NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Saint Nicolas Church, Trnava

Saint Nicolas Church or Basilica of Saint Nicholas (Slovak: Bazilika Svätého Mikuláša, also known as Hrubý Kostol, meaning "main/big church") is a Gothic/Baroque church in Trnava, Slovakia. In 2009 Pope Benedict XVI granted the parish church of St. Nicolas the honourable title of minor basilica. History The church dedicated to Saint Nicolas, patron of merchants, is located at the highest point of the historical town centre, where the former medieval marketplace stood, not far from the city walls. It was built between 1380 and 1421 on the site of an earlier Romanesque church building. When the Ottoman Turks seized Esztergom, the Archbishop relocated to Trnava. From 1543 to 1820, Saint Nicolas was the Archbishop's cathedral. Architecture The church is 60m long, 31 m wide, its sanctuary was 17.3m and the nave 18m high. The architecturally homogeneous Gothic basilica type temple, whose nave is nearby twice as high as the aisles, bears marks of the Danube style. The sanctuary of this massive brick structure faces east. Buttresses supporting the high walls alternate with Gothic windows decorated with original stone traceries. The largest Gothic window, adorned with rich traceries and stained glass, is at the church front, and depicts Saint Cecilia. The north tower houses one of the largest bells in Europe. Starting in 1618 Cardinal Peter Pázmány ordered a series of renovations, including its widening and overall reconstruction in the Baroque style. The main altar dedicated to All Saints was created in 1630; several new side altars were also added. In 1739, Bishop Imrich Esterházy added an octagon chapel to the northern side of the church; it contains the painting known as the "Merciful Virgin Mary of Trnava". It is a Marian pilgrimage site for the archdiocese. Romanian-Hungarian humanist and scholar Nicolaus Olahus (Nicholas, the Vlach) and Croatian cardinal, diplomat and writer Antun Vrančić are buried in the church. The Rieger organ dates from 1912. The church hosts an international festival of organ music called Trnavské organové dni, annually every August. St. Nicolas' Basilica is on the "Cyril and Methodius Route", one of the cultural heritage routes of the Council of Europe. References
Basilica di San Nicola (Trnava)

La basilica di San Nicola è una chiesa gotica di Trnava, in Slovacchia Storia La basilica cattolica di San Nicola fu costruita tra il 1380 e il 1421. Le due cupole che sovrastano le torri furono aggiunte solo in seguito. Funse dal 1543 al 1820 da cattedrale dell'arcidiocesi di Esztergom, da quando, con l'occupazione turca della pianura ungherese, nel Cinquecento gli arcivescovi avevano trasferito la loro sede tra Trnava e Presburgo; nell'Ottocento l'arcidiocesi tornò ad avere sede nella città di Esztergom. Architettura La basilica, massiccia struttura in mattoni è orientata ad est. I contrafforti che sostengono le alte mura si alternano a finestre gotiche decorate con trafori di pietra originali. La più grande finestra gotica, adornata con ricche decorazioni e vetrate, è sul fronte della chiesa. Sepolture L'umanista e studioso rumeno-ungherese Nicolas Oláh e il cardinale, diplomatico e scrittore croato Antun Vrančić sono sepolti nella chiesa. Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su basilica di San Nicola
Bazylika św. Mikołaja w Trnawie

