NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Cimenná

Cimenná es un municipio del distrito de Bánovce nad Bebravou en la región de Trenčín, Eslovaquia, con una población estimada a final del año 2025 de 102 habitantes.​ Se encuentra ubicado en el centro-sur de la región, cerca del río Bebrava (cuenca hidrográfica del río Danubio) y de la frontera con la región de Nitra.​ Demografía Referencias Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Cimenná.
Cimenná

Cimenná jest selo u Okrugu Bánovce nad Bebravou u Slovačkoj. Godine 2025. imalo je 102 stanovnika i površinu 3,60 km2. Stanovništvo Etnička pripadnost Pri popisu stanovništva 2021. godine stanovništvo se moglo izjasniti pripadnicima jedne ili dviju narodnosti. Od 101 stanovnika bilo ih je tako 100 slovačke, 4 neutvrđene i 1 češke narodnosti. Religija Pri popisu stanovništva 2021. godine 101 stanovnika izjavilo je sljedeće vjerske pripadnosti: 87 Rimokatolička Crkva, 13 bez vjerske pripadnosti i 1 neutvrđeno. Izvori
Újvíz

Újvíz (1899-ig Czimenna, szlovákul Cimenná) község Szlovákiában, a Trencséni kerületben, a Báni járásban. Fekvése Bántól 11 km-re nyugatra fekszik. Története A települést 1484-ben „Czymya” alakban említik először. 1598-ban „Czimenna” a neve. Részben a trencsén-báni uradalomhoz tartozott, részben pedig a Surányi, Halácsy és Soky családoké. 1598-ban uradalmi major volt a területén. Szőlőskertjét 1720-ban említik. 1784-ben 11 házában 13 családban 75 lakos élt. A 18. század végén Vályi András így ír róla: „CZIMENNA. Tót falu Trentsén Vármegyében, földes Ura Gróf Illésházy Uraság, lakosai katolikusok, fekszik Inovetz hegye alatt, Nyitra Vármegyének szomszédságában, Dubovdjel mellett, ’s ennek filiája, erdeje elég, határja termékeny, földgyei a’ hegyek oldalain soványok, ’s ambár legelője, és fájok is van, mind azáltal egyéb fogyatkozásaihoz képest, harmadik Osztálybéli.” 1828-ban 7 háza volt 54 lakossal. Lakói mezőgazdasággal, szőlőtermesztéssel foglalkoztak. Fényes Elek 1851-ben kiadott geográfiai szótárában így ír a faluról: „Czimena, tót falu, Trencsén vgyében, Nyitra vmegy szélén. Táplál 12 kath., 4 zsidó lak. Erdeje szép, de földje a hegyoldalban sovány. A báni uradalomhoz tartozik.” A trianoni békéig Trencsén vármegye Báni járásához tartozott. A második világháború idején lakói csatlakoztak a szlovák nemzeti felkeléshez. 1944. november 29-én a németek a falut kifosztották és felégették, 4 lakost pedig kivégeztek. Népessége 1910-ben 119, túlnyomórészt szlovák anyanyelvű lakosa volt. 2001-ben 94 szlovák lakosa volt. 2011-ben 93 lakosa volt, mindegyik szlovák. Jegyzetek További információk E-obce.sk Archiválva 2010. január 17-i dátummal a Wayback Machine-ben Községinfó Újvíz Szlovákia térképén
Cimenná

Cimenná este o comună slovacă, aflată în districtul Bánovce nad Bebravou din regiunea Trenčín, pe malul râului Q13417923⁠(d). Localitatea se află la altitudinea de 271 m deasupra n.m., se întinde pe o suprafață de 3,6 km2 și în 2017 număra 95 de locuitori. Istoric Localitatea Cimenná este atestată documentar din 1484. Demografie Note Legături externe Site web oficial Materiale media legate de Cimenná la Wikimedia Commons
Цимена (Бановце на Бебрави)

