NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Cigánka (Muránská planina)

Cigánka je kopec s nadmořskou výškou 935 metrů v Muráňské planině. Je součástí národního parku Muráňská planina a nachází se severně od vesnice Muráň. Na jednom z vrcholů Cigánky se nacházejí zříceniny hradu Muráň. Ochrana přírody Od roku 1984 byla Cigánka chráněna jako národní přírodní rezervace. Předmětem ochrany byl geomorfologicky významný a krajinářsky dominantní skalní masiv Cigánky, který je biotopem původní flóry (výskyt paleoendemitu lýkovce slovenského) a fauny a současně představuje významnou kulturní lokalitu. Národní přírodní rezervace byla k 1. říjnu 2022 zrušena a území bylo zařazeno do systému zón národního parku Muráňská planina. Přístup po červeně značené trase částí obce Muráň, trasa vede pod vrcholem Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Cigánka (vrch v Muránskej planine) na slovenské Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Cigánka na Wikimedia Commons
Chrám Povýšení vznešeného a životodárného Kříže

Katedrální chrám Povýšení vznešeného a životodárného Kříže je řeckokatolický chrám na bratislavském Ondřejském hřbitově z poloviny 19. století. Ondřejský hřbitov se nachází v městské části Staré Město. Projekt chrámu vypracoval bratislavský architekt Ignác Feigler ml. Základní kámen stavby byl položen 13. května 1859, posvěcení se konala 14. září 1860 (na svátek Povýšení sv. Kříže). Provedl ji ostřihomský arcibiskup kardinál Ján Scitovský. Je to jednolodní chrám s neogotickými a neorenesančními prvky. Chrám původně patřil římskokatolické církvi, avšak později se už používal jen jako sklad květů. Chrám přestal plnit svou funkci, když se na Ondřejském hřbitově přestalo v 60. letech 20. století pohřbívat. Ta ho v roce 1972 zapůjčila a později darovala řeckokatolické církvi. V roce 1972 prošel rekonstrukcí. Obnovený chrám posvětil 29. října 1972 vladyka Vasiľ Hopko. V prosinci 1996 chrám prošel výraznou přestavbou, aby odpovídal potřebám byzantského obřadu. Byla upravena zejména svatyně a postaven ikonostas, ikony namaloval Rastislav Bujna. Na stěnách napravo a nalevo od ikonostasu jsou ikony blažených Pavla Petra Gojdiče a Vasila Hopko, pod kterými jsou relikviáře s jejich ostatky. Od 30. ledna 2008 je katedrálním chrámem Bratislavské eparchie. Odkazy Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Chrám Povýšenia vznešeného a životodarného kríža na slovenské Wikipedii. Literatura Mons. Viliam Judák: "Katedrála - matka chrámů v diecézi." In: Poutník Svätovojtešská : Kalendář pro rok 2011. Sestavili Mária Vyskočová a Slavomír Ondič. Trnava : Spolek svatého Vojtěcha, 2010, s. 33-63. ročník 139 ISBN 978-80-7162-824-8 (s. 61-62: "Katedrála povýšení vznešeného a životodárného kříže v Bratislavě") Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Chrám Povýšení vznešeného a životodárného kříže na Wikimedia Commons Řeckokatolická farnost Bratislava Archivováno 11. 7. 2015 na Wayback Machine. 3D panoramatické snímky chrámu Archivováno 24. 12. 2019 na Wayback Machine. Katedrální chrám
Kreuzerhöhungskirche (Bratislava-Staré Mesto)

