NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Dopravný podnik mesta Košice

Il DPMK, sigla di Dopravný podnik mesta Košice, è l'azienda che svolge il servizio di trasporto pubblico nella città di Košice in Slovacchia e nella sua area metropolitana e industriale limitrofa. Storia Il nome della società, Dopravné podniky mesta Košice, è nato nel 1945 con la ricostruzione del dopoguerra, ma il trasporto pubblico in questa città fu creato nel lontano 1891 con l'istituzione del tram a cavalli, trasformato in tram elettrico nel 1914 ed il cui impianto è stato gravemente danneggiato durante le due guerre mondiali. Esercizio La società dispone di tram (16 linee), filobus (2 linee: 71 e 72) ed autobus (39 linee). Parco aziendale Tram Tutte le vetture circolanti, circa 150 comprendenti tram semplici e snodati, sono state costruite dalla ČKD (Českomoravská Kolben Daněk) nel decennio 1982-1992 ed appartengono ai modelli Tatra T3 (serie 300), T6A5 (serie 600) e KT8D5 (serie 500), alcuni dei quali recentemente rimodernati. Filobus L'azienda dispone di filobus semplici, Škoda 14Tr (serie 2000), e snodati, Škoda 15Tr (serie 1000), costruiti nel periodo 1989-1993 e recentemente rimodernati nello stabilimento Škoda di Ostrava. Autobus Sono presenti a Košice quattro marche fra autobus e autosnodati: Karosa (modelli B731, B732, B741, B932, B941, C734, C744), Solaris (Urbino 12, 15, 15 CNG e 18 metri), Ikarus (280, 415, 435) e Novoplan (modello C12). Voci correlate Košice Slovacchia Škoda 14Tr Škoda 15Tr Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su DPMK. Collegamenti esterni (SK) Sito ufficiale, su dpmk.sk.
Dopravný podnik mesta Košice

Dopravný podnik mesta Košice – przedsiębiorstwo komunikacyjne zarządzające komunikacją miejską w Koszycach, mieście na Słowacji. Historia Firma powstała po II wojnie światowej jako następca poprzedniego przedsiębiorstwa działającego przed II wojną św. Linie komunikacji miejskiej Dopravný podnik mesta Košice zarządza 16 liniami tramwajowymi, 2 liniami trolejbusowymi oraz 39 liniami autobusowymi. Formy komunikacji miejskiej Tramwaje W użyciu jest 150 wagonów, wszystkie zostały wyprodukowane przez ČKD w latach 1982/92 i należą do modeli Tatra T3, Tatra T6A5 i Tatra KT8D5. Trolejbusy Eksploatowane są trolejbusy Škoda 14Tr oraz przegubowe Škoda 15Tr wyprodukowane w latach 1989–1993. Autobusy W Koszycach eksploatowane są autobusy 4 marek: Karosa (model B731, B732, B741, B932, B941, C734, C744), Solaris (Urbino 12, 15, 15 i 18 metrów CNG), Ikarus (280, 415, 435) i Novoplan (model C12).
Diecézní muzeum (Nitra)

