NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Domašínsky meander

Domašínsky meander (pol. Domaszyński Meander) – pomnik przyrody znajdujący się na lewym brzegu rzeki Wag, w miejscowości Strečno na Słowacji. Rzeka Wag tworzy tutaj meander i przełom zwany Streczniańskim Przesmykiem (Strečniansky priesmyk). Dzieli on pasmo górskie Małą Fatrę na dwie części: Małą Fatrą Luczańską – po lewej stronie biegu rzeki, Małą Fatrą Krywańską – po prawej stronie rzeki. W 1978 r. cały rejon Domaszyńskiego Meandru objęto ochroną ścisłą. Na lewym brzegu Wagu jest pomnik przyrody Domašínsky meander, obejmujący wzgórze Domašín (575 m n.p.m.). Ma powierzchnię 80,37 ha. Naprzeciwko, na prawym brzegu Wagu są dwa obszary ochrony ścisłej: rezerwat przyrody Starý hrad i rezerwat przyrody Krivé. Przypisy
Sivý kameň (přírodní památka)

Sivý kameň je přírodní památka v katastrálních územích Podhradie a Lehota pod Vtáčnikom v okrese Prievidza v Trenčínském kraji na Slovensku. Území bylo vyhlášeno v roce 1973 a jeho rozloha je 13,81 hektaru. Předmětem ochrany je skalní útvar v sopečném pohoří s výskytem chráněných druhů rostlin. V území se nachází zřícenina hradu Sivý kameň. Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Sivý kameň na Wikimedia Commons
Sivý kameň

Sivý kameň (słow. Sivý kameň) – obszar chroniony w miejscowości Podhradie u podnóży gór Ptacznik na Słowacji. Powierzchnia wynosi 13,8 ha. Pomnik ustanowiono w 1973 r. (nowelizacja w 1975 r.). Obowiązuje 4. stopień ochrony. Ochronie podlega rzeźba terenu (formy skalne utworzone z andezytu), siedlisko chronionych gatunków roślin oraz ruiny średniowiecznego zamku Sivý kameň. Nazwa Sivý kameň pochodzi od szarego koloru andezytu. W granicach ochrony znajdują się: stożkowe wzgórze Sivý kameň (z ruinami zamku), o wysokości ok. 45 m (od południa) i ok. 80 m (od północy) oraz skalne zbocze Krivá skala, o długości ok. 600 m i wysokości do 60 m. Obie części rozdziela przełomowa dolina potoku Tapkov. Na wzgórzu (od S) wyraźnie zaznaczają się powierzchnie ciosowe, dzielące skałę na „słupy” o ponad metrowej grubości. Widoczne są także liczne szczeliny. Zbocze Krivá skala tworzy stroma skalna skarpa oraz liczne skalne stopnie i wieże. U podnóża zbocza w efekcie grawitacyjnych ruchów na stoku utworzyło się rumowisko skalne. Skałki stanowią pozostałość po andezytowym potoku lawowym, który pojawił się w efekcie wybuchu stratowulkanu Vtáčnik ok. 12 mln lat temu (neogen). Do ruin zamku prowadzi wytyczona ścieżka. Ze szczytu wzgórza rozciąga się widok głównie w kierunku zachodnim, na część Górnonitrzańskiej Kotliny (Hornonitrianská kotlina) i Góry Strażowskie (Strážovské vrchy). Bibliografia Vitek, J., 1986. Geomorfologie andezitových skalnich útvarů v pohori Vtáčnik. Sbornik, Československe Geograficke Společnosti, 91, 1: 15-27. Prírodná pamiatka Sivý kameň. [w:] Štátny zoznam osobitne chránených častí prírody SR [on-line]. [dostęp 2017-12-03]. (słow.).
Port lotniczy Svidník

Lotnisko Svidník (słow. Letisko Svidník) – lotnisko sportowe znajdujące się na terenie miasta Svidník na Słowacji. Odbywa się tam nieregularny krajowy ruch pasażerski. Bibliografia Lotnisko Svidník. Miasto Svidník. [dostęp 2012-01-07]. [zarchiwizowane z tego adresu (2015-03-21)]. (pol.).
Port lotniczy Łuczeniec-Bol'kovce

