NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Zelené pleso Kežmarské

Zelené pleso Kežmarské je jezero za čelní morénou v Dolině Zeleného plesa ve Vysokých Tatrách na Slovensku. Má rozlohu 1,7855 ha a je 188 m dlouhé a 136 m široké. Dosahuje maximální hloubky 4,5 m. Jeho objem činí 31 755 m³. Leží v nadmořské výšce 1545 m. Okolí Na severu a východě roste na pobřeží kosodřevina, zatímco jih a západ je travnatý a kamenitý. Na jihu se prudce zvedají stěny Ušaté veže, Malého Kežmarského štítu a Kežmarské kopy. Na západě se zvedají prahy Veľké Zmrzlé a Malé Zmrzlé doliny, oddělené hřebenem Jastrabí veže od Červené doliny. Na severu od jezera pozvolna stoupá svah hřebene Kozího štítu a Žeruchové kopy. Na východ klesá Dolina Zeleného plesa. Na moréně plesa stojí Chata pri Zelenom plese. Vodní režim Pleso má dva přítoky. Jsou to z jihu přitékající potok od Čierneho plesa. ze západu přitékající potok, který vzniká soutokem potoků z Medené kotliny, Veľké Zmrzlé doliny a Červené doliny přísun vody zabezpečují také četné prameny, které vyvěrají na jeho písčitém dně. Na východ z plesa odtéká Zelený potok, který vytváří Bielou vodu, jež ústí do Popradu. Rozměry jezera v průběhu času zachycuje tabulka: Přirozené zanikání tohoto plesa bylo zastaveno ve 2. polovině 19. století, kdy byl odtok omezen vybudováním hráze. Přístup Pleso je přístupné pro veřejnost po celý rok: z východu po žluté turistické značce z autobusové zastávky Tatranská Lomnica Biela Voda trvá cesta asi 2:30 hodiny pěšky a je možno ji absolvovat i na jízdním kole z východu po modré a žluté turistické značce z Tatranských Matliarů trvá cesta asi 2:55 hodiny pěšky z jihovýchodu po žluté, modré a žluté turistické značce z Tatranské Lomnice trvá cesta asi 3:15 hodiny pěšky V období od 16. června do 31. října je navíc možný pěší přístup po tatranské magisrále: od Skalnatého plesa trvá cesta asi 2:10 hodiny od Veľkého Bieleho plesa trvá cesta asi 30 minut Historie V roce 1565 navštívili pleso měšťané z Kežmarku. Z konce 17. století se dochovala pověst o mládenci, který hledal drahokam a utopil se v plese. Jeho otec poté prokopal čelní morénu, aby snížil hladinu a našel tělo syna. Od tohoto drahokamu pochází podle pověsti zelená barva plesa. Poznámky Literatura Tatry Vysoké, Západné, Belianske : Podrobný turistický atlas. [s.l.]: BB kart, 2005. 144 s. ISBN 83-87873-86-1. (slovensky) BALÁŽ, Erik, a kol. Tatry: příroda. Praha: Baset, 2010. 648 s. ISBN 978-80-7340-114-6. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Zelené pleso Kežmarské na Wikimedia Commons (polsky) Wielka Encyklopedia Tatrzańska, Zielony Staw Kiezmarski
Zelené pleso