Diecézní muzeum Nitranského biskupství se nachází v Nitře, v městské části Staré město, konkrétně v Horním městě. Úřední adresa je Nám. Jana Pavla II., Nitra. Historie, popis Diecézní muzeum sídlí v centru nádvoří Nitranského hradu, v jedné z budov Nitranského biskupství, postavené v 17. století. První, nadzemní část diecézního muzea byla otevřena 5. července 2007 (na svátek sv. Cyrila a Metoděje) s názvem Když písmo promluví. Druhá část – Klenotnice, byla otevřena v roce 2008, s názvem Skvosty Katedrály - Baziliky sv. Emeráma. V první části muzea se nacházejí písemné památky a artefakty, které se vážou k prvnímu státnímu útvaru na dnešním území Slovenska – k Velké Moravě. Některé z artefaktů sahají ještě do dřívějšího období, například náhrobní kameny z římského kastela Kelementia v Iži při Komárně, terakotové kahance z Gerulaty v Rusovsiach nebo zlaté mince z Bine. Z písemných památek jsou v muzeu vystaveny faksimile Kyjevských listů (Hlaholská písemná památka), Assemaniho evangeliář (10. stol.), Cividalský evangeliář (5.-7. stol.), rozsáhlý spis s názvem O obrácení Bavorů a Korutáncov, Bula Industriae tuae (r. 880), první slovanská báseň Proglas, nejstarší zachovaná rukopisná kniha Nitranský evangeliář (kolem r. 1083) a významná písemná památka Zoborské listiny z let 1111 a 1113. Originál Zoborské listiny z roku 1111 je nejstarší původní dokument zachovaný na území Slovenska. Druhá, suterénní, část muzea se nazývá Klenotnice. Je v ní nainstalován chrámový poklad Nitranské katedrály a Biskupského úřadu v Nitře. Nacházejí se zde bohoslužebné předměty – kalichy, monstrance, svícny, lampy, kříže, berle, rytiny, různé další stříbrné a zlaté liturgické předměty. Nejstarší zachované klenoty pocházejí z pozdněgotického období. Liturgické předměty, které jsou vystaveny v klenotnici nadále slouží bohoslužebným účelům. Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Diecézne múzeum v Nitre na slovenské Wikipedii. Literatura Mons. Judák, Viliam; a kol. autorů. Nitriansky hrad a Katedrální chrám – Bazilika sv. Emeráma. Nitra: Arte Libiris 2012. ISBN 978-80- 971057-5-4. S. 142 -157. Externí odkazy Diecézní muzeum, http://www.nitrianskyhrad.sk/diecezne-muzeum/ Diecézní muzeum, https://web.archive.org/web/20160811004822/http://nisys.sk/www/content/nisys/diecezne-muzeum/0/156
Jüdischer Friedhof (Beckov)

Der Jüdische Friedhof in Beckov, einer slowakischen Gemeinde im Bezirk Nové Mesto nad Váhom, wurde vermutlich im 19. Jahrhundert errichtet. Der jüdische Friedhof, der sich unterhalb der Burg befindet, ist ein geschütztes Kulturdenkmal. Literatur Eugen Bárkány: Die jüdischen Friedhöfe in der Slowakei. 1966 (nicht ausgewertet) Weblinks Einzelnachweise
Jüdischer Friedhof (Dolný Kubín)

Der Jüdische Friedhof in Dolný Kubín, einer slowakischen Stadt im Bezirk Dolný Kubín, wurde Ende des 18. Jahrhunderts errichtet. Auf dem jüdischen Friedhof mit Hunderten Gräbern sind sehr viele Grabsteine beschädigt. Literatur Eugen Bárkány: Die jüdischen Friedhöfe in der Slowakei. 1966 (nicht ausgewertet) Weblinks Geschichte der jüdischen Gemeinde Dolny Kubin bei Jewish virtual library (englisch, abgerufen am 12. Dezember 2015) Einzelnachweise
Jüdischer Friedhof (Žilina)

Der Jüdische Friedhof in Žilina, einer slowakischen Stadt im Bezirk Žilina, wurde vermutlich in den 1860er Jahren errichtet. Der jüdische Friedhof wird von einer Mauer umgeben. Literatur Eugen Bárkány: Die jüdischen Friedhöfe in der Slowakei. 1966 (nicht ausgewertet) Weblinks Geschichte der jüdischen Gemeinde Žilina bei Jewish virtual library (englisch, abgerufen am 12. Dezember 2015) Einzelnachweise
Synagoge (Halič)

Die Synagoge in Halič, einer slowakischen Gemeinde im Bezirk Lučenec, wurde in der zweiten Hälfte des 19. Jahrhunderts errichtet. Die profanierte Synagoge in der Zámocká-Straße 3 ist ein geschütztes Kulturdenkmal. Das Synagogengebäude wurde zu einer lutherischen Kirche umfunktioniert. Siehe auch Liste von Synagogen in der Slowakei Weblinks Maroš Borský: Synagogue Architecture in Slovakia Towards Creating a Memorial Landscape of Lost Community Dissertation an der Hochschule für Jüdische Studien Heidelberg 2005, S. 152 (abgerufen am 11. Dezember 2015)
Bôrik (přírodní rezervace)

