NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Jastrabská skala

Jastrabská skala (pol. Jastrabska Skała; 683 m n.p.m.) – szczyt w Górach Kremnickich w Centralnych Karpatach Zachodnich na Słowacji. Położenie Masyw Jastrabskiej Skały należy do tzw. Wierzchowiny Jastrabskiej (słow. Jastrabská vrchovina). Jest położony w jej środkowej części (idąc z północy na południe), stanowiąc jednocześnie najwyższy szczyt tej podgrupy górskiej na lewej (wschodniej) stronie doliny Kremnickiego Potoku. Wznosi się ok. 1,5 km na południe od wsi Bartošova Lehôtka i ok. 1,5 km na północny zachód od wsi Jastrabá, od której wziął swoją nazwę. Zachodnimi podnóżami Jastrabskiej Skały biegnie linia kolejowa ze Zwolenia do Vrútek. Znajduje się tu stacja Bartošova Lehôtka. Geologia i mnorfologia Jastrabska Skała ma formę wydłużonego w kierunku północ-południe masywu o dwóch wierzchołkach: wyższym (głównym) na południu (Jastrabská skala) i niższym na północy (Malá skala, 648 m n.p.m.). Stoki masywu są strome, szczególnie stoki zachodnie, przechodzące w partiach szczytowych w ciąg ambon i urwisk skalnych o wysokości sięgającej kilkudziesięciu metrów. Masyw jest efektem działalności wulkanicznej w końcu trzeciorzędu. Stanowi fragment starego potoku lawowego. Zbudowany jest z ryolitów, wypreparowanych na przestrzeni ostatnich kilku milionów lat ze znacznie mniej odpornych tufów i utworów piroklastycznych. Przyroda i jej ochrona Cały masyw Jastrabskiej Skały porastają lasy, głównie liściaste. Przeważają w nich buki, obok nich występują m.in. dęby i jawory. Szczególnie cenne porosty starych dębów znajdziemy w partiach podszczytowych masywu. Są one miejscem gniazdowania szeregu gatunków ptaków, w tym rzadkich drapieżnych. Szczytowe partie masywu podlegają ochronie jako pomnik przyrody Jastrabska Skała (słow. Prírodná pamiatka Jastrabská skala) o powierzchni 8,46 ha, powołany w 1975 r. Turystyka Szczyt jest dostępny żółto znakowanym szlakiem turystycznym ze wsi Bartošova Lehôtka (1 godz. 15 min, z powrotem 45 min). Bibliografia Barański Mirosław J.: Obiecałem złote góry, w: "Gazeta Górska" R. XX, nr 3 (79), lato 2012. Wyd. Centralny Ośrodek Turystyki Górskiej PTTK w Krakowie, s. 42-45; Králik Ivan, Školna Peter, Štrba Ján a kolektív: Kremnické vrchy, Vtáčnik. Turistický sprievodca ČSSR č. 35, wyd. Šport, slovenské telovýchovné vydavateľstvo, Bratislava 1989, ISBN 80-7096-022-1. Kremnické vrchy, turistická mapa 1:50 000, wyd. VKÚ a.s., Harmanec 2006, ISBN 80-8042-440-3.
Jelenie pliesko

Jelenie pliesko (polsky Jeleni Stawek) je drobné pliesko na Jelení louce Kačací doliny. Nachází se asi 200 metrů na severozápad od Zeleného plesa kačacího. Na turistických mapách ani na jiných není vyznačeno. Nevede k němu turistická cesta. Má rozlohu 0,0186 ha. Je 29 m dlouhá a 12 m široká. Nachází se v nadmořské výšce 1615 m. Historie Nedaleko plieska stála malá koliba, kterou v roce 1948 postavil polský horolezec ze Zakopaného Paweł Vogel. Dokonce byla ní i malá kamna, aby se v ní mohli ohřát turisté nebo horolezci. Žertem ji nazývali „Hotel Vogel“. Dnes už koliba neexistuje. Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Jelenie pliesko na slovenské Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Jelenie pliesko na Wikimedia Commons Poloha na turistické mapě
Jeleni Stawek

