NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Unín

Unín je naseljeno mjesto u okrugu Skalica u Trnavskom kraju u Slovačkoj. Stanovništvo Prema podacima o broju stanovnika iz 2025. godine naselje je imalo 1149 stanovnika. Etnička pripadnost Pri popisu stanovništva 2021. godine stanovništvo se moglo izjasniti pripadnicima jedne ili dviju narodnosti. Od 1206 stanovnika bilo ih je tako 1141 slovačke, 58 neutvrđene, 15 češke, 5 romske, 2 židovske, 2 rumunjske, 1 ruske, 1 njemačke, 1 moravske i 1 inih narodnosti. Religija Pri popisu stanovništva 2021. godine 1206 stanovnika izjavilo je sljedeće vjerske pripadnosti: 927 Rimokatolička Crkva, 187 bez vjerske pripadnosti, 56 neutvrđeno, 12 Evangelistička Crkva, 6 ad hoc pokreti, 3 poganstvo i prirodni duhovnost, 3 Kršćanski zborovi u Slovačkoj, 3 razno, 3 Grkokatolička Crkva, 2 Budizam, 1 Kalvinistička, 1 Jehovini svjedoci, 1 Evangelistička metodistička Crkva i 1 Apostolska Crkva. Izvori Vanjske poveznice Službena stranica naselja (sl.)
Unín (okres Skalica)

Unín, Hongaars: Nagyúny, Duits: Unin, is een gemeente in het westen van Slowakije in de regio Trnava. Unín telde 1180 inwoners op 31 december 2023. Het grondgebied van de gemeente is niet aaneengesloten, er ligt een enclave 12 km verder naar het westen tegen de grens met Tsjechië aan.
Unín, Skalica

Unín este o comună slovacă, aflată în districtul Skalica din regiunea Trnava. Localitatea se află la altitudinea de 269 m deasupra n.m., se întinde pe o suprafață de 22,73 km2 și în 2017 număra 1.231 de locuitori. Istoric Localitatea Unín este atestată documentar din 1392. Demografie Note Legături externe Site web oficial Materiale media legate de Unín la Wikimedia Commons
Уњин

Уњин (слч. Unín) насељено је мјесто са административним статусом сеоске општине (слч. obec) у округу Скалица, у Трнавском крају, Словачка Република. Становништво Према подацима о броју становника из 2025. године насеље је имало 1149 становника. Етничка припадност Према попису из 2021. у насељу је живело 1206 људи, од чега су по етничкој припадности изјаснили: 1141 као Словац, 58 као непознато, 15 као Чех, 5 као Ром, 2 као Јеврејин, 2 као Румун, 1 као Рус, 1 као Нијемац, 1 као Морављан и 1 као различите. Религија У години 2021. је било 1206 људи по вероисповести: 927 Латинска црква, 187 Без верске припадности, 56 Неоткривено, 12 Словачка евангеличка црква аугзбуршке вероисповести, 6 Ад хок покрети, 3 Паганизам и духовност природе, 3 Хришћанске цркве у Словачкој, 3 Друго, 3 Гркокатолицизам, 2 Будизам, 1 Калвинизам, 1 Јеховини сведоци, 1 Уједињена методистичка црква и 1 Апостолска црква. Референце Спољашње везе Званични веб-сајт (језик: словачки)
Унін (округ Скалиця)

Унін (словац. Unín) — село, громада округу Скаліца, Трнавський край. Кадастрова площа громади — 22.73 км². Населення 1221 особа (станом на 31 грудня 2020 року). Історія Унін згадується 1392 року. Населення Примітки Посилання www.unin.sk — офіційний сайт громади Unín - …. e-obce.sk (словац.). :
Cmentarz katolicki w Komárnie

