NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Турењ

Турењ (слч. Tureň) насељено је мјесто са административним статусом сеоске општине (слч. obec) у округу Сењец, у Братиславском крају, Словачка Република. Становништво Према подацима о броју становника из 2025. године насеље је имало 1303 становника. Етничка припадност Према попису из 2021. у насељу је живело 1214 људи, од чега су по етничкој припадности изјаснили: 634 као Словац, 615 као Мађар, 32 као непознато, 6 као Украјинац, 5 као Чех, 5 као различите, 3 као Русин, 2 као Срб, 2 као Румун, 2 као Француз, 1 као Јеврејин, 1 као Ром и 1 као Рус. Религија У години 2021. је било 1214 људи по вероисповести: 804 Латинска црква, 296 Без верске припадности, 32 Словачка евангеличка црква аугзбуршке вероисповести, 30 Неоткривено, 10 Калвинизам, 9 Хришћанске цркве у Словачкој, 7 Православна црква, 6 Ад хок покрети, 4 Јеховини сведоци, 4 Гркокатолицизам, 3 Будизам, 3 Апостолска црква, 2 Хришћанска адвентистичка црква, 1 Старокатоличка црква, 1 Друге и неодређене хришћанске цркве, 1 Друго и 1 Бахаи вера. Референце Спољашње везе Турењ (језик: словачки)
Турень (округ Сенец)

Турень (словац. Tureň) — село, громада округу Сенець, Братиславський край, південно-західна Словаччина. Кадастрова площа громади — 5,3 км². Населення 1156 осіб (станом на 31 грудня 2017 року). Історія Турень згадується 1252 року. Населення Примітки Посилання www.obecturen.sk — офіційний сайт громади Tureň - …. e-obce.sk (словац.). :
Cirkevná spojená škola Humenné

Cirkevná spojená škola Humenné is a Roman catholic school. The institution comprises three schools: Nursery school of St. Thérèse of Lisieux , Primary school of Sts. Cyril and Methodius and Grammar school of Sts. Cyril and Methodius (a four-year study programme and an eight-year study programme). Nursery school of St. Thérèse of Lisieux Since 5 Sep 2016 Cirkevná spojená škola Humenné comprises Nursery school of St. Thérèse of Lisieux. External links Website of our school Facebook Youtube. References Arcidiecéza of Kosice
Ludanice