Die Kreuzerhöhungskirche (slowakisch Chrám Povýšenia vznešeného a životodarného Kríža) ist eine griechisch-katholische, ursprünglich römisch-katholische Kirche in der Altstadt (Staré Mesto) von Bratislava. Seit 2008 ist sie die Kathedrale der zur slowakischen griechisch-katholischen Kirche gehörenden Eparchie Bratislava. Lage Die Kirche befindet sich in der Ulica 29. augusta Nummer 7 am Rande des Andreas-Friedhofs (slowakisch Ondrejský cintorín) im Osten der Altstadt. In der Nähe befindet sich die Haltestelle Cintorínska des örtlichen O-Bus-Netzes. Geschichte Das Projekt wurde vom Pressburger Architekten Ignaz Feigler der Jüngere erarbeitet, der Grundstein wurde am 13. Mai 1859 gelegt. Geweiht wurde die ursprüngliche Kapelle am 14. September 1860, am Fest der Kreuzerhöhung, durch den Erzbischof von Gran Ján Scitovský und war vom Anfang an als Friedhofskapelle bestimmt. Der einschiffige Sakralbau weist Merkmale der Neugotik und Neorenaissance auf. Nach dem Ende der Bestattungen im Andreas-Friedhof in den 1950er Jahren verlor die Kapelle ihre Funktion und wurde danach nur noch als Lager genutzt. 1972 wurde der Sakralbau von der römisch-katholischen Kirche zuerst an die griechisch-katholische Kirche verpachtet und später an sie verschenkt. Gleichzeitig fand ein Umbau statt, um Gottesdienste im byzantinischen Ritus abhalten zu können und die umgebaute Kirche wurde am 29. Oktober 1972 vom Weihbischof Vasiľ Hopko geweiht. 1996 wurde sie noch einmal umgebaut, die Baumaßnahmen betrafen insbesondere die Sakristei und es wurde eine Ikonostase installiert. An den Wänden links und rechts der Ikonostase befinden sich Ikonen von Pavol Peter Gojdič und Vasiľ Hopko, unter diesen liegen Reliquienschreine mit den Reliquien der beiden Seliggesprochenen. Seit dem 30. Januar 2008 ist die Kirche Kathedrale der Eparchie Bratislava. Gottesdienste werden im Altkirchenslawischen, teilweise Slowakischen abgehalten. Weblinks Webseite der Eparchie Bratislava zur Kathedralkirche 3D Panoramasicht der Kirche
Cathedral of the Exaltation of the Holy Cross, Bratislava

The Church of the Exaltation of the Holy Cross (Slovak: Chrám Povýšenia vznešeného a životodarného kríža) is a cathedral in Bratislava, Slovakia. It was built in the year 1860 at the edge of St. Andrew's cemetery (Ondrejský cintorín). Since 1972, the church belongs to Slovak Greek Catholic Church. It is the cathedral church of the Eparchy of Bratislava since 2008. History The founding stone was laid on May 13, 1859. The church was consecrated by Archbishop of Esztergom, cardinal János Scitovszky (Slovak: Ján Scitovský) on September 14, 1860. Today, liturgy is both in Slovak and Old Church Slavonic. See also List of cathedrals in Slovakia Old Town, Bratislava References External links Information about the Cathedral (in Slovak) Parish homepage (english) Archived 2020-02-22 at the Wayback Machine 3D panoramas of the Church Archived 2019-12-24 at the Wayback Machine
Catedral de la Exaltación de la Santa Cruz (Bratislava)

La Catedral de la Exaltación de la Santa Cruz​ o simplemente Templo de la Exaltación de la Santa Cruz (en eslovaco: Greckokatolícka katedrálny chrám Povýšenia sv. Kríža o Chrám Povýšenia vznešeného a životodarného kríža) es una catedral católica en Bratislava,​ Eslovaquia.​ Fue construida en el año 1860 en el borde del cementerio de San Andrés (Ondrejský cintorín). Desde 1972, la iglesia sigue el rito greco católico en plena comunión con Roma. Es la iglesia catedral de la eparquía de Bratislava desde 2008 por decisión del papa Benedicto XVI.​ La primera piedra se colocó el 13 de mayo de 1859. La iglesia fue consagrada por el arzobispo de Esztergom, cardenal Johannes Scitovszky ( Ján Scitovsky) el 14 de septiembre de 1860. Hoy, la liturgia es tanto en lengua eslovaca como en el antiguo eslavo. Véase también Iglesia católica Exaltación de la Santa Cruz Referencias
Cathédrale de l'Exaltation-de-la-Sainte-Croix de Bratislava