Port lotniczy Łuczeniec-Bol'kovce (IATA: LUE, ICAO: LZLU) – port lotniczy położony w miejscowości Bol'kovce koło Łuczeńca, w kraju bańskobystrzyckim, na Słowacji. Bibliografia Informacje na stronie Great Circle Mapper
Pusté oko

Pusté oko je vysychající ledovcové jezero na dně Pusté kotliny v horní části Veľké Studené doliny ve Vysokých Tatrách na Slovensku. Je nejmenší ze skupiny tří Pustých ples a jeho rozměry nejsou proměřeny. Vyschlá jezerní plocha má rozlohu 0,1321 ha. Je 69 m dlouhá a 30 m široká. Okolí Okolí jezera je kamenité a travnaté. Na jihovýchodě se zvedá Svišťový chrbát. Severozápadně od jezera se nachází Pusté pleso. Vodní režim Do severního konce přitéká Zbojnícky potok z Pustého plesa a z východního konce odtéká do Zbojníckych ples, načež se níže v údolí stává pravou zdrojnicí Veľkého Studeného potoka. Přístup Pleso je veřejnosti přístupné pouze s horským vůdcem, když okolo něj prochází výstupová cesta od Zbojnícke chaty na Svišťový štít přes Svišťové sedlo. Poznámky Literatura Tatry Vysoké, Západné, Belianske : Podrobný turistický atlas. [s.l.]: BB kart, 2005. 144 s. ISBN 83-87873-86-1. (slovensky) Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Pusté oko na Wikimedia Commons (polsky) Wielka Encyklopedia Tatrzańska, Puste Oko
Puste Oko

Puste Oko (słow. Pusté oko) – najmniejszy z trzech Pustych Stawów znajdujących się w górnych partiach Doliny Staroleśnej, w słowackiej części Tatr Wysokich. Puste Oko leży w południowej części Pustej Kotliny, ok. 250 m na południowy wschód od Pustego Stawu. Nie prowadzą do niego żadne znakowane szlaki turystyczne i nie jest dokładnie pomierzone. Puste Oko jest stawkiem okresowym. Wchodzi w skład 27 Staroleśnych Stawów znajdujących się w całej Dolinie Staroleśnej. Jest ono najniżej położonym i najbardziej wysuniętym na południe stawkiem z grupy Pustych Stawów. Nieco niżej, ok. 300 m na południowy wschód od niego znajduje się grupa trzech Zbójnickich Stawów. Bibliografia Zofia Radwańska-Paryska, Witold Henryk Paryski: Wielka encyklopedia tatrzańska. Poronin: Wydawnictwo Górskie, 2004. ISBN 83-7104-009-1. Jarosław Januszewski, Grzegorz Głazek, Witold Fedorowicz-Jackowski: Tatry i Podtatrze, atlas satelitarny 1:15 000. Warszawa: GEOSYSTEMS Polska Sp. z o.o., 2005. ISBN 83-909352-2-8.
Plačlivé pliesko

Plačlivé pliesko případně Plačlivé pleso je největší jezero v Roháčskem kotli v Jamnícke dolině v Západních Tatrách na Slovensku. Má rozlohu 0,0784 ha a je 50 m dlouhé a 25 m široké. Leží v nadmořské výšce 1787 m. Okolí Nachází se v prohlubni obklopené kamením a trávou v horní části Jamnícke doliny v Roháčskem kotli pod Žiarskym sedlem a východní stěnou Plačlivého jižně od Ostrého Roháče. Od ukončení pastvy se v okolí obnovily ostrůvky kosodřeviny. Jižně od něj se v Roháčskem kotli nacházejí další dvě menší jezírka. V roce 1931 bylo prozkoumáno dvojicí polských badatelů Jerzym Młodziejowskim a Tadeuszem Zwolińskim. Vodní režim Pleso nemá povrchový přítok. Odtéká z něj bezejmenný přítok Jamníckeho potoka, který náleží k povodí Váhu. Přístup Pleso není veřejnosti přístupné. Ve vzdálenosti 150 m jižně od něj prochází zelená turistická značka z Jamnícke doliny na Žiarske sedlo. Poznámky Literatura Tatry Vysoké, Západné, Belianske : Podrobný turistický atlas. [s.l.]: BB kart, 2005. 144 s. ISBN 83-87873-86-1. (slovensky) BALÁŽ, Erik, a kol. Tatry: příroda. Praha: Baset, 2010. 648 s. ISBN 978-80-7340-114-6. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Plačtivé pliesko na Wikimedia Commons (polsky) Wielka Encyklopedia Tatrzańska (WET), Płaczliwy Stawek
Płaczliwy Stawek