Cmentarz katolicki w Komárnie (słow. Komárno Chránené hroby Katolícky cintorín) – cmentarz katolicki w Komárnie w kraju nitrzańskim. Opis Cmentarz założony w 1785 roku i znajdujący się w jednym kompleksie razem z cmentarzem ewangelickim (z najstarszym grobem z 1792 oraz grobowcem rodziny Csetke-Nádosy strzeżonym przez dwa sfinksy), reformowanym (z najstarszym grobem z 1849) oraz żydowskim. Na cmentarzu katolickim najstarszy zapis pochodzi z 1852 roku i znajduje się na nim ok. 90 grobów. Pochowane zostały na nim osoby ważne dla powiatu Komárno m.in. Gyulu Alapyho (1872–1936) główny archiwista okręgowy, dyrektor muzeum, historyk, polityk; József Amtman (1781–1852) burmistrz Komárna, Angel Belloniho (1820–1895) kupiec, György Fektor (1857–1933) słynny cukiernik, Ilona Ledermeyer (1871–1962) założycielka szkoły muzycznej. W roku 1887 ufundowano pomnik poległych w powstaniu węgierskim w latach 1848–1849. Na cmentarzu znajduje się także wspólna mogiła 102 rewolucjonistów poległych w bitwach pod Komarnem 1 maja 1919 r. oraz krypta benedyktynów. W 1921 r. powstał pomnik ku czci 950 żołnierzy zmarłych w szpitalu wojskowym w Komárnie w czasie I wojny światowej. W 1928 r. ufundowano czechosłowackich żołnierzy poległych z tablicą pamiątkową zawierającą 25 nazwisk poległych, w 1948 r. wybudowano pomnik ku pamięci zamordowanych przez faszystów w czasie II wojny światowej. Galeria Przypisy
Church of Saint Matthew of Zolná

Church of Saint Matthew of Zolná is a Roman Catholic church situated in the suburb of Zolná in the city of Zvolen. History According to the historic, handwritten document by the archbishop Thomas of Esztergom from 1311, Bychor and Zubrata, the sons of the head of Zólyom County, obtained the permission to build a fortified church with a cemetery in the village. The preservation of such a document is a rare occasion in present-day Slovakia. The church, however, is probably older than indicated by this document and was before consecrated to Saint Stephen. The building dates back to around 1280. In 2000, Charles, Prince of Wales visited the church and recognized the modest beauty of the small church. References
Burg Čachtice

Die Burg Čachtice (deutsch auch Burg Schächtitz, slowakisch Čachtický hrad, ungarisch Csejte vára) liegt am Rand der slowakischen kleinen Karpaten in der Nähe der gleichnamigen Ortschaft, acht Kilometer von der Stadt Nové Mesto nad Váhom entfernt. Geschichte Erbaut in der ersten Hälfte des 13. Jahrhunderts als eine der ersten Sicherungsanlagen an der ungarischen Nordwestgrenze, stand die Burg zunächst unter königlicher Verwaltung. Ab dem 14. Jahrhundert wechselten sich mehrere Adelsgeschlechter als Besitzer ab. Als der bekannteste unter ihnen ist der Adlige Ctibor I. von Stiborice und Beckov zu nennen, der 1392 Burg und Herrschaft erhielt. 1569 kam die Burg an das Geschlecht Nádasdy, in dessen Besitz sie bis 1670 blieb. Sie war jedoch nach 1614 unbewohnt und diente nur noch als Festung. Ab 1708, nach Eroberung durch antihabsburgische Aufständische unter der Führung von Franz II. Rákóczi, verfiel die Anlage. Damals wurde sie zeitweilig als Gefängnis genutzt. Die Ruine der ursprünglich mächtigen dreiteiligen Burg liegt in einem Naturschutzpark mit seltener Steppenflora. Elisabeth Báthory war von etwa 1585 bis 1610 Herrin der Burg. Als Serienmörderin und angebliche Hexe 1611 verurteilt, wurde sie angeblich in einem der Turmzimmer eingemauert. 1614 starb sie in ihrem Verlies. Sonstiges Für den Film Das Geheimnis der Burg in den Karpaten diente die Burg als Kulisse. Referenz in Literatur Die Burg spielt im Roman Sterblich von Melanie Vogltanz, der unter anderem auch vom Leben und Sterben von Elisabeth Báthory handelt, eine wichtige Rolle. Weblinks Burg Čachtice auf www.cachtice.sk (slowakisch, englisch) Einzelnachweise
Castillo de Čachtice