Bôrik je přírodní rezervace v katastrálních územích obcí Lučivná a Mengusovce v okrese Poprad v Prešovském kraji na Slovensku. Území bylo vyhlášeno v roce 1991 a jeho rozloha je 20,74 hektaru. Předmětem ochrany je společenstvo tvořené směsí subalpínských, dealpínských a xerotermních druhů rostlin na vápencovém podloží a vzácných druhů živočichů typických pro dolní část montánního stupně. Lokalita dokládá vývoj vegetace podtatranské oblasti. Reference Související články Tunel Bôrik Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Bôrik na Wikimedia Commons
Slepé pleso

Slepé pleso je zanikající jezero v Mlynické dolině ve Vysokých Tatrách na Slovensku. Zarůstající vodní plocha má rozlohu 0,9651 ha. Je 152 m dlouhé a 101 m široké. Leží v nadmořské výšce 1375 m. Okolí Nachází se ve vzdálenosti 100 m severozápadně od Štrbského plesa přibližně o 30 m výše za úzkým morénovým valem. Kolem plesa je nepříliš široký pás kosodřeviny a zbytky lesa, který byl částečně zničen během vichřice v roce 2004 a nyní pro změnu devastován kůrovcem. Vodní režim Voda v plese je postupně vytlačovaná rašelinou a v celém plese se objevuje jen po větších deštích. Drobná vodní očka se objevují průběžně, přičemž největší z nich se nachází ve východní části plesa a při průměru 10 m má rozlohu 80 m². Z plesa odtéká strouha sulfátové vody, která obvykle mizí dříve než dosáhne Štrbského plesa. Přístup Přístup je možný pěšky od severozápadního konce Štrbského plesa, přičemž neznačená cesta vede kolem celého Slepého plesa. Ve vzdálenosti 55 m od západního břehu prochází červená turistická značka tatranské magistrály od Štrbského plesa do Furkotské doliny. Odkazy Poznámky Literatura Tatry Vysoké, Západné, Belianske : Podrobný turistický atlas. [s.l.]: BB kart, 2005. 144 s. ISBN 83-87873-86-1. (slovensky) Související články Štrbské pleso Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Slepé pleso na Wikimedia Commons (polsky) Wielka Encyklopedia Tatrzańska (WET), Ślepy Stawek
Biele plesá

Biele plesá jsou skupinou devíti ples na hlavní ose Doliny Bílých ples ve Vysokých Tatrách. Jsou ohraničené Kozím hrebeňom na západní straně, Jahňacím štítem na severu a Jahňacím hrbom a Predným Kopským sedlem na východě. Samostatné názvy mají jen největší Velké Biele pleso Trojrohé pleso . Ostatní se společně označují jako Malé Biele plesá . Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Biele plesá na slovenské Wikipedii.
Coburgův palác

Coburgův palác (slovensky Coburgov palác) je administrativní budova na Dostojevského nábřeží 1 na Starém Městě v Bratislavě. Je to funkcionalistická budova, vybudovaná byla v roce 1938. Má půdorys ve tvaru písmene L, třítraktní dispozici, má 8 podlaží a sklep. Autory stavby jsou Emil Belluš, Fridrich Weinwurm a Ignác Vécsei. Na budově se vpravo od vchodu nachází pamětní tabule politika Karola Šmidkeho (1897–1952). Umístěna sem byla 26. srpna 1964. Autorem pamětní tabule je V. Remeň. Odkazy Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Coburgov palác na slovenské Wikipedii. Externí odkazy Krizom-krazom.eu Archivováno 27. 2. 2016 na Wayback Machine.
Braníkův dům

Braníkův dům (slovensky Braníkov dom) je klasicistní nájemný bytový dům na Konventní ulici 14 v Starém Městě v Bratislavě při ulici Veterná v památkové zóně. Byl postaven v 19. století, je to národní kulturní památka NKP 86/0 vyhlášena v roce 1963. Číslo popisné je 630. Má nepravidelný půdorys, 3 podlaží a sklep. Autorem stavby byl Ignác Feigler. Odkazy Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Braníkov dom na slovenské Wikipedii. Externí odkazy Tic.sk Krizom-krazom.eu Archivováno 28. 2. 2016 na Wayback Machine.
Piattiho dům

Piattiho dům je měšťanský dům v Bratislavě v Starém Městě na Medené ulici č. 2 se popisného číslem 90. Kulturní památkou byl prohlášen 22. prosince 1980. Dům vznikl v roce 1860, změny pocházejí z roku 1883 a druhé poloviny 20. století. Má tři podlaží, podkroví a sklep. Převládající sloh je novorenesanční. Autorem projektu je Feigler Ignác mladší. Odkazy Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Piattiho dom na slovenské Wikipedii. Externí odkazy Tic.sk
Wernerův dům (Bratislava)

Wernerův dům je nájemní, schodišťový a řadový měšťanský dům v Starém Městě v Bratislavě na Hviezdoslavově náměstí 12. číslo popisné je 169. Je to národní kulturní památka č. NKP 708/0. Byl postaven v letech 1902–1903. Patřil Janu Wernerovi, majiteli továrny na výrobu klavírů a pianin. Projektoval ho Ferdinand Kittler. Přízemí a mezipatro domu se používaly jako výstavní a prodejní prostory firmy a na horních patrech bydlel majitel domu a podnájemníci. Odkazy Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Wernerov dom na slovenské Wikipedii. Externí odkazy Kankan.sk Tic.sk
Swetlikův dům

Swetlikův dům je schodišťový, nárožní měšťanský dům v Bratislavě v Starém Městě na Štefánikově 5 a 7 při ulici Tolstého 1 a 3 v památkové zóně, má číslo popisné 879. Je to národní kulturní památka č. NKP 465/0, která byla vyhlášena v roce 1980. Byl to novorenesanční bytový dům, který byl postaven v letech 1878–1879. Před rokem 1908 byl upravován a také v letech 1997–1998. Půdorys je trojkřídlý, dispozice je dvojtraktová, má 3 podlaží, podkroví a sklep. Autory domu byli Ferdinand Kittler a L. Gartzl, autory přestavby před rokem 1908 byl Pittel a Brausewetter. Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Swetlikov dom na slovenské Wikipedii. Externí odkazy Krizom-krazom.eu Bytové domy v Bratislavě Archivováno 28. 2. 2016 na Wayback Machine. Tic.info
Chata pri Šalviovém prameni

Chata pri Šalviovém prameni (německy Schuthütte am Kressbrunnen, Kresbrunn-Hütte) byla chata, kterou postavil Uherský karpatský spolek na Žeruchovej polaně v Dolině Bílé vody ve Vysokých Tatrách. Historie V Dolině Bílé vody na Žeruchovej polaně ve výši asi 1200 m n. m. postavil v roce 1903 Uherský karpatský spolek malou útulnu. Mohl ji volně využívat každý turista na odpočinek. Používala ji i Kežmarská lovecká společnost. Blízko srubu vyvěral Šalviov pramen. Stará útulna v roce 1923 dosloužila. Nástupce Uherského karpatského spolku Karpathenverein (Karpatský spolek) uvažoval o nové výstavbě. V roce 1930 advokát Dr. Vojtech Forberger ze Spišské Nové Vsi uspořádal finanční sbírku. Namísto chaty postavili k Šalviovu prameni vozovou cestu. Ani snahy Turistického spolku Přátel přírody v roce 1931 se neskončily úspěchem. Július Tardík, který provozoval nádražní restauraci v Tatranské Štrbě, dostal od města Kežmarok v roce 1933, za roční pronájem 120 korun, pozemek na stavbu chaty. Ještě v témže roce na místě bývalé útulny postavil dřevěnou chatu se čtyřmi pokoji a společnou noclehárnou, kterou turisté nazvali Tardíkova chata, Tardíkova útulna, (polsky Schronisko Tardíka) někdy se na ni přenášel název Chata pri Šalviovom prameni (polsky Schronisko na Rzeżuchowej Polanie) V roce 1945 ji převzal do majetku Klub Slovenská turistů a lyžařů . Po jeho zrušení ji v roce 1950 dostalo do majetku Revoluční odborové hnutí. Zotavovna pod jeho vedením chátrala. V roce 1956 ji asanovali. Dodnes po ní zůstaly vedle cesty dolinou na Chatu u Zeleného plesa základy. Galerie Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Chata pri Šalviovom prameni na slovenské Wikipedii. Externí odkazy Poloha na turistické mapě
Schronisko na Rzeżuchowej Polanie

Schronisko na Rzeżuchowej Polanie lub schronisko Tardika (słow. Chata pri Šalviovom prameni) – nieistniejące schronisko, stojące dawniej na Rzeżuchowej Polanie w słowackich Tatrach Bielskich. Rzeżuchowa Polana znajduje się na wysokości 1200 m, na lewym brzegu Białej Wody Kieżmarskiej w Dolinie Kieżmarskiej. Wybija na niej źródło wody Zimna Studnia. W latach 1903–1904 Węgierskie Stowarzyszenie Karpackie wybudowało tutaj schron dla turystów. Mógł z niego korzystać każdy turysta, ze schronu korzystali także myśliwi. W 1927 r. Július Tardík, który prowadził restaurację w Tatrzańskiej Szczyrbie, wybudował tutaj drewniane schronisko. Miało 4 pokoje i wspólną jadalnię. Przez turystów zostało nazwane “Chatą Tardíka”. W 1945 r. schronisko zostało przejęte przez Klub Słowackich Turystów i Narciarzy (KSTiN), po 1950 zaś stało się własnością ROH (Revolučné odborové hnutie). Pod jego zarządem niszczało i w 1958 r. zostało rozebrane. Pozostały tylko fundamenty. Turystyka Obecnie na Rzeżuchowej Polanie jest skrzyżowanie szlaków turystycznych, obudowana studzienka z wodą oraz wiata i ławki. – żółty szlak od przystanku i parkingu Biała Woda przy Drodze Wolności pomiędzy Matlarami a Kieżmarskimi Żłobami i prowadzący przez Zbójnicką Polanę i Rzeżuchową Polanę wzdłuż Białej Wody Kieżmarskiej aż nad Zielony Staw Kieżmarski, a stamtąd Doliną Jagnięcą na Jagnięcy Szczyt. Czas przejścia od Drogi Wolności do schroniska nad Zielonym Stawem: 2:55 h, ↓ 2:30 h Czas przejścia ze schroniska na Jagnięcy Szczyt: 2:30 h, ↓ 2 h – niebieski szlak z Matlar przez Rzeżuchową Polanę do Doliny Białych Stawów nad Wielki Biały Staw i stamtąd przez Wyżnią Przełęcz pod Kopą na Przełęcz pod Kopą. Czas przejścia z Matlar nad Wielki Biały Staw: 3:30 h, ↓ 2:45 h Czas przejścia znad stawu na Przełęcz pod Kopą: 45 min, ↓ 35 min Przypisy
Bukovina (přírodní památka)

Bukovina je přírodní památka v katastrálním území obce Plavecký Mikuláš v okrese Malacky v Bratislavském kraji na Slovensku. Území bylo vyhlášeno v roce 1994 a jeho rozloha je 5,08 hektaru. Předmětem ochrany je část údolí potoka Feneš s trvale podmáčenou loukou, na které rostou typické druhy mokřadní vegetace. Přírodní památka je součástí chráněné krajinné oblasti Malé Karpaty. Reference
Факультет математики, фізики та інформатики Університету Коменського

Факультет математики, фізики та інформатики Університету Коменського в Братиславі (словац. Fakulta matematiky, fyziky a informatiky Univerzity Komenského v Bratislave) — один із факультетів Університету Коменського в Братиславі. Історія Факультет був заснований у 1980 році під назвою Факультет математики та фізики після відділення кафедр фізики, астрономії, геофізики, метеорології та інформатики від факультету природничих наук Університету Коменського. У вересні 2000 року факультет отримав нинішню назву — факультет математики, фізики та інформатики, щоб підкреслити однакову важливість для факультету всіх трьох наук. Місцезнаходження Факультет знаходиться в Братиславі, в Млинській долині, в безпосередній близькості від будівель факультету природничих наук УК та Факультету електротехніки та інформатики СТУ. Поруч знаходяться університетське містечко Людовіта Штура (УК), студентський гуртожиток Молодість (СТУ) та університетський інтернат Дружба біля ботанічного саду (УК). Кафедри Кафедри математики Кафедра алгебри та геометрії (профіль, домашня сторінка) Кафедра прикладної математики та статистики (профіль, домашня сторінка) Кафедра математичного аналізу та обчислювальної математики (профіль, домашня сторінка) Кафедри фізики Кафедра астрономії, фізики Землі та метеорології (профіль, домашня сторінка) Кафедра експериментальної фізики (профіль, домашня сторінка) Кафедра ядерної фізики та біофізики (профіль, домашня сторінка) Кафедра теоретичної фізики (профіль, домашня сторінка) Кафедри інформатики Кафедра прикладної інформатики (профіль, домашня сторінка) Кафедра інформатики (профіль, домашня сторінка) Дидактичні кафедри Кафедра дидактики математики, фізики та інформатики (профіль, домашня сторінка) Допоміжні кафедри Кафедра мовної підготовки (профіль, домашня сторінка) Кафедра фізичного виховання і спорту (профіль, домашня сторінка) Список спеціальностей Факультет пропонує різноманітні види навчання на різних спеціальностях: як навчання на бакалавріаті та магістратурі, так і докторські програми навчання. Бакалавріат Фізичні: Фізика Технічна фізика Біомедична Фізика Оновлювальні джерела енергії Інформатичні: Біоінформатика Прикладна інформатика Інформатика Data science Математичні: Економічна математика Менеджерська математика Страхова математика Математика Вчительські: Викладання нарисної геометрії та математики Викладання математики та фізики Викладання математики та інформатики Викладання математики та фізкультури Викладання фізики та інформатики Виклалання інформатики та біології Фотогалерея Примітки Література ČIŽMÁR, Ján; ŠEBESTA, Juraj; ŠUSTER, Borislav. 25 rokov Fakulty matematiky, fyziky a informatiky Univerzity Komenského v Bratislave. — Bratislava : PEEM, 2005. — 361 p. — ISBN 80-89197-24-8. Посилання Факультет математики, фізики та інформатики — офіційний сайт Офіційний YouTube канал факультету
Cerkiew Opieki Bogurodzicy w Hunkovcach

Cerkiew Opieki Bogurodzicy w Hunkovcach – drewniana greckokatolicka cerkiew filialna zbudowana w 1799 w Hunkovcach. Należy do parafii w Hunkovcach, dekanatu Svidník w archieparchii preszowskiej Kościoła katolickiego obrządku bizantyjsko-słowackiego. Od 1968 posiada status Narodowego Zabytku Kultury. Historia Cerkiew zbudowano w końcu XVIII w. Była kilkakrotnie remontowana między innymi w 1922 i 1947 lub 1949. W latach 90. XX w. wymieniono pokrycie blaszane na gontowe. Od wielu lat nie jest użytkowana kultowo ponieważ we wsi znajduje się druga murowana cerkiew. Architektura i wyposażenie Jest to budowla drewniana konstrukcji zrębowej, nie orientowana, o nietypowej architekturze, bo dwudzielna. Brak oddzielnego zrębowego babińca. Prezbiterium i większa nawa na planie kwadratów. Słupowo-ramowa wieża z izbicą od frontu, zwieńczona gontowym hełmem ze ślepą latarnią postawiona na ziemi i otoczona zachatą. Nad prezbiterium i nawą dachy namiotowe zwieńczone pokaźnych rozmiarów hełmami. Wewnątrz w nawie strop płaski, w prezbiterium kopuła namiotowa. Cerkiew pozbawiona wyposażenia. Ikony św. Jerzego z XVII w., Matki Bożej Hodegetrii z około 1780 i Mandylion z 1671 pochodzące z tej cerkwi znajdują Muzeum Szaryskim Bardejowie. Zachowana drewniana brama wejściowa zwieńczona daszkiem gontowym. Przypisy Bibliografia Magdalena i Artur Michniewscy, Marta Duda, Cerkwie drewniane Karpat. Polska i Słowacja, Wydawnictwo Rewasz, Pruszków, 2003, ss. 272 ISBN 83-89188-08-2
Oravské Beskydy

