Komáromi temetők

A szlovákiai Komáromban jelenleg (2007-ben) három temető található, a katolikus, a református (mely közös az evangélikussal) és a zsidó (izraelita) temető. Ezek a temetkezési helyek egymás szomszédságában találhatóak a város nyugati részén, a belvárostól mintegy 1 km-re, a Kikötői városrész északnyugati részén. A fallal elválasztott katolikus és református temetőket északról a Megyercsi út, keletről a Temető sor, nyugatról az Aranyember utca, délről az Eötvös utcai lakótelep határolják, együtt 32 hektáros területet foglalnak el. A zsidó temető az Aranyember utca és a Pozsonyi főút közti területet foglalja el. Korábbi temetők A legrégibb komáromi temető valószínűleg a középkori Szent András-templom (mely a mai vár területén feküdt) mellett lehetett. A 17. századig részben a templomok (az azóta elpusztult Szent János-, illetve a Szent András-templom) mellett (előbbibe 1772-ben, utóbbiba az 1740-es években temettek utoljára), részben a város magasabban fekvő részein kialakított alkalmi temetőkbe temetkeztek. Alkalmi temetők nyomait sokfelé feltárták, többek között 1977-ben a Kikötői lakótelep építésekor a Szekfű utcában. Két jelentősebb megszűnt temetőt kell még megemlíteni: a mai Kossuth-téren volt a régi református temető, melyet az 1711-es pestisjárvány után zártak le végleg. Az erődvonal kibővítésekor a 19. században és a vásárcsarnok építésekor 1993-ban egyaránt sok csontmaradványt ástak ki a területen, melyeket a református temetőben közös sírban helyeztek el. A mai Széna téren, a víztorony és az ipari szakközépiskola környékén terült el a 17. századtól az 1780-as évekig a görögkatolikus temető (más néven ráctemető), ahová 1772 után (miután megszűnt a templom melletti temetkezés) egy ideig a katolikus lakosság is temetkezett. A református és evangélikus temető Miután 1711 után a régi református temetőt lezárták, az akkori városi sáncokon túli dombos területen a református lakosság új temetőt létesített. 1975-ig a Temető utca választotta el a katolikus temetőtől, melynek megszüntetésével alakították ki a városi temetőt. Északi szélét a Pozsonyi út négysávossá szélesítésekor felszámolták, ekkor épült kerítése is. A bejárat közelében álló ravatalozó 1933-ban épült. A bejárat mellett áll a régi temetőből 1993-ban áthozottak közös sírja, melyet emlékmű jelez. A temetőben található a Jókai-család sírkertje, ahol Jókai Mór szülei, Jókay József és Pulay Mária is nyugszanak. A temető kiemelkedő építménye a Csetke család címeres családi sírboltja, melyet két szfinx díszít. A város számos egykori fontos személyisége nyugszik itt: Antal Gábor püspök Banai Tóth Pál pedagógus Baranyay József helytörténész Beöthy Gáspár Domány János polgármester Fülöp Zsigmond (1878-1940) városbíró, helytörténész Gaál Ida (1948-2025) művészettörténész, néprajzkutató, muzeológus Galambos Zoltán (1894-1973) református lelkipásztor, lapszerkesztő, teológiai fordító Gáspár Tibor (Kulcsod, 1928. április 25. – Dunaszerdahely, 2011. augusztus 14.) történész, komáromi tanár Jakab István (1928-2013) szlovákiai magyar nyelvész, tanár Jókai Tibor (1967-2018) pedagógus, az SzMPSz elnöke Kacz Lajos (1844-1921) városi tanácsos, lapszerkesztő Koncsol László költő, szerkesztő, pedagógus Mindszenthy Sámuel (1752-1806) református lelkész, egyházi író Nagy Mihály (1788-1878) püspök Németh István (1851-1924) pápai professzor, püspök Pap Gábor püspök Péczeli József (1750-1792) Szénássy Zoltán (1925-2011) író, helytörténész, komáromi gimnáziumi tanár Szijj Ferenc polgármester Tok Béla (1936-1993) tanár, helytörténész, muzeológus Trugly Sándor (1923-2004) komáromi helytörténész, evangélikus presbiter Trugly Sándor (1952-2021) régész. Tuba János (1855-1924) országgyűlési képviselő, a Komáromi Lapok újraindítója Vargha Sándor (1879-1924) református lelkész, az 1918-as Nemzeti Tanács egyik vezéralakja Vörös Péter (1947-2004) író, költő, kritikus Ide temették a szlovák gimnázium névadóját, Schulek Lajost (1822-1849) is, akinek emlékművét 1972-ben emeltette a Matica slovenská. A katolikus temető A református temető szomszédságában, 1785-ben nyitották meg, mint közös katolikus-ortodox temetőt. Itt található az 1849-ben elesett honvédek 1887-ben emelt közös síremléke. A Mindenki keresztje néven ismert 4 m magas késő barokk kőkeresztet 1785-ben állították. A Maitz-család kriptája a temető kiemelkedő építménye. a Vilmos hercegről elnevezett 12. komáromi gyalogezred elhunyt tisztjeinek emlékobeliszkjét 1894-ben állították. Ezen szerepel többek között: Schubert József A J-parcellában több száz katonasír található a két világháborúból. Az O-parcellában áll az 1919. május 1-jei harcokban elesett 102 munkás közös síremléke, melyet a komáromi szervezett munkásság emelt. Mellette a nyilasok által meggyilkolt komáromiak emlékművét 1948-ban emelték. Az első világháborúban elesett katonák emlékobeliszkjét 1921-ben emelték. A temető sarkában áll a bencés gimnázium tanárainak sírboltja, ahol 25 egykori tanár nyugszik. A temető ravatalozóját 1930-ban építették Schleisz Géza városi építész tervei alapján. Híres személyiségek sírjai: Alapy Gyula megyei főlevéltáros, képviselő, helytörténész Amtman Jenő polgármester Bajnok István (1941-2013) pszichiáter, népművelő, a Csemadok országos alelnöke, parlamenti képviselő Bakonyi Imre (1763-1843) várparancsnok Bíró Béla (1934-2022) pedagógus, fényképész Harmos Károly (1879-1956) festő, grafikus Keszegh István (1950-2019) pedagógus Klokner Lóránd (1932-2025) tanár, botanikus Majer Imre (1865-1936) pápai prelátus, komáromi plébános Podhradszky István (1809-1882) nemzetőr-parancsnok Richter János szenátor Schmidt Viktor (1807-1880) zeneszerző Schmidthauer Antal (1816-1888) gyógyszerész, gyógyforrás-felfedező Szénássy Árpád (1953-2005) könyv- és lapkiadó, történész, író Szuchy M. Emil (1912-2005) közíró, műfordító, színházi rendező, muzeológus Takáts Emőd (1942-2021) színész, rendező, színházigazgató Tátray József polgármester Weszelovszky János (1891-1970) komáromi járásbíró, bírósági tanácsos Zsittnyan István pedagógus A katolikus és a református temető között található az első világháború során a katonakórházban elhunyt szerb katonák tömegsírja. 1974-ben, az ortodox temető felszámolasakor temették ide őket, az emlékművet 2000-ben állították. Az izraelita temető A város zsidó lakossága a 18. századtól temetkezett a református temetőtől nyugatra fekvő területre, az 1810-es években (korabeli térképek szerint) már körülkerített temetőjük volt, melynek telkét a hitközség 1858-ban megvásárolta a várostól. A főút kibővítésekor és a felüljáró építésekor (1977-1978-ban) mintegy egyharmadát (a temető legrégebbi részét 858 sírral) likvidálták. Az 1923-ban épült ravatalozó szertartástermében helyezték el az első világháborúban elesettek és az 1944-1945-ben meggyilkolt ógyallai, martosi és szentpéteri zsidók emléktábláját. Itt nyugszanak közös sírban a nyilasok által 1944-1945-ben meggyilkolt komáromi zsidók (114-en). Spitzer Béla (1873-1936) nyomdatulajdonos síremlékén márványból faragott könyv jelképezi az elhunyt mesterségét. Források Mácza Mihály: Komárom – Történelmi séták a városban, Madách, 1992, 62-66. p. Az Új Szó cikke a temetőről ma7.sk deltakn.sk