El Castillo de Čachtice (AFI: [tʃaxtʲɪtse], en eslovaco: Čachtický hrad, en húngaro: Csejte vára) se encuentra en lo alto de un cerro a 350 m s. n. m., en la aldea de Čachtice, actual Eslovaquia. Historia El castillo fue construido en el siglo XIII para proteger la frontera occidental del Reino húngaro. Originalmente era de estilo románico con una interesante torre con forma de herradura. Más tarde se convirtió en un castillo gótico y su tamaño se incrementó en los siglos XV y XVI, siendo reformado en el renacimiento y en el siglo XVII. A lo largo de su historia, el castillo ha pertenecido a diferentes familias aristocráticas. En 1708 fue capturado y saqueado por los rebeldes de Francisco Rákóczi II. Ha estado en decadencia desde entonces, pues en la actualidad está prácticamente en ruinas. El castillo es conocido por haber pertenecido a la condesa Erzsébet Báthory, apodada despectivamente «la Condesa Sangrienta», a la que se le atribuye la muerte de 630 muchachas de entre nueve y dieciséis años, motivada por su obsesión por la belleza. Tras conocerse sus crímenes, Erzsébet fue encarcelada en el castillo, donde murió. Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Castillo de Čachtice. Historia del Castillo Čachtice.
Château de Čachtice

Le château de Čachtice (prononciation slovaque : [ˈt͡ʃaxcit͡sɛ] ; slovaque : Čachtický hrad, hongrois : Csejte vára) est un château en ruines situé en Slovaquie à proximité du village de Čachtice. Il surplombe une colline offrant, notamment, des plantes rares, et qui pour cette raison, a été déclarée réserve naturelle nationale. Le château fut la résidence et la prison de la comtesse Élisabeth Báthory, que l'on soupçonne d'être le tueur en série féminin le plus prolifique de tous les temps. L'édifice a été construit au milieu du XIIIe siècle par Kazimir dans un rôle de sentinelle sur la route de Moravie. Plus tard, il appartint à Máté Csák, à la famille Stibor, puis à la célèbre Comtesse sanglante Élisabeth Báthory. Le château, ses terres et les villages environnants, constituaient le cadeau de la famille Nádasdy lors du mariage d'Élisabeth et de Ferenc I Nádasdy en 1575. À l'origine, le château s'inscrivait dans un style roman. Il a, par la suite, été agrandi durant les XVe et XVIe siècles et a, dès lors, pris un style gothique. Il a ensuite été rénové au cours du XVIIe siècle. Enfin, en 1708, le château fut pris et pillé par les rebelles de Ferenc II Rákoci. Il a alors été définitivement abandonné et s'est progressivement délabré. En mai 2012, le château est fermé au public, et des travaux de restauration sont entrepris sur une période de 2 ans, jusqu'en mai 2014. La légende veut que la comtesse Élisabeth Báthory ait été condamnée à être emmurée dans la chambre de son château. La porte et les fenêtres furent entièrement obstruées, à l’exception d'une fente pour la nourriture. Élisabeth accepta la condamnation et se laissa enfermer sans un mot ou un signe de résistance. Notes et références Portail des châteaux Portail de la Slovaquie Portail de la protection du patrimoine
Dvorac Čachtice