Jeleni Stawek (słow. Jelenie pliesko) – mały stawek znajdujący się w Dolinie Kaczej, w słowackiej części Tatr Wysokich. Jeleni Stawek nie jest pomierzony, nie prowadzą do niego żadne znakowane szlaki turystyczne. Jeleni Stawek jest jednym z trzech stawów znajdujących się w Dolinie Kaczej, jest spośród nich najmniejszy i najbardziej wysunięty na północ. Leży na tarasie nazywanym Jelenią Łąką (Jelenia lúka), około 200 m na północny zachód od największego zbiornika wodnego doliny – Zielonego Stawu Kaczego. Nieco na wschód od Jeleniego Stawku przepływa Kaczy Potok wypływający z Zielonego Stawu Kaczego. W okolicy stawu położona była koleba (dziś zniszczona), którą urządził w 1948 r. taternik z Zakopanego, Paweł Vogel – przyniesiono tam nawet piecyk, dzięki czemu przez cały rok możliwe w niej było schronienie dla kilku osób. Żartobliwie kolebę nazywano „Hotel Vogel”. Przypisy Bibliografia Jarosław Januszewski, Grzegorz Głazek, Witold Fedorowicz-Jackowski: Tatry i Podtatrze, atlas satelitarny 1:15 000. Warszawa: GEOSYSTEMS Polska Sp. z o.o., 2005. ISBN 83-909352-2-8.
Galerijní zahrada

Galerijní zahrada, slovensky Galerijná záhrada, je městský park/zahrada vedle budovy Liptovské galerie Petra Michala Bohúňa v centru města Liptovský Mikuláš v okrese Liptovský Mikuláš v údolí Liptovská kotlina v Žilinském kraji na Slovensku. Další informace Galerijní zahradě je klidné místo v okolním ruchu města. Vznikla v roce 2015, je udržovaná, oplocená a jsou zde vysazeny jehličnaté, listnaté a ovocné stromy. Nechybí ani louka, posezení, knihobudka a dětské hřiště s netradičními dětskými a umělecky ztvárněnými dřevěnými prolézačkami a houpačkami, které jsou ve tvaru soustavy pootočených obdélníkových rámů obrazů. Zvláště zajímavý je dětský tunel, který z pootočených rámů vytváří dojem šroubovice a vhodně tak symbolicky navazuje na vystavované obrazy v galerii. Autorem tohoto dětského hřiště je výtvarník Michal Hanula a dílo tak vhodně doplňuje sousední galerii. Na některých lavičkách jsou umístěny „ukryté“ podpisy zakladatelů blízké galerie, kterými jsou zejména umělci z regionu Liptova. Záchody jsou zdarma přístupné v galerii v době jejich otvíracích hodin. Galerijní zahrada je volně přístupná a na noc se zavírá. Galerie Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Galerijní zahrada na Wikimedia Commons
Rozhledna u Jantov