Zelené pleso (häufig auch Zelené pleso kežmarské; deutsch Grünsee, Grüner See oder Kesmarker Grüner See, ungarisch Zöld-tó oder Késmárki Zöld-tó, polnisch Zielony Staw Kieżmarski) ist ein Gebirgssee (genauer ein Karsee) auf der slowakischen Seite der Hohen Tatra. Er befindet sich im Tal Dolina Zeleného plesa (deutsch Grünseetal) und seine Höhe beträgt 1545 m n.m. Seine Fläche liegt bei 17.855 m², er misst 188 × 136 m und ist bis zu 4,5 m tief. Der Zelený potok (deutsch Grünseebach) fließt durch den See. Am Nordufer steht die Berghütte Chata pri Zelenom plese (deutsch Grünseehütte). Der See erhielt seinen Namen nach den grünen Flecken, die durch ausströmende Quellen am Seegrund verursacht werden. Bis 1947 lag er im Stadtgebiet von Kežmarok (deutsch Kesmark), daher wird oft das Adjektiv des Stadtnamens hinzugefügt, um diesen See von den anderen Tatraseen gleichen Namens deutlich zu unterscheiden. Der Name erscheint zum ersten Mal 1644 in einem Werk des Kesmarker Geographen David Fröhlich als Grünsee. Die erste Karte mit dem See ist ein Plan der Zips aus dem Jahr 1770 (als Grine S.), dort liegt er aber fälschlicherweise nördlich der Belaer Tatra. Schon vor der touristischen Erkundung der Tatra, als den See Hirten, Schatzjäger und Wilderer besuchten, entstanden zahlreiche Sagen über die Herkunft der grünlichen Verfärbung. Eine der Legenden sagt, dass der grüne Flimmer durch einen Edelstein, der mit seinem Finder vom nahen Berg Jastrabia veža (deutsch Karfunkelturm) ins Wasser fiel, verursacht worden sei. In diesem Zusammenhang ist die im Werk Merkwürdigkeiten der kön. Freystadt Kesmark (1804) des Zipser Historikers Christian Genersich erwähnte Angabe anzuführen, dass der See ursprünglich größer gewesen sein sollte, der Graf Thököly ließ aber während der Suche nach der Leiche seines Sohns den natürlichen Damm abtragen, um den Wasserpegel sinken zu lassen. Diese Suche wird in manchen Arbeiten mit der Karfunkel-Sage am Karfunkelturm ausdrücklich verbunden. Der Ungarische Karpathenverein überlegte 1880, „die ursprüngliche Größe des Grünsees wiederherzustellen“, wegen Finanzmangel kam der Plan nicht zur Ausführung. Zum See gibt es mehrere Wege: von Tatranská Lomnica heraus führt ein grün markierter Weg nach Skalnaté pleso (alternativ über die Kabinenbahn) und von dort nimmt man den rot markierten Wanderweg Tatranská magistrála am Berg Veľká Svišťovka vorbei. Von der Bushaltestelle Biela voda bei Kežmarské Žľaby führt ein gelb markierter Wanderweg, von Tatranská Kotlina ein blau, ab dem Abzweig Šumivý prameň ein grün markierter Weg nach Veľké Biele pleso (deutsch Großer Weißer See) und von dort über die Tatranská magistrála. Literatur Milan Lackovič: Prírodné Krásy Slovenska – Plesá. Hrsg.: DAJAMA. 1. Auflage. Bratislava 2015, ISBN 978-80-8136-049-7, S. 96. Weblinks Einzelnachweise
Łomnickie Oko

Łomnickie Oko (słow. Skalnaté oko) – mały stawek znajdujący się na wysokości ok. 1770 m n.p.m. w Dolinie Łomnickiej, w słowackich Tatrach Wysokich. Stawek nie jest dokładnie pomierzony. Łomnickie Oko leży u stóp Łomnickiej Grani, w dolnych partiach Pustego Pola, nieco na południowy zachód od Łomnickiego Stawu. Stawek otoczony jest polem piargów opadających spod Łomnickiej Grani. Nie prowadzą do niego żadne znakowane szlaki turystyczne. W odległości ok. 300 m na wschód od niego przebiega odcinek czerwono znakowanej Magistrali Tatrzańskiej. Bibliografia Zofia Radwańska-Paryska, Witold Henryk Paryski: Wielka encyklopedia tatrzańska. Poronin: Wydawnictwo Górskie, 2004. ISBN 83-7104-009-1. Jarosław Januszewski, Grzegorz Głazek, Witold Fedorowicz-Jackowski: Tatry i Podtatrze, atlas satelitarny 1:15 000. Warszawa: GEOSYSTEMS Polska Sp. z o.o., 2005. ISBN 83-909352-2-8.
Hrubé pleso

Hrubé pleso nebo Svišťové plieska je ledovcové jezero ve Svišťové dolině, která tvoří jednu z bočních větví v horní části Bielovodské doliny ve Vysokých Tatrách na Slovensku. Má rozlohu 0,1370 ha. Dosahuje maximální hloubky 1,9 m. Objem činí 1012 m³. Leží v nadmořské výšce 1929 m. Název Hrubé pleso není zažitý název ale objevuje se na mapách. Vzpomíná se v Průvodci autora Arna Puskáše a je motivován polohou pod Hrubou věží. Také se používá Hrubé plesa. Tento název se objevuje i na mapách. Polská geografická nomenklatura přijala název Świstowe Stawki, ve slovenském názvosloví zdomácněl název Svišťové plieska, což vyplývá z polohy ve Svišťovém údolí, kde se ve starých turistických průvodcích zmiňují kolonie svišťů. Okolí Pleso se nachází východně od Hrubé věže. V těsném okolí největšího jezera se nacházejí tři menší, o kterých v turistických průvodcích není žádná zmínka. Okolí plesa je porostlé trávou, která se střídá se skálami a sutí. Vodní režim Do plesa na jižní straně přitéká Svišťový potok resp. jedna z jeho zdrojnic. Odtéká na severní straně do Bielovodské doliny, kde ústí do Biele vody. Ve vzdálenosti 15 m severně se na odtékajícím potůčku nachází malé pleso, což je také důvod pro pojmenování obou ples v množném čísle. Přístup Pleso není pro veřejnost přístupné. Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Hrubé pleso na slovenské Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Hrubé pleso na Wikimedia Commons
Świstowe Stawki

Świstowe Stawki (słow. Hrubé plesá lub Svišťové plieska) – grupa czterech małych stawków w Dolinie Świstowej (Svišťová dolina) w słowackich Tatrach Wysokich. Leżą na jej górnym piętrze, zwanym Wyżnią Świstową Równią (Vyšná Svišťová roveň), u stóp Hrubej Turni (Hrubá veža, 2086 m). Tafla największego ze stawków znajduje się na wysokości 1930 m n.p.m. Po obu jego stronach, w odległości ok. 20 metrów na północ (poniżej) i południe (powyżej), znajdują się dwa znacznie mniejsze jeziorka. Czwarty ze Świstowych Stawków znajduje się natomiast w odległości ok. 90 m na północny zachód od największego stawku, blisko wierzchołka Świstowej Kopki (Svišťová kôpka, 1976 m) i nieco wyżej od pozostałych jeziorek. Przez trzy dolne stawki przepływa potoczek będący dopływem Świstowego Potoku (Svišťový potok). Świstowe Stawki nie zostały dokładnie pomierzone, więc ich wymiary nie są podawane w przewodnikach. Nad Świstowe Stawki nie prowadzą żadne szlaki turystyczne. Są one natomiast widoczne z daleka z udostępnionego żółto znakowaną ścieżką wierzchołka Małej Wysokiej (Východná Vysoká, 2429 m). Bibliografia Witold Henryk Paryski: Tatry Wysokie. Przewodnik taternicki. Część XIII. Litworowy Szczyt – Staroleśna Szczerbina. Warszawa: Sport i Turystyka, 1967. GeoPortal TATRY – TPN. [dostęp 2009-10-11]. [zarchiwizowane z tego adresu (2008-11-01)]. Vysoké Tatry 1:25 000, podrobná turistická mapa. Harmanec: VKÚ, 2004. ISBN 80-8042-392-X.
Šrek

Šrek (czytaj: Szrek) – starorzecze Morawy (niem. March), zlokalizowane na terenie Słowacji, w Parku Krajobrazowym (Chránená krajinná oblasť) Záhorie, w pobliżu ujścia Maliny do Morawy. Šrek ma niecałe 4 km długości i rozciąga się z zachodu na wschód, przy czym na wschodzie skręca jeszcze na południe na długości około 750 metrów. Towarzyszy mu drugie, bezimienne i nieco krótsze starorzecze (na południu). Całość otaczają żyzne łąki: Hrubá Lúka i Lozornské Hrúdy. W pobliżu przebiega ścieżka dydaktyczna Nivou rieky Moravy (na południu) oraz linia kolejowa o znaczeniu międzynarodowym z Bratysławy do Brzecławii (w pobliżu przystanek kolejowy Devínske Jazero). Bezpośrednio przy Šreku przebiega natomiast szlak rowerowy Stupavská Cyklocesta, wiodący na tym odcinku ze Stupavy do Záhorskej Vsi. Bibliografia Malé Karpaty/Bratislava – mapa 1:50.000, wyd. Shocart, Vizovice, 2009, ISBN 978-80-7224-456-0 Opis i zdjęcia. [w:] SME blog [on-line]. [dostęp 2017-12-05]. (słow.).
St. Emmeram's Cathedral, Nitra

St. Emmeram's Cathedral (Slovak: Bazilika svätého Emeráma) is a Roman Catholic cathedral located in Nitra, Slovakia. The entire cathedral is housed in the Nitra Castle precinct, much like Prague Castle. Saint Emmeram of Regensburg, to whom the cathedral is dedicated, was an itinerant seventh-century bishop who did missionary work from the court of Theodo I, Duke of Bavaria. It was originally built in the Gothic style and is composed of many parts. The upper church dates from 1333 to 1355. The rotunda dates back to the 11th–12th century and houses a silver reliquary made in 1674. Another reliquary in the cathedral houses some relics of Saint Cyril. The lower church was built between 1621 and 1642. Later, the entire cathedral complex was remodelled in the Baroque style. Jozef Tiso, a priest who collaborated with Nazis and led the occupied, partially recognised Slovak State during the Second World War, was reburied in the crypt of Saint Emmeram's Cathedral in 2008 decades after his execution. Description Pulpit The pulpit is part of the solid Baroque interior decoration that was commissioned by Bishop László Ádám Erdődy in the first decades of the 18th century. It was built by the left pillar of the triumphal arch, with a stone stairway leading up from the chancel. Its red, green and white marbled surface and gilt stucco decoration matches the walls and the altars. The iconography is fairly simple, with three white cherubs on the abat-voix and the Eye of Providence between clouds. References
Catedral basílica de San Emerano (Nitra)

La Catedral Basílica de San Emerano​ o simplemente Catedral de Nitra (en eslovaco: Katedrála svätého Emeráma oBazilika sv. Emeráma) es una catedral católica ubicada en Nitra, Eslovaquia. Toda la catedral se encuentra en el recinto del castillo de Nitra, al igual que el Castillo de Praga. Es la catedral de la diócesis de Nitra. El edificio fue construido en el estilo gótico y se compone de muchas partes. La iglesia superior data del período 1333-1355.​ La rotonda se remonta a los siglos XI y XII, y alberga un relicario de plata hecho en 1674. Otro relicario de la catedral alberga algunas reliquias de San Cirilo. La iglesia inferior se construyó entre 1621-1642.​ Más tarde, todo el complejo de la catedral fue remodelado en el estilo barroco. San Emerano de Ratisbona, a quien está dedicada la catedral, fue un obispo itinerante que hizo el trabajo misionero de la corte del duque de Baviera, Theodo I. Véase también Iglesia católica San Emerano Referencias
Szent Emmerám-székesegyház (Nyitra)