Dvorac Čachtice (slk. Čachtický hrad, mađ.: Csejte Vara) je dvorac u Slovačkoj pokraj sela Čachtice. Ona stoji na brežuljku koji sadrži rijetke biljke, te je proglašen nacionalnim prirodni rezervatom zbog tog razloga. Dvorac je bio rezidencija i poslije zatvor grofice Elizabete Bathory. Povijest Čachtice je sredinom 13. stoljeća izgradio Kazimir iz Hont-Pázmány Gensa. Kasnije je vlasnik dvorca bio Máté Csák, a onda i Elizabeta Bathory. Čachtice, okolna zemljišta i sela, bio je vjenčani dar obitelji Nádasdy nakon Elizabetinog braka s Ferencom Nádasdyjem 1575. Izvorno, Čachtice je bio romanički dvorac, a kasnije je pretvoren u gotički dvorac te je njegova veličina povećana u 15. i 16. stoljeću. Renesansna obnova uslijedila je u 17. stoljeću. Konačno, 1708. godine dvorac su zauzeli i opustošili pobunjenici Ferenca II. Rákocija. Od tada je dvorac napušten. Vanjske poveznice Čachtice castle and the blood countess Alžbeta Báthory (engl.)
Castello di Čachtice

Il Castello di Čachtice (/tʃaxtʲɪtse/, slovacco Čachtický hrad, ungherese Csejte vára) si trova in cima ad una collina a 350 m s.l.m., nel villaggio di Čachtice, l'attuale Slovacchia. Storia Il castello fu costruito nel XIII secolo per proteggere il confine occidentale del Regno d'Ungheria. Originariamente era in stile romanico con un'interessante torre a forma di ferro di cavallo. Successivamente divenne un castello gotico e le sue dimensioni aumentarono nel XV e XVI secolo, venendo ristrutturato nel rinascimento e nel XVII secolo. Nel corso della sua storia il castello è appartenuto a diverse famiglie aristocratiche. Nel 1708 fu catturato e saccheggiato dai ribelli di Francesco Rákóczi II. Da allora è in declino, oggi è praticamente in rovina. Il castello è noto per essere appartenuto alla contessa Elisabetta Báthory, soprannominata con disprezzo "la Contessa Sanguinaria", alla quale viene attribuita la morte di 630 ragazze tra i nove e i sedici anni, motivata dalla sua ossessione per la bellezza. Dopo che i suoi crimini divennero noti, Isabel Báthory fu imprigionata nel castello, dove morì. Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Castello di Čachtice Collegamenti esterni Storia di Castello di Čachtice, su eslovaquia.sk (archiviato dall'url originale il 27 giugno 2013).
Castelo de Čachtice

O Castelo de Čachtice (em eslovado, Čachtický hrad; em húngaro, Csejte vára) está localizado próximo do vilarejo de Čachtice, no oeste da Eslováquia. Por estar localizado em uma colina com plantas raras ao redor, a área do castelo em ruínas é considerada uma reserva natural. Contudo, Čachtice é conhecido mundialmente como a residência e, mais tarde, prisão da condessa Elizabeth Báthory (1560–1614), a qual é, alegadamente, a maior assassina em série da História. História O Castelo de Čachtice foi construído em meados do século XIII, por Casimiro, membro do clã de Hont-Pázmány, para proteger a estrada que levava à Morávia. Mais tarde, passou para Maté Csák, para a família Stibor e então para a famosa Condessa Drácula, Erzsébet Báthory. Čachtice, seus territórios adjacentes e vilarejos eram um presente de casamento da família do marido de Báthory, Ferenc Nádasdy, com quem contraiu matrimônio em 1575. Originalmente, Čachtic era um castelo românico, tendo sido transformado em gótico. Seu tamanho sofreu aumentos no séculos XV e XVI. Uma reforma da Renascimento se seguiu no século XVII, mas o castelo, no ano de 1708, foi capturado e saqueado pelos rebeldes de Francisco II Rákóczi. Desde então, esteve em declínio. Na cultura popular Čachtice foi usado como o castelo em ruínas que aparece na abertura do filme Dragonheart, de 1996. Referências Ver também Lista de castelos da Eslováquia
Чахтицкий замок

Чахтицкий замок (словац. Čachtický hrad, нем. Burg Schächtitz, венг. Csejte vára) — полуразрушенный замок в Чахтицах, западная Словакия. Расположен на холме 375 метров над уровнем моря. Известен благодаря его владелице («чахтицкой пани») Елизавете Батори. История Возник в первой половине XIII века как королевская сторожевая крепость на западных границах. В 1273 году замок повреждён во время осады чешским королём Пржемыслом Оттокаром II. Первыми хозяевами была словацкая дворянская семья Гунт-Познан. В 1392 году владельцем стал Стибор из Стибориц, с 1569 года — семья Надашди. В 1708 году замок взяли куруцы Ференца Ракоци и разрушили его. С тех пор замок в развалинах. В настоящее время замок открыт и доступен для посещения туристами. См. также Список замков Словакии Примечания Ссылки Čachtice castle and the blood countess Alžbeta Báthory Slovakia Cachtice (Bathory) Castle (video)
Чахтице замак

Чахтице замак је замак у Словачкој поред села Чахтице. Налази се на брду на ком има доста ретких биљака и које је проглашено за национални природни резерват. Замак је био резиденција, а касније и затвор грофице Ержебет Батори, која је наводно била највећи женски серијски убица у историји. Чацхтице замак је изграђен средином 13. века. Првобитно је био романски замак, а касније је претворен у готички и проширен је у 15. и 16. веку. Након овог периода су уследила ренесансна реновирања у 17. веку. Замак је 1708. године освојио и опљачкао Ференц II Ракоци и од тада је остављен да пропада. Чахтице у филму Чахтице замак је заједно са Оравским замком послужио као место снимања филма Носферату. Чахтице замак је коришћен за снимање филма Змајево срце (1996), у ком је глумио Денис Квејд. Фотографије замка Референце Литература На енглеском: Craft, Kimberly (2009). Infamous Lady: The True Story of Countess Erzsébet Báthory. ISBN 978-1-4495-1344-3. McNally, Raymond T. (1983). Dracula Was a Woman: In Search of the Blood Countess of Transylvania. New York: McGraw Hill. ISBN 978-0-07-045671-6. Penrose, Valentine (trans. Alexander Trocchi) (2006). The Bloody Countess: Atrocities of Erzsébet Báthory. Solar Books. ISBN 978-0-9714578-2-9. Thorne, Tony (1997). Countess Dracula. Bloomsbury. ISBN 978-0-7475-2900-2. На француском: Périsset, Maurice (2001). La comtesse de sang. Pygmalion. ISBN 978-2-85704-700-1. На немачком: Farin, Michael (2003). Heroine des Grauens. Elisabeth Báthory. Munich: P. Kirchheim. ISBN 978-3-87410-038-0. На мађарском: Bessenyei, József (2005). A Nádasdyak. General Press Kiadó. ISBN 978-963-9598-65-2. Lengyel, Tünde and Várkonyi, Gábor (2010). Báthory Erzsébet, Egy asszony élete. General Press Kiadó. ISBN 978-963-643-168-6. Nagy, László (1984). A rossz hírű Báthoryak. Kossuth Könyvkiadó. ISBN 978-963-09-2308-8. Nagy, László (1987). Az erős fekete bég: Nádasdy Ferenc. Zrínyi Katonai Könyv és Lapkiadó. ISBN 978-963-326-933-6. Nemere, István (2009). Báthory Erzsébet magánélete. Könyvmolyképző Kiadó. ISBN 978-963-245-193-0. Péter, Katalin (1985). A csejtei várúrnő: Báthory Erzsébet. Helikon. ISBN 978-963-207-652-2. Rexa, Dezső (1908). Báthory Erzsébet Nádasdy Ferencné. Benkő Gyula Udvari Könyvkereskedése. Supka, Géza (c. 1940). Az átkozott asszony: Nádasdy Ferencné, Báthory Erzsébet bűnügye. Erdélyi Egyetemes Könyvtár. Szádeczky-Kardoss, Irma (1993). Báthory Erzsébet igazsága. Nestor Kiadó. ISBN 978-963-7523-26-7. На словачком: Dvořák, Pavel (1999). Krvavá grófka: Alžbeta Bátoryová, fakty a výmysly. Slovart. ISBN 978-80-85501-07-0. Nižnánsky, Jožo (2001). Čachtická pani. Media klub. ISBN 978-80-88963-52-3. Спољашње везе Čachtice castle and the blood countess Alžbeta Báthory Slovakia Cachtice (Bathory) Castle (video)
Чахтицький замок

Чахтицький замок (словац. Čachtický hrad, нім. Burg Schächtitz, угор. Csejte vára), руїни замку в Чахтицях, Західна Словаччина. Відомий завдяки сумнозвісній «Чахтицькій пані» — Єлизаветі — Ержбет Баторій. Розташування Чахтицький замок знаходиться на заході Словаччини, недалеко від кордону з Чехією, поблизу села Чахтице, на пагорбі заввишки 375 м. Історія Чахтицький замок був побудований в середині XIII століття Казимиром Гонт-Пазмані як вартовий пост на шляху в Моравію. Пізніше замок належав Матуш Чаку. У 1392 року власником став Стібор з Стіборіц, з 1569 р. власниками стала сім'я Надашдь. Замок був резиденцією, а згодом і місцем ув'язнення кривавої графині Єлизавети Баторій. За легендою угорська графиня Єлизавета Баторій між 1585—1610 роками замучила і убила від 30 до 650 дівчат-селянок. У 1273 році замок пошкоджений під час облоги чеським королем Пржемислом Оттокаром II. У 1708 році замок взяли куруци Ференца Ракоці і зруйнували його. З цього часу замок у руїнах. Галерея Примітки
Szent László-templom (Pozsony)

A pozsonyi Szent László-templom (szlovákul Kostol svätého Ladislava) Pozsony-Óváros kerületében található, az Ispotály utcában (Špitálska ulica). A templom a mellette található négyszárnyas kórház része, melyet 1830 és 1832 között építettek klasszicista stílusban idősebb Feigler Ignác tervei szerint. A templom főoltárán található kép Szent László apoteózisát ábrázolja. A képet Lütgendorf Ferdinánd készítette 1830-ban. 1891-ben ifjabb Storno Ferenc restauráltatta a templomot, ő készítette a templom festett üvegablakait is. 1927-ben az eredetileg fehér falakat különböző dekoratív motívumokkal díszítették, amelyek kicsit megváltoztatták a templom eredeti klasszicista képét. A templom főoltára fölött Storno Ferenc javaslatára a Szentháromság van ábrázolva.
Donovaly

Donovaly jsou obec na Slovensku v okrese Banská Bystrica. Žije v nich 281 obyvatel. Obec leží severně od Banské Bystrice, na rozhraní Velké Fatry a Starohorských vrchů. Vesnice je významným lyžařským střediskem a vede jí Evropská silnice E77. Historie Od 17. století vznikaly v okolí pozdějších Donoval osady zaměřené na výrobu dřevěného uhlí (Bully, Hanesy, Mistríky, Mišúty, Močiar, Polianka, Donovaly a Sliačany). Na jejich území pak v 18. století vznikla obec Donovaly. První písemná zmínka je z roku 1702. Při potlačování Slovenského národního povstání tudy ustupovala povstalecká armáda, která tu nechala většinu výzbroje. Přírodní poměry Vesnice stojí v Donovalském sedle na rozhraní Velké Fatry a Starohorských vrchů. Do správního území obce zasahuje část národního parku Nízké Tatry a leží v něm přírodní rezervace Štrosy. Odkazy Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Donovaly na slovenské Wikipedii. Externí odkazy Oficiální stránky Obrázky, zvuky či videa k tématu Donovaly na Wikimedia Commons
Donovaly

