NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Берд (Сейшельські острови)

Берд (фр. Ile aux Vaches, англ. Bird Island) — кораловий острів в Індійському океані, найпівнічніший з Сейшельского архіпелагу. Географія Острів Берд розташований за 100 км від острова Мае. Довжина острова становить 1,4 км, ширина — 800 м. Зі сходу та півдня острів оточений кораловим рифом. Історія Відкритий у 1756 році. Свою назву отримав через величезну колонію темних крячків (лат. Onychoprion fuscatus), які гніздяться на острові (близько 700 тис. пар). Вони прилітають сюди наприкінці березня, у травні відкладають яйця і залишають острів у жовтні. Французький варіант своєї назви, Ile aux Vaches, острів отримав через численних дюгонів, що жили у прибережних водах. Наприкінці XIX століття тут видобувалося гуано, з 1896 по 1906 рік звідси на Маврикій було вивезено 17 000 тон цього добрива. Також тут існувала плантація кокосів, вирощувалися папая та бавовна, що змусило місцевих птахів поступово залишати острів. З 1967 року островом Берд володіє Майкл Беттс (англ. Michael Betts), який почав відновлювати екосистему острова. Тут розташований невеликий готель Bird Island Lodge на 24 бунгало та метеостанція. Невеликий місцевий аеропорт (ICAO: FSSB) забезпечує авіасполучення з Мае. Острів Берд входить до Міжнародної асоціації по екотуризму Green Globe, а в 1994 році отримав нагороду «Туризм майбутнього» від British Airways. Природа З жовтня по грудень, острів наповнюють перелітні птахи з Євразії, для яких острів Берд через своє географічне положення стає першою зупинкою на міграційному шляху. З місцевої фауни тут також можна зустріти звичайних білих (лат. Gygis alba) та дурних крячків (лат. Anous stolidus), морських черепах бісса та зелених черепах, які відкладають яйця на пляжах острова. Цікаві факти На острові Берд живе 170-річна черепаха Есмеральда, яку занесено до книги рекордів Гіннесса як найважчу черепаху на планеті — вона важить 304 кг. Щоночі на острові гасять усі вогні, щоб не турбувати птахів та морських черепах. Галерея Джерела Newsletter of Bird Island Wildlife (англ.) Bird Island Nature Conservation (англ.) Seychelles Bird Records Committee [Архівовано 7 грудня 2019 у Wayback Machine.] (англ.) Остров Берд [Архівовано 29 липня 2012 у Wayback Machine.] (рос.) Остров Берд (рос.)
Pointe La Rue

Pointe La Rue ist ein Verwaltungs-Distrikt der Seychellen auf der Insel Mahé am Nordostzipfel der Insel. Geographie Der Distrikt liegt am Nordostzipfel von Mahé und ist nach dem gleichnamigen Cap benannt. Er grenzt an die Distrikte Anse aux Pins und Cascade. Einen großen Teil des Küstenstreifens nimmt der Flughafen Seychellen ein. Eine weitere Siedlung ist Anse des Genets direkt am Flughafen. Der Küste vorgelagert sind die drei Inseln South East Island, Île aux Rats (Brule Island, Brulé Island) und Île Anonyme, die durch Riffe miteinander verbunden sind, sowie der Felsen Roche Tortue. Der Distrikt hat den ISO 3166-2-Code SC-20. Einzelnachweise
Pointe La Rue

Pointe La Rue (French pronunciation: [pwɛ̃t la ʁy]) is an administrative district of Seychelles located in the eastern region of the island of Mahé. The district has an area of 3.9 km2. Its population rose from 3086 (census of 2002) to 3172 (2009 estimate). The district is the location of Seychelles International Airport, with its runway running along the northeast coast. Anonyme Island and Rat Island are part of the district. See also Rosie Bistoquet References
Distrito de Pointe La Rue

Pointe La Rue es uno de los veitincinco distritos seychellanos, posee salida al mar, su clima es cálido casi todo el año. Es considerado uno de los mejores lugares para la práctica de la pesca ubicado en la isla dentro de la isla de Mahé, la isla de mayor superficie que posee este país insular de África y con más subdivisiones también.​ Referencias
Pointe La Rue