Płaczliwy Stawek (słow. Plačlivé pliesko) – niewielkie jeziorko w słowackich Tatrach Zachodnich, na wysokości 1787 m n.p.m. Znajduje się w wiszącej dolinie Rohackiego Kotła (górne piętro Doliny Jamnickiej), pod południowo-wschodnią ścianą Rohacza Płaczliwego, w odległości ok. 100 m na północ od szlaku turystycznego. Było ono w 1931 r. pobieżnie zbadane przez polskich naukowców: Jerzego Młodziejowskiego i Tadeusza Zwolińskiego. Jeziorko znajduje się w zagłębieniu, na trawiasto-kamienistym terenie. Od czasu zaprzestania tu wypasu i włączenia tego obszaru do TANAP-u pojawiają się stopniowo kępy kosówki. Z jeziorka wypływa struga zasilająca Jamnicki Potok. W Rohackim Kotle, po przeciwnej stronie szlaku turystycznego istnieje jeszcze drugi, mniejszy i nieposiadający nazwy stawek. Szlaki turystyczne Czasy przejścia podane na podstawie mapy. – od Schroniska Żarskiego przez Żarską Przełęcz i rozdroże Zahradki w Dolinie Jamnickiej na Jarząbczy Wierch i Otargańce. Czas przejścia ze schroniska na Żarską Przełęcz: 1:45 h, ↓ 1:10 h Czas przejścia z przełęczy na Zahradki: 1:15 h, ↑ 1:40 h Czas przejścia z Zahradek na Jarząbczy Wierch: 2:10 h, ↓ 1:50 h Przypisy Bibliografia Zofia Radwańska-Paryska, Witold Henryk Paryski: Wielka encyklopedia tatrzańska. Poronin: Wyd. Górskie, 2004. ISBN 83-7104-009-1.
Rajtopíky

Rajtopíky jsou národní přírodní rezervace v katastrálních územích obcí Harakovce a Dúbrava v okrese Levoča v Prešovském kraji na Slovensku. Území bylo vyhlášeno v roce 1982 a jeho rozloha je 119,67 hektaru. Předmětem ochrany jsou lesní a reliktní nelesních xerotermních společenstev na dolomitickém podloží v Branisku. Na lokalitě se vyskytuje smělku jehlancovitého (Koeleria tristis). Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Rajtopíky na Wikimedia Commons
Rajtopíky

Rajtopíky (1036 m n.p.m.) – szczyt górski w południowej części pasma górskiego Branisko we wschodniej Słowacji. W partiach szczytowych szereg wychodni skalnych, w nich niewielka jaskinia oraz oryginalna brama skalna. Pod szczytem punkt widokowy, oferujący widok m.in. na Tatry. Przez szczyt przebiega zielono znakowany szlak turystyczny ze szczytu Sľubica na przełęcz Branisko. Przypisy Bibliografia Mária Fábryová, Juraj Kordováner, Zdeněk Šír (red.) Šarišská vrchovina – Branisko. Turistická mapa. 1:50.000, 3. vydanie, VKÚ a.s., Harmanec, 2004
Zoborská lesostep

Zoborská lesostep je národní přírodní rezervace v katastrálním území Dražovce města Nitra v Nitranském kraji. Území bylo vyhlášeno v roce 1952 a jeho rozloha je 23,08 hektaru. Předmětem ochrany jsou skalní, stepní a lesostepní společenstva pohoří Tribeč. Rezervace leží v nejjižnějším cípu Tribeče a v chráněné krajinné oblasti Ponitří. Součástí rezervace je přírodní památka Svoradova jeskyně. Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Zoborská lesostep na Wikimedia Commons
Žiarske pleso