Donovaly (ungarisch Dóval – bis 1882 Donoval) ist eine Gemeinde in der Mittelslowakei. Sie liegt zwischen den Gebirgen Starohorské vrchy, Niedere Tatra und Große Fatra, etwa 26 km von Banská Bystrica und Ružomberok entfernt. Der Gebirgspass, auf dem der Ort liegt, trägt den gleichen Namen. Die Gemeinde, welche aus sieben weit auseinanderliegenden Köhleransiedlungen zwischen 1618 und 1820 entstand, wurde schriftlich 1702 zum ersten Mal als Donnovall erwähnt. Die ersten Siedlungen, damals deutsche Gründungen, erhielten jeweils die Namen des Köhlermeisters, der sie betreute. Ihre heutigen Namen sind Donovaly, Hanesy, Sliačany, Mišúty, Mistríky, Polianka sowie die nach 1808 eingemeindete Ansiedlung Bul(l)y. Das vom Holzreichtum der Umgebung lebende Dorf wurde zu Beginn des 20. Jahrhunderts zu einem Touristenort, aber erst die Verlegung der Passstraße vom Veľký Šturec hierher machte ihn bekannt. Vor allem als Wintersportort ist er sehr beliebt. Die Skisaison dauert von November bis Ende März oder Anfang April, wobei auch Hundeschlittenrennen stattfinden. Die Häuser des Ortes, welche eine große verglaste Veranda haben, weichen deutlich von der üblichen Bauweise der Umgebung ab und zeigen starke alpenländische Einflüsse. Veranstaltungen Traditionell werden Schlittenhundeveranstaltungen durchgeführt. So wurden auch schon Europa und Weltmeisterschaften ausgetragen. Bevölkerung Weblinks Einzelnachweise
Donovaly

Donovaly (Hungarian: Dóval) is a village in the Banská Bystrica Region of central Slovakia. Being situated in an important pass between the mountains of Veľká Fatra and Starohorské vrchy, on the route connecting Banská Bystrica with Ružomberok, it became a prominent centre of winter and summer sports. Geography The municipality lies at an altitude of 972 metres (3,189 ft) and covers an area of 17.50 km2 (6.76 sq mi) (2025). History Donovaly was founded in the early 17th century. During World War II, it became an important center of the anti-German Resistance. Population It has a population of 281 people (31 December 2025). Ethnicity In year 2021 was 249 people by ethnicity 225 as Slovak, 12 as Not found out, 6 as Other, 4 as Ukrainian, 4 as German, 2 as Czech, 1 as Russian, 1 as Polish and 1 as Hungarian. Note on population: The difference values of population numbers in the table "Population statistic" and in the sections "Ethnicity" & "Religion" is caused by the use of various statistical methods. Religion In year 2021 was 249 people by religion 110 from None, 104 from Roman Catholic Church, 12 from Not found out, 12 from Evangelical Church, 2 from Eastern Orthodox Church, 2 from Other, 2 from Hinduism, 1 from Paganism and natural spirituality, 1 from Christian Congregations in Slovakia, 1 from Seventh-day Adventist Church, 1 from Apostolic Church and 1 from Ad hoc movements. Tourism Donovaly is a part of Low Tatras National Park, and it hosts one of the biggest and most popular ski resorts in Slovakia. Elevation is between 910 – 1,402 m, and there are more than 11 km of ski slopes, 17 lifts and elevators. In 2006, the Telemix lift by POMA, France – the 3rd of this kind in the world – was installed. It consists of 6 seated lift chairs, and 8 seated cabins, so the skiers can choose how they will go up to the top. Winter season starts from end of November and lasts until late March, beginning of April. It is also renowned for its dogsled racing championships. See also List of municipalities and towns in Slovakia References Genealogical resources The records for genealogical research are available at the state archive "Statny Archiv in Banska Bystrica, Slovakia" Roman Catholic church records (births/marriages/deaths): 1797-1897 (parish A) External links Official website Tourist information about Donovaly Latest snow and ski conditions in Donovaly Surnames of living people in Donovaly