NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Estadi Lagator

L'Estadi Lagator (serbi: Стадион Лагатор, Stadion Lagator) és un estadi esportiu de la ciutat de Loznica, Sèrbia. S'utilitza principalment per a partits de futbol i és l'estadi del FK Loznica. La seva capacitat és de 8.030 seients. L'estadi original es va construir després del final de la Segona Guerra Mundial. El desembre de 2020, el govern de Sèrbia va acceptar l'oferta de 30,62 milions d'euros de Termomont, Teming Electrotechnology, MPP Jedinstvo, Geourb i altres empreses per construir un nou estadi. A principis de 2021, l'antic estadi va ser completament enderrocat (l'últim partit de lliga va tenir lloc el 28 de novembre de 2020). L'estadi es va inaugurar el 18 de novembre de 2023 amb el partit de la Lliga Sèrbia Oest entre Loznica i Vrelo Sport que va acabar amb la victòria de Loznica per 3-2. Al partit inaugural hi van assistir el president de l'Associació de Futbol de Sèrbia, Dragan Džajić, i el president de Sèrbia, Aleksandar Vučić. Galeria Referències
Lagator Stadium

Lagator Stadium (Serbian: Стадион Лагатор / Stadion Lagator) is a football stadium in Loznica, Serbia. The local club FK Loznica of the Serbian First League plays the home matches on it. The stadium has a total capacity of 8,030 seats. Location The stadium is located in "Lagator" urban neighborhood, hence the name. With Lagator Hall (indoor arena) and other sports venues located in close proximity, it comprises the main sports center of Loznica. History The original stadium was built following the end of World War II. In 1989, the construction of a new main stand on the west side began. Most of the work was completed the following year, but the grandstand and its equipment were fully finished by 1996. In the period from 1994 to 1997, a new, completely roofed, eastern stand was built. Thanks to the redevelopment, the stadium hosted meetings of national youth teams. In December 2020, the Government of Serbia accepted the 30.62 million euros bid by Termomont, Teming Electrotechnology, MPP Jedinstvo, Geourb and other companies to build a new stadium. At the beginning of 2021, the old stadium was completely demolished (the last league match took place on 28 November 2020). The stadium was opened on 18 November 2023 with the Serbian League West match between Loznica and Vrelo Sport that ended with Loznica 3–2 win. Opening match was attended by president of Football Association of Serbia Dragan Džajić and by president of Serbia Aleksandar Vučić. The stadium was initially designed to be built as a UEFA fourth category venue, yet encountered multiple issues during its construction, leading to an inability to secure any certification straight afterwards its inauguration. By 2024 estimates, the resultant shortcomings are projected to increase the cost by approximately €0.5 million needed for rectification. Gallery See also List of football stadiums in Serbia References
Stadion Lagator

Stadion Lagator – nieistniejący już stadion piłkarski w Loznicy, w Serbii. Został rozebrany w 2021 roku. Mógł pomieścić 3413 widzów. Swoje spotkania rozgrywali na nim piłkarze klubu FK Loznica. Stadion powstał po II wojnie światowej. W 1989 roku rozpoczęto budowę nowej trybuny głównej po stronie zachodniej. Większość prac zakończono w kolejnym roku, ale pełne wykończenie trybuny wraz z jej wyposażeniem miało miejsce w roku 1996. W latach 1994–1997 powstała także nowa, całkowicie zadaszona, trybuna wschodnia. Dzięki przebudowie na stadionie odbywały się m.in. spotkania reprezentacji młodzieżowych. Na początku 2021 roku dokonano jednak rozbiórki obiektu (ostatni mecz ligowy odbył się na nim 28 listopada 2020 roku), po czym częściowo w jego miejscu przystąpiono do budowy nowego stadionu, który będzie mógł pomieścić między 8000, a 8500 widzów i spełni wymagania IV kategorii UEFA. Ukończenie budowy nowej areny planowane jest na 2023 rok. Przypisy
Стадион Лагатор