Bazylika św. Mikołaja (słow. Bazilika svätého Mikuláša, znana również jako Dóm svätého Mikuláša czy Hrubý kostol) – gotycka świątynia rzymskokatolicka znajdująca się w słowackim mieście Trnawa. Dawny kościół farny, w latach 1543–1820 siedziba archidiecezji ostrzyhomskiej, od 2008 roku bazylika mniejsza. Historia W XI wieku w miejscu dzisiejszej bazyliki stał romański kościół. Wskutek rozrastania się miasta w 1380 roku podjęto decyzję o budowie nowej świątyni, którą ukończono w roku 1421. W roku 1543 została siedzibą archidiecezji ostrzyhomskiej z powodu zagrożenia dotychczasowej siedziby najazdami tureckimi, miano archikatedry nosiła do 1820 roku. Pierwotnie posiadała jedną wieżę, podczas gruntownej przebudowy w latach 1562–1567 powstały dwie wieże o nierównych wysokościach – zrównano je po pożarze z 1676 roku. W latach 1618–1630 wzniesiono barokowe kaplice boczne, a w latach 1739–1741 – kaplicę Matki Bożej Trnawskiej. W latach 1900–1905 zainstalowano nowe witraże i odmalowano ściany nawy głównej i prezbiterium. Po uzyskaniu niepodległości przez Czechosłowację w 1918 roku świątynię ustanowiono siedzibą administratury apostolskiej, po erygowaniu archidiecezji trnawskiej w 1977 tytuł archikatedry uzyskał kościół św. Jana Chrzciciela. 24 października 2008 papież Benedykt XVI wyniósł kościół do godności bazyliki mniejszej. Architektura i wyposażenie Świątynia gotycka, trójnawowa, o układzie bazylikowym. Ma długość 60 m, szerokość 31 m, a nawa ma wysokość 18 m. Posiada dwuwieżową fasadę. W kruchcie nawy można podziwiać gotyckie freski z końca XV wieku. Najstarszy ołtarz, poświęcony Wszystkim Świętym, pochodzi z 1635 roku. Ołtarz główny z 1814 roku i wyposażenie prezbiterium reprezentują styl klasycystyczny. Obie wieże są zwieńczone rzeźbami kogutów, nawiązujących do herbu związanego z miastem kapitana Pavla Hollégo. Pod wieżą północną ulokowano kaplicę św. Michała Archanioła, a pod południową – Boskiego Serca Jezusowego. Od północy do nawy dostawione są cztery kaplice boczne: Świętego Krzyża, św. Jana Nepomucena, Matki Bożej Trnawskiej i św. Elżbiety, a do południowej – trzy: św. Jana Chrzciciela, Bożego Ciała i św. Doroty. W kaplicy Matki Bożej Trnawskiej przechowywany jest obraz Madonny, będący celem pielgrzymek. Małe organy, ustawione przy ołtarzu, wykonał w roku 1783 Valentin Arnold, co czyni je najstarszymi organami w mieście. Organy na emporze powstały na początku wieku XX w warsztacie Rieger Orgelbau. W południowej wieży zawieszone są trzy dzwony – Štefan z 1569 roku, Barbora z 1569, przelana w 1874, i Mikuláš z 1583; wszystkie trzy instrumenty wyremontowano w 2008 roku. Galeria Przypisy
Bazilika sv. Nikolaja, Trnava

Bazilika sv. Nikolaja (slovaško Dóm svätého Mikuláša) stoji v starem mestnem jedru Trnave na zahodu Slovaške. Posvečena je sv. Nikolaju in je bila dolgo časa stolnica Nadškofije Esztergom. V cerkvi sta pokopana romunsko-madžarski humanist in učenjak Mikuláš Oláh (Nikolaj, Vlah) ter hrvaški kardinal, diplomat in pisatelj Antun Vrančić. Zgodovina in arhitektura Na mestu romanske predhodnice je bila cerkev sv. Nikolaja v sedanjih dimenzijah zgrajena od 1380 do 1421 v poznogotskem slogu. Tudi univerzitetna cerkev, ki je bila zgrajena pozneje, je imela za osnovo dolžino 60 metrov, širino 31 metrov in višino 18 metrov. Značilnost zunanjega videza sta renesančni čeladi, ki so ju sredi 16. stoletja postavili na oba stolpa. Z rebrastimi oboki v glavni in stranskih ladjah je notranjost ohranila svoj bistveni učinek gotske stavbe. V kasnejših stoletjih je doživela številne spremembe in dopolnitve. Med letoma 1618 in 1630 je dal kardinal Peter Pázmány dodati baročne stranske kapele in večino pohištva preoblikovati v baročnem slogu. Bogato izrezljane klopi so nastale v obdobju rokokoja, Josef Zanussi pa je leta 1798 ustvaril klasični glavni oltar. Cerkev je okrašen z neogotskimi poslikavami. V preddverju je ohranjenih nekaj fresk iz 15. stoletja. Ponekod je spet vidna gotska zidava. Nadškof Imre Eszterházy je dal na severozahodni strani zgraditi osmerokotno baročno kapelo z ločenim vhodom po načrtih avstrijskega arhitekta Lucasa Hildebrandta v letih 1739-1741, v kateri je na stebru shranjena čudodelna podoba sv. Marije Trnavske. Potem ko je Madžarska v začetku 16. stoletja postala večinoma turška, je od 1543 do 1820 stolnica sv. Nikolaja postala madžarska stolnica in sedež nadškofov Esztergoma. Nato je bila od leta 1918 do 1977 ponovno sedež škofa. Ko pa je bila leta 1977 ustanovljena nadškofija Bratislava-Trnava, je bila za sedež nadškofa določena univerzitetna cerkev. Leta 2008 je papež Benedikt XVI. cerkev sv. Nikolaja imenoval za manjšo baziliko. Čudodelna podoba sv. Marije Trnavske V cerkvi se nahaja Milostna podoba svete Marije. Leta 1585 je Ferenc Forgách (kasneje nadškof) dal narediti kopijo slike v samostanu svetih Alekseja in Bonifacija. Leta 1663 naj bi podoba jokala krvave solze. Zaradi tega bi se Turki, ki so ropali po okolici, izognili mesta Trnava. Leta 1710 je izbruhnila kuga. 21. novembra 1710, po ponovnem joku podobe, se je epidemija končala. Za prebivalce Trnave ima slika še danes poseben pomen. Nekateri starejši prebivalci verjamejo, da je bilo mesto s pomočjo Marije Trnavske in njene podobe med drugo svetovno vojno zavarovano pred bombami. Sklici Literatura Dumont – Reise-Taschenbuch Slowakei. Ostfildern 2009, ISBN 978-3-7701-7268-9. Zunanje povezave Bazilika MINOR - kostel svatého Mikuláše - TRNAVA Arhivirano 13. november 2014 na spletnih straneh Wayback Machine.
Vysoká škola bezpečnostného manažérstva v Košiciach