Ludanice jsou obec v Nitranském kraji na Slovensku. Spadají do okresu Topoľčany. Leží osm kilometrů od Topoľčan na hlavní trase do Nitry. Žije v nich přibližně 1 700 obyvatel. Historie Podle archeologických nálezů byla obec osídlená v období neolitu. Další nálezy dokládají osídlení z doby halštatské, laténské nebo Velkomoravské říše. Ludanice byly poprvé písemně zmíněny jako Ludan v listině nitranské kapituly z roku 1242. V 15. století se obec rozvinula v městečko a v roce 1422 získala právo pořádat v pondělí týdenní trh. Dolní část patřila benediktinskému klášteru a později kapitule Nitra. Horní část obce byla sídlem panství a zpočátku patřila Ludanickým z Ludanic. V 17. století vesnice patřila Erdődyům. V roce 1892 došlo ke sloučení obcí Dolní Ludanice a Horní Ludanice. V roce 1976 byly připojeny obce Dvorany nad Nitrou a Mýtná Nová Ves, první z nich se v roce 1990 opět oddělila a od té doby je od hlavní obce oddělena místní část Mýtná Nová Ves. Přírodní poměry Obec leží v oblasti středního Ponitří v centrální části Nitranské pahorkatiny na pravostranném údolí a terase řeky Nitry. Nadmořská výška území se pohybuje v rozmezí 156–247 m, osídlená část se nachází v nadmořské výšce 155–160 m, střed obce je ve výšce 160 m. Území tvoří mladší terciérní sedimenty, které jsou v severozápadní a západní částí území, jež tvoří pahorkatina s vrchy přesahující výšku 200 m, jsou pokryté spraší. V rovinaté části v nivě řeky Nitry, které se táhnou v severojižním směru, terciérní sedimenty pokrývají údolní usazeniny. Půdní typy zastupují hnědozem a údolní půdy. Využití půdy Celková rozloha území obce je 11,1956 km², z toho v roce 2020 připadalo 86 % na zemědělskou půdu. Celkové využití půdy (2020): 78 % orná půda, 3 % vinice, 5 % zahrady. V roce 2023 připadalo 962,98 ha na zemědělskou půdu, z toho 871,13 ha byla orná půda, 28,43 ha vinice, 58,01 ha zahrady a 4 ha připadaly na travnaté plochy. Zastavěná plocha a nádvoří zaujímaly 87,10 ha, lesy 6,16 ha a 11,65 ha tvořila vodní plocha. Sousední obce Obec Ludenice se rozkládá na dvou katastrálních území Ludenice a Mýtná Nová Ves, mezi nimi je katastrální území obce Dvorany nad Nitrou. Doprava V roce 1881 byla přes obec postavena železnice z Topoľčan do Nových Zámků se zastávkou Mýtná Nová Ves. Obcí vede silnice I/64 spojující okresní město Topoľčany s krajským městem Nitrou. Služby Je zde poštovní úřad, který zajišťuje i služby slovenské Poštovní banky pro Ludanice a okolní obce Dvorany nad Nitrou a Mýtna Nová Ves, několik restaurací a lidových hospod, dámské a pánské kadeřnictví, ordinace dětského lékaře, lékař pro dospělé, lékárna a kulturní dům s kinem a tanečním sálem. Samospráva v podobě obecního úřadu sídlí poblíž kulturního domu. Pamětihodnosti Ve vsi stojí římskokatolický kostel Nejsvětější Trojice z roku 1701. Odkazy Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Ludanice na slovenské Wikipedii. Literatura LUKAČKA, Ján. Ludanice 1242–1992. Ludanice: [s.n.], 1992. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Ludanice na Wikimedia Commons Oficiální stránky
Ludanice

Ludanice (bis 1927 slowakisch auch „Ludany“; deutsch Ludanitz, ungarisch Nyitraludány) ist eine Gemeinde im Westen der Slowakei mit 1719 Einwohnern (Stand 31. Dezember 2024) und gehört zum Okres Topoľčany, einem Kreis des Nitriansky kraj. Geographie Die Gemeinde befindet sich im Hügelland Nitrianska pahorkatina (Teil des slowakischen Donautieflands) am rechten Ufer der Nitra, in unmittelbarer Nähe des Gebirges Tribeč. Das Ortszentrum liegt auf einer Höhe von 160 m n.m. und ist acht Kilometer südlich von Topoľčany gelegen. Verwaltungstechnisch gliedert sich die Gemeinde in die Gemeindeteile Ludanice und Mýtna Nová Ves. Geschichte Ludanice wurde zum ersten Mal 1242 in einer Urkunde des Neutraer Kapitels als Ludan schriftlich erwähnt. Im 15. Jahrhundert entwickelte sich das Dorf zu einem Städtchen und erhielt 1422 das Recht, montags einen Wochenmarkt zu veranstalten. Der untere Teil gehörte zu einem Benediktiner-Kloster und später zum Neutraer Kapitel. Der obere Ortsteil war Sitz eines Herrschaftsguts und gehörte anfangs dem Geschlecht Ludányi und später wechselte seine Besitzer, wie z. B. Erdődy im 17. Jahrhundert. 1892 schlossen sich die Orte Dolné Ludanice (deutsch Unterludanitz) und Horné Ludanice (deutsch Oberludanitz) zusammen. 1976 wurden die Orte Dvorany nad Nitrou und Mýtna Nova Ves (deutsch Neudorf) eingegliedert, der erste gliederte sich 1990 wieder aus und seither trennt den Ortsteil Mýtna Nová Ves vom Hauptort. Bevölkerung Ergebnisse nach der Volkszählung 2001 (1874 Einwohner): Sehenswürdigkeiten römisch-katholische Dreifaltigkeitskirche von 1761 Statue Hl. Donatus aus dem 18. Jahrhundert Statue Hl. Johann Nepomuk Verkehr Durch beide Ortsteile verläuft die Staatsstraße 64 (Nitra–Topoľčany) und sind an der regionalen Bahnstrecke Nové Zámky–Prievidza gelegen, mit einem Bahnhof in Ludanice und einer Haltestelle in Mýtna Nová Ves. Einzelnachweise Weblinks
Ludanice