Стадион Лагатор је фудбалски стадион у Лозници, Србија. Локални клуб ФК Лозница из Mozzart Prve Lige Srbije игра домаће мечеве на њему. Стадион има укупан капацитет од 8.030 седишта. Локација Стадион се налази у градском кварту "Лагатор", одакле и потиче његово назив. Заједно са халом Лагатор (затворена арена) и осталим спортским објектима који су у близини, он чини главни спортски центар Лознице. Историја Оригинални стадион је изграђен након завршетка Другог светског рата. 1989. године почела је изградња новог главног трибинског дела на западној страни. Већина радова је завршена следеће године, али главна трибина и њена опрема су у потпуности завршени тек 1996. године. У периоду од 1994. до 1997. године изграђена је нова, потпуно кровна, источна трибина. Захваљујући реновирању, стадион је био домаћин састанцима националних омладинских тимова. У децембру 2020. године, Влада Србије прихватила је понуду компанија Термомонт, Теминг Електротехнологија, МПП Јединства, Геоурб и других, у износу од 30,62 милиона евра за изградњу новог стадиона. Почетком 2021. године, стари стадион је потпуно срушен (последњи лигашки меч одигран је 28. новембра 2020. године). Стадион је отворен 18. новембра 2023. утакмицом Српске лиге Запад између Лознице и Врело Спорта која је завршена победом Лознице резултатом 3:2. Отварању су присуствовали председник Фудбалског савеза Србије Драган Џајић и председник Србије Александар Вучић. Стадион је првобитно пројектован да буде изграђен као УЕФА четврта категорија, али се суочио са вишеструким проблемима током своје изградње, што је довело до немогућности да се одмах након отварања обезбеди било каква сертификација. Процене до 2024. године предвиђају да ће се услед недостатака повећати трошкови за отприлике 0,5 милиона евра потребних за исправке. Галерија Види још Списак фудбалских стадиона у Србији Референце
Лагатор (стадіон)

Стадіон Лагатор (серб. Стадион Лагатор / Stadion Lagator) — футбольний стадіон у місті Лозниця, Сербія. На ньому проводить домашні матчі місцевий клуб ФК Лозниця. Стадіон має загальну місткість 8030 місць. Розташування Стадіон розташований у міському районі «Лагатор», звідки і походить його назва. Разом із Лагатор-холом (критою ареною) та іншим спортивним об'єктам, розташованим поблизу, він становить головний спортивний центр Лозниці. Історія Перший стадіон побудований після закінчення Другої світової війни. У 1989 році розпочалося будівництво нової головної трибуни на західній стороні. Більшість робіт було завершено наступного року, але головна трибуна та її обладнання було завершені лише до 1996 року. У період з 1994 по 1997 рік було збудовано нову, повністю криту східну трибуну. Завдяки реконструкції стадіон приймав зустрічі національних молодіжних збірних. У грудні 2020 року уряд Сербії схвалив пропозицію компаній «Термомонт», «Темінг Електротехнологія», «МПП Єдінство», «Геурб» та інших на суму 30,62 мільйона євро щодо будівництва нового стадіону. На початку 2021 року старий стадіон був повністю знесений (останній матч чемпіонатувідбувся 28 листопада 2020 року). Стадіон було відкрито 18 листопада 2023 року матчем Західної сербської ліги між командами «Лозниця» та «Врело Спорт», який завершився перемогою «Лозниці» з рахунком 3:2. На відкритті матчу були присутні президент Футбольної асоціації Сербії Драган Джаїч та президент Сербії Александар Вучич. Стадіон було відкрито 18 листопада 2023 року матчем Західної сербської ліги між командами «Лозниця» та «Врело Спорт», який завершився перемогою «Лозниці» з рахунком 3:2. На відкритті матчу були присутні президент Футбольної асоціації Сербії Драган Джаїч та президент Сербії Александр Вучич.[1] Спочатку стадіон планувалося побудувати як об'єкт четвертої категорії УЄФА, проте під час будівництва виникло чимало проблем, через що одразу після відкриття його не вдалося сертифікувати. За оцінками на 2024 рік, виправлення виявлених недоліків, як прогнозується, збільшить витрати приблизно на 0,5 млн євро. Галерея Примітки
Вила Ертл