Vysoká škola bezpečnostného manažérstva v Košiciach (česky Vysoká škola bezpečnostního managementu v Košicích, zkratka VŠBM) je slovenská soukromá vysoká škola se sídlem v Košicích. Vznikla v roce 2006. Škola nabízí studium studijního programu řízení bezpečnostních systémů (riadenie bezpečnostných systémov) ve třech stupních studia (bakalářské, navazující magisterské, doktorské). Studenti bakalářského studia si pro druhý a třetí ročník studia vybírají jednu ze specializací (ekonomická bezpečnosť, bezpečnosť v doprave a logistike nebo informačná bezpečnosť). VŠBM nabízí ve spolupráci s IPE Management School v Paříži také následující studijní programy: Doctor of Business Administration (DBA) Master of Business Administration (MBA) Master of Science in Management (MSc.) Master of Laws (LL.M.) Odkazy Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Vysoká škola bezpečnostného manažérstva v Košiciach na slovenské Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Vysoká škola bezpečnostního managementu v Košicích na Wikimedia Commons vsbm.sk – oficiální stránka školy
École supérieure de management de la sécurité de Košice

L’École supérieure de management de la sécurité de Košice (slovaque : Vysoká škola bezpečnostného manažérstva) est un établissement privé d'enseignement supérieur de Košice. Elle compte 1 519 étudiants Histoire Elle fut fondée le 7 juin 2006. Notes et références Voir aussi Liens externes (sk) Site officiel Portail de l’éducation Portail de Košice
Kassai Biztonságmenedzsment Főiskola

A Kassai Biztonságmenedzsment Főiskola (szlovákul: Vysoká škola bezpečnostného manažérstva v Košiciach) magán főiskola Kassán, Szlovákiában. Az iskola megbízott rektora Marián Mesároš. Kassán először a Zsolnai Egyetem kihelyezett részlegén oktattak biztonságmenedzsmentet a Speciális Mérnöktudományok Kara keretein belül. Önálló főiskola létrehozását 2006. május 18-án engedélyezte az akkreditációs bizottság, majd június 7-én a szlovák parlament is jóváhagyta a döntést. Az iskola létrejöttét és fejlődését főleg a Patron cég támogatta. Jegyzetek További információk Az egyetem weboldala (szlovák és angol nyelven)
Kostel svatého Vavřince (Zliechov)