A nyitrai vár Szent Emmerám-székesegyháza a 11. század első felében épülhetett, erre utalnak a legutóbbi régészeti feltárások eredményei. Ez alapján nem valószínűsíthető, hogy a várhegyen állt volna az ún. Pribina templom. Építési periódusai A régészeti ásatások eredményei alapján valószínűsítik, hogy a templomnak már a 11. század közepe előtt állhatott előzménye, korábbi építésekre azonban egyelőre nem sikerült bizonyítékokat találni. A 13. század második felében történt tűzvészt követően átépítették, majd Csák Máté pusztításait követően 1333-1355 között az új gótikus épülethez csatolták. A kéthajós épületegyüttes három alkotórésze: a 11. századi román templom, a 14. századi, eredetileg gótikus Felső templom, és a 17. századból származó Alsó templom. Domenico Martinelli tervei alapján kapta új barokk formáját 1710-1736 között. A 14. században olasz mesterek festhették Szent Zoerard-András és Benedek remeték freskóját. Ezt takarta el Johann Pernegger 1662-ben készült oltára (Szelepcsényi oltár), melynek remetéit ábrázoló szobrait a napoleoni háborúk alatt beolvasztották, s helyükre Joachim és Anna szobrait állították. A mai székesegyházban található védőszentjének szobra, amely egyben Szlovákia legrégibb ismert szobra. 1933-ban került elő. Karol Kmeťko püspök közbenjárására Rómából szent Cirill ereklyét hoztak. 1998 óta basilica minor titulussal (II. János Pál pápa által, aki 1995-ben meg is látogatta) rendelkezik. 2007-től kezdve teljes felújításon esett át. Jegyzetek További információk Buday Péter 2013: Obnova "Pribinovho kostola" na Nitrianskom hrade v rokoch 1931 až 1933. Monument revue 2/ 1, 2-7. Viliam Judák a kol. 2012: Nitriansky hrad a Katedrálny chrám - Bazilika sv. Emeráma. Nitra. Daniel Pivko 2007: Stavebné kamene Kostola Sv. Emeráma na Nitrianskom hrade. In: Archaeologica historica 32.
Cattedrale di Sant'Emmerano

La cattedrale di San Emmerano (in slovacco: Bazilika Svätého Emeráma) è il principale edificio di culto cattolico della cittadina slovacca di Nitra. Fa parte del complesso del castello di Nitra. Storia La prima chiesa venne costruita in stile gotico, cui si sono aggiunti in seguito più livelli. La chiesa superiore risale al 1333-1355. La rotonda risale al XI-XII secolo e ospita un reliquiario d'argento realizzato nel 1674. Nella cattedrale è presente anche un altro reliquiario che custodisce alcune reliquie di san Cirillo. La chiesa inferiore fu costruita tra il 1621-1642. In seguito l'intero complesso della cattedrale è stato ristrutturato in stile barocco. Sant'Emmerano di Ratisbona, a cui è dedicata la cattedrale, era un vescovo itinerante, per alcuni anni missionario presso la corte del duca di Baviera, Teodone II. Voci correlate Nitra Diocesi di Nitra Chiesa cattolica in Slovacchia Cattedrali in Slovacchia Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su cattedrale di Sant'Emmerano Collegamenti esterni (EN) Cattedrale di Sant'Emmerano, in GCatholic.org.
Katedra Świętego Emmerama w Nitrze

Katedra Świętego Emmerama (słow. Bazilika svätého Emeráma) – katedra w Nitrze na Słowacji. Dzisiejszy, głównie barokowy kształt świątynia zawdzięcza przebudowie na początku XVIII wieku. Połączono wtedy w jedną całość trzy wcześniejsze świątynie: absydę bazyliki św. Emmerama z XI wieku., górny kościół, pierwotnie gotycki, oraz najmłodszy – dolny, wzniesiony w połowie XVII wieku. W 2008 roku przeniesiono do katedry szczątki Jozefa Tiso. Przypisy Linki zewnętrzne Katedra Św. Emmerama – Nitra na Slovakia.travel Galeria
Базилика Святого Эммерама

Базилика Святого Эммерама (словац. Bazilika svätého Emeráma) — собор в Нитре, выстроенный в готическом стиле. Собор является частью Нитранского замкового комплекса. Верхняя церковь датируется 1333 — 1355 г.г. В ротонде 11 — 12 века находится серебряная святыня 1674 г. На территории замка также находится реликвия — мощи святого Кирилла. Нижняя церковь выстроена в стиле барокко датируется 1621 — 1642 г.г. Литература Mons. Viliam Judák: «Katedrála — matka chrámov v diecéze.» In: Pútnik svätovojtešský : Kalendár na rok 2011. Zostavili Mária Vyskočová a Slavomír Ondica. Trnava : Spolok svätého Vojtecha, 2010, s. 33-63. ročník 139 ISBN 978-80-7162-824-8 (s. 49-51: «Katedrála svätého Emeráma v Nitre») Ссылки Katedrála sv. Emeráma Примечания
Базиліка святого Еммерама

Базиліка святого Еммерама (словацькою. Bazilika svätého Emeráma) — собор в Нітрі, побудований в готичному стилі. Собор є частиною Нітранського замкового комплексу. Верхня церква датується 1333—1355 р.р. У ротонді ХІ — ХІІ століття знаходиться срібна святиня 1674 р. На території замку також знаходиться реліквія — мощі святого Кирила. Нижня церква збудована в стилі бароко датується 1621—1642 р.р. Література Mons. Viliam Judák: «Katedrála — matka chrámov v diecéze.» In: Pútnik svätovojtešský : Kalendár na rok 2011. Zostavili Mária Vyskočová a Slavomír Ondica. Trnava: Spolok svätého Vojtecha, 2010, s. 33-63. ročník 139 ISBN 978-80-7162-824-8 (s. 49-51: «Katedrála svätého Emeráma v Nitre») Посилання Katedrála sv. [Архівовано 4 січня 2016 у Wayback Machine.] Emeráma [Архівовано 4 січня 2016 у Wayback Machine.]
Studienka

Studienka je obec v okrese Malacky na Slovensku. Žije zde přibližně 1 800 obyvatel. První písemná zmínka o obci pochází z roku 1592. Ve vsi stojí barokní římskokatolický kostel svatého Štěpána. Jižně od vesnice protéká řeka Rudava. Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Studienka na Wikimedia Commons Oficiální stránky
Studienka

Studienka (slowakisch 1927 bis 1948 „Hasprunka“ – bis 1927 „Hašprunka“; deutsch Hausbrunn, ungarisch Szentistvánkút – bis 1907 Szentistván – bis 1888 Haszprunka) ist eine Gemeinde im Okres Malacky innerhalb des Bratislavský kraj in der Slowakei. Geographie Der Ort liegt in der Záhorská nížina (Záhorie-Tiefland) in der Landschaft Záhorie am nördlich des Flusses Rudava und befindet sich 13 km nordöstlich der Stadt Malacky und 32 km südwestlich der Stadt Senica. Die Gemeinde ist fast völlig von Sperr- und Schutzgebieten umgeben: westlich, südlich und östlich befindet sich der Militärbezirk Záhorie und nördlich, auf dem Weg nach Senica ein Teil des Landschaftsschutzgebiets Záhorie. Geschichte Über die Entstehung des Ortes herrscht keine Einigkeit, da es keine schriftlichen Quellen über Studienka bis 1592 gibt. Einer Version nach sollten die österreichischen Holzfäller in seiner Arbeit seine Wohnungen bei einem Brunn bauen, daher wurde es Haus bei Brunn, dann Hausbrunn und später slowakisch Hasprunka genannt. Die zweite Version spricht über einen Schäfer aus Hausbrunn (Niederösterreich), der Weiden für seine Schafherde suchte. Nachdem sich auch weitere Schäfer im Ort niederließen, wurde der Ort nach dem Herkunftsort des ersten Schäfers später slowakisiert Hasprunka genannt. 1592 wurde der Ort als Hausbrunn erwähnt und gehörte zum Herrschaftsgut der Burg Blasenstein. Bis 1918 lag der Ort im Komitat Pressburg innerhalb des Königreichs Ungarn, danach kam sie zur neu entstandenen Tschechoslowakei. 1948 wurde der Ort aus nationalpolitischen Gründen (Tilgung deutscher und ungarischer Namen auf tschechoslowakischem Staatsgebiet) in Anlehnung an das slowakische Wort studňa („Brunnen“) in Studienka umbenannt. Bevölkerung Einzelnachweise
Studienka

Studienka es un municipio del distrito de Malacky en la región de Bratislava, Eslovaquia, con una población estimada a final del año 2025 de 1754 habitantes.​ Se encuentra ubicado al norte de la región, en el valle del río Morava y cerca de la frontera con las región de región de Trnava y con Austria.​ Demografía Referencias Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Studienka.
Studienka