Žiarske pleso (polsky Żarski Stawek nebo Stawek pod Żarską Przełęczą) je největší jezero v Žiarske dolině v Západních Tatrách na Slovensku. Je známé také pod názvem Pliesko pod Žiarskym sedlom. Má rozlohu 0,1135 ha a je 45 m dlouhé a 37 m široké. Dosahuje maximální hloubky 0,9 m. Jeho objem činí 405 m³. Leží v nadmořské výšce 1833 m. Okolí Nachází se v horní části Žiarske doliny zvané Malé Závraty jižně od Plačlivého a západně od Žiarskeho sedla. Vodní režim Pleso nemá povrchový přítok ani odtok. Jihozápadně od něj pramení Smrečianka, do jejíhož povodí patří. Rozměry jezera v průběhu času zachycuje tabulka: Přístup Pleso je veřejnosti přístupné po zelené turistické značce: od Žiarske chaty z Rázcestia Záhrady v Jamnícke dolině Poznámky Literatura Tatry Vysoké, Západné, Belianske : Podrobný turistický atlas. [s.l.]: BB kart, 2005. 144 s. ISBN 83-87873-86-1. (slovensky) BALÁŽ, Erik, a kol. Tatry: příroda. Praha: Baset, 2010. 648 s. ISBN 978-80-7340-114-6. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Žiarske pleso na Wikimedia Commons Žiarske pleso na Treking.cz (polsky) Wielka Encyklopedia Tatrzańska (WET), Żarski Stawek
Żarski Stawek

Żarski Stawek, Stawek pod Żarską Przełęczą (słow. Pliesko pod Žiarskom sedlom) – niewielki staw w słowackich Tatrach Zachodnich. Opis Znajduje się w górnym piętrze Doliny Żarskiej w tzw. Małych Zawratach, na wysokości ok. 1860 m n.p.m., pod zachodnią granią Żarskiej Przełęczy. Poniżej stawku charakterystyczna bula, po północnej stronie piętrzy się ściana Rohacza Płaczliwego. Obok stawku, którego głębokość nie przekracza 1 m, prowadzi szlak turystyczny. Otoczenie stawku jest kamienisto-trawiaste z pojedynczymi kępami kosodrzewiny. W błotnistej zatoczce stawu rośnie wełnianka pochwowata. Stawek zasilany jest niewielkim strumykiem spływającym spod Żarskiej Przełęczy. Nazewnictwo W klasycznej literaturze tatrzańskiej Żarskim Stawkiem nazywany jest opisany staw pod Żarską Przełęczą. Na niektórych mapach staw ten jest opisany jako Stawek pod Żarską Przełęczą. Żarskim Stawkiem (słow. Žiarske plesko) nazwane jest natomiast niewielkie jeziorko, Stawek w Dolinie Żarskiej w środkowej części Doliny Żarskiej, tuż obok spływającego jej dnem potoku Smreczanka, ok. 300 m przed Schroniskiem Żarskim. Szlaki turystyczne – zielony od Schroniska Żarskiego przez Rozdroże pod Bulą obok Żarskiego Stawku (Stawku pod Żarską Przełęczą) na Żarską Przełęcz, a dalej do rozdroża Zahrady w Dolinie Jamnickiej. Czas przejścia ze schroniska na przełęcz: 1:45 h, ↓ 1:20 h Czas przejścia z przełęczy do rozdroża Zahrady: 1:15 h, ↑ 1:40 h Przypisy
Nová Lehota

Nová Lehota je obec na Slovensku v okrese Nové Mesto nad Váhom. Žije v ní 187 obyvatel. Historie První písemná zmínka o vesnici pochází z roku 1348. Přírodní poměry Obec leží v pohoří Považského Inovce, přibližně dvacet kilometrů jihovýchodně od Nového Města nad Váhom. Panoramatu obce dominuje asi dva kilometry vzdálený vrchol Bezovec. V katastrálním území obce leží přírodní rezervace Švibov, přírodní památka Mokvavý prameň a bývala v něm také přírodní rezervace Dubový vŕšok. Pamětihodnosti Ve vesnici stojí kaple svatého Antona Paduánskeho, postavená na začátku 20. století, a evangelický kostel z poloviny 19. století. Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Nová Lehota na Wikimedia Commons Oficiální stránky
Nová Lehota

Nová Lehota (bis 1927 slowakisch „Nová Lehôta“; deutsch Neulehota – älter auch Neuhau, ungarisch Újszabadi – bis 1907 Újlehota) ist eine Gemeinde in der Westslowakei. Der Ort wurde 1348 zum ersten Mal genannt und liegt zirka 22 Kilometer südöstlich der Stadt Nové Mesto nad Váhom im Gebirge Inowetz. Bevölkerung Einzelnachweise Weblinks Eintrag auf e-obce.sk (slowakisch)
Nová Lehota

Nová Lehota (German: Neuhau, Hungarian: Újszabadi) is a village in Nové Mesto nad Váhom District in the Trenčín Region of western Slovakia. History In historical records, the village was first mentioned in 1487. Historically, the village belongs to the Hauerland region in the Carpathian Mountains. The origins of the German settlement go as far as the 13th century when the necessity of colonization of regions devastated by the Mongolian invasion of 1240–1241 arose. During the late 13th century, there were many German habitats founded in the region by diverse German nationalities. The foundation of Neuhau is not primarily connected to the colonization after the Mongol invasion. It is being dated somehow later, maybe even more than hundred years later. It is also generally suggested that the first inhabitants of the place situated in the valley halfway from Handlová to Žiar nad Hronom in a rather hilly surrounding were actually Slavs. Supposedly there has been as much as 3 manors of the primary settlements of Slavs latter to become extinct and fully replaced by Germans from either Handlová or Janova Lehota. Before the establishment of independent Czechoslovakia in 1918, Nová Lehota was part of Nyitra County within the Kingdom of Hungary. From 1939 to 1945, it was part of the Slovak Republic. In 1945, the village had a population of approximately 1400 inhabitants, nearly all of them Germans. They were almost completely expelled and relocated to Germany in 1946. Geography The municipality lies at an altitude of 428 metres (1,404 ft) and covers an area of 18.21 km2 (7.03 sq mi) (2025). Population It has a population of 187 people (31 December 2025). Ethnicity In year 2021 was 207 people by ethnicity 200 as Slovak, 6 as Czech, 5 as Not found out, 3 as Russian, 1 as Ukrainian, 1 as Romani, 1 as Rusyn and 1 as Polish. Note on population: The difference values of population numbers in the table "Population statistic" and in the sections "Ethnicity" & "Religion" is caused by the use of various statistical methods. Religion In year 2021 was 207 people by religion 108 from Roman Catholic Church, 59 from Evangelical Church, 31 from None, 5 from Not found out, 2 from Other, 1 from Greek Catholic Church and 1 from Apostolic Church. References External links Media related to Nová Lehota at Wikimedia Commons
Nová Lehota

Nová Lehota es un municipio del distrito de Nové Mesto nad Váhom en la región de Trenčín, Eslovaquia, con una población estimada a final del año 2025 de 187 habitantes.​ Se encuentra ubicado al oeste de la región, cerca del río Váh (cuenca hidrográfica del Danubio) y de la frontera con la región de Trnava y la República Checa.​ Demografía Referencias Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Nová Lehota.
Nová Lehota

Nová Lehota je naseljeno mjesto u okrugu Nové Mesto nad Váhom u Trenčínskom kraju u Slovačkoj. Stanovništvo Prema podacima o broju stanovnika iz 2025. godine naselje je imalo 187 stanovnika. Etnička pripadnost Pri popisu stanovništva 2021. godine stanovništvo se moglo izjasniti pripadnicima jedne ili dviju narodnosti. Od 207 stanovnika bilo ih je tako 200 slovačke, 6 češke, 5 neutvrđene, 3 ruske, 1 ukrajinske, 1 romske, 1 rusinske i 1 poljske narodnosti. Religija Pri popisu stanovništva 2021. godine 207 stanovnika izjavilo je sljedeće vjerske pripadnosti: 108 Rimokatolička Crkva, 59 Evangelistička Crkva, 31 bez vjerske pripadnosti, 5 neutvrđeno, 2 razno, 1 Grkokatolička Crkva i 1 Apostolska Crkva. Izvori Vanjske poveznice Službena stranica naselja (sl.)
Újszabadi