Římskokatolický Kostel sv. Vavřince v Zliechově je kostel z roku 1480, který se nachází v obci Zliechov v okrese Ilava v Trenčínském kraji na Slovensku. Kostel je chráněn jako nemovitá kulturní památka. Kostel je farním kostelem zliechovské farnosti. Historie Kostel byl postaven v roce 1480, pravděpodobně na místě dosavadní kaple sv. Vavřince. Kostel byl postaven původně v gotickém slohu, ale následně byl klasicistně přestavěn. Původní gotické zdivo je dochováno ve věži a v obvodových stěnách. Zařízení interiéru pochází z konce 18. století, v roce 1787 byl totiž kostel restaurovaný. V roce 1870 byla střecha nově pokryta dřevěným šindelem. Původně zde byla pozdněgotická socha Madony z doby kolem roku 1500. Ta však byla v roce 1980 i se sochami čtyř evangelistů ve výklencích dřevěné kazatelny odcizena. V kostele je umístěn zvon z roku 1588. Legenda Připomíná se i legenda o vzniku kostela – podle ní se totiž kostel v noci přemístil z obce Kráľovská na současné místo. Jiná verze mluví o tom, že se přemisťoval pouze materiál, a tak si lidé uvědomili, že mají kostel postavit na jiném místě. Současnost Kostel je farním kostelem farnosti Zliechov, farářem je zde Milan Kozák. Svatý Vavřinec je patronem obce a je vyobrazen i na obecním znaku. Odkazy Reference Související články Zliechov Kostel svatého Vavřince Římskokatolická farnost Zliechov Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu kostel svatého Vavřince na Wikimedia Commons Oficiální stránky farnosti Záznam Památkového úřadu SR
Chrám svatého Jana Křtitele (Prešov)

Katedrální Chrám svatého Jana Křtitele v Prešově je řeckokatolickou metropolitní katedrálou. Už v 14. století stála v Prešově kaple, sloužící pro potřeby sousedního špitálu. V 14. století byla přebudována na chrám zasvěcený Panně Marii. V r. 1603 se chrám stal majetkem minoritů. Z jejich působení byl v letech 1753–1754 přebudován do dnešní zbarokizováné podoby. Hlavním stavitelem byl Gašpar Urlespacher. V roce 1865 byla zvýšena věž. K lodi byly připojeny dvě boční kaple. V novém vstupu do chrámu byla přistavěna třetí kaple (farní). Po vytvoření Prešovské eparchie v roce 1818 se chrám stal katedrálou. Biskup Jozef Gaganec v r. 1846–1848 chrám přizpůsobil východnímu obřadu. V chrámu se nacházejí relikvie blažených Pavla Petra Gojdiče a Vasila Hopka, věrná kopie Turínského plátna, a relikvie svatého Kříže. Při povýšení Prešovské eparchie na arcibiskupství v roce 2008 se katedrála stala metropolitní. Odkazy Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Chrám svätého Jána Krstiteľa (Prešov) na slovenské Wikipedii. Literatura Mons. Viliam Judák: "Katedrála - matka chrámů v diecézi." In: Poutník Svätovojtešská : Kalendář pro rok 2011. Sestavili Mária Vyskočová a Slavomír Ondič. Trnava : Spolek svatého Vojtěcha, 2010, s. 33-63. ročník 139 ISBN 978-80-7162-824-8 (s. 59-60: "Katedrála svatého Jana Křtitele v Prešově") Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Katedrálný chrám svatého Jana Křtitele na Wikimedia Commons
Cathedral of Saint John the Baptist, Prešov

The Cathedral of Saint John the Baptist (Slovak: Katedrála svätého Jána Krstiteľa) in Prešov is a Greek Catholic cathedral, the seat of Archbishop of Prešov and the metropolitan church of Slovak Greek Catholic Province. Former eparchy bishops and martyrs Pavol Gojdič and Vasiľ Hopko are buried here. In the temple there also is a copy of Shroud of Turin. A hospital chapel was built on the site by the Augustinians in the late 1300s; ownership of the site changed hands several times and it became a monastery in the late 1600s. The building became a cathedral in 1818. It was transferred to the Greek Catholic Church in 1999. References See also List of cathedrals in Slovakia
Catedral de San Juan Bautista (Prešov)