Rozhledna u Jantov, slovensky rozhľadňa u Jantov, je dřevěná, kamenná a betonová rozhledna u vrcholu kopce Diel (560 m n. m.) v pohoří Javorníky na Slovensku. Nachází se u osady U Jantov na pravém břehu řeky Kysuca ve městě Krásno nad Kysucou v okrese Čadca v Žilinském kraji. Technické informace a historie Rozhledna u Jantov byla slavnostně otevřena 30. srpna 2020 (u příležitosti oslav 695. výročí první písemné zmínky o Krásně nad Kysucou) a nabízí atraktivní výhledy po okolí. Je to štíhlá zastřešená věž čtvercového půdorysu s vnitřním schodištěm, která má výšku 25 m. Je postavena podle návrhu architekta rozhleden Stanislava Mikovčáka. Spodní část rozhledny je betonová a horní část dřevěná. Stojí na místě, kde podle pověsti v dávné minulosti stávala věž, která pomáhala chránit okolí.Stavba představuje symbol spojení země s nebem, symbol budoucnosti, kterou vidíme v našich dětech, ale i krásnou perspektivu, která je v mezilidských vztazích tak potřebná. V prvním patře rozhledny je galerie s informacemi o městě Krásno nad Kysucou. Součástí rozhledny je také fotovoltaický systém použitý k nabíjení bezpečnostních kamer a osvětlení rozhledny u příležitosti významných společenských akcí. V budově rozhledny jsou také umístěna drobný sochy. Vzkaz budoucím generacím – časová kapsle V základech stavby je ukryta časová kapsle (vodotěsně uzavřená ocelová trubka v ochranném plastovém obalu) se zprávou pro budoucnost s dopisem primátora Jozefa Grapy adresovaný potomkům, vzkazem architekta Stanislava Mikovčáka, nákresem rozhledny, mincemi, novinami, fotografiemi a také rouškou na obličej, která se stala symbolem tehdejší pandemie covidu-19. Další informace Rozhledna je celoročně volně přístupná. Na přístupové cestě od Krásna nad Kysucou se nachází Kalvárie (křížová cesta). Galerie Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Rozhledna u Jantov na Wikimedia Commons
Vyhlídková věž Dubeň

Vyhlídková věž Dubeň, slovensky vyhliadková veža Dubeň nebo vyhliadková veža na Dubni, je rozhledna postavená na hřbetu kopce Dubeň v pohoří Kysucká vrchovina v geomorfologickém celku Středních Beskyd na Slovensku. Nachází se na pravém břehu řeky Váh nad krajským městem Žilina v Žilinském kraji. Technické informace a historie Vyhlídková věž Dubeň má obdélníkový půdorys a výšku 27,4 m a 10 pater na výšku. Nezastřešená vyhlídková plošina se nachází v nadmořské výšce 597 m. Je to ocelová příhradová konstrukce téměř celá obložená dřevem. Plány na stavbu vyhlídkové věže existovaly již v 90. letech 20. století, avšak vznikla až na základě výběrového řízení v roce 2016 a realizace se uskutečnila až v roce 2018. Architekty věže jsou Ladislav Vikartovský a Gábor Nagy. V nejspodnější části věže je turistický přístřešek s posezením realizovaný jako přístavek. U věže jsou stožáry vysílačů pro televizi a mobilní sítě. Další informace Rozhledna nabízí působivé panoramatické výhledy do okolí a to především na město Žilina a okolní hory pohoří Malá Fatra, Kysuckou kotlinu, Pováží, Žilinskou přehradu, Hričovskou přehradu aj. Je celoročně volně přístupná a vedou k ní turistické stezky a naučná stezka ze Zástranie, Zádubnie a Budatína. Galerie Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Vyhlídková věž Dubeň na Wikimedia Commons
Kamenná chata pod Chopkom

Kamenná chata pod Chopkom (hovorově i Kamienka) je vysokohorská chata s celoročním provozem, nacházející se pod vrcholem Chopku na hlavním hřebenu Nízkých Tater v nadmořské výšce 2000 m. Je třetí nejvýše položenou chatou na Slovensku po Chatě pod Rysy a Téryho chatě ve Vysokých Tatrách. Nachází se těsně pod vrcholem Chopku a původně sloužila jako kamenná ubytovna pro dělníky na stavbě lanovky. Samotná chata začala fungovat v roce 1996, v roce 2003 byla dobudována dřevěná terasa a o 3 roky později začala rozsáhlá rekonstrukce, během níž se vybudovalo podkroví. V současnosti nabízí ubytování pro 25 lidí ve společné noclehárně. Chata má vynikající polohu, neboť je situována jen pár desítek metrů od vrcholové stanice lanovky a kolem chaty vede Cesta hrdinů SNP. Je ideálním místem pro odpočinek a doplnění zásob vysokohorských turistů při zimních i letních přechodech hřebenem Nízkých Tater. Slouží jako cíl vysokohorských túr i východisko pro výstupy na nejvyšší hory pohoří (Ďumbier, Chopok, Dereše). Oblíbená je i mezi skialpinisty, pro které jsou v okolí ideální podmínky. Přístup Po (turistická magistrála Cesta hrdinů SNP) z východu od Ďumbiera, resp. ze západu od Derešů Po z Tále přes Trangošku Po z Lukové Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Kamenná chata pod Chopkom na slovenské Wikipedii. Související články Seznam horských chat na Slovensku Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kamenná chata pod Chopkom na Wikimedia Commons Oficiální stránka chaty Článek o chatě, historii a okolí – hiking.sk Kamenná chata s vrcholem Chopku na webkameře
Kamenná chata pod Chopkom