Цимена (слч. Cimenná) насељено је мјесто са административним статусом сеоске општине (слч. obec) у округу Бановце на Бебрави, у Тренчинском крају, Словачка Република. Становништво Према подацима о броју становника из 2025. године насеље је имало 102 становника. Етничка припадност Према попису из 2021. у насељу је живело 101 људи, од чега су по етничкој припадности изјаснили: 100 као Словац, 4 као непознато и 1 као Чех. Религија У години 2021. је било 101 људи по вероисповести: 87 Латинска црква, 13 Без верске припадности и 1 Неоткривено. Референце Спољашње везе Званични веб-сајт (језик: словачки) Крајеви и окрузи у Словачкој Архивирано на веб-сајту Wayback Machine (8. фебруар 2010) (језик: словачки)
Evangelický kostel (Hronsek)

Dřevěný artikulární kostel je artikulární evangelický kostel v obci Hronsek, který je jako ukázka slovenské dřevěné sakrální architektury zařazen na seznam Světového dědictví UNESCO v rámci Dřevěných chrámů ve slovenské části Karpat. Historie Protestantské církevní obřady v Hronseku probíhaly do roku 1726 v místním renesančním zámku. Když už vyhrazené prostory pro obyvatele širokého okolí nepostačovaly, bylo rozhodnuto o výstavbě nového artikulárního kostela. Hronsek byl vybrán jako spádová obec severní části Zvolenské stolice. Pro jižní část to byl podobný kostel v Ostré Lúke. V době stavby artikulárních chrámů habsburští úředníci dělali vše pro to, aby snížili trvanlivost protestantských církevních staveb. Svévolným překrucováním šopronských artikulí ještě zpřísňovali i tak omezující sankce. Pro stavbu v Hronseku bylo vybráno místo, kde byly v okolí bažiny a v bezprostřední blízkosti řeka Hron. Stavba přesto nebyla nikdy zatopena. Jedním z dalších požadavků bylo, aby všichni návštěvníci měli místo k sezení. Stavba kostela začala 23. října 1725 a na podzim 1726 byla dokončena. Jméno autora projektu není známo. Kostel je postaven ve tvaru kříže. Delší rameno kříže má délku 23 m, kratší má 18 m, výška kostela je 8 m. Stavba je hrázděné dřevěné konstrukce z masivního dubového a modřínového dřeva. Unikátní je použití klasické spojovací techniky hlavních nosných prvků, které jsou spojovány klasickými tesařskými spoji a dřevěnými kolíky. Vnitřní klenba kostela připomíná tvar převrácené lodi. Nacházejí se zde neobvyklé prvky skandinávské architektury, kterou charakterizuje sloupořadí v chóru zdobené iónským ornamentem a přístřešky při vstupu, podle čehož se usuzuje, že na stavbě pracovali řemeslníci z Norska či Švédska. Jedinečné je i amfiteatrální uspořádání lavic na emporách. Oltář kostela má šest vyměnitelných obrazů. Obrazy jsou z roku 1771 od mistra Samuela Kialoviče. Nad oltářem jsou andělé držící erby šlechtických rodin z okolí, které podporovaly evangelickou církev. Varhany jsou dílem mistra Martina Podkonického z Banské Bystrice. Patří mezi vzácné barokní varhany a pocházejí z roku 1764. Lustr, původně pozlacený, je dar rychtáře Martina Hudce z Veľké Lúky. Celková kapacita kostela je 1100 míst k sezení. Do kostela vede 5 vchodů, po obvodu je 30 oken. Střecha je šindelová s třemi kříži a kohoutem – symbolem křesťanské bdělosti. V blízkosti je ve stejném stylu postavená zvonice, která vznikla současně s kostelem roku 1726. Na nádvoří jsou tři staré lípy, které byly vysázeny při vysvěcení kostela. Dne 7. července 2008 na 32. zasedání Výboru UNESCO v kanadském Quebecu byl kostel i se zvonicí zapsán do Seznamu světového dědictví. Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Drevený artikulárny kostol (Hronsek) na slovenské Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Dřevěný artikulární kostel na Wikimedia Commons (slovensky) Stránky o kostele
Hölzerne Artikularkirche von Hronsek