Oravské Beskydy jsou pohoří na hranicích severozápadního Slovenska a jižního Polska. Jsou pokračováním Kysuckých a Żywieckých Beskyd. Z pohledu polského členění podle Jerzyho Kondrackiego jsou pouze součástí mezoregionu Beskid Żywiecki; z pohledu slovenského členění jsou samostatným geomorfologickým celkem. Vrcholy Nejvyššími horami jsou Babia hora (Babia Góra, 1725 m) a Pilsko (1557 m). Tyto kopce převyšují okolní vrcholy o více než 300 metrů. Další tisícimetrové vrcholy uvádí Seznam vrcholů v Oravských Beskydech. Turistika Oravské Beskydy jsou dostupnější z polské strany, je zde slušné turistické zázemí (Żywiec). Ze slovenské strany je největším sídlem Oravská Polhora, nejsevernější slovenská obec, v jejímž katastru se na východním svahu hory Beskydok nachází i nejsevernější bod Slovenska. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Oravské Beskydy na Wikimedia Commons
Oravské Beskydy

Oravské Beskydy (Hungarian: Árvai-Beszkidek) is a range of mountains straddling the northern-Slovakia-southern-Poland border, considered part of the Central Beskids, within the Outer Western Carpathians. The highest mountain of the range is Babia Góra (1,725 metres [5,659 ft]), the center of the Babia Góra National Park, one of the first biosphere reserves established worldwide. References
Оравские Бескиды

Оравские Бескиды (словац. Oravské Beskydy) — горный массив в северной Словакии, в центральной части Западных Бескид. Наивысшая точка — гора Бабья Гора, 1725 м. По хребту Оравских Бескид проходит государственная граница Словакии с Польшей. С польской части массив называется Живецкие Бескиды.
Оравські Бескиди

Ора́вські Бески́ди (словац. Oravské Beskydy) — гірський масив в північній Словаччині. Найвища точка — Бабина Гора, 1 725 м. По хребту Оравських Бескид проходить державний кордон з Польщею. З польського боку масив зветься Живецькі Бескиди. Гідрографія Протікають Бистра Бистрий потік Гласна-Рєка Глибокий потік Длга-Вода Калужовка Рандова Фурандовський потік потік Хмуров Юріков потік Яворовий Потік Примітки
Hradisko (přírodní památka, okres Prievidza)

Hradisko je přírodní památka v katastrálním území Hradec města Prievidza v okrese Prievidza v Trenčínském kraji na Slovensku. Území bylo vyhlášeno v roce 1973 a jeho rozloha je 1,71 hektaru. Předmětem ochrany bradlo tvořené pyroxenovými andezity, původně obklopené pyroklastiky. Reference
Háje (přírodní památka, okres Liptovský Mikuláš)

Háje jsou přírodní památka v katastrálním území obce Beňadiková v okrese Liptovský Mikuláš v Žilinském kraji na Slovensku. Území bylo vyhlášeno či novelizováno v roce 1977 a jeho rozloha je 0,08 hektaru. Předmětem ochrany je podmořský sesuv z období středního paleogénu s výskytem mohutných pelokarbonátových koulí. Reference