Die Kamenná chata pod Chopkom (deutsch etwa Chopok-Steinhütte; im touristischen Jargon Kamienka) ist eine Berghütte im slowakischen Gebirge Niedere Tatra. Sie befindet sich am Hauptkamm ungefähr 40 Höhenmeter unter dem Gipfel des Chopok und liegt auf einer Höhe von 1985 m n.m.. Es handelt sich um die dritthöchstgelegene Berghütte der Slowakei nach der Chata pod Rysmi (2250 m n.m.) und Téryho chata (2015 m n.m.), beide in der Hohen Tatra. Geschichte Der Kern der späteren Hütte war eine 1949–1950 gebaute Unterkunft für Bauarbeiter, die an der Errichtung von Luftseilbahnen zum Hauptkamm der Niederen Tatra unweit des Chopok arbeiteten. Mit der durchgehenden Luftseilbahn-Verbindung sowohl nördlich als auch südlich des Chopok im Jahr 1957 wurde die Gegend zum beliebten Ziel von Touristen. In den 1970er Jahren war das Gebäude Nachtquartier für Studenten, die mit dem Bau von Kammwegen in der Niederen Tatra beschäftigt waren, in den 1980er Jahren war es Standort einer Imbissstube des Staatsbetriebs Interhotely Ružomberok. Nach der Samtenen Revolution wurde das Gebäude privatisiert und nach einem weiteren Besitzwechsel wird es seit 1996 als Berghütte betrieben. Zu den Baumaßnahmen nach dem Betriebsanfang gehören die Errichtung einer hölzernen Terrasse im Jahr 2003 sowie ein 2006–2007 durchgeführter Umbau, durch den die Hütte ihr Dachgeschoss erhielt. Nach einem weiteren Umbau von 2016 bis 2019 wurde der Essraum vergrößert und das Innere neu gestaltet. Touristische Erschließung Die Kamenná chata pod Chopkom hat eine sehr gute Lage direkt neben der Bergstation der Seilbahnen im Skigebiet Jasná, somit lockt sie Skifahrer und Skialpinisten, aber auch Touristen, die unterwegs am Hauptkamm der Niederen Tatra sind, an. In unmittelbarer Nähe passiert der rot markierte Fernwanderweg, Teil des Fernwanderwegs Cesta hrdinov SNP, als Kammweg auf der Teilstrecke zwischen dem westlich gelegenen Berg Dereše und weiter ostwärts zum Ďumbier. Talwärts führt ein gelb markierter Wanderweg Richtung Berghotel Chata Kosodrevina und weiter Srdiečko und Trangoška südlich des Hauptkamms, nach Norden steigt ein blau markierter Wanderweg Richtung Luková und weiterer Hotels des Skigebiets Jasná in der Gemeinde Demänovská Dolina ab. Die Hütte ist ganzjährig eröffnet und bietet Übernachtungsmöglichkeiten (20 Betten) nach vorheriger Anmeldung sowie Frühstück und Abendessen für Gäste an. Allen Besuchern steht der Imbiss sowie der Essraum zur Verfügung. Weblinks Webpräsenz von Kamenná chata pod Chopkom (slowakisch) Lage der Hütte Einzelnachweise
Kamenná chata pod Chopkom

Kamenná chata pod Chopkom (potocznie Kamienka) – schronisko turystyczne w Tatrach Niżnych na Słowacji. Opis i położenie Znajduje się pod szczytem Chopoku, na głównym grzbiecie Tatr Niżnych. Jest trzecim najwyżej położonym schroniskiem górskim na Słowacji po Chacie pod Rysami i schronisku Téry'ego w Tatrach Wysokich. Służyło pierwotnie jako kamienna noclegownia dla robotników, zatrudnionych przy budowie kolei linowej. Jako schronisko zaczęło działać w 1996, w 2003 został dobudowany drewniany taras, a 3 lata później zaczęła się gruntowna rekonstrukcja, podczas której wybudowano poddasze. Obecnie oferuje nocleg dla 25 osób w sali zbiorowej. Schronisko ma wyjątkowe położenie, gdyż jest usytuowane tylko kilkadziesiąt metrów od górnej stacji kolei gondolowej, a obok schroniska prowadzi Szlak Bohaterów SNP, najdłuższy dalekobieżny, górski znakowany szlak turystyczny na Słowacji. Służy jako miejsce dla odpoczynku i punkt uzupełnienia zapasów turystów wysokogórskich przy zimowych i letnich przejściach grzbietem Tatr Niżnych. Służy jako cel wycieczek pieszych i punkt wyjściowy dla wejść na najwyższe szczyty pasma (Dziumbier, Chopok, Deresze). Szlaki turystyczne czerwonym Szlakiem Bohaterów SNP ze wschodu od Dziumbiera, ewentualnie z zachodu od Dereszy żółtym z Talów przez Trangoškę niebieskim z Lukovej Linki zewnętrzne Oficjalna strona schroniska Artykuł o schronisku, historii i okolicach – hiking.sk
Kolové pleso

Kolové pleso (německy Pflöcksee, Kreissee, Runder See, Rund-see, Kolove See, Kolowe See, maďarsky Czövek-tó, Kolove-tó, Kolowe-tó, Körtó, Kerek-tó, polsky Kolowy Staw) je jezero pod horním rozvětvením Kolové doliny, která je boční větví Zadních Meďodolů v Javorové dolině ve Vysokých Tatrách na Slovensku. Má rozlohu 1,8280 ha a je 225 m dlouhé a 123 m široké. Dosahuje maximální hloubky 1,2 m a objemu 10 846 m³. Leží v nadmořské výšce 1565 m. Název Jméno je odvozeno od okrouhlého tvaru, který mělo v minulosti, načež se v průběhu času tvar změnil na nepravidelný podlouhlý. Sekundárně ho propůjčilo i Kolovému potoku a Kolové dolině, ve které leží a také dalším objektům na okolních hřebenech. David Frölich v knížce z roku 1644 zmiňuje jezero Stampsee, které odborníci neidentifikovali a někteří ho ztotožňují právě s Kolovým plesem. Kolovému plesu patří i označení mer du bétail (dobytčí pleso) v Townsonově cestopise Cesta po Uhersku (Travels in Hungary, 1799). Okolí Na jihozápadě se zvedá svah k Prostredné bráně v hrebeni Sviniek mezi Kolovou kopou a Svinkou, na severovýchodě Jahňačia vežička a Skorušia kopa v hrebeni Jahnencov a na jihovýchodě Kolový hrebeň, ozdělující horní část Kolové doliny. Okolí jezera je porostlé kosodřevinou jen na jihozápadě se nachází louka. Vodní režim Plesem protéká Kolový potok, který ústí do Meďodolského potoka, který se dále vlévá do Javorinky. Pleso je mělké. Rozměry jezera v průběhu času zachycuje tabulka: Turistika K plesu nevede turistická stezka. Pleso se nalézá v přísně chráněné přírodní rezervaci. Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Kolové pleso na slovenské Wikipedii. Literatura Tatry Vysoké, Západné, Belianske : Podrobný turistický atlas. [s.l.]: BB kart, 2005. 144 s. ISBN 83-87873-86-1. (slovensky) BALÁŽ, Erik, a kol. Tatry: příroda. Praha: Baset, 2010. 648 s. ISBN 978-80-7340-114-6. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kolové pleso na Wikimedia Commons Poloha na turistické mapě (polsky) Wielka Encyklopedia Tatrzańska, Kołowy Staw
Kolové pleso

