se vybíral v naturáliích tzv. tridsiatok. Takové zboží se pak skladovalo ve sklepích, následně prodávalo a výnos byl plánovaným příjmem královské pokladny. Do roku 2004 v budově sídlil místní úřad v Devínské Nové Vsi. V současnosti jsou kancelářské prostory pronajaty a mimo jiné zde sídlí i Turistická informační kancelář. Odkazy Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Budova bývalej radnice v Devínskej Novej Vsi na slovenské Wikipedii. Externí odkazy Památkový úřad SR
Bábske jazierko

Bábske jazierko je přírodní památka v katastrálních územích obcí Selice a Vlčany v okrese Šaľa v Nitranském kraji na Slovensku. Území bylo vyhlášeno v roce 1973 a jeho rozloha je 3,52 hektaru. Předmětem ochrany je mrtvé rameno Váhu s otevřenou vodní hladinou. Reference
Centrál

Centrál je polyfunkční budova v Bratislavě postavená mezi zdejšími ulicemi Trnavské mýto, Miletičova a Jelačičova. V těchto místech stávaly Lázně Centrál. Objekt výškové budovy se podle návrhu Ivana Kubíka budoval mezi roky 2009 a 2012. Developerem projektu je společnost Immocap Group. Celý komplex obsahuje dvacetipodlažní kancelářskou budovu s výškou 83,5 m, dále čtrnáctipodlažního hotelu a objektu s nákupní galerií či pětadvacetimetrovým plaveckým bazénem. V původním projektu se navíc ještě uvažovalo i s byty. V nákupním centru se nachází asi 150 obchodů nabízejících například oděvy, obuv, sportovními potřeby, elektro či šperky. V podzemí této budovy jsou situována tři podlaží parkovišť, z nichž vrchní dvě slouží pro návštěvníky nákupního centra a nejspodnější podlaží je určeno k parkování automobilů zaměstnanců společnosti Orange a návštěvníků Hotelu Lindtner, jenž byl otevřen v březnu 2013. První podlaží nákupního centra zabírá na rozloze 2600 m² prodejna potravin. V nejvyšším poschodí jsou umístěny restaurace a rychlé občerstvení. K dispozici je též zelená střecha, kterou je možné za příhodného počasí využívat k oddechu a posezení na instalovaných lavičkách. Na střeše je také umístěn i dětský koutek. Odkazy Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Centrál (polyfunkčná budova) na slovenské Wikipedii.
Modrý Kameň (hrad)

Hrad Modrý kameň (starší názvy: 1290 Keykkw, 1446 Kekkew maďarsky Kékkö, německy Blauenstein), je goticko-renesanční hrad ze druhé poloviny 13. století, který se nachází v Banskobystrickém kraji v okrese Veľký Krtíš a je postaven nad stejnojmenným městem v nadmořské výšce asi 315 metrů. Součástí hradního komplexu je i barokní zámeček, který však byl postaven až o několik století později. V současnosti je hrad spolu s areálem (kam patří například zahrada, most, hradní kaple, hospodářská budova či příkop) evidován jako národní kulturní památka SR. Dějiny Výstavba tohoto hradu pravděpodobně začala po tatarském vpádu, i když pamětní tabule datuje vznik hradu již do roku 1237. Nejstarší písemné zmínky o hradu se datují do let 1278 a 1290. Ve zmínce z roku 1285 je zmíněn majitel a i předpokládaný stavebník hradu Peter Forró. Po jeho smrti sídlo získali synové Kazimíra z bínské větve Huntů-Poznanů. Ale už v roce 1290 ho dobyli zpět Petrovi sourozenci, zakladatelé rodu Balašů. Jejich držení hradu přerušil Matúš Čák Trenčanský, ale po jeho smrti se vrátil do jejich moci. Hrad byl celá staletí majetkem šlechtické rodiny Balašů (dříve Balassů), kteří ho vlastnili až do 19. století. Vzhled hradu byl několikrát změněn v důsledku mnoha rekonstrukcí a přestaveb. První výraznější oprava hradu se konala v letech 1609 až 1612, kdy získal renesanční podobu. Důvodem bylo to, že v roce 1576 (některé prameny uvádějí rok 1575) hrad obsadili Turci, kteří ho opustili až v roce 1593, přičemž hrad zničili. Při této rekonstrukci hradu vznikly i dělostřelecké plošiny. V době stavovských povstání na začátku 17. století se hradní majitel Zikmund Balaša ucházel o funkci sedmihradského knížete a za tímto účelem se neváhal spojit i s Turky. Proto hrad v roce 1616 dobylo královské vojsko a Zikmund byl uvězněn. V rámci bezohledného vpádu byl hrad znovu napaden Turky v roce 1659. V roce 1683 hrad dobývala povstalecká vojska Imricha Tökölyho a hrad byl značně poškozen. Tato poškození již majitelé neobnovili. V první polovině 18. století postavil tehdejší majitel Gabriel Balaša na starších zničených základech rozsáhlý barokní zámeček, který však byl postaven pouze na dolním nádvoří hradu; horní část hradu se obnovy nedočkala a tyto prostory se využily jako zahrada, která také patří mezi národní kulturní památky. K zámku byla později přistavěna i kaple svaté Anny. V 19. a 20. století hrad několikrát změnil majitele. V roce 1813 hrad od rodu Balašů získal župan Forgáč z Gýmeše a Haliče, po něm se majitelem hradu stal hrabě Károly. Poslední soukromou majitelkou byla Károlyho dcera Gabriela Almášiová, která ho však v roce 1923 prodala státu, který je jeho vlastníkem až do současnosti. Od roku 1991 je v hradě Muzeum loutkářských kultur a hraček Slovenského národního muzea. Galerie Odkazy Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Modrý Kameň (hrad) na slovenské Wikipedii. Související články Muzeum loutkářských kultur a hraček Seznam hradů na Slovensku Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Modrý Kameň na Wikimedia Commons
Burg Blauenstein (Slowakei)