Вила Ертл се налази у Оџацима, градском насељу и центру истоимене општине у Западнобачком округу. Саграђена је почетком 20. века у стилу сецесије као породична вила Јохана Ертла, власника Фабрика канапа и ужарије. Зграда је реновирана и данас припада Техничкој школи. Локација Вила Ертл се налази у центру Оџака, у улици Школска на броју 20. Историјат Вилу је изградио Јохан Ертл као породичну кућу за становање почетком 20. века. У прошлости је део зграде виле Ертл био трајно намењен за становање сиромашних. Породица Ертл Јохан Ертл спада међу најзначајније личности који су живели у Оџацима. Локални становници назвали су га "Великим сином Оџака" због свега што је урадио за то војвођанско место. Породица Ертл су такозване подунавске швабе. Доселили су се у Оџаке још у време немачке колонизације 1755. године. Јохан Ертл је рођен у Оџацима 1882. године. Његов отац Франц бавио се производњом кудеље и са Питером Ориолтом покушао да отвори фабрику кудеље, али тек уз савете сина Јохана Ертла 1907. године успева у својој намери да у Оџацима направи погон за производњу кудеље од конопље. Први званични назив је "Honi fonó és kötélverőgyár" (Фабрика кудељног влакна и канапа). Јоџан Ертл постао је први председник одбора, а касније и власник 90% свих акција фабрике. Златно доба фабрике Јохана Ертла настало је 1929. године. Производња се ширила и после 1930. године. У фабрици су почели да се праве и јутани теписи и свилена тканина. Фабрика Јохана Ертла постала је највећа у Европи за производњу кудеље. Јохан Ертл је био и посланик у парламенту Краљевине Југославије после Првог светског рата. Умро је 1922. године, а његов потомак Франц Ертл наставио је да успешно води посао. Фабрика је радила све до Другог светског рата, а онда су је отели немачки окупатори. Франц Ертл није отворено подржавао нацисте, али су га ипак мучки убили партизани 1944. године. Вила данас Данас се у згради налази Техничка школа. Породична кућа коју је саградио Јохан Ертл у Оџацима данас је под заштитом државе. Зграда је обновљена 2004. године, а обнову је финансирало Покрајинско извршно веће Војводине. Галерија Референце Спољашње везе Војвођанске приче: Европска престоница кудеље Згради Техничке школе Оџаци враћен некадашњи сјај Техничка школа Оџаци Архивирано на веб-сајту Wayback Machine (2. април 2022)
Rajska prerast