Ludanice (Hungarian: Nyitraludány) is a municipality in the Topoľčany District of the Nitra Region, Slovakia. Geography The municipality lies at an altitude of 160 metres (520 ft) and covers an area of 11.20 km2 (4.32 sq mi) (2025). Population It has a population of 1717 people (31 December 2025). Ethnicity In year 2021 was 1794 people by ethnicity 1692 as Slovak, 92 as Not found out, 9 as Czech, 6 as Hungarian, 3 as Russian, 3 as Other, 2 as Romanian, 2 as Greek, 1 as Ukrainian, 1 as Romani, 1 as Rusyn, 1 as Polish and 1 as German. Note on population: The difference values of population numbers in the table "Population statistic" and in the sections "Ethnicity" & "Religion" is caused by the use of various statistical methods. Religion In year 2021 was 1794 people by religion 1469 from Roman Catholic Church, 190 from None, 90 from Not found out, 14 from Evangelical Church, 6 from Christian Congregations in Slovakia, 6 from Ad hoc movements, 4 from Calvinist Church, 3 from Paganism and natural spirituality, 2 from Eastern Orthodox Church, 2 from Other and not ascertained christian church, 2 from Jehovah's Witnesses, 2 from Other, 1 from Old Catholic Church, 1 from Greek Catholic Church, 1 from United Methodist Church and 1 from Buddhism. Features The most important sightseeing is a church from 1701. The village is quite developed as most of the villages in Topoľčany district. References External links http://en.e-obce.sk/obec/ludanice/ludanice.html Official homepage
Ludanice

Ludanice es un municipio del distrito de Topoľčany en la región de Nitra, Eslovaquia, con una población estimada a final del año 2025 de 1717 habitantes.​ Se encuentra ubicado al norte de la región, cerca del río Nitra (cuenca hidrográfica del Danubio) y de la frontera con las regiones de Trnava y Trenčín.​ Demografía Referencias Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Ludanice.
Ludanice

Ludanice jest selo u Okrugu Topoľčany u Slovačkoj. Godine 2025. imalo je 1717 stanovnika i površinu 11,20 km2. Stanovništvo Etnička pripadnost Pri popisu stanovništva 2021. godine stanovništvo se moglo izjasniti pripadnicima jedne ili dviju narodnosti. Od 1794 stanovnika bilo ih je tako 1692 slovačke, 92 neutvrđene, 9 češke, 6 mađarske, 3 ruske, 3 inih, 2 rumunjske, 2 grčke, 1 ukrajinske, 1 romske, 1 rusinske, 1 poljske i 1 njemačke narodnosti. Religija Pri popisu stanovništva 2021. godine 1794 stanovnika izjavilo je sljedeće vjerske pripadnosti: 1469 Rimokatolička Crkva, 190 bez vjerske pripadnosti, 90 neutvrđeno, 14 Evangelistička Crkva, 6 Kršćanski zborovi u Slovačkoj, 6 ad hoc pokreti, 4 Kalvinistička, 3 poganstvo i prirodni duhovnost, 2 Pravoslavna Crkva, 2 ostale i neprecizno određene kršćanske crkve, 2 Jehovini svjedoci, 2 razno, 1 Starokatolička Crkva, 1 Grkokatolička Crkva, 1 Evangelistička metodistička Crkva i 1 Budizam. Izvori
Ludanice