Újszabadi (1899-ig Új-Lehota, szlovákul Nová Lehota) község Szlovákiában, a Trencséni kerületben, a Vágújhelyi járásban. Fekvése Vágújhelytől 22 km-re délkeletre fekszik. Története A régészeti kutatások szerint területén az Úhrad és Hradisko nevű magaslatokon a korai vaskorban a lausitzi kultúra két erődített települése állt. A mai település a 14. század elején keletkezett, 1453-ban "Wylehota" néven említik először. A temetvényi váruradalomhoz tartozott. 1715-ben 33 háztartása létezett. 1753-ban 45 család élt a községben. 1787-ben 88 házában 624 lakos élt. 1828-ban 58 házát 402-en lakták. Lakói főként mezőgazdasággal és állattartással foglalkoztak. 1806-tól a 19. század közepéig kézi működtetésű papírgyár volt a településen, 1870-től pedig üveggyára is működött, mely 1918 után megszűnt. Vályi András szerint "Ó, és Új Lehota. Két faluk Nyitra Várm. földes Uraik külömbféle Uraságok, lakosai katolikusok, és más félék, fekszenek a’ Vág újhelyi járásban, határbéli földgyeik soványak, a’ fát nehéz útakon hordgyák, réttyei középszerűek, fa szerszámokat is készítenek lakosai." Fényes Elek szerint "Lehota (Ó és Új), két egymás mellett lévő tót f., Nyitra vmegyében, Vágh-Ujhelyhez keletre 2 órányira. Az első számlál 406 kath., 17 zsidó lak., kath. paroch. templommal; a másik 301 kath., 15 zsidó lak. Földjeik soványak, de bikkes erdejök igen szép. Savanyuviz-forrás. F. u. többen." Nyitra vármegye monográfiája szerint "Uj-Lehota, tót község az Inovecz hegység alatt, Ó-Lehota mellett, 610 lakossal, kik közül 256 r. kath., 339 ág. evangelikus. Postája Nagy-Modró, táviró- és vasúti állomása Pöstyén. Ág. ev. temploma 1866-ban épült. A faluhoz tartozó Dasztin nevű dülőn hideg savanyúvíz-forrása van. A XV. században Temetvény várának tartozéka volt. Későbbi földesura a Motesiczky és a Degenfeld-Schomburg család volt. Jelenleg pedig gróf Zedtwitz Kurtnak van itt nagyobb birtoka." A trianoni békeszerződésig Nyitra vármegye Vágújhelyi járásához tartozott. Népessége 1910-ben 684, túlnyomórészt szlovák lakosa volt. 2001-ben 250 lakosából 242 szlovák volt. 2011-ben 205 lakosából 161 szlovák. Nevezetességei Evangélikus temploma 1866-ban épült neoromán stílusban. Páduai Szent Antal tiszteletére szentelt római katolikus temploma 1903-ban épült. Külső hivatkozások E-obce.sk Archiválva 2009. november 5-i dátummal a Wayback Machine-ben Községinfó Újszabadi Szlovákia térképén Jegyzetek
Nová Lehota

Nová Lehota (in ungherese Újszabadi, in tedesco Neuhau) è un comune della Slovacchia facente parte del distretto di Nové Mesto nad Váhom, nella regione di Trenčín. Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Nová Lehota Collegamenti esterni Sito ufficiale, su novalehota.sk.
Nová Lehota

Nová Lehota (węg. Újszabadi) – wieś i gmina (obec) w powiecie Nowe Miasto nad Wagiem, w kraju trenczyńskim, w zachodniej Słowacji. Zamieszkuje ją około 200 osób (dane z roku 2016). Historia Wieś została wspomniana po raz pierwszy w 1453 w dokumentach historycznych. Geografia Centrum wsi leży na wysokości 428 m n.p.m. Gmina zajmuje powierzchnię 18,214 km². Przypisy
Nová Lehota

Nová Lehota este o comună slovacă, aflată în districtul Nové Mesto nad Váhom din regiunea Trenčín, pe malul râului Bojnianka⁠(d). Localitatea se află la altitudinea de 428 m deasupra n.m., se întinde pe o suprafață de 18,23 km2 și în 2017 număra 199 de locuitori. Istoric Localitatea Nová Lehota este atestată documentar din 1348. Demografie Note Legături externe Site web oficial Materiale media legate de Nová Lehota la Wikimedia Commons
Нова Љехота