Die Rajska prerast (deutsch Paradies-Felsgewächs) ist eine 155 Meter lange Tunnelhöhle zwischen Plavna und Štubik in der Zamna-Schlucht der Opština Negotin im Okrug Bor in Ostserbien nordöstlich des Deli Jovan. Sie wird gelegentlich auch als Felsentor beschrieben. Unter der Bezeichnung Tunelska pećina Prerast u kanjonu Zamne steht sie auf der WDPA-Liste geschützter Gebiete. Details Durch die Tunnelhöhle verläuft das Flussbett der Zamna mit konstantem Durchfluss. Der Eingang hat eine Höhe von 18 Metern und eine Breite von 10 Metern, während der Ausgang der Höhle 10 Meter hoch und 14 Meter breit ist. Die Höhle wurde durch einen unterirdischen Fluviokarst-Einschnitt der Zamna gebildet, wobei in der Decke der Höhle zwei Öffnungen entstanden. Die erste Öffnung hat einen Durchmesser von 15 Metern und liegt in einer Höhe von etwa 30 Metern über dem Flussbett der Zamna. Die zweite Öffnung ist 10 Meter breit und befindet sich in einer Höhe von 15 Metern über dem Wasserspiegel. Durch diese beiden etwa 70 Meter voneinander entfernten Öffnungen liegt die Tunnelhöhle auf ihrer gesamten Länge im Tageslicht. Tiere und Pflanzen Die Schlucht der Zamna ist Rückzugsraum einer Vielzahl von Tier- und Pflanzenarten, was sie zu einem wichtigen und schützenswerten Gebiet biologischer Vielfalt macht. Im Bereich der Schlucht wurden 37 Arten der tagaktiven Schmetterlingsfauna registriert, von denen der Schwarze Apollo (Parnassius mnemosyne) und der Große Feuerfalter (Lycaena dispar) auf der europäischen Roten Liste gefährdeter Arten stehen. Gemeinsam mit dem Brombeer-Perlmuttfalter (Brenthis daphne), dem Schwarzbraunen Trauerfalter (Neptis sappho) und dem Zahnflügel-Bläuling (Meleageria daphnis) gelten diese Schmetterlinge auch in der Karpatenregion als gefährdet. Im gleichen Gebiet wurden etwa 60 Arten von Brutvögeln identifiziert, von denen 20 auf der Liste der geschützten Arten stehen. Die Säugetierfauna der Zamna-Schlucht besteht aus insgesamt 37 Arten. Schutz Am 20. Juni 1957 stellte die Sozialistische Republik Serbien die Zamna-Schlucht unter staatlichen Schutz, und zwar in einer Länge von 300 Metern flussaufwärts von der Mündung der Medvedja in die Zamna und einer Breite von 150 Metern auf beiden Seiten des Flussbetts der Zamna. Dieser Schutzstatus wurde am 5. Juni 2020 durch das Dekret der serbischen Regierung über die Proklamation des Naturdenkmals „Tunelska pećina Prerast u kanjonu Zamne“ ersetzt, mit dem die Tunnelhöhle und ihre Umgebung unter Schutz gestellt wurden. 39 Prozent der Fläche befinden sich in Staatsbesitz. Erreichbarkeit Der Weg zur Rajska prerast ist markiert. Es gibt zwei Aussichtspunkte. Von dort führt ein steiler Pfad hinab zur Tunnelhöhle, der Vorsicht und Trittsicherheit erfordert. Weblinks Gojko Simeunovic: Die besten Wandern Routen in Serbien → Zentralserbien → Plavna: Rajska Prerast. In: wikiloc. 22. Mai 2021, abgerufen am 14. März 2022 (GPS-Route zur Rajska Prerast). Einzelnachweise
Тунелска пећина Прераст у кањону Замне

Тунелска пећина Прераст у кањону Замне (Рајска прераст) је споменик природе у режиму заштите II степена, налази се у кањону Замне, у источној Србији, на источној страни Дели Јована. Споменик природе је тунелска речна пећина са сталним речним током. Настала је подземним флувио-крашким усецањем Замне, што је у одмаклој фази еволуције омогућило настанак процеса обрушавања, чиме су у пећини отворена два отвора у таваници (вигледи). Пећина представља јединствен и једноставан пећински канал дужине 155m, који на улазу има висину од 18m и ширину 10m, док излазни отвор пећине има висину 10m и ширину 14m, у чијем поду је речно корито Замне. Први отвор је пречника 15m и налази се на висини од око 30m од нивоа речног корита Замне, а други отвор је ширине 10–12m на висини од 15m од пећинског пода. Због два велика отвора у таваници ова тунелска пећина је целом дужином под дневном светлошћу. Захваљујући постојању ових отвора, на улазу и на излазу, пећински тунел има изглед огромне прерасти. Отвори у таваници су удаљени један од другог око 70m. Клисура Замне је рефугијално станиште великог броја животињских и биљних врста са очуваном вегетацијом, по чему је изузетно значајно подручје биолошког диверзитета који заслужује заштиту. На подручју кањона реке Замне евидентирано је 37 врста фауне дневних лептира од којих се две врсте налазе на европској црвеној листи: Parnassius mnemosyne и Lycaena dispar., као и пет врста које се на карпатском простору сматрају угроженим: Brenthis daphne, Lycaena dispar, Neptis sappho, Parnassius mnemosyne и Meleageria daphnis. Такође, на овом подручју утврђено је око 60 врста птица гнездарица, од којих се 20 налази на листи строго заштићених и заштићених врста. Фауну сисара кањона реке Замне чини укупно 37 врста сврстаних у пет таксономских категорија нивоа реда. Решење - акт о оснивању Уредба Владе Србије о проглашењу Споменика природе „Тунелска пећина Прераст у кањону Замне” "Службени гласник РС", број 81 од 5. јуна 2020. Галерија Види још Споменик природе Списак заштићених подручја у Јужној и источној Србији Референце Спољашње везе Спелеолошки атлас Србије Завод за заштиту природе Србије Регистар заштићених добара
ОШ „Михајло Пупин” Земун