La Catedral de San Juan Bautista​ o simplemente Templo de San Juan Bautista (en eslovaco: Greckokatolícka katedrálny chrám sv. Jána Krstiteľa) es el nombre que recibe un templo católico que se encuentra en la ciudad de Prešov en el país europeo de Eslovaquia.​ La Iglesia sirve como la catedral de rito greco católico o eslovaco, sede la archieparquía de Prešov (Archieparchia Prešoviensis o Gréckokatolícke arcibiskupstvo Prešov) creada por el papa Pío VII en 1818 mediante la bula "Relata semper". Es además la iglesia metropolitana de la provincia greco-católica eslovaca. Allí están enterrados los obispos y mártires Paul Gojdic y Vasil Hopko. En la catedral se encuentra también la copia del Manto Sagrado de Turín. Esta bajo la responsabilidad pastoral del arzobispo Ján Babjak. Véase también Iglesia católica Catedral de San Juan Bautista Referencias
Cathédrale Saint-Jean-Baptiste de Prešov

La cathédrale Saint-Jean-Baptiste (en slovaque : Katedrála svätého Jána Krstiteľa) est une cathédrale de l'Église grecque-catholique slovaque située à Prešov en Slovaquie. C'est la cathédrale de l'archéparchie de Prešov. Notes et références Liens externes Ressource relative à la religion : GCatholic.org Portail du catholicisme Portail de l’architecture chrétienne Portail de la Slovaquie
Cattedrale di San Giovanni Battista (Prešov)

La cattedrale di San Giovanni Battista (in slovacco: Katedrála Svätého Jána Krstiteľa) è una cattedrale greco-cattolica, sede dell'Arcieparchia di Prešov e la chiesa metropolitana della Provincia slovacca greco-cattolica. Vi sono sepolti i vescovi e martiri Pavol Peter Gojdič e Vasiľ Hopko. Nella cattedrale è presente anche la copia della Sindone di Torino. Bibliografia Mons. Viliam Judák, Katedrála – matka chrámov v diecéze., in: Pútnik svätovojtešský : Kalendár na rok 2011. a cura di Mária Vyskočová e Slavomír Ondica, Trnava, Spolok svätého Vojtecha, 2010, pp. 33-63, ročník 139 ISBN 978-80-7162-824-8 (pp. 59-60: Katedrála svätého Jána Krstiteľa v Prešove) Voci correlate Prešov Arcieparchia di Prešov Chiesa cattolica in Slovacchia Cattedrali in Slovacchia Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su cattedrale di San Giovanni Battista
Catedrala Sfântul Ioan Botezătorul din Prešov

Catedrala Sfântul Ioan Botezătorul (în slovacă Katedrála svätého Jána Krstiteľa) este o catedrală a Bisericii Greco-Catolice din Slovacia situată la Prešov, în Slovacia. Este catedrala Arhiepiscopiei de Prešov. Istoric Lăcașul a fost construit inițial în stil gotic, în secolul al XV-lea, și a servit drept biserică a spitalului carmeliților. După reforma protestantă biserica a fost folosită ca lăcaș evanghelic. În anul 1673 împăratul Leopold I al Sfântului Imperiu Roman a dispus retrocedarea sa către Biserica Catolică, împreună cu fosta mănăstire. Cele două edificii au fost folosite de ordinul minorit. Între anii 1753-1754 biserica a fost transformată în stil baroc. În secolul al XIX-lea, după înființarea Episcopiei de Prešov, biserica a devenit catedrală greco-catolică și a fost prevăzută cu un iconostas. În edificiu se află mormintele fericiților Pavel Peter Gojdič de Prešov și Vasil Hopko. Tot în catedrală se află o copie fidelă a Giulgiului din Torino, precum și un fragment din Sfânta Cruce. Note
Chata Baske

Chata Baske je turistická horská chata v Strážovských vrších, situovaná na stejnojmenném vrchu (955 m n. m.). Nachází se na okraji vrcholové louky, v katastrálním území Slatinky nad Bebravou. Dějiny Historie chaty sahá do roku 1935, kdy se členové ski-klubu z Trenčianských Teplic rozhodli postavit horskou chatu na Baske. Slavnostní otevření tehdejší "Štúrově chaty" se konalo 28. října 1936. Během druhé světové války chatu využívali němečtí vojáci, po kterých odchodu zůstala zdevastovaná a byla nutná její obnova. V současnosti plní funkci sezónní, samoobslužné turistické útulny za přítomnosti chataře. Využívání limituje omezené množství vody a elektrické energie, jejímž jediným zdrojem je generátor. K osvětlení objektu se používají petrolejové lampy, vytápí se dřevem. V dvoupodlažní chatě je 22 lůžek, přičemž je možné použít vlastní spací pytle, společenská místnost pojme 25 – 30 návštěvníků. Přístup po značce z Trenčianských Teplic (3.15 h) po značce z horského sedla pod Homolkou (3.15 h) po a značce z Dolnej Poruby (2.15 h) po značce ze Slatinky nad Bebravou Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Chata Baske na slovenské Wikipedii. Související články Seznam horských chat na Slovensku Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Chata Baske na Wikimedia Commons Oficiální web Chata na hiking.sk Poloha na turistické mapě
Chata Homôlka