Нова Љехота (слч. Nová Lehota) насељено је мјесто са административним статусом сеоске општине (слч. obec) у округу Ново Место на Ваху, у Тренчинском крају, Словачка Република. Становништво Према подацима о броју становника из 2025. године насеље је имало 187 становника. Етничка припадност Према попису из 2021. у насељу је живело 207 људи, од чега су по етничкој припадности изјаснили: 200 као Словац, 6 као Чех, 5 као непознато, 3 као Рус, 1 као Украјинац, 1 као Ром, 1 као Русин и 1 као Пољак. Религија У години 2021. је било 207 људи по вероисповести: 108 Латинска црква, 59 Словачка евангеличка црква аугзбуршке вероисповести, 31 Без верске припадности, 5 Неоткривено, 2 Друго, 1 Гркокатолицизам и 1 Апостолска црква. Референце Спољашње везе Званични веб-сајт (језик: словачки)
Нова Легота

Нова Легота (словац. Nová Ves nad Váhom) — село, громада округу Нове Место-над-Вагом, Тренчинський край. Кадастрова площа громади — 18.21 км². Населення 200 осіб (станом на 31 грудня 2020 року). Історія Нова Легота згадується 1348 року. Населення Примітки Посилання www.novalehota.sk — офіційний сайт громади Nová Lehota - …. e-obce.sk (словац.). :
Veľká Paka

Veľká Paka (maďarsky Nagypaka) je obec na Slovensku v okresu Dunajská Streda. Historické souvislosti a první zmínky o této relativně malé obci nejsou zřejmé. Obec je písemně doložena od roku 1222, podle jiných pramenů od roku 1250. Z historického hlediska jsou zajímavé také nálezy hrobů maďarovské kultury ze starší doby bronzové. Obec v současné podobě vznikla sloučením s obcemi Čukárska a Malá Paka v roce 1941. Obec má tři místní části: Čukárska Paka, Malá Paka a Veľká Paka. V obci taktéž nalezneme množství památek: faru a kostel sv. Ladislava (1317, podle některých pramenů z roku 1678), kapličku sv. Kříže, vedle cesty stojící kříž (1830) a zemědělské domy ze 16. stol. Ve vesnici se 714 obyvateli se nachází kromě jiného moderní kulturní dům, penzión a rybník. Nejvýznamnější posvátnou památkou obce je barokní římskokatolický Kostel sv. Ladislava postavený v roce 1678, nebo 1317. Místo pro hlavní oltář původního kostela se stalo po přestavbě z roku 1937 boční kapličkou. Nová loď, která byla postavena příčně k původní stavbě, má kazetový strop. Oltář starého presbytáře je klasicistický, nese obraz sv. Ladislava z druhé poloviny 18. století. Podle sčítání z roku 2011 v obci žilo 879 osob. Z toho 478 (55 %) slovenské, 335 (38 %) maďarské a 71 osob (8 %) jiné, nebo nezjištěné národnosti. Odkazy Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Veľká Paka na slovenské Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Veľká Paka na Wikimedia Commons
Veľká Paka

Veľká Paka (deutsch Großkapeln, ungarisch Nagypaka) ist eine Gemeinde in der südwestlichen Slowakei. Der Ort wurde 1205 zum ersten Mal schriftlich erwähnt. Zur Gemeinde gehören neben dem Hauptort auch die 1940 eingemeindeten Orte Malá Paka (deutsch Kleinkapeln, ungarisch Kispaka) und Čukárska Paka (ungarisch Csukárpaka). Bis 1918 gehörte Veľká Paka im Komitat Pressburg zum Königreich Ungarn und kam dann zur neu entstandenen Tschechoslowakei. Durch den Ersten Wiener Schiedsspruch kam die Gemeinde von 1938 bis 1945 kurzzeitig wieder zu Ungarn. Die Einwohner sind mehrheitlich Ungarn (55 %), jedoch sind auch die Slowaken stark in der Gemeinde vertreten. Bevölkerung Einzelnachweise Weblinks Informationen zum Ort auf Slowakisch (Memento vom 8. September 2009 im Internet Archive)