Kolové pleso (deutsch Pflocksee, ungarisch Karó-tó, polnisch Kołowy Staw) ist ein kleiner Bergsee auf der slowakischen Seite der Hohen Tatra. Er befindet sich im oberen Teil des Tals Kolová dolina (deutsch Pflockseetal) und seine Höhe beträgt 1565 m n.m.. Seine Fläche liegt bei 18.280 m², er misst 225 × 123 m und ist bis zu 1,2 m tief. Durch den See fließt der Kolový potok, ein linker Nebenfluss von Meďodolský potok im Einzugsgebiet der Javorinka. Der See erhielt seinen Namen nach seiner ehemals runden Form. Eine der Bedeutungen des slowakischen Wortes kolo ist „Rad“. Dieser Name wurde in andere Sprachen entweder direkt übernommen (wie z. B. deutsch Kolove See oder Kolowe See, ungarisch Kolove-tó oder Kolowe-tó) oder auch übersetzt (deutsch Runder See, Kreissee, ungarisch Kerek-tó, Kör-tó), dazu entstand aber auch die Übersetzung Pflocksee (deutsch) beziehungsweise Karó-tó (ungarisch) nach der Annahme, dass die Grundform des slowakischen Adjektivs kolové das Wort kôl (deutsch „Pfahl“, „Pflock“) ist. Der Kesmarker Gelehrte David Frölich erwähnte 1644 einen Stampsee, die Zuordnung dieses Namens zu diesem See ist aber nicht gesichert. In der französischen Übersetzung des Werks Travels in Hungary (1799) von Robert Townson erscheint die Bezeichnung mer du bétail (frei: Rindersee). Zum See führte in der Vergangenheit ein markierter Wanderweg vom Tal Zadné Meďodoly heraus, heute ist der See, ebenso wie das Tal Kolová dolina, für Touristen nicht zugänglich. Er ist aber vom gelb markierten Wanderweg zum Gipfel des Jahňací štít ab dem Sattel Kolový priechod gut zu sehen. Literatur Milan Lackovič: Prírodné Krásy Slovenska – Plesá. Hrsg.: DAJAMA. 1. Auflage. Bratislava 2015, ISBN 978-80-8136-049-7, S. 43. Weblinks Einzelnachweise
Kołowy Staw

Kołowy Staw (słow. Kolové pleso, niem. Pflocksee, Rundsee, węg. Karó-tó, Kerek-tó) – staw w słowackich Tatrach Wysokich, na Kołowej Równi w środkowej części Doliny Kołowej (Kolová dolina) – odnogi Doliny Zadnich Koperszadów (Zadné Meďodoly), a w konsekwencji Doliny Jaworowej (Javorová dolina). Staw leży na wysokości 1565,4 m n.p.m., ma 1,67 ha powierzchni i 1,1 m głębokości (pomiary z lat 1961–1967). Ze swoją powierzchnią jest największym jeziorem w Dolinie Jaworowej. Jak na tatrzański staw tej wielkości jest natomiast wyjątkowo płytki (najpłytszy wśród stawów o powierzchni powyżej 1 ha), w wielu miejscach nad taflę wody wystają kamienie. Od strony północnej otoczony jest zaroślami kosodrzewiny, natomiast od południowo-wschodniej (z Bździochowej Kotliny) zbiega nad staw wielki stożek piargowy o wysokości ok. 430 m, tworząc wyraźny półwysep. Obsypujące się do stawu piargi stopniowo zmniejszają jego powierzchnię. Ze stawu wypływa Kołowy Potok (wpadający na wysokości ok. 1285 m do Koperszadzkiego Potoku), zasilają go natomiast dwa okresowe strumienie z górnych odnóg Doliny Kołowej – Bździochowego Koryciska i Bździochowej Kotliny (ten ostatni wypływa spod piargów zaledwie ok. 40 m przed swoim ujściem do stawu). Wbrew swojej nazwie, Kołowy Staw ma kształt wydłużony i dość nieregularny. Jego nazwa sugeruje, że w przeszłości miał on bardziej okrągły kształt, obecnie zatracony wskutek systematycznego zasypywania przez piargi i muł. W źródłach pisanych Kołowy Staw pojawia się już w roku 1644, w książce Davida Frölicha. Od nazwy stawu powstała nazwa doliny, a później również innych obiektów w otoczeniu. Obecnie staw leży na terenie obszaru ochrony ścisłej i nie doprowadza do niego żaden szlak turystyczny. Bibliografia Witold Henryk Paryski: Tatry Wysokie. Przewodnik taternicki. Część XXIV. Czerwona Turnia – Przełęcz pod Kopą. Warszawa: Sport i Turystyka, 1984. ISBN 83-217-2472-8. Zofia Radwańska-Paryska, Witold Henryk Paryski: Wielka encyklopedia tatrzańska. Poronin: Wyd. Górskie, 2004. ISBN 83-7104-009-1.
Kostel Navštívení Panny Marie (Kežmarok)

Kostel Navštívení Panny Marie (nazývaný také mariánský nebo paulánský kostel) je barokní kostel ze 17. století nalézající se ve slovenském okresním městě Kežmarok. Kostel je od roku 1981 chráněn jako národní kulturní památka Slovenské republiky. Historie kostela Kostel byl postaven v městské uliční zástavbě na místě bývalých tří domů, které byly v roce 1650 darovány vedením v té době protestantského města Kežmarok katolické církvi na stavbu malého kostela, protože kostel Svatého Kříže v té době patřil protestantům a katolíci neměli svůj vlastní kostel. Vedení města tak učinilo z vděčnosti, protože mu tehdejší významní představitelé římskokatolické církve pomohli ve sporech proti rodině Thökölyů. První zmínka o kostele pochází z roku 1654. V roce 1741 kostel vyhořel a o šest let později začala pozdně barokní přestavba kostela pod dohledem řádu paulánů. Interiér Interiér jednolodního kostela je barokní – kazatelna, část hlavního oltáře Navštívení Panny Marie (původní centrální oltářní obraz, jehož podoba již není známa, byl na počátku 20. století nahrazen sochou Panny Marie Lurdské), boční oltáře svatého Pavla Poustevníka a svaté Anny pocházejí z první poloviny 18. století. V letech 2003–2005 proběhla generální oprava kostela a úprava oltáře. Nejstarší dochovanou částí interiéru kostela je bohatě zdobená barokní kazatelna z konce 17. století, jejímž autorem je mistr, který se podílel i na tvorbě oltáře v kapli kežmarského hradu. Hlavní oltář zasvěcený Navštívení Panny Marie, byl zhotoven ze štuku v roce 1772. Oltář je jediným štukovým oltářem od kežmarského sochaře a štukatéra Jána Feega. V kostele jsou umístěny rovněž obrazy svatého Pavla Poustevníka a svatého Josefa – ženicha Panny Marie od malíře Imricha Jagušice. V 19. století byly do kostela přeneseny z kostela svatého Kříže dva barokní boční oltáře svatého Pavla Poustevníka a svaté Anny. Vznikly kolem roku 1730 v dílně kežmarského řezbáře Jana Lercha. Fotogalerie Odkazy Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Kostol Navštívenia Panny Márie (Kežmarok) na slovenské Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kostel Navštívení Panny Marie na Wikimedia Commons