Pointe La Rue is een administratief district van de Seychellen. Het werd genoemd naar een zekere mevrouw Larue die bij de eerste bewoners was. Het district ligt op het hoofdeiland Mahé van de eilandnatie de Seychellen en ligt er aan de oostkust in het centrale deel van het eiland. Het district omvat eveneens het meest oostelijke punt op het eiland en heeft een oppervlakte van zo'n vier vierkante kilometer. Bij de volkstelling anno 2002 werden ruim 2700 inwoners geteld.
Pointe La Rue

Pointe La Rue é um Distrito de Seicheles localizado na região leste da Ilha de Mahé com uma área de 3.350 km², em 2021 a população e a densidade desse distrito foi estimada em 3,267 habitantes e a densidade em 975.2/km², segundo o censo de 2010 em Pointe La Rue havia 2,065 homens e 2,103 mulheres. Referências
Pointe La Rue

Distriktet Pointe La Rue är ett av Seychellernas 26 distrikt. Geografi Distriktet har en yta på cirka 3,6 km² med cirka 2 700 invånare. Befolkningstätheten är 750 invånare / km². Pointe La Rue ligger i regionen Östra Mahé (East Mahé). Förvaltning Distriktet förvaltas av en district administrator och ISO 3166-2koden är "SC-20". Huvudorten är Pointe La Rue. Sedan 1994 lyder varje distrikt under "Local Government" som är en enhet av departementet Ministry of Local Government, Youth and Sport. Distriktens roll är att främja tillgång av offentliga tjänster på lokal nivå. Distriktets valspråk är: "Gateway to opportunities and success" (Porten mot möjligheter och framgång). Referenser Externa länkar Om distriktet med bilder Seychellernas Local government om distriktet Karta över Seychellernas distrikt﻿
Banc du Geyser

Banc du Geyser (also Banc du Geysir) is a mostly submerged reef in the Mozambique Channel's northeastern part, 125 km (78 mi) northeast from Mayotte, 112 km (70 mi) southwest of the Glorioso Islands and 200 km (124 mi) off the northwestern coast of Madagascar. Description The Banc is a dangerous oval-shaped reef 8 km (5 mi) long and 5 km (3 mi) wide that becomes exposed only at low tides, with the exception of some rock formations in the southern part of the reef. The rocks are generally 1.5 to 3 m (5 to 10 ft) in height; the largest is South Rock, with a height of 8 m (26 ft), similar to a boat under sail. In the eastern part of the reef there are some sandy cays, 1 to 3 m (3 to 10 ft) in height covered with grass and small bushes. The entrance into the central lagoon is possible from a south-southeastern direction. There is an abundance of seabirds, and the cays are covered in tons of guano. About 20 km (12 mi) southwest of Geysir is Zélée Bank, a deep submarine feature. History The Geysir Reef was first known by Arab sailors around the year 700, and was shown on some navigation-charts dated around 800. Around 1650 the reef was shown on Spanish maps as Arecife de Santo Antonio. The current name was given on 23 December 1678, when a British vessel, Geysir, ran on the reef. France and the Comoros claim the Banc du Geyser as part of their exclusive economic zone (EEZ). The reef is also claimed by Madagascar. From the French point of view, it is a part of the EEZ of Glorioso Islands, one of their Scattered Islands in the Indian Ocean. Madagascar announced its annexation in 1976, presumably because of the possibility of oil fields in the vicinity but the Banc du Geyser is controlled in fact by the French forces armées de la zone sud de l'océan Indien. In 2012, France included the reef in the parc naturel marin des Glorieuses, a marine protected area, to preserve the endangered flora and fauna of the Glorioso Islands. The Scattered Islands in the Indian Ocean are partially claimed by the Comoros, Madagascar, and Mauritius. The Malagasy and Mauritian claims, however, are significantly later than their access to independence. The agreement reached in October 2024 on the restitution to Mauritius of the Chagos Islands by Great Britain, in the heart of the Indian Ocean, notably home to the American base of Diego Garcia, has relaunched the debate in Madagascar. References External links "Satellite images of Banc du Geysir". Archived from the original on 23 December 2010. Retrieved 14 March 2009. Sailing Directions: East Africa and the South Indian Ocean. Accessed 30 September 2022.
Banco de Géiser

Banc du Geyser (también Banc du Géysir) es un arrecife, en su mayoría sumergido, localizado en el sector noreste del canal de Mozambique, a 125 km (78 millas) al noreste de Mayotte, 112 km (70 millas) al suroeste de las Islas Gloriosas, y 200 km (124 millas) frente a la costa noroeste de Madagascar.​ Geografía El banco es un peligroso arrecife de forma ovalada, 8 km (5 millas) de largo y 5 km (3 millas) de ancho que se expone sólo en las mareas bajas, con la excepción de algunas formaciones rocosas en la parte sur del arrecife. Las rocas son generalmente 1.5 a 3 metros (5 a 10 pies) de altura, la más extensa es la Roca Sur con una altura de 8 metros (26 pies), similar a un barco a vela. En la parte oriental del arrecife hay algunos cayos de arena, de 1 a 3 metros (3 a 10 pies) de altura cubiertos de pasto y arbustos pequeños. La entrada a la laguna central es posible desde una dirección sursureste. Abundan gran variedad de aves marinas, y los cayos están cubiertos de toneladas de guano.​ Historia El arrecife Geyser fue descubierto por navegantes árabes en torno al año 700, y se mostró en algunas cartas de navegación fechadas alrededor del año 800. Hacia 1650 este archipiélago se muestra en los mapas españoles bajo el nombre de Arrecife de Santo Antonio. El nombre actual fue dado el 23 de diciembre de 1678, cuando el navío británico Geyser recorrió el arrecife.​ Litigio El arrecife es reclamado por Francia, Madagascar y las Comoras. Desde el punto de vista francés, es parte de sus islas dispersas en el océano Índico, Madagascar anunció su anexión en 1976, presumiblemente debido a la posibilidad de yacimientos de petróleo en las cercanías. Por otra parte, las Comoras reclaman el Banc du Geysir como parte de su zona económica exclusiva.​ Referencias
Banco del Geyser

Il Banco del Geyser (in francese Banc du Geyser), chiamato anche Banco del Geysir, è una scogliera quasi del tutto sommersa situata nell'Oceano Indiano. Geografia Il Banco del Geyser è sito nella parte nordorientale del canale del Mozambico, 125 km a nord-est di Mayotte, 112 km a sud-ovest delle isole Gloriose e 200 km al largo della costa nordoccidentale del Madagascar. Circa 20 km a sud-ovest da esso è situato il Banco di Zéléè. Ad eccezione di alcune formazioni rocciose nella parte meridionale, il Banco del Geyser, che misura 8 km in lunghezza e 5 in larghezza e occupa un'area di 175 km2, affiora soltanto durante le fasi di bassa marea. Le rocce che lo formano hanno un'altezza compresa generalmente tra 1,5 e 3 m, con alcune eccezioni, come la Roccia del Sud, la più grande di esse, che arriva agli 8 m di altezza. Nella parte orientale sono presenti alcune isole coralline sabbiose dove è presente anche un minimo di vegetazione costituita da erbe e bassi cespugli e che risultano generalmente ricoperte dal guano dei molti uccelli marini che le usano come base di riposo. L'entrata nella laguna centrale è possibile da sud-sudest. Storia Già conosciuto dai marinai arabi nel 700, il Banco del Geyser è apparso per la prima volta su carte di navigazioni risalenti all'incirca all'anno 800. Attorno al 1650 la scogliera era segnalata sulle mappe spagnole come Arecife de Santo Antonio, infine, il nome attuale le venne dato nel 1678 in onore del vascello inglese Geysir che lo visitò il 23 dicembre del 1678. Aspetti economici Sia la Francia che l'Unione delle Comore rivendicano il Banco del Geyser come parte della loro zona economica esclusiva (ZEE); dal punto di vista francese esso è infatti parte della ZEE delle isole Gloriose, facenti parte del distretto delle Isole sparse dell'Oceano Indiano, distretto del territorio francese d'oltremare chiamato Terre Australi e Antartiche Francesi. La scogliera è rivendicata anche dal Madagascar che arrivò ad annunciarne l'annessione nel 1976 probabilmente attirato dalle possibilità di sfruttamento dei depositi di idrocarburi presenti nelle vicinanze del Banco, tuttavia il Banco del Geyser è, nei fatti, controllato dalle francesi forces armées de la zone sud de l'océan Indien. Nel 2012 la Francia ha incluso la scogliera nel parc naturel marin des Glorieuses, un'area marina protetta volta a preservare il fragile ecosistema delle isole Gloriose. Note Collegamenti esterni Satellite images of Banc du Geysir, su oceandots.com. URL consultato il 22 marzo 2017 (archiviato dall'url originale il 23 dicembre 2010).
Banc du Geysir