Burg Blauenstein (slowakisch Hrad Modrý Kameň, ungarisch Kékkö) ist eine Höhenburg aus der zweiten Hälfte des 13. Jahrhunderts oberhalb von Veľký Krtíš im Neusohler Landschaftsverband. Die älteste urkundliche Erwähnung der Burg stammt aus den Jahren 1278 und 1290. In einer schriftlichen Erwähnung des Jahres 1285 wird als Besitzer Peter Forró erwähnt. Im Jahr 1575 wurde die Burg von den Türken besetzt, die daraufhin die Burg weiter befestigten, aber bei ihrem Abzug die Burg schleiften. Zu Beginn des 17. Jh. begannen die Balaša die Burg wiederherzustellen und errichteten ein barockes Schloss auf der Burg. Heute befindet sich auf der Burg ein Museum für Geschichte und Gegenwart des slowakischen Marionettentheaters und für Spielzeug in der Slowakei im 20. Jahrhundert. Weblinks Einzelnachweise
Zamek Modrý Kameň

Zamek Modrý Kameň (słow. Hrad Modrý Kameň, węg. Kékkői vár) – zespół zamkowy, znajdujący się na wzgórzu nad miastem Modrý Kameň na Słowacji. Położenie Zespół usytuowany jest na szczycie wzgórza (ok. 315 m n.p.m.), dominującego od strony północnej nad zabudową miasta Modrý Kameň w powiecie Veľký Krtíš w kraju bańskobystrzyckim. Dostępny jest od strony północno-zachodniej ulicą zwaną Pánska cesta, zaś od strony północno-wschodniej prowadzi do niego ulica Zámocká. Historia Pierwsze zachowane wzmianki pisemne o zamku pochodzą z drugiej połowy XIII w. Być może powstał on na fali budowania nowych, murowanych zamków (w miejsce starych, drewnianych grodów), jaka przeszła przez pogranicze polsko-węgierskie po najazdach „tatarskich” z połowy trzynastego stulecia. Budowniczymi zamku i jego właścicielem aż do połowy XIX w. była można węgierska rodzina szlachecka Balassich, do której należał m.in. znany poeta renesansowy Bálint Balassi. Na zamku znajduje się tablica pamiątkowa, poświęcona tej postaci. W 1576 r. zamek zdobyli Turcy, którzy ustępując w roku 1593 wysadzili zamek. Niszczał on przez kolejne 15 lat, po czym kolejny z Balassich w latach 1609–1612 go odbudował. Ponownie został spalony w 1683 r., podczas powstania kuruców Thökölyego, jednak od tego czasu już pozostał na trwałe w ruinie. W 1730 r. wdowa po Gabrielu Balassim na ruinach dolnego zamku kazała zbudować barokowy pałac (słow. kaštieľ), do którego później hrabia Paweł Balassi dobudował kaplicę p.w. św. Anny. W połowie XIX w. skończyła się linia Balassich na Modrym Kamieniu. Właścicielem zamku został hrabia Forgách, a po nim hrabia Károlyi. Jego córka, Gabriela Almássi w 1923 r. sprzedała zamek nowemu państwu czechosłowackiemu, a sama przeniosła się na Węgry. Od tego czasu obiekt jest własnością państwową, a w 1991 r. urządzono w nim Oddział Słowackiego Muzeum Narodowego – Muzeum Sztuk Lalkarskich i Zabawek (słow. Slovenské národné múzeum – Múzeum bábkarských kultúr a hračiek, hrad Modrý Kameň). Architektura Zamkowy kompleks składa się obecnie z usytuowanych na skalistym wzgórzu ruin gotycko-renesansowego zamku górnego oraz ze wzniesionego na miejscu zamku dolnego barokowego pałacu. Zabudowania górnego zamku wzniesione były na planie zbliżonym do okręgu. Poza zarysem fundamentów zachował się z niego tylko fragment muru z kilkoma otworami okiennymi. Pałac jest budowlą trójskrzydłową w formie litery „C” z dużym kwadratowym alkierzem w północno-wschodnim narożniku. Prostokątny dziedziniec, dostępny przez murowany, trójprzęsłowy most nad suchą fosą i centralnie usytuowaną sień przejazdową w skrzydle północnym, od strony południowej zamyka mur ruin zamku średniowiecznego. W głównym (północnym) skrzydle pałacu, po stronie zachodniej znajduje się kaplica pałacowa. Skrzydła północne i wschodnie są dwukondygnacyjne, skrzydło zachodnie jest jednokondygnacyjne. Przypisy
Chrám svatého Rastislava (Bratislava)

Chrám svatého Rostislava v Bratislavě je pravoslavným chrámem v hlavním městě Slovenské republiky. Nachází se na Tomášikově ulici v Bratislavě v městské části Ružinov. Historie chrámu Tento pravoslavný chrám se začal stavět pro potřeby rostoucího počtu pravoslavných křesťanů v Bratislavě. Ti měli k dispozici bývalý římskokatolický chrám v Podhradí, který však kapacitně pro potřeby pravoslavné církve nestačil. Pozemek pro nový pravoslavný chrám posvětil ruský pravoslavný patriarcha Alexej II. v roce 1996. Základní kámen chrámu posvětil konstantinopolský ekumenický patriarcha Bartoloměj II. během své návštěvy Slovenska. Stavbu chrámu začala realizovat firma, jejímž společníkem byl Alexander Belousov, manžel tehdejší poslankyně a členky SNS Anny Belousovové v roce 2002. Pro finanční problémy a velké dluhy byla stavba od roku 2003 zastavena. Začala chátrat a stala se útočištěm bezdomovců. Mnohé její části byly rozkradeny. Díky sbírkám a úsilí pravoslavných věřících byly v roce 2007 dluhy vyrovnány a pokračovalo se ve stavebních pracích. Slavnostní vysvěcení chrámu se uskutečnilo 12. května 2013 v přítomnosti pravoslavného duchovenstva ze Slovenské republiky, ale i ze zahraničí. Architektura Stavba je postavena v byzantském architektonickém stylu s využitím některých moderních prvků. Autorem projektu je Ing. arch. Milan András. Jde o stavbu z monolitního železobetonu. Střecha je pokryta měděným plechem. Chrám má jeden hlavní vchod a dva vedlejší vchody. Nejvyšší kupole dosahuje výšky 26 metrů. Ikonostas chrámu je z dubového dřeva, jehož životnost je až 1200 let. Jde o klasický řadový ikonostas, který sestává z pěti řad. Jeho autory jsou Michal Švajko a Radovan Kendereš. Odkazy Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Chrám svätého Rastislava (Bratislava) na slovenské Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Chrám svatého Rastislava na Wikimedia Commons Chrám na pravoslavni.sk Článek na cas.sk Článek na bratislavskenoviny.sk Archivováno 12. 1. 2014 na Wayback Machine.
Église Saint-Rastislav

L'église Saint-Rastislav est une église orthodoxe de Bratislava, la capitale de la Slovaquie. Dédiée à Rastislav, son projet est lancé en 1996 et abouti à sa consécration en 2013. Notes et références Liens externes Site officiel Portail de l’architecture chrétienne Portail du christianisme orthodoxe Portail de Bratislava
Cerkiew św. Rościsława w Bratysławie

Cerkiew św. Rościsława – prawosławna cerkiew filialna w Bratysławie. Należy do parafii św. Mikołaja w Bratysławie, w archidekanacie dla krajów: bratysławskiego, trnawskiego, trenczyńskiego i nitrzańskiego, wchodzącego w skład eparchii preszowskiej Kościoła Prawosławnego Czech i Słowacji. Cerkiew znajduje się w dzielnicy Ružinov, przy ulicy Tomášikovej 34. Jest to nowoczesna świątynia w stylu neobizantyjskim, wzniesiona w latach 2002–2013. Konsekracji dokonał 12 maja 2013 r. arcybiskup preszowski Rościsław. Przypisy
Храм святого Ростислава (Братислава)

Храм святого Ростислава в Братиславе (словац. Chrám svätého Rastislava v Bratislave) — православный храм высотой 26 метров, находящийся в столице Словацкой Республики городе Братислава на Томашиковой улице в городском районе Ружинов (округ Братислава II). Относится к Прешовской епархии Православной церкви. История храма Православный храм начали строить для нужд растущего числа православных христиан Братиславы. До этого в Братиславе был только один православный храм—это бывшая Римско-католическая церковь Святого Николая, которая после Прешовского собора и запрета на греко-католическую церковь в 1950 года была передана православным. В 1990-е годы одного храма верующим стало не хватать. Место для нового православного храма освятил патриарх Русской Православной Церкви Алексий II в 1996 году. Закладной камень храма освятил константинопольский вселенский патриарх Варфоломей I во время своего визита в Православную церковь Чешских земель и Словакии в 1998 году. Строительство храма в 2002 году начала фирма, сотрудником которой был Александр Белоусов, муж бывшего депутата Национального совета Словацкой Республики, члена Словацкой национальной партии — Анны Белоусовой. Из-за финансовых проблем и больших долгов строительство в 2003 году было приостановлено. Храм начал разрушаться и стал прибежищем бездомных. Многие его части были разграблены. Благодаря финансовой поддержке и усилиям православных верующих в 2007 году долги были погашены, а строительные работы продолжены. Торжественное освящение храма состоялось 12 мая 2013 года в присутствии словацкого и зарубежного православного духовенства. Архитектура Здание построено в византийском архитектурном стиле с использованием некоторых современных элементов. Автор проекта—инженер-архитектор Милан Андраш. Здание построено из монолитного железобетона. Крыша покрыта медным листом. Храм имеет один главный вход и два боковых входа. Самый высокий купол достигает в высоту 26 метров. Иконостас храма сделан из древесины дуба, срок службы которой—1200 лет. Это классический рядный иконостас, состоящий из пяти рядов. Его авторы—Михал Швайко и Радован Кендереш. Примечания Ссылки Храм на сайте pravoslavni.sk Освящён Православный храм Святого Ростислава Статья на сайте bratislavskenoviny.sk
Chrám svatého Petra a Pavla (Bardejov)

Chrám svatého Petra a Pavla v Bardejově je řeckokatolická eklektická stavba s novorománskými prvky na fasádě. Postaven byl v jižní části bývalého hradebního příkopu (dnes Jiráskova ulice) v letech 1901 – 1902. Má podélný jednolodní prostor s polygonálním presbytářem, zaklenut je pruskými klenbami. Hlavní oltář je z roku 1903 a ikonostas z roku 1914. Odkazy Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Chrám svätých Petra a Pavla (Bardejov) na slovenské Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Chrám svatého Petra a Pavla na Wikimedia Commons
Rotunda svatého Jiří (Skalica)

Rotunda svatého Jiří (slovensky Rotunda svätého Juraja) v Skalici je stavba postavená v raně románském stylu zřejmě již v 11. století. Později byla přestavěna v gotickém a barokním stylu. Rotunda je symbolem Skalice. Je to nejstarší historicko-architektonická památka ve městě. Vybudována byla jako kostelík na hradišti. Rotunda plnila funkci vlastnického kostelíka s malou plochou na pohřbívání. Je to centrální kruhová stavba, rozšířená o podkovovitou apsidu, má barokní kupoli s lucernou, její apsida s konchou zůstaly v původní románské podobě. Na vnější straně apsidy jsou stopy po dvou románských oknech. Zdivo se skládá z menších pískovcových kvádrů. Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Rotunda svätého Juraja (Skalica) na slovenské Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Rotunda svatého Jiří na Wikimedia Commons (slovensky) Profil rotundy na apsida.sk
Roštún

Roštún je národní přírodní rezervace v Malých Karpatech. Nachází se v katastrálním území obcí Plavecké Podhradie a Sološnica v okrese Malacky v Bratislavském kraji na Slovensku. Vyhlášená byla v roce 1953 a její rozloha je 333,31 hektaru. Předmětem ochrany jsou krasové jevy a zachovalá lesní společenstva Malých Karpat na vrchu Vápenná. Rezervace je součástí geomorfologického podcelku Pezinské Karpaty a chráněné krajinné oblasti Malé Karpaty. Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Roštún na slovenské Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Roštún na Wikimedia Commons
Dessewffyho palác

Dessewffyho palác je palác a národní kulturní památka Slovenské republiky pod číslem 101-193/1 na Námestie Ľudovíta Štúra číslo 2 v městské části Staré Mesto v Bratislavě. V jeho sousedství se nachází Esterháziho palác. Dessewffyho palác byl postaven v druhé polovině 19. století v neorenesančním stylu. V letech 2007–2009 probíhala jeho rekonstrukce. Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Dessewffyho palác na slovenské Wikipedii. Externí odkazy Článek o obnově paláce Archivováno 6. 6. 2020 na Wayback Machine.