Chata Homôlka je turistická horská chata na severním svahu Homôlky, třetího nejvyššího vrchu Strážovských vrchů. Návštěvníci mohou využít 3 lyžařské vleky Tatrapoma délky 300, 500 a 550 metrů. . Lyžařská sezóna trvá obvykle od prosince do března. Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Chata Homôlka na slovenské Wikipedii. Související články Seznam horských chat na Slovensku Externí odkazy Oficiální web Poloha na turistické mapě
Prezidentská zahrada (Bratislava)

Prezidentská zahrada je městský park v Bratislavě za Grasalkovičovým palácem, který je oficiální rezidencí prezidentů Slovenské republiky. Zahrada se nachází v městské části Staré Mesto a na ploše přibližně 6 hektarů se rozkládá za prezidentským palácem mezi ulicemi Štefánikova a Banskobystrická, na severu ji ukončuje ulice Spojná a za ní následuje zahrada Letního arcibiskupského paláce (Úřad vlády Slovenské republiky). Zahrada je celoročně veřejně přístupná. Historie Zahrada vznikla současně s výstavbou Grasalkovičova paláce v polovině 18. století a podle kartografické dokumentace Bratislavy měla od počátku své existence rozsah, který si udržela do současnosti. Vzhledem k pozdějšímu střídání majitelů a různému využití Grassalkovičova paláce nebyla zahrada udržována v původní podobě, již za arcivévody Bedřicha byly v zahradě mimo jiné tenisové kurty. Již v 19. století však byla zároveň část zahrady zpřístupněna pro veřejnost. V roce 1996 se Grasalkovičův palác stal oficiálním sídlem hlavy státu (mimo jiné proto, že tehdejší prezident Rudolf Schuster pocházel z Košic a v Bratislavě neměl kde bydlet). Po nákladné rekonstrukci paláce následovala koncem devadesátých let 20. století i obnova zahrady, která dostala podobu symetrického francouzského parku s květinovými partery a měla tak evokovat původní schéma z doby baroka. Ve střední části parku je umístěna fontána s názvem Radost ze života (Tibor Bártfay, 1979) osazená ještě v době socialismu, kdy v paláci sídlil Dům pionýrů. Blíže k paláci je umístěna jezdecká socha Marie Terezie, která se původně nacházela ve Velkoproboštském paláci v Nitře. U západního východu ze zahrady je pamětní deska připomínající, že se zde poprvé na Slovensku rozsvítilo veřejné elektrické osvětlení (25. srpna 1878). Prezident Rudolf Schuster, který byl vášnivým zahrádkářem, zahájil ve svém funkčním období tradici sázení stromů významnými zahraničními hosty na západní straně u ohradní zdi. Prvním strom zasadil sám Schuster 5. září 1999, řadu dalších stromů označovaných jako Prezidentská alej zasadili v následujících letech zahraniční návštěvníci, prezidenti a panovníci. Některé stromy kvůli nevhodnému načasování výsadby již uhynuly, následující prezident Ivan Gašparovič na tuto tradici nenavázal. Zahrada je celoročně veřejně přístupná v čase od 9 do 18 hodin, jen výjimečně bývá uzavřena pro potřeby prezidentské kanceláře. Do zahrady vedou dva vchody v severní části ze Štefánikovy a Banskobystrické ulice. Související články Grasalkovičův palác Galerie Odkazy Reference Literatura Bratislava. Turistický sprievodca; Bratislava, 2016; 240 s. (kapitola Grassalkovichov palác a Grassalkovichova záhrada, s. 156–158) ISBN 978-80-8136-064-0 Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Prezidentská zahrada na Wikimedia Commons Prezidentský palác na oficiálním webu Kanceláře prezidentky Slovenské republiky dostupné online