Ludanice este o comună slovacă, aflată în districtul Topoľčany din regiunea Nitra. Localitatea se află la altitudinea de 160 m deasupra n.m., se întinde pe o suprafață de 11,2 km2 și în 2017 număra 1.825 de locuitori. Istoric Localitatea Ludanice este atestată documentar din 1242. Demografie Note Legături externe Site web oficial Materiale media legate de Ludanice la Wikimedia Commons
Лудањице

Лудањице (слч. Ludanice) насељено је мјесто са административним статусом сеоске општине (слч. obec) у округу Топољчани, у Њитранском крају, Словачка Република. Становништво Према подацима о броју становника из 2025. године насеље је имало 1717 становника. Етничка припадност Према попису из 2021. у насељу је живело 1794 људи, од чега су по етничкој припадности изјаснили: 1692 као Словац, 92 као непознато, 9 као Чех, 6 као Мађар, 3 као Рус, 3 као различите, 2 као Румун, 2 као Грк, 1 као Украјинац, 1 као Ром, 1 као Русин, 1 као Пољак и 1 као Нијемац. Религија У години 2021. је било 1794 људи по вероисповести: 1469 Латинска црква, 190 Без верске припадности, 90 Неоткривено, 14 Словачка евангеличка црква аугзбуршке вероисповести, 6 Хришћанске цркве у Словачкој, 6 Ад хок покрети, 4 Калвинизам, 3 Паганизам и духовност природе, 2 Православна црква, 2 Друге и неодређене хришћанске цркве, 2 Јеховини сведоци, 2 Друго, 1 Старокатоличка црква, 1 Гркокатолицизам, 1 Уједињена методистичка црква и 1 Будизам. Референце Спољашње везе Крајеви и окрузи у Словачкој Архивирано на веб-сајту Wayback Machine (8. фебруар 2010) (језик: словачки)
Луданиці

Луданиці (словац. Ludanice) — село, громада округу Топольчани, Нітранський край. Кадастрова площа громади — 11.2 км². Населення 1812 осіб (станом на 31 грудня 2019 року). Історія Луданиці згадується 1242 року. Населення Примітки Посилання www.obecludanice.sk — офіційний сайт громади Ludanice - …. e-obce.sk (словац.). :
Kostel Neposkvrněného početí Panny Marie (Hraničné)

Kostel Neposkvrněného početí Panny Marie je dřevěná stavba původně řeckokatolické církve, která byla postavena na návrší nad obcí Hraničné v okrese Stará Ľubovňa na Slovensku. Je národní kulturní památkou Slovenské republiky. Náleží pod římskokatolickou farnost Mníšek nad Popradom, děkanát Stará Ľubovňa, diecéze spišské a zároveň slouží řeckokatolické farnosti Kremná, děkanátu Stará Ľubovňa, archeparchie prešovské, Slovenské řeckokatolické církve. Historie Kostel byl postaven v letech 1785–1787, věž byla přistavěna později. V druhé polovině 19. století byl kostel rekonstruován. Během druhé světové války byl poškozen a v roce 1972 přestavěn. Byl kompletně rozebrán, posunut na jiné místo a otočen o 90° ve správné orientaci východ–západ. Architektura Exteriér Kostel je orientovaná dřevěná roubená trojdílná stavba na kamenné podezdívce. Na polygonální kněžiště navazuje obdélníková loď s přistavěnou štenýřovou věží. Ke kněžišti na severní straně byla v roce 1972 přistavěna sakristie. Loď a kněžiště mají dvou hřebenovou sedlovou střechou krytou šindelem, nad kněžištěm je na hřebeni věžička. Střecha je krytá šindelem. Věž má přesahující zvonové patro se střechou komolého jehlanu ukončenou bání. Interiér V interiéru jsou ploché stropy. Mimo ikon je zde hlavní oltář Neposkvrněného Početí Panny Marie, na němž se promítají různé slohové styly od barokního přes rokokové až po renesanční, s dřevorytinou Zvěstování z roku 1530. Boční oltář na evangelijní straně kněžiště je zdoben řezbami svatého Mikuláše z roku 1360, svatého Štěpána a svatého Vavřince z roku 1500 a svatého Jakuba z 15. století. Boční oltář na epištolní straně je zdoben řezbou Panny Marie z 17. století. Ambon ze 17. století je zdoben řezbami Evangelistů. Kruchta je podepřena dvěma sloupy, jsou na ní umístěny varhany. Galerie Okolí Kolem kostela je ohradní dřevěný plot. Odkazy Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Cerkiew Niepokalanego Poczęcia NMP w Hranicnem na polské Wikipedii. Literatura DUDÁŠ, Miloš a kol. Drevené kostoly. Edícia Kultúrne Krásy Slovenska. Bratislava: Dajama, 2007. 127 s. ISBN 80-89226-14-0. Drevené gréckokatolícke chrámy na východnom Slovensku. Bardejov a okolie. Prešov : PETRA n.o., 2007. 152 s. ISBN 978-80-8099-009-1 LANGER, Jiři; KUČA, Karel. Dřevěné kostely a zvonice v Evropě. 1. vyd. Praha: Paseka, 2009. 504 s. ISBN 978-80-7185-982-6 Související články Dřevěné chrámy slovenských Karpat Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kostel Neposkvrněného početí Panny Marie na Wikimedia Commons
Cerkiew Niepokalanego Poczęcia Najświętszej Maryi Panny w Hranicnem