Banc du Geysir of Banc du Geyser is een atol in het noordoostelijke deel van de Straat Mozambique, 130 km ten noordoosten van Mayotte, 115 km ten zuidwesten van de Glorieuzen en 200 km ten noordwesten van de kust van Madagaskar. Het atol is ovaal en meet 5 bij 8 km. De Banc komt voor het grootste deel alleen tijdens eb boven water; uitgezonderd wat rotsen aan de zuidkant van het rif, die bij vloed 8 meter hoog boven water uit steken; vergelijkbaar met de mast van een klein zeilschip. Daardoor is het rif gevaarlijk voor de scheepvaart. Het is mogelijk de centrale lagune met een schip te bereiken vanuit de zuidzuidoostelijke richting. Ongeveer 20 km ten zuidwesten van Banc du Geysir ligt nog een koraalrif in zee, dat echter niet boven water uit steekt: de 'Banc de la Zélée'. Beide bancs behoren waarschijnlijk tot één onderzeese vulkaan. Geschiedenis De Banc du Geysir is waarschijnlijk 15 miljoen jaar oud. Hij was het eerst ontdekt door Arabische zeevaarders, en werd rond 800 voor het eerst op kaarten ingetekend. Rond 1650 stond het rif op Spaanse kaarten beschreven als Arecife de Santo Antonio. De huidige naam kreeg het atol op 23 december 1678, toen het Britse schip 'Geysir' er aan de grond liep. Territoriale claims Het bezit van het rif wordt geclaimd door de Comoren, Madagaskar en Frankrijk. Frankrijk beschouwt het als behorende tot de verspreide Eilanden in de Indische Oceaan; Madagaskar maakte zijn annexatie bekend in 1976. De Comoren claimen het eiland als een deel van hun exclusieve economische zone. Waarschijnlijk hebben al deze claims te maken met een mogelijke aanwezigheid van aardolie in de omgeving. Natuur Het oostelijke deel van het rif is begroeid met wat gras en kleine struiken. Er zijn zeer veel zeevogels en het land is bedekt met dikke lagen guano. De zee rondom het rif is zeer visrijk en wordt frequent bezocht door bultruggen.
Banc du Geyser

Banc du Geyser – rafa znajdująca się pomiędzy archipelagiem Komorów a Madagaskarem. Ma ona owalny kształt, tworzące ją skały są widoczne ponad powierzchnią oceanu podczas odpływu. Rafa stanowi zagrożenie dla żeglugi, gdyż podczas wysokiego przypływu jest ukryta pod wodą. Jest ona terytorium spornym pomiędzy trzema państwami. Według Francji wchodzi ona w skład Wysp Rozproszonych, dystryktu Francuskich Terytoriów Południowych i Antarktycznych. W 1976 roku Madagaskar uznał ją za część swojego terytorium; również Komory roszczą sobie do niej prawo. Wody w pobliżu Banc du Geyser są patrolowane przez Francuzów, którzy walczą z nielegalnymi połowami na terenie swojej wyłącznej strefy ekonomicznej wokół wysp Glorieuses. Przypisy Linki zewnętrzne Zdjęcia Banc du Geyser – Mayotte-photos-plongee (fr.)
Banco do Geyser

O Banco do Geyser ou do Geysir (em francês: Banc du Geyser ou Banc du Geysir) é um recife maioritariamente submerso na parte norte do Canal de Moçambique, 125 km a nordeste de Maiote, 112 km a sudoeste das Ilhas Gloriosas e a 200 km da costa noroeste de Madagáscar. O banco consiste num perigoso recife de 8 km de comprimento e 5 km de largura, em forma oval, que fica exposto apenas durante a maré baixa, com a exceção de algumas formações rochosas na parte meridional do recife. As rochas têm, na sua maioria, entre 1,5 e 3 metros de altura; a maior é a Rocha Meridional, com uma altura de 8 metros, o que perfaz mais ou menos a altura de um barco. Na parte oriental do recife encontram-se alguns bancos de areia, com 1 a 3 metros de altura, cobertos por erva e alguns arbustos. A entrada para a lagoa central é possível se feita na direção sul-sudeste. Existe uma abundância de aves marinhas, e os bancos de areia encontram-se cobertos de guano. O recife de Geysir foi descoberto por marinheiros árabes por volta do ano 700, e surge em algumas cartas de navegação de c. 800. Por volta de 1650 o recife era conhecido, em mapas espanhóis, como Arecife de Santo Antonio. O atual nome foi-lhe dado a 23 de dezembro de 1678, quando o navio britânico Geysir encalhou nas suas rochas. O Banco do Geyser é reivindicado pela França, por Madagáscar e pelas Comores. Na perspetiva francesa, faz parte das Ilhas Esparsas, distrito das Terras Austrais e Antárticas Francesas; Madagáscar anunciou a sua anexação em 1976, presumivelmente devido à possibilidade de existência de petróleo nas suas vizinhanças. As Comores reivindicam o Banco do Geyser como parte da sua zona económica exclusiva. A cerca de 20 km a sudoeste de Geyser encontra-se o Banco Zélée, uma fissura submarina profunda. Ligações externas Imagens de satélite do Banco do Geyser Instruções de Velejamento: África Oriental e Oceano Índico Meridional
Гейзер (риф)

Риф Гейзе́р (фр. Banc du Geyser или фр. banc du Geysir) — почти полностью скрытый водой коралловый риф в северо-восточной части Мозамбикского пролива. География Риф расположен в 110 км к северо-востоку от острова Майотта, в 122 км к юго-западу от островов Глорьёз, и в 200 км к северо-западу от побережья острова Мадагаскар. Риф имеет форму овала 8 км в длину и 5 км в ширину, который показывается над водой лишь во время отлива, за исключением нескольких скал в южной части, постоянно возвышающихся над водой. В восточной части рифа имеется ряд песчаных островков, покрытых травой и мелким кустарником. Вход в центральную лагуну возможен с юго-восточного направления. Риф Гейзер и находящийся немного южнее риф Зеле расположены на жерлах подводного вулкана. История Риф был известен ещё арабским мореплавателям и появляется уже на картах IX века. В районе 1650 года риф появляется на испанских картах под названием исп. Arecife de Santo Antonio. 23 декабря 1678 года на риф налетело британское судно «Geysir», после чего он и получил современное название. Вопрос принадлежности С точки зрения Франции, риф находится в исключительной экономической зоне островов Глорьёз. Коморы оспаривают это, считая, что риф относится к их исключительной экономической зоне. В 1976 году Мадагаскар провозгласил аннексию рифа (в районе которого могли быть залежи нефти), однако он по-прежнему контролируется Францией. В 2012 году Франция включила острова Глорьёз и риф Гейзер в состав морского природного парка Глорьёз, морской охраняемой зоны, для сохранения находящейся под угрозой исчезновения флоры и фауны островов Глорьёз. Флора и фауна Риф является местом обитания морских птиц. Примечания
Риф Гейзер

Риф Гейзер (фр. Banc du Geyser) — майже повністю прихований водою кораловий риф в північно-східній частині Мозамбіцької протоки. Географія Риф розташований в 110 км на північний схід від острова Майотта, в 122 км на північний захід від островів Глоріосо (Глорйоз), і в 200 км на північний захід від узбережжя острова Мадагаскар. Риф має форму овалу 8 км в довжину і 5 км в ширину, який показується над водою лише під час відливу, за винятком кількох скель в південній частині, постійно піднімаються над водою. У східній частині рифа є ряд піщаних острівців, покритих травою і дрібним чагарником. Вхід в центральну лагуну можливий з південно-східного напрямку. Риф Гейзер і риф Зеле, який знаходиться трохи південніше, розташовані на жерлах підводного вулкана. Історія Риф був відомий ще арабським мореплавцям і з'являється вже на картах IX століття. В районі 1650 року риф з'являється на іспанських картах під назвою ісп. Arecife de Santo Antonio. 23 грудня 1678 року на риф налетіло британське судно «Geysir», після чого він і отримав сучасну назву. Питання приналежності З точки зору Франції, риф знаходиться у виключній економічній зоні островів Глорйоз. Комори оскаржують це, вважаючи, що риф відноситься до їх виключної економічної зони. У 1976 році Мадагаскар проголосив анексію рифа (в районі якого могли бути поклади нафти), однак він як і раніше контролюється Францією. Флора і фауна Риф є місцем проживання морських птахів. Примітки
Denis Island