La cathédrale de l'Exaltation-de-la-Sainte-Croix (slovaque : Chrám Povýšenia vznešeného a životodarného kríža) est une cathédrale de l'Église grecque-catholique slovaque située à Bratislava, en Slovaquie. C'est la cathédrale de l'éparchie de Bratislava depuis le 30 janvier 2008. Notes et références Portail du catholicisme Portail de l’architecture chrétienne Portail de Bratislava
Cattedrale dell'Esaltazione della Santa Croce (Bratislava)

La cattedrale dell'Esaltazione della Santa Croce (in slovacco: Chrám Povýšenia vznešeného un životodarného kriza) è una cattedrale di rito greco cattolico a Bratislava, in Slovacchia. È stata costruita nel 1860 nei pressi del cimitero di Sant'Andrea (Ondrejský cintorín), nel quartiere della Città Vecchia. Dal 1972, la chiesa appartiene alla Chiesa greco-cattolica. È la chiesa cattedrale della Eparchia di Bratislava dal 2008. Storia La pietra di fondazione è stata posta il 13 maggio 1859. La chiesa è stata consacrata dall'arcivescovo di Esztergom, cardinale Ján Krstiteľ Scitovský il 14 settembre 1860, festa dell'esaltazione della Santa Croce. Nel dicembre 1996, il tempio ha subito una profonda ristrutturazione volta a soddisfare le esigenze del rito bizantino. Oggi, la liturgia è sia in lingua slovacca sia in antico slavo ecclesiastico. Voci correlate Bratislava Eparchia di Bratislava Chiesa cattolica in Slovacchia Cattedrali in Slovacchia Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su cattedrale dell'Esaltazione della Santa Croce Collegamenti esterni Sito ufficiale, su grkat.net. (EN) Cattedrale dell'Esaltazione della Santa Croce, in GCatholic.org.
Holý vrch (Štiavnické vrchy)

Holý vrch je přírodní rezervace v katastrálním území města Krupina v okrese Krupina v Banskobystrickém kraji. Území bylo vyhlášeno v roce 1988 a jeho rozloha je 16,81 hektaru. Předmětem ochrany je lokalita výskytu značeného počtu chráněných, vzácných a ohrožených druhů rostlin, která vznikla přirozeným vývojem v součinnosti s extenzivním obhospodařováním. Rezervace je součástí chráněné krajinné oblasti Štiavnické vrchy. Reference
Suchá dolina (chráněný areál)

Suchá dolina je chráněný areál v katastrálním území obce Valaská v okrese Brezno v Banskobystrickém kraji na Slovensku. Území bylo vyhlášeno v roce 2008 a jeho rozloha je 3,12 hektaru. Předmětem ochrany je biotop travinobylinných a křovinatých porostů na vápnitém podloží. Reference
Skalka (Vysoké Tatry)

Skalka je přírodní rezervace v katastrálním území Tatranská Lomnica města Vysoké Tatry v okrese Poprad v Prešovském kraji na Slovensku. Území bylo vyhlášeno v roce 1991 a jeho rozloha je 36,15 hektaru. Předmětem ochrany je porost modřínu opadavého (Larix decidua) a jedle bělokoré (Abies alba), který plynule přechází do kosodřeviny. Reference
Kościół Marii Panny Śnieżnej w Bańskiej Szczawnicy

Kościół Marii Panny Śnieżnej (słow. Kostol Panny Márie Snežnej, też: Frauenberský kostol) – dawny kościół katolicki w Bańskiej Szczawnicy na Słowacji. Obecnie obiekt nie służy celom kultu. Jest własnością miasta i od 1978 r. wykorzystywany jest jako dom przedpogrzebowy dla pobliskich cmentarzy. Położenie Budowla znajduje się nieco na południe od centralnej części miasta, wyznaczonej przez Radničné námestie, w rejonie początku ulicy J. K. Hella, wiodącej do Szczawnickich Bani. Wznosi się na stoku wzniesienia zwanego Frauenberg, na którego szczycie góruje Nowy Zamek. Adres: Novozámocká ul., obok wejścia do Cmentarza Frauenbergskiego (słow. Frauenbergský cintorin). Historia Kościół pochodzi od gotyckiej kaplicy wybudowanej w latach 1512-1514 przez bogatego przedsiębiorcę górniczego, a jednocześnie zarządcę miejscowej komory górniczej, Erazmusa Rössla. Prezbiterium nakryte zostało wyjątkowym kolistym sklepieniem żebrowym. W 1580 roku kaplica została przekształcona w kościół przez dostawienie nawy. W XVIII w. wnętrze przekształcono w stylu barokowym, a dach wzbogacono o drewnianą, barokową wieżyczkę, obecnie nie istniejącą. W 1896 roku barokowy ołtarz św. Szczepana z 1717 roku zastąpiono neogotyckim ołtarzem z figurami Matki Boskiej i św. Emeryka. Podczas drugiej wojny światowej w 1945 r. kościół został spalony. Budynek wyremontowano w latach 1947-1950. Architektura Kościół jest późnogotycką, orientowaną, jednonawową budowlą z wielobocznie zamkniętym prezbiterium ze sklepieniem żebrowym. Nawa kościoła została wzmocniona licznymi zewnętrznymi przyporami, pomiędzy którymi od strony południowej przepruto duże gotyckie okna, zamknięte ostrołukowo. Ściana północna jest ich pozbawiona, posiada jedynie ostrołukowy portal, obecnie zamurowany. Front nawy stanowi prosta ściana z osiowo umieszczonym portalem wejściowym, nad którym znajdują się dwa okna. Wnętrze pozbawione jest obecnie wyposażenia sakralnego. Przypisy Bibliografia Albert Kelemen a kolektív: Štiavnické vrchy. Turistický sprievodca ČSSR, wyd. Šport, slovenské telovýchovné vydavateľstvo, Bratislava 1986, s. 172; Strona „Architektura średniowiecza i starożytności” [1]}
Ostrá skála (Cerová vrchovina)

Ostrá skála (slovensky Ostrá skala) je vrch a přírodní rezervace v Cerové vrchovině na Slovensku. Leží v katastrálním území obce Hajnáčka v okrese Rimavská Sobota v Banskobystrickém kraji. Chráněné území bylo vyhlášeno v roce 2001 a jeho rozloha je 17,79 hektaru. Předmětem ochrany je vrch se společenstvy skalní lesostepi a doubrav. Reference
Oblík (Slanské vrchy)

Oblík je hora národní přírodní rezervace v katastrálním území obce Petrovce v okrese Vranov nad Topľou v Prešovském kraji na Slovensku. Chráněné území bylo vyhlášeno v roce 1964 a jeho rozloha je devadesát hektarů. Předmětem ochrany je sopečný kužel porostlý lesními společenstvy. Na Oblíku se nachází archeologické stopy pravěkého sídliště z doby bronzové. Popis Oblík (925 m n. m.) je vulkanický kopec ve tvaru homole v severovýchodní části Slanských vrchů. Na jeho svazích se nachází až osm skupin lesních typů. Místy vyskytují se porosty mají charakter pralesa. Převažují buky, jejíchž věk u některých jedinců se odhaduje na 170 až 250 let. Přírodní rezervace byla zřízená jako vědeckovýzkumný objekt pro potřeby lesního hospodářství. Reference Externí odkazy Obec Hermanovce nad Topľou: Oblík [online]. [cit. 2022-01-31]. Dostupné online. (slovensky)
Havraní skála (Slovenský kras)

Havraní skála (slovensky Havrania skala) je zrušená národní přírodní rezervace, která ležela v katastrálních územích obcí Hačava v okrese Košice-okolí a Bôrka v okrese Rožňava v Košickém kraji na Slovensku. Území bylo vyhlášeno v roce 1982 a jeho rozloha byla 147,14 hektaru. Předmětem ochrany byl skalní komplex v závěru Zádielské doliny s původními společenstvy rostlin a živočichů. Chráněné území bylo k 1. lednu 2024 zrušeno a začleněno do systému zón národního parku Slovenský kras. Reference
Hřbitov Petržalka

Hřbitov Petržalka se nachází v Bratislavě, v městské části Petržalka na Nábřežní ulici. Řadí se mezi menší bratislavské hřbitovy, většina obyvatel Petržalky pohřbívá své zesnulé na jiných hřbitovech. Vznikl v 30. letech 20. století. V roce 2010 městská samospráva a městské pohřebnictví Marianum realizovaly jeho rekonstrukci. Redukcí chodníků byly získány nové plochy na pohřbívání – 460 urnových míst, 1286 urnových míst ve zdi a 150 klasických hrobových míst. Odkazy Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Hřbitov Petržalka na Wikimedia Commons Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Cintorín Petržalka na slovenské Wikipedii.
Hamr v Medzevu

Hamr v Medzevu je pobočkou Slovenského technického muzea v okrese Košice-okolí. Hamr STM, též i Tischlerův hamr, je typem jednokladivového dvouohniskového hamru. Budova hamru je kombinovaná stavba z kamene a dřeva, pocházející z druhé poloviny 19. stol. Jelikož se nachází v centru městečka Medzev, byl nazýván i městský hamr. Přívod vody na kolo je dokladem jeho archaického charakteru. Od roku 1967 je vlastnictvím Technického muzea Košice, které ho rekonstruovalo, opakovaně v roce 2010. Hamr a jeho technické vybavení je národní kulturní památka v rejstříku ÚZPF pod č. 4380 / 1,2. Historie medzevského hamernictví 1366 – nejstarší listina o povolení výstavby tří vodních kovářských hamrů, dokazující existenci hamernictví v Nižním Medzevu, jehož počátky se spojují s Eliášem Tagnägelem – vlámským kovářským mistrem 1371 – Eliáš Tagnägel začíná stavět v Dolním Šugově tři hamry s vodními nádržemi z 12. prosince 1639 jsou dochované cechovní artikule z jejich popisu v cechovní knize z roku 1770 1. 12. 1770 až 25. 12. 1817 – doba vedení cechovní knihy hamernických kovářů, uložené v archivu STM 1896 – hlášení Košické obchodní komory, dokladující existenci 109 činných hamrů se 198 ohnisky 1933 – v provozu je 93 hamrů 1955 – 32 hamrů schopných provozu 1960 – už jen příležitostně pracuje 4–5 hamrů 1962 – spuštění provozu nového závodu n. p. Tatrasmalt, do kterého přešli pracovat i medzevští mistři kováři V současnosti jsou jako kulturní technické památky zachovány další hamry v oblasti Medzev a to Bröstlův hamr v ÚZPF pod č. 4379 Pohlův hamr v ÚZPF pod č. 4382 Hamr na Šugovském potoku v ÚZPF pod č. 4377 Zařízení hamru Jednokladivový hamr Dvě ohniska Pohon vodním kolem Pobočka STM Košice Objekt je ve správě Slovenského technického muzea. Přístup k objektu je ze Štósské ulice v Medzevu Informace lze získaž na STM v Košicích. Objekt je přístupný veřejnosti s omezením, je nutné se informovat na kontaktech: Štósska ulice 16, Medzev Tel.: +421 918 965 701 Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Hámor v Medzeve na slovenské Wikipedii. Související články Slovenské technické muzeum Hamr Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Hamr v Medzevu na Wikimedia Commons Hamr na STM Košice Archivováno 9. 12. 2016 na Wayback Machine. Hamr na oficiální stránce Medzev Archivováno 12. 10. 2016 na Wayback Machine. Hamr v Medzevu na Muzeum.sk
Ľadonhora (přírodní rezervace)

Přírodní rezervace Ľadonhora je chráněné území ve správě státní ochrany přírody CHKO Kysuce . Nachází se v Kysucké vrchovině v katastrálním území obcí Dolný Vadičov, Horný Vadičov a Lopušné Pažite v okrese Kysucké Nové Město v Žilinském kraji . Území bylo vyhlášeno v roce 1993 na rozloze 285,74 ha. Předmětem ochrany je "zachování přirozených vápencových typologicky pestrých lesních společenství v oblasti Kysucké vrchoviny s možností studia ekologické i geografické variability i srovnání s okolním vegetačním krytem na flyšovými podkladu. Severní hranice rozšíření teplomilných elementů ". Související články Ľadonhora Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Ľadonhora (prírodná rezervácia) na slovenské Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Ľadonhora (přírodní rezervace) na Wikimedia Commons Přírodní rezervace, Státní seznam zvláště chráněných částí přírody SR Chráněná území, Státní ochrana přírody Slovenské republiky Poloha území na turistické mapě
Ľadonhora

Ľadonhora este o arie protejată (arie specială de conservare — SAC, sit de importanță comunitară — SCI) din Slovacia întinsă pe o suprafață de 572,89 ha, integral pe uscat. Localizare Centrul sitului Ľadonhora este situat la coordonatele 49.285878°N 18.861902°E﻿ ()49.285878; 18.861902. Înființare Situl Ľadonhora a fost declarat sit de importanță comunitară în septembrie 2015 pentru a proteja 4 specii de animale. Situl a fost protejat și ca arie specială de conservare în octombrie 2017. Biodiversitate Situată în ecoregiunea alpină, aria protejată conține 6 habitate naturale: Păduri pe pante, grohotișuri și ravene de Tilio-Acerion, Fânețe de joasă altitudine (Alopecurus pratensis, Sanguisorba officinalis), Păduri de fag Asperulo-Fagetum, Păduri de fag din Europa Centrală dezvoltate pe sol calcaros cu Cephalanthero-Fagion, Formațiuni de Juniperus communis pe lande sau pajiști calcaroase, Pajiști uscate seminaturale și facies de acoperire cu tufișuri pe substraturi calcaroase (Festuco-Brometalia) (* situri importante pentru orhidee). La baza desemnării sitului se află mai multe specii protejate: amfibieni (1): izvoraș-cu-burta-galbenă (Bombina variegata) mamifere (3): lupul (Canis lupus), râs eurasiatic (Lynx lynx), urs brun (Ursus arctos) Pe lângă speciile protejate, pe teritoriul sitului au mai fost identificate 1 specie de nevertebrate. Note Vezi și Natura 2000 Lista siturilor Natura 2000 din Slovacia
Vojenský újezd Záhorie

Vojenský újezd Záhorie (slovensky Vojenský obvod Záhorie) je vojenský újezd na Slovensku v okrese Malacky. Nachází se v tradičním západoslovenském regionu Záhoří. Vojenská cvičení se zde provádějí od 20. let 20. století, oficiálně byl vyhlášen v roce 1951. Současná rozloha újezdu je 27 650 hektarů. Historie Výcvikový prostor se rozkládá na bývalých pozemcích hraběte Pálffyho. Pro vojenské účely se začal využívat již na počátku 20. let 20. století, po vykoupení pozemků československou vládou po rozpadu Rakousko-Uherska; trvalo vykupování pozemků celkem 13 let. Nejdřív zde byla zřízena letecká střelnice, o rok později pak dělostřelecká střelnice, kterou využívala například plzeňská Škoda, v té době největší středoevropská zbrojovka. Během druhé světové války zde Wehrmacht nacvičoval své tažení do Afriky. Oficiálně byl újezd vyhlášen nařízením vlády z roku 1951. Podle nepotvrzených informací zde americká armáda na počátku 90. let nacvičovala operaci Pouštní bouře. Od roku 1999 na Záhorie cvičí americké letectvo. Po roce 2012 došlo k částečnému zpřístupnění do té doby pro veřejnost prakticky zcela uzavřeného prostoru – s výjimkou několika ploch (zejména původní střelnice) se lze po území újezdu volně pohybovat, kromě doby, kdy probíhají vojenská cvičení. Přírodní poměry Prostor se rozkládá ve střední a východní části Záhorské nížiny, přičemž geologicky spadá do geomorfologického celku menší a na jejím jihu se nacházející Borské nížiny. Částečně zasahuje do pohoří Malé Karpaty. Území se nachází na navátých křemičitých píscích. Nachází se zde pestrá mozaika biotopů – tekoucí i stojící vody, mokřady, váté písky (nacházejí se zde nejrozsáhlejší písečné duny ve střední Evropě), rozsáhlá vřesoviště a lesní biotopy (například slatinné olšiny nebo borové doubravy, jež zde vznikly za pomoci francouzských lesníků po třicetileté válce), které tvoří přibližně 72 % území újezdu. Do katastrálního území Šranek zasahují části chráněných areálů Kotlina a Rudava, do katastrálního území Bažantnica části chráněných areálů Marhecké rybníky a Široká, do katastrálního území Riadok část přírodní rezervace Orlovské vŕšky, do katastrálního území Červený Kríž část chráněného areálu Mešterova lúka a v katastrálním území Záhorie leží chráněný areál Bežnisko. Na rozhraní katastrálních územích Záhorie a Šranek leží chráněný areál Šranecké piesky. Rozloha obvodu je 27 650 hektarů. Dělí se na 3 vojenské výcvikové prostory: Vojenský výcvikový prostor Záhorie (severní část, slouží zejména jako dělostřelecká a raketová střelnice) Vojenský výcvikový prostor Kuchyňa (jižní část, cvičí zde zejména slovenské, americké a francouzské letectvo) Vojenský výcvikový prostor Turecký vrch (jihovýchodní část, připravuje se zde zejména slovenské pozemní vojsko na účast v zahraničních vojenských misích). Odkazy Poznámky Reference
Záhorie (Ort)

Záhorie ist ein Militärgelände im Okres Malacky, Westslowakei. Es umfasst drei Truppenübungsplätze: Záhorie, Kuchyňa und Turecký Vrch. Záhorie ist neben Lešť und Valaškovce eines von drei Militärgebieten in der Slowakei. Das Gebiet liegt in der Landschaft Záhorie, geomorphologisch in der Borská nížina (Truppenübungsplatz Záhorie und Kuchyňa) und in den Kleinen Karpaten (Truppenübungsplatz Turecký Vrch) und umfasst 276,51 km². Der Hauptteil erstreckt sich ungefähr von Lozorno im Süden und Malacky im Westen nach Senica im Nordosten. Die Exklave Turecký Vrch befindet sich südöstlich der Gemeinde Jablonové, die Autobahn D2 bildet einen Teil der Westgrenze des Militärgeländes. Westlich der Gemeinde Kuchyňa befindet sich der Militärflugplatz Malacky (ICAO-Code: LZMC), mit der 2487 m langen Startbahn 02/20. Das Militärgelände wurde in den 1920er Jahren auf den großen Landgütern der ungarischen Großgrundbesitzerfamilie Pálffy eingerichtet und war bis 1989 nur wenig zugänglich. Außer der tschechoslowakischen bzw. ab 1993 der slowakischen Armee wurde es auch von den deutschen Truppen während des Zweiten Weltkriegs (siehe auch Deutsch-Slowakisches Schutzzonenstatut) und sowjetischen Truppen während der Zeit des Eisernen Vorhangs genutzt. Seit dem Ende der 1990er Jahre sind Flugzeuge der U.S. Air Force im Militärgelände aktiv. Weiterhin wird der Übungsplatz Záhorie ein Mal im Jahr, meist in der ersten Augustwoche, für ein großes, Internationales Militärfahrzeug- und Re-enactmenttreffen genutzt. Nach der Novellierung des Gesetzes 281/1997 über Militärgebiete mit Geltung ab dem 1. Juli 2012 wurden bisherige Gebietssperren gemildert und seither kann die Öffentlichkeit mit einigen Beschränkungen das Militärgebiet ohne Genehmigung des Verteidigungsministeriums besuchen. Wenn Truppenübungen stattfinden, gelten temporäre Eintrittsverbote, weiter sind der ganze Truppenübungsplatz Turecký Vrch sowie einige Flächen auf dem übrigen Militärgebiet dauerhaft gesperrt. Genaue Karten, Regeln sowie Zeiten können auf Seiten des slowakischen Verteidigungsministeriums abgerufen werden. Bevölkerung Einzelnachweise