Cerkiew Niepokalanego Poczęcia Najświętszej Maryi Panny w Hranicnem – drewniana greckokatolicka cerkiew filialna zbudowana w 1785, położona w słowackiej miejscowości Hraničné. Świątynię postawiono wspólnymi siłami grekokatolików i rzymskich katolików i obecnie tak jest użytkowana. Należy do parafii Kremná, dekanatu Lubowla w archieparchii preszowskiej Kościoła katolickiego obrządku bizantyjsko-słowackiego. Od 1968 posiada status Narodowego Zabytku Kultury. Historia Świątynię zbudowano w 1785. Odnawiano kilkakrotnie: w drugiej połowie XIX w., uszkodzona w 1945, zabezpieczona prowizorycznie, a następnie rozebrana i postawiona na nowo w 1972 z dobudową zakrystii. Architektura i wyposażenie To budowla drewniana konstrukcji zrębowej. W bryle obiektu wyróżnić można trójbocznie zamknięte prezbiterium, z dużą boczną zakrystią, prostokątną nawę z wieżą słupowo-ramową, zwieńczoną izbicą i niewielkim baniastym hełmem. W przyziemiu wieży przedsionek. Ściany prezbiterium i nawy pozostawione bez szalunku. Dach dwukalenicowy, kryty gontem. Wnętrze obszerne, pomieszczenia nakryte stropami płaskimi. Chór muzyczny wsparty na słupach. Nie ma polichromii ani ikonostasu. Cenne wyposażenie pochodzi z kościoła ze Starej Lubowli: ołtarz główny zbudowany z różnych stylowo części z cenną gotycką–renesansową płaskorzeźbą Zwiastowania z 1530, lewy ołtarz boczny w prezbiterium, z gotyckimi rzeźbami św. Mikołaja z 1360, św. Szczepana i św. Wawrzyńca, obie z 1500 i św. Jakuba z XV w., lewy ołtarz boczny w prezbiterium, z rzeźbą Matki Bożej z XVII w., wieloboczna ambona z początku XVII w. z rzeźbami Ewangelistów, obraz z wizerunkiem Chrystusa z napisem w języku polskim Galeria Przypisy Bibliografia Magdalena i Artur Michniewscy, Marta Duda, Cerkwie drewniane Karpat. Polska i Słowacja, Wydawnictwo Rewasz, Wyd. I, Pruszków 2003, s. 255ISBN 83-89188-08-2. Linki zewnętrzne Kościoły drewniane, Europa, Słowacja HRANICNE
Cerkiew św. Michała Archanioła w Matysovej