Die evangelische Artikularkirche (slowakisch Artikulárny kostol) liegt im mittelslowakischen Ort Hronsek und ist eine von fünf verbleibenden hölzernen Artikularkirchen der Slowakei. Sie befindet sich südlich des Ortskerns am linken Ufer des Hron. Gebaut wurde die Kirche gemäß den Beschlüssen des Ödenburger Landtages von 1681, d. h., an einem festgelegten Standort, dazu höchstens zwei Kirchen pro Komitat sowie eine für jede königliche Freistadt. Im damaligen Komitat Sohl entstanden solche Kirchen in Hronsek und in Ostrá Lúka (existiert nicht mehr). Mit dem Bau wurde am 23. Oktober 1725 begonnen, fertiggestellt wurde die Kirche im Herbst 1726. Ausnahmsweise durfte diese Artikularkirche massive Fundamente haben. Es handelt sich um eine Fachwerkkonstruktion mit dem Grundriss eines Kreuzes und ist 8 m hoch. Das Langschiff ist 26 m, das Querschiff 11 m lang. Auf dem Schindeldach stehen drei Kreuze aus Eichenholz und ein Hahn. Die Kirche hat fünf Eingänge und 30 sechseckige Fenster aus geblasenem Glas. Im Inneren bietet die Kirche Platz für 1100 Gläubige, die Sitzreihen sind wie in einem Amphitheater angeordnet, sodass der Altar von allen Sitzplätzen gut sichtbar ist. Im Altar befinden sich sechs von Samuel Mialovič im Jahr 1771 gemalte Altarbilder, die entsprechend dem Ablauf des liturgischen Jahres in einem Wechselrahmen gezeigt werden können. Wegen guter Akustik werden in der Kirche Konzerte der klassischen Musik abgehalten. Der Neusohler Orgelbaumeister Martin Podkonický baute das Orgelpositiv, das nach dem überlieferten Chronogramm CeLebrate IehoVaM CantV aD tiblas organI (= MDCCLVVIII) im Jahr 1763 in Auftrag mit einer Vergütung von 220 Gulden gegeben und 1764 fertiggestellt wurde. Unüblich ist die Lage der Orgelempore hinter dem Altar. Das Positiv mit sechs Registern und einem Manual ersetzte ein älteres, kleineres Positiv des Kremnitzer Meisters Martin Zorkovský, das aus unbekannten Gründen an die Gemeinde Ladzany verkauft wurde. Die Pfeifen, inklusive jener im Prospekt, sowie die meisten übrigen Teile sind noch Originale, nur die Klaviatur und Federn der Tonventile wurden 1958 ausgetauscht. Im Areal steht abseits der Kirche ein hölzerner Glockenturm, der 1726 errichtet wurde. Zur Zeit des Baus war ein Glockenturm für ein neues evangelisches Bethaus eine Ausnahme. Seit 2008 ist die Kirche Teil des UNESCO-Welterbes: „Holzkirchen im slowakischen Teil der Karpaten“. Literatur Miloš Dudáš: Drevené artikulárne a tolerančné chrámy na Slovensku. Tranoscius, Liptovský Mikuláš 2011, ISBN 978-80-7140-375-3, S. 142–161 (slowakisch). Ernst Hochberger: Das große Buch der Slowakei. 5. ergänzte und erweiterte Auflage. Sinn, 2017, ISBN 978-3-921888-15-5, S. 156 (Lemma Hronsek). Weblinks Kurzbeschreibung auf der Gemeindeseite von Hronsek (slowakisch) Einzelnachweise
Wooden articular church of Hronsek