Studienka je naseljeno mjesto u okrugu Malacky u Bratislavskom kraju u Slovačkoj. Stanovništvo Prema podatcima o broju stanovnika iz 2025. godine naselje je imalo 1754 stanovnika. Etnička pripadnost Pri popisu stanovništva 2021. godine stanovništvo se moglo izjasniti pripadnicima jedne ili dviju narodnosti. Od 1685 stanovnika bilo ih je tako 1627 slovačke, 47 neutvrđene, 11 češke, 5 romske, 4 mađarske, 2 ukrajinske, 2 talijanske, 2 inih, 1 irske, 1 rusinske, 1 ruske, 1 austrijske, 1 njemačke, 1 grčke i 1 albanske narodnosti. Religija Pri popisu stanovništva 2021. godine 1685 stanovnika izjavilo je sljedeće vjerske pripadnosti: 1230 Rimokatolička Crkva, 358 bez vjerske pripadnosti, 50 neutvrđeno, 15 Evangelistička Crkva, 12 Kršćanski zborovi u Slovačkoj, 5 Kalvinistička, 4 razno, 3 Grkokatolička Crkva, 3 ad hoc pokreti, 2 ostale i neprecizno određene kršćanske crkve, 1 Pravoslavna Crkva, 1 Čehoslovačka husitska crkva i 1 Budizam. Izvori Vanjske poveznice Službena stranica naselja (sl.)
Studienka

Studienka (in ungherese Szentistvánkút, in tedesco Hausbrunn) è un comune della Slovacchia facente parte del distretto di Malacky, nella regione di Bratislava. Ha dato i natali al celebre soprano Margita Česányiová. Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Studienka Collegamenti esterni Sito ufficiale, su obecstudienka.sk.
Studienka

Studienka este o comună slovacă, aflată în districtul Malacky din regiunea Bratislava, pe malul râului Rudava⁠(d). Localitatea se află la altitudinea de 203 m deasupra n.m., se întinde pe o suprafață de 16,79 km2 și în 2017 număra 1.612 locuitori. Istoric Localitatea Studienka este atestată documentar din 1392. Demografie Note Legături externe Site web oficial Materiale media legate de Studienka la Wikimedia Commons
Студјенка

Студјенка (слч. Studienka) насељено је мјесто са административним статусом сеоске општине (слч. obec) у округу Малацки, у Братиславском крају, Словачка Република. Становништво Према подацима о броју становника из 2025. године насеље је имало 1754 становника. Етничка припадност Према попису из 2021. у насељу је живело 1685 људи, од чега су по етничкој припадности изјаснили: 1627 као Словац, 47 као непознато, 11 као Чех, 5 као Ром, 4 као Мађар, 2 као Украјинац, 2 као Италијан, 2 као различите, 1 као Ирциац, 1 као Русин, 1 као Рус, 1 као Аустријан, 1 као Нијемац, 1 као Грк и 1 као Албанац. Религија У години 2021. је било 1685 људи по вероисповести: 1230 Латинска црква, 358 Без верске припадности, 50 Неоткривено, 15 Словачка евангеличка црква аугзбуршке вероисповести, 12 Хришћанске цркве у Словачкој, 5 Калвинизам, 4 Друго, 3 Гркокатолицизам, 3 Ад хок покрети, 2 Друге и неодређене хришћанске цркве, 1 Православна црква, 1 Чехословачка хуситска црква и 1 Будизам. Референце Спољашње везе Званични веб-сајт (језик: словачки)
Студієнка

Студієнка (словац. Studienka) — село, громада округу Малацки, Братиславський край, південно-західна Словаччина, регіон Загоріє. Кадастрова площа громади — 16,79 км². Поруч протікає річка Рудавка. Населення 1639 осіб (станом на 31 грудня 2017 року). Історія Студієнка згадується в 1392 році. Населення Примітки Посилання www.obecstudienka.sk — офіційний сайт громади Studienka - …. e-obce.sk (словац.). :