Cerkiew św. Michała Archanioła w Matysovej – drewniana greckokatolicka cerkiew filialna zbudowana w 1833 w Matysovej, przeniesiona w 1979 do skansenu Lubowla. Historia Cerkiew wzniesiona w 1833 we wsi Matysová. Parafia należała do unickiego dekanatu muszyńskiego. W 1938 została wyremontowana. Po zbudowaniu w miejscowości nowej świątyni drewniana cerkiew przeniesiona w 1979 do skansenu w Lubowli. Architektura i wyposażenie Jest to budowla drewniana konstrukcji zrębowej, nie orientowana, dwudzielna, trójprzestrzenna, z niewielkim, trójbocznie zamkniętym prezbiterium i obszerną, prostokątną nawą. Do nawy przylega przedsionek oraz nieduża kruchta. Nad zachodnią częścią świątyni słupowa wieża. Dach dwuspadowy, dwukalenicowy, z trzema niewielkimi wieżyczkami z krzyżami. Dachy i wieżyczki pokryte są gontem, ściany obłożone gontem łupanym. Wewnątrz stropy płaskie. Chór muzyczny wsparty na dwóch słupach, o prostej linii parapetu z malunkami. W prezbiterium w barokowym ołtarzu głównym ikona Zdjęcia z Krzyża, a w ołtarzu bocznym w nawie z ikoną Przemienienia na Górze Tabor z końca XVIII w. Ikonostas zestawiono ze zróżnicowanych chronologicznie elementów: połowa XVII w.–1763. Duża ikona Ukrzyżowania, w jego zwieńczeniu z 1711 oraz dwie ikony Matki Bożej Hodegetrii z 1693 są dziełami Ioana Medyckiego. Unikatem w wyposażeniu cerkwi w Matysovej jest zawieszony pod stropem centralnej części świątyni, na długim łańcuchu, symboliczny Tron Boży tzw. teleso datowane na rok 1633. Teleso zostało wykonane dla dawniejszej, nieistniejącej cerkwi. Wykonane z drewna, składa się z pary rozmieszczonych poziomo grup obręczy – po cztery obręcze spięte krzyżowo w każdej. Grupy obręczy połączone są pięcioma pionowymi, profilowanymi snycersko kolumnami, z wyższą środkową, zwieńczoną prostopadłościennym elementem zawieszenia. Według przekazów okoliczności jego powstania związane są z objawieniem. Kilka ikon z XVII w. pochodzących z wcześniejszej świątyni umieszczono po konserwacji w 2001 w muzeum w Czerwonym Klasztorze. Przypisy Bibliografia Magdalena i Artur Michniewscy, Marta Duda, Cerkwie drewniane Karpat. Polska i Słowacja,Oficyna Wydawnicza Rewasz, Wyd. I, Pruszków 2003, s. 303 ISBN 83-89188-08-2
Római katolikus templom (Fülek)

A füleki Szűz Mária mennybemenetele római katolikus templom 1727-ben épült. A templom Az eredeti templom 1513-ből származik, de a város 1554-es török elfoglalását követően még abban az évben dzsámivá alakították át és ezt a funkcióját töltötte be a vár 1593-as visszafoglalása után is. 1682-ben a Thököly Imre vezette erők jelentős török segítséggel megostromolták és elfoglalták Füleket, mely gyakorlatilag teljesen elpusztult a mai templom épületével együtt. 1694-1727 között Koháry István országbíró támogatásával, barokk stílusban újraépítették. A torony a szokástól eltérően az északkeleti oldalra épült, a homlokzatot 1725–1728-ban átalakították, restaurálták. A templom egyhajós szerkezetű, sokszögű alaprajzú, fallal záródó szentéllyel végződik. A belső tér dongaboltozattal, stukkókkal és festményekkel díszített lunettákkal záródik. 2012 tavaszán a templom jelentős felújításokon esett át. Önerőből, a hívek felajánlásaiból és a központi ferences rend támogatásával a templom tetőszerkezét felújították, továbbá készülnek a belső tér és a templom freskóinak restaurálására. Források filakovo.sk. "Fülek város - Állami műemlékek" (magyar nyelven). Hozzáférés: 2017. április 4.. hirek.sk. "Kétszázan támogatták a füleki templom felújítását" (magyar nyelven). 2017. április 6. dátummal az eredeti címről archiválva. Hozzáférés: 2017. április 4..
Evangelický kostel (Blatnica)

Evangelický kostel v Blatnici je toleranční kostel z roku 1786, který byl 17. května 2010 prohlášen národní kulturní památkou. Jedná se o jednolodní klasicistní stavbu s prvky rustikální architektury. Historie Již v roce 1597 byl v Blatnici doložen první evangelický farář, v období reformace sloužil evangelíkům starý kostel svatého Ondřeje v nedalekých Sebeslavcích. Stejně jako řada dalších kostelů v Turci byl v roce 1709 v rámci protireformace odňat protestantům. Současný kostel byl postaven v roce 1786 po vydání Tolerančního patentu, který po letech pronásledování umožnil evangelíkům stavět vlastní kostely a obnovovat církevní sbory. Původně byl postaven bez věže, protože protestantské kostely stále podléhaly určitým stavebním omezením. Stavbu kostela iniciovali věřící nejen z Blatnice, ale také z filie Karlova a Laskára. Základní kámen byl položen 15. května 1786, stavba probíhala pod patronací Evy Rothové, manželky Gabriela Prónia. Stavitelem kostela byl neznámý mistr z Kremnice, který dílo dokončil na podzim téhož roku. Věž byla postavena v roce 1817 u příležitosti 300. výročí začátku reformace. Původně obsahoval tři zvony, z nichž se po rekvizici během první světové války dochoval pouze jeden z roku 1817. Další zvon byl přidán po válce v roce 1923. V roce 1838 byl zvětšen oltářní prostor, čímž kostel získal půdorys latinského kříže. Interiér kostela byl postupně doplňován, takže v roce 1906 přibyl lustr a v roce 1913 novoklasicistní varhany. V letech 1970–1980 proběhla komplexní obnova kostela. Architektura kostela Evangelický kostel se nachází na východním okraji obce, na úpatí Velké Fatry. Spolu s farou a hospodářskými budovami tvoří uzavřený areál. Jedná se o jednoduchou stavbu v duchu tolerančních církví. Kostel má půdorys latinského kříže. Sakristie se nachází na severovýchodní straně, věž na jihozápadní straně. Fasády kostela jsou jednoduché, bez ozdob. Věž je zakončena římsou a zvonovitou helmicí s ozdobnou makovicí a křížem. Vstupní prostor v podhradí obsahuje jediné dřevěné schodiště vedoucí do empory. Vnitřnímu prostoru dominuje tříramenná empora podepřená kovovými sloupy s mramorováním. Strop sálu je řešen jako dřevěný trámový a pochází pravděpodobně z doby rozšíření kostela v roce 1838. V interiéru kostela se nachází řada cenných památkově chráněných prvků. V edikule oltáře je umístěn řečnický pult. Oltář je završen konvexně konkávní deskovou nástavbou s dekorativními vázami, borovými šiškami a centrálně umístěnou gloriolou s Božím okem. Křtitelnice je kamenná, s dřevěným víkem. Nápis „Horlivau Laskau daroval kostelu Matthaus Ursziny 1838“ odkazuje na dobu jeho vzniku v roce 1836. Skládá se z patky, kanelovaného sloupu a hromádky zdobené reliéfními lístky. V interiéru kostela se dodnes nachází obraz Krista v Getsemanské zahradě, krásné dílo z druhé poloviny 19. století. Odkazy Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Evanjelický kostol v Blatnici na slovenské Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Evangelický kostel na Wikimedia Commons