Wooden articular church of Hronsek is a Lutheran church situated in the village of Hronsek, in Slovakia. Dimensions The church is in the form of a cross with the longer arm measuring 23 m and the shorter arm measuring 18 m. The height of the church is 8 m. History Construction of the church started on October 23, 1725 and finished in the autumn of 1726. On July 7, 2008, the church along with seven other monuments was declared a UNESCO world heritage site under the name "Wooden Churches of the Slovak part of the Carpathian Mountain Area". The name refers to churches that were built as a result of new freedoms due to articles No. 25 and No. 26 adopted at the Diet of Sopron in 1681. The Diet of Sopron was a meeting of the Nobel families of Hungary, at the request of the Habsburg King (Holy Roman Emperor) Leopold I in the city of Sopron. He was compelled to find compromises and concessions with the nobility in order to quell their rebellion, regain their loyalty and stabilise the empire. The prior decade was known as the "Sorrowful Decade" where Leopold had suspended the Hungarian constitution and pursued a vigorous, often brutal, Counter-Reformation policy against Evangelists (Protestant and Lutherans). Articles 25 and 26 granted limited religious freedoms to the Evangelists, allowing the building of 38 churches. However, the stipulations were the land would be granted by the state, often resulting in difficult or swampy building locations and would be outside city walls, which made them vulnerable to attacks. They also could only be made of wood making them vulnerable to fire and could not have bell towers. Out of the 38 Articular churches built only five have survived today: Hronsek, Istebné, Leštiny, Paludza and the church here at Kežmarok. The church was built 1726. The peaceful courtyard is shaded by four massive linden trees, two of which have stood since the church’s construction. The roof is covered with wooden shingles and crowned with oak crosses on three sides, while a single rooster, symbolizing Christian vigilance, perches above one entrance. The church is large with 1,100 seats, with a barrel vaulted ceiling that gives the church outstanding acoustics, making it ideal for classical music concerts. There are while oak columns carved with Ionic ornaments and spruce beams create a striking structural and decorative effect, and thirty windows illuminating the interior. The choir galleries are adorned with linden leaf motifs, symbolizing Slavic identity. The altar features six paintings by Samuel Mialovič from 1771, which are rotated according to the church calendar. The paintings depict central scenes from the life of Christ and key biblical events, designed to guide the congregation’s meditation and devotion. Among them are images of the Last Supper, the Crucifixion, the Risen Christ, and various saints significant to the Evangelical tradition. Each panel is executed in the Baroque style, with expressive figures, vibrant colors, and dynamic compositions that draw the eye and emphasize the spiritual drama of the scenes. References
Église articulaire en bois de Hronsek

L'église articulaire en bois de Hronsek est une église luthérienne située dans le village de Hronsek, en Slovaquie. Dimensions L'église est en forme de croix, le plus long bras de celle-ci est de 23 m, le plus court est de 18 m. La hauteur de l'église est de 8 m. Histoire Les travaux de construction de l'église ont commencé le 23 octobre 1725 et ont été terminés à l'automne 1726. Le 7 juillet 2008, l'église fut inscrite avec sept autres monuments du même type au patrimoine mondial de l'UNESCO sous la dénomination d'Églises en bois de la partie slovaque de la zone des Carpates. Références Portail de l’architecture chrétienne Portail de la Slovaquie Portail du protestantisme Portail du patrimoine mondial
Igreja de madeira de Hronsek

A igreja de madeira de Hronsek é uma igreja luterana situada na aldeia de Hronsek, na Eslováquia. História A construção da igreja começou em 23 de outubro de 1725 e terminou no outono de 1726. Em 7 de julho de 2008, a igreja juntamente com outros sete monumentos foi declarada património mundial da UNESCO sob o nome de "Igrejas de madeira da parte eslovaca da área montanhosa dos Cárpatos". Referências
Lesena cerkev Hronsek

Evangeličanska členkasta cerkev (slovaško Artikulárny kostol) stoji v osrednjem slovaškem mestu Hronsek in je ena od petih preostalih lesenih členkastih cerkva na Slovaškem. Stoji južno od središča mesta na levem bregu Hrona. Cerkev je bila zgrajena v skladu s sklepi Ödenburškega parlamenta iz leta 1681, to je na določeni lokaciji, plus največ dve cerkvi na grofijo in ena za vsako svobodno kraljevo mesto. V nekdanji županiji Sohl so bile takšne cerkve zgrajene v Hronseku in Ostrá Lúki (ne obstaja več). Z gradnjo so pričeli 23. oktobra 1725, cerkev pa je bila dokončana jeseni 1726. Izjemoma je smela ta cerkev imeti trdne temelje. Je pollesena konstrukcija v tlorisu križa in visoka 8 m. Ladja je dolga 26 m, transept pa 11 m. Na skodlasti strehi so trije hrastovi križi in petelin. Cerkev ima pet vhodov in 30 šesterokotnih oken iz pihanega stekla. Cerkev ima v notranjosti prostora za 1100 vernikov, pri čemer so vrste sedežev razporejene kot v amfiteatru, tako da je oltar dobro viden z vseh sedežev. V oltarju je šest oltarnih slik, ki jih je leta 1771 naslikal Samuel Mialovič in jih je mogoče razstaviti v snemljivem okvirju glede na potek liturgičnega leta. Zaradi dobre akustike v cerkvi prirejajo koncerte klasične glasbe. Izdelovalec orgel iz Neusohlerja Martin Podkonický je izdelal pozitivne orgle, ki so bile glede na ohranjeni kronogram CeLebrate IehoVaM CantV aD tiblas orI (= MDCCLVVIII) naročene leta 1763 s honorarjem 220 guldnov in dokončane leta 1764. Lokacija orgelskega ogrodja za oltarjem je nenavadna. S šestimi registri in enim manualom je bil nadomeščen starejši, manjši mehanizem kremniškega mojstra Martina Zorkovskega, ki je bil iz neznanih razlogov prodan občini Ladzany. Cevi, vključno s tistimi v prospektu, in večina drugih delov so še vedno originalni, le tipkovnica in vzmeti tonskih ventilov so bile zamenjane leta 1958. V območju stran od cerkve, stoji lesen zvonik, ki je bil zgrajen leta 1726. V času gradnje je bil izjema zvonik za novo protestantsko molilnico. Od leta 2008 je cerkev del Unescove svetovne dediščine: »Lesene cerkve v slovaških Karpatih«. Sklici Literatura Miloš Dudáš: Drevené artikulárne a tolerančné chrámy na Slovensku. Tranoscius, Liptovský Mikuláš 2011, ISBN 978-80-7140-375-3, S. 142–161 (slowakisch). Ernst Hochberger: Das große Buch der Slowakei. 5. ergänzte und erweiterte Auflage. Sinn, 2017, ISBN 978-3-921888-15-5, S. 156 (Lemma Hronsek). Zunanje povezave Kurzbeschreibung auf der Gemeindeseite von Hronsek
Malý Horeš

Malý Horeš (do roku 1948 Malý Gýreš, maďarsky Kisgéres, Kis-Géres) je obec na Slovensku. Nachází se v Košickém kraji, v okrese Trebišov. Žije v ní přibližně 1 100 obyvatel. Ve vsi jsou mateřská a základní škola, v nichž se vyučuje v maďarštině. Historie Obec Malý Horeš byla poprvé písemně zmíněna v roce 1214. Obec byla součástí Uherska, po uzavření Trianonské smlouvy se stala součástí Československa. V důsledku první vídeňské arbitráže byla v letech 1938 až 1945 součástí Maďarska. V letech 1945 až 1992 byla obec opět součástí Československa. Přírodní poměry Katastrální území obce má rozlohu 19,21 km² a nachází se v nadmořské výšce 99 metrů. Do správního území obce zasahuje ptačí oblast Medzibodrožie a leží v něm přírodní rezervace Bílé jezero, Horešské louky a Poniklecová lúčka. Družební obce Csaroda, Maďarsko Újszentiván, Maďarsko Hercegkút, Maďarsko Rétközberencs, Maďarsko Odkazy Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Malý Horeš na slovenské Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Malý Horeš na Wikimedia Commons Oficiální stránky
Malý Horeš

Malý Horeš, ungarisch Kisgéres (bis 1948 slowakisch „Malý Gýreš“) ist eine Gemeinde im Osten der Slowakei mit 1068 Einwohnern (Stand 31. Dezember 2024), die zum Okres Trebišov, einem Kreis des Košický kraj, gehört. Sie ist Teil der traditionellen Landschaft Zemplín. Geographie Die Gemeinde befindet sich im Südteil des Ostslowakischen Tieflands in der Region Medzibodrožie (ungarisch Bodrogköz), direkt an der ungarischen Grenze. Auf der Südseite der kleineren Erhebung Kráľovské kopce nordöstlich des Ortes erstrecken sich Weingärten. Das Ortszentrum liegt auf einer Höhe von 103 m n.m. und ist fünf Kilometer von Kráľovský Chlmec sowie 55 Kilometer von Trebišov entfernt (jeweils Straßenentfernung). Neben dem Hauptort Malý Horeš gehört auch die Katastralgemeinde Nový Horeš, die eine Exklave westlich des Ortes bildet, zur Gemeinde. Nachbargemeinden sind Kráľovský Chlmec im Norden und Nordosten, Pribeník im Osten, Lácacséke, Semjén und Kisrozvágy (alle in Ungarn) im Süden, Veľký Horeš im Westen und Svätuše im Nordwesten. Geschichte Auf dem heutigen Gemeindegebiet gab es eine Siedlung der Ottomány-Kultur der älteren Bronzezeit, ein Bronzefund wird auf jüngere Bronzezeit datiert. Der heutige Ort wurde zum ersten Mal 1214 als Gures schriftlich erwähnt. Im 13. und 14. Jahrhundert war das Dorf Teil des Herrschaftsgebiets der Burg Zemplín, 1403 war es hingegen Besitz des Geschlechts Palóczy und 1419 Imregh. Im Jahre 1489 teilte sich der Besitz zwischen der Propstei von Lelesz und den Geschlechtern Perényi, Báthory, Daróczi und Károlyi. 1557 wurden in einem Steuerverzeichnis 5½ Porta verzeichnet. 1828 zählte man 153 Häuser und 1131 Einwohner, die als Landwirte und Winzer beschäftigt waren. Bis 1918/1919 gehörte der im Komitat Semplin liegende Ort zum Königreich Ungarn und kam danach zur Tschechoslowakei beziehungsweise heute Slowakei. Auf Grund des Ersten Wiener Schiedsspruchs lag er von 1938 bis 1944 noch einmal in Ungarn. Bevölkerung Nach der Volkszählung 2011 wohnten in Malý Horeš 1112 Einwohner, davon 1039 Magyaren und 60 Slowaken. 13 Einwohner machten keine Angabe zur Ethnie. 830 Einwohner bekannten sich zur reformierten Kirche, 126 Einwohner zu den Zeugen Jehovas, 85 Einwohner zur römisch-katholischen Kirche, 34 Einwohner zur griechisch-katholischen Kirche und zwei Einwohner zur Evangelischen Kirche A. B. 19 Einwohner waren konfessionslos und bei 16 Einwohnern wurde die Konfession nicht ermittelt. Bauwerke und Denkmäler reformierte Kirche im klassizistischen Stil aus dem Jahr 1795 Einzelnachweise Weblinks Eintrag auf e-obce.sk (slowakisch)
Malý Horeš

Malý Horeš (Hungarian: Kisgéres) is a village and municipality in the Trebišov District in the Košice Region of south-eastern Slovakia. History In historical records the village was first mentioned in 1214. Geography The municipality lies at an altitude of 99 metres (325 ft) and covers an area of 19.20 km2 (7.41 sq mi) (2025). Population It has a population of 1060 people (31 December 2025). Ethnicity In year 2021 was 1091 people by ethnicity 1009 as Hungarian, 100 as Slovak, 56 as Not found out, 1 as Czech, 1 as Ukrainian, 1 as Romani, 1 as Rusyn and 1 as Russian. Note on population: The difference values of population numbers in the table "Population statistic" and in the sections "Ethnicity" & "Religion" is caused by the use of various statistical methods. Religion In year 2021 was 1091 people by religion 729 from Calvinist Church, 116 from Roman Catholic Church, 99 from Jehovah's Witnesses, 47 from None, 46 from Greek Catholic Church, 27 from Not found out, 17 from Evangelical Church, 6 from Ad hoc movements, 3 from Other and not ascertained christian church and 1 from Christian Congregations in Slovakia. Facilities The village has a public library and a football pitch References
Malý Horeš

Malý Horeš es un municipio del distrito de Trebišov en la región de Košice, Eslovaquia, con una población estimada a final del año 2025 de 1060 habitantes.​ Se encuentra ubicado al este de la región, en la cuenca hidrográfica del río Ondava (afluente del río Bodrog que, a su vez, lo es del Tisza), y cerca de la frontera con la región de Prešov y Hungría.​ Demografía Referencias Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Malý Horeš.
Malý Horeš

Malý Horeš est un village de Slovaquie situé dans la région de Košice. Histoire La première mention écrite du village date de 1214. La localité fut annexée par la Hongrie après le premier arbitrage de Vienne le 2 novembre 1938. En 1938, on comptait 1 399 habitants dont 61 d'origine juive. Elle faisait partie du district de Medzibodrožie (hongrois : Bodrogközi járás). Le nom de la localité avant la Seconde Guerre mondiale était Malý Gýreš/Kis-Géres. Durant la période 1938 - 1944, le nom hongrois Kisgéres était d'usage. À la libération, la commune a été réintégrée dans la Tchécoslovaquie reconstituée. Démographie Évolution de la population Notes et références Portail de la Slovaquie
Malý Horeš

Malý Horeš jest selo u Okrugu Trebišov u Slovačkoj. Godine 2025. imalo je 1060 stanovnika i površinu 19,20 km2. Stanovništvo Etnička pripadnost Pri popisu stanovništva 2021. godine stanovništvo se moglo izjasniti pripadnicima jedne ili dviju narodnosti. Od 1091 stanovnika bilo ih je tako 1009 mađarske, 100 slovačke, 56 neutvrđene, 1 češke, 1 ukrajinske, 1 romske, 1 rusinske i 1 ruske narodnosti. Religija Pri popisu stanovništva 2021. godine 1091 stanovnika izjavilo je sljedeće vjerske pripadnosti: 729 Kalvinistička, 116 Rimokatolička Crkva, 99 Jehovini svjedoci, 47 bez vjerske pripadnosti, 46 Grkokatolička Crkva, 27 neutvrđeno, 17 Evangelistička Crkva, 6 ad hoc pokreti, 3 ostale i neprecizno određene kršćanske crkve i 1 Kršćanski zborovi u Slovačkoj. Izvori
Malý Horeš

Malý Horeš (węg. Kisgéres) – wieś (obec) na Słowacji położona w kraju koszyckim, w powiecie Trebišov. Pierwsze wzmianki o miejscowości pochodzą z 1214 roku. Według danych z dnia 31 grudnia 2012 roku, wieś zamieszkiwało 1110 osób, w tym 565 kobiet i 545 mężczyzn. W 2001 roku rozkład populacji względem narodowości i przynależności etnicznej wyglądał następująco: Słowacy – 4,26% Rusini – 0,09% Węgrzy – 95,56% Ze względu na wyznawaną religię struktura mieszkańców kształtowała się w 2001 roku następująco: Katolicy rzymscy – 5,57% Grekokatolicy – 2,44% Ewangelicy – 0,09% Ateiści – 2,44% Nie podano – 0,26% Przypisy
Malý Horeš

Malý Horeš este o comună slovacă, aflată în districtul Trebišov din regiunea Košice. Localitatea se află la altitudinea de 99 m deasupra n.m., se întinde pe o suprafață de 19,21 km2 și în 2017 număra 1.103 locuitori. Istoric Localitatea Malý Horeš este atestată documentar din 1214. Demografie Note Legături externe Site web oficial Materiale media legate de Malý Horeš la Wikimedia Commons