ОШ „Михајло Пупин” једна је од основних школа у Београду. Налази се у улици Емилије Јакшић 31а, у општини Земун. Опште информације Основна школа „Михајло Пупин” основана је 23. јуна 2009. године од стране Скупштине града Београда, а Министарство просвете, науке и технолошког развоја Републике Србије дало је решење о верификацији 28. јула 2009. године. Налази се у насељу Нова Галеника у општини Земун. У школи се одвија настава мултимедијалног типа. Име је добила по Михајлу Пупину, српском и америчком научнику, проналазачу, професору на Универзитету Колумбија и почасниом конзулу Србије у САД. Референце Спољашње везе Званични веб-сајт
ОШ „22. октобар” Сурчин

ОШ „22. октобар” једна је од основних школа у Београду. Налази се у улици Трг Зорана Ђинђића 8, у општини Сурчин. Историјат Од 1967. године у Сурчину раде две самосталне школе – Основна школа „Вук Караџић” и Основна школа „22. октобар”. Назив је добила по датуму ослобођења Сурчина 1944. године. Школска зграда је тада имала дванаест учионица, фискултурну салу, као и све остале пратеће просторије (укупне површине 2000m²). Рад у новоизграђеној згради прекинут је 19. децембра 1992. када је у пожару до темеља изгорела школска зграда, као и сва постојећа педагошка документација. У пожару је сагорео и Летопис школе, који је чинио најзначајнији документ који је бележио податке о активностима свих ученика у васпитно–образовном процесу. Од тада су ученици од првог до четвртог разреда четрнаест година похађали наставу у старој оронулој школског згради. Васпитно–образовни рад од првог до четвртог разреда организовао се у три смене и четири учионице. Ученици од петог до осмог разреда наставу су похађали у просторијама Основне школе „Вук Караџић”. Данас Основна школа „22. октобар” данас организује наставу за око 700 ученика и 40 предшколаца. Број ученика ромске популације је око 35% укупног броја ученика. Данашња школска зграда има око 5000m² са двадесет и четири учионице, осамнаест помоћних просторија, фискултурну салу, свечану салу, библиотеку, амфитеатар и друго. Садржи грб, химну, званични веб сајт, Фејсбук страницу, филм о школи, Летопис, школски часопис „Школско звонце” и Монографију поводом педесет година постојања, свечано обележене 22. октобра 2017. Колектив чини 51 наставник, директор, стручни сарадници – педагог, психолог и библиотекар, секретар, рачуновођа, благајник, домар и помоћно особље. Ученицима су доступне бројне ваннаставне активности: драмска и литерарна секција, саобраћајна секција, историјска секција, певање, плесање, рецитовање и сликање. Референце Спољашње везе Званични веб-сајт Основне школе „22. октобар” Сурчин
Биоскоп „Фонтана”

Биоскоп Фонтана је саграђен 1967. године и налази се у улици Париске комуне 13 на Новом Београду. Опште карактеристике Објекат је урађен по идејном нацрту архитекте Уроша Мартиновића, један од најстаријих у Новом Београду, изграђен је 1967. године и проглашен спомеником културе. Општина Нови Београд је иницирала обнову биоскопа 2010. године са намером да се делатношћу биоскопа Фонтана развије Центар европског и дечијег филма, као образовни сегмент филмских уметности које недостају у Новом Београду и Граду Београду. Партнери у реализацији програма европског и дечијег филма су Центар за филмску уметност „Арт & Попкорн” и Дечији филмски фестивал „Кидс Фест”. Ксенија Булатовић и Весна Цагић Милошевић учествовале су у реконструкцији и обнављању ентеријера Биоскопа Фонтана. Комплетна реконструкција је завршена 2012. године, пре тога, последња пројекција у Фонтани одржана је 1996. године. