Bytčanský zámek

Bytčanský zámek je renesanční zámek v centru města Bytča v Žilinském kraji na Slovensku. Zámecký areál je chráněn jako národní kulturní památka. Historie Předchůdcem zámku býval už ve 13. století dvorec s obytnou věží v majetku nitranského biskupství. První písemná zmínka o něm pochází z roku 1454. Na přelomu 15.a 16. století se Bytča stala součástí hričovského panství, které roku 1563 koupil za deset tisíc zlatých František I. Thurzo. V letech 1571–1574 nechal vybudovat na místě starého hradu renesanční zámek, jehož stavbou pověřil italského mistra Jana Kiliána de Seyroth. Po Františkově smrti stavbu dokončila až jeho manželka Katarína Zrinská. Po Kataríně Zrinské panství roku 1585 zdědil Juraj VII. Turzo, který u zámku nechal postavit Svatební palác, dokončený roku 1601. Palác byl určen slavnostním rodinným příležitostem, hlavně svatebním hostinám jeho šesti dcer. Do dějin zámku se v období renesance zapsal také další italský mistr Andrej Pocabello, který jej opravil po ničivém vpádu hajduckých vojsk v letech 1605–1612. Na zámku se konal 7. ledna 1611 soud s pomocníky hraběnky Alžběty Báthoryové, Čachtické paní, známé svými údajnými sadistickými zvěrstvy. Soudcovský sbor odsoudil pomocníky k trestu smrti. Samotnou Čachtickou paní nesoudili, v rozsudku se uvádí jen, že ji nechali ve vězení na Čachtickém hradě, kde zůstala až do své smrti v roce 1614. Juraj Thurzo zemřel v roce 1616 a zámek zdědil jeho syn Imrich Thurzo, jehož smrtí v roce 1621 vymřela oravsko-bytčanská větev rodu. Vdova Kristina, rozená Nyáryová, se o tři roky později vdala za Mikuláše Esterházyho. Noví majitelé však sídlili v Rakousku a bytčanské panství navštěvovali jen příležitostně. Často naopak sídlo pronajímali, takže stavební podoba areálu se dlouho neměnila. Pouze roku 1630 byla vyhloubena studna a roku 1647 vyhořel Svatební palác, který byl sice opraven, ale od té doby sloužil jen jako skladiště. Na zámku sloužil jako voják strážního oddílu Juraj Jánošík, který se zde seznámil s uvězněným kysuckým zbojníkem Tomášem Uhorčíkem. Ten Jánošíka po propuštění z císařského vojska přemluvil, aby se připojil k jeho zbojnické družině. Později se Jánošík stal vůdcem vlastní družiny. Nakonec jej začátkem března 1713 chytili v Liptovském Mikuláši, odsoudili a popravili na šibenici. Roku 1868 panství odkoupil obchodník se dřevem Leopold Popper, který zámek přestavěl na byty a kanceláře. V roce 1889 nechal vyměnit požárem zničenou šindelovou střechu za plechovou krytinu. Roku 1904 zámek znovu vyhořel a další škody utrpěl na konci druhé světové války. Roku 1950 zámek připadl státu, který jej o čtyři roky později upravil pro potřeby Státního oblastního archivu. V hlavním objektu je umístěn Státní oblastní archiv a ve Svatebním paláci byly zřízeny výstavní prostory Považského muzea. Stavební podoba Jádrem zámeckého areálu je kaštel, který svou architektonickou podobou vychází z italských vodních hradů. Tvoří jej čtyři křídla okolo centrálního čtvercového nádvoří, pod jehož úrovní se dochovaly fragmenty středověkého hradu. Nad hlavním vstupem stojí hranolová věž, zatímco čtyři nárožní věže jsou okrouhlé. Nádvoří je lemováno arkádami, na jejichž stěnách se dochovaly renesanční malby. Sousední Svatební palác je patrová budova s obdélníkovým půdorysem. V přízemí se nachází rozměrná vstupní hala zaklenutá šesti poli křížových kleneb nesených dvojicí sloupů. Po stranách haly bývaly provozní místnosti (kuchyně, pracovna, sklady) a monumentální schodiště do prvního patra. Slavnostní sál v prvním patře má rozměry 34,5 × 12,5 metru. Palác je významný sgrafitovou výzdobou, rekonstruovaným krovem a dalšími architektonickými detaily. Odkazy Reference Literatura KURUCÁROVÁ, Jana. Bytčianský zámok. Sídlo uhorského palatína Juraja Thurzu. Žilina: Georg, 2016. 141 s. ISBN 978-80-8154-192-6. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Bytčanský zámek na Wikimedia Commons