Denis Island (franz. Île Denis) ist nach Bird Island die zweitnördlichste Insel der Republik der Seychellen. Sie liegt 87 km von der Hauptinsel Mahé und 103 km von Victoria entfernt und wird zu den sogenannten „Nördlichen Koralleninseln“ gezählt. Die 1,1 km² große Koralleninsel wurde am 11. August 1773 von Denis de Trobriand entdeckt. Er benannte sie nach sich selbst Isle Denis und nahm sie für Frankreich in Besitz. Trobriand vergrub auf der Insel eine Flasche, in der sich die Urkunde zur Inbesitznahme befand. Damit war die letzte Insel der Hauptgruppe der Seychellen offiziell in französischem Besitz. Wie auf vielen Seychellen-Inseln befindet sich auch auf Denis Island ein privates Resort inklusive Flugplatz. An der Nordküste der Insel befindet sich noch ein Leuchtturm aus dem Jahr 1910. Die dicht mit Kokospalmen und Kasuarinen bestandene Insel ist Teil des „Nature Seychelles“-Projekts zum Erhalt einheimischer Arten. So werden bedrohte Vogelarten wie der Seychellen-Rohrsänger (Acrocephalus sechellensis) oder der Seychellenweber (Foudia sechellarum) von anderen Inseln nach Denis Island umgesiedelt. Weblinks Private Homepage von Denis Island (Memento vom 7. März 2009 im Internet Archive) (englisch) Einzelnachweise
Denis Island

Denis Island is the second northeasternmost island in the Seychelles. It is 60 kilometres (37 mi) north of Mahé and lies at the northern edge of the Seychelles bank, along with the nearby Bird Island, which is the northernmost Seychelles island. The 1.4 km2 (0.54 sq mi) coral island was named after the French Navy officer Denis de Trobriand, who explored it in 1773. Denis Island is privately owned and has a short airstrip. It has a holiday resort with 23 guest chalets. A lighthouse built in 1910 still stands on the northern edge of the island. There is also a chapel named Chapel St. Denis. The island has an abundance of coconut palms, Takamaka and Casuarina trees. In 2004, 47 Seychelles fodies from Fregate Island and 58 Seychelles warblers from Cousin Island were relocated to Denis as part of a Nature Seychelles conservation project. The island has been designated a cay, in the Seychelles Archipelago. See also List of lighthouses in Seychelles Gallery References External links IUCN Relocation Project Denis Island Resort Google Maps
Île de Denis

L’île de Denis (en anglais : Denis Island) est une île corallienne de l'archipel des Seychelles (Îles Intérieures), dans l'océan Indien, située à l'extrémité nord-est de l'archipel à environ 60 km de Mahé. Elle est nommée d'après Jean François Sylvestre Denis de Trobriand, qui l'a découverte en 1773. La population est de 86 habitants en 2022. L'île est proche de l'île aux Oiseaux, qui est l'île la plus au nord des Seychelles. Elle est privée et possède une piste d'atterrissage de 845 m. Elle dispose d'un complexe touristique avec 23 chalets pour les visiteurs. Elle a un phare, construit en 1910 à son extrémité nord et une chapelle nommée Chapelle St. Denis. L'île est plantée de cocotiers, de Takamaka et de Casuarinas. En 2004, 47 foudis des Seychelles de l'île Frégate et 58 fauvettes des Seychelles de l'île Cousin ont été transférés à Denis dans le cadre d'un projet de conservation de Nature Seychelles. Notes et références (en) Cet article est partiellement ou en totalité issu de l’article de Wikipédia en anglais intitulé « Denis Island » (voir la liste des auteurs). Portail des Seychelles Portail des îles
Denis (Seychellen)

Denis is een eiland van de Seychellen. De oppervlakte bedraagt 1,31 km² en het ligt 96,5 km ten noorden van Mahé. Het eiland ligt even onder het eiland Bird, dat het noordelijkste punt van de Seychellen vormt. Denis is voornamelijk een luxeverblijf met 25 gastenchalets. Het eiland heeft ook een eigen luchthaven. Het koraaleiland is genoemd naar Denis de Trobriand, die er voor het eerst voet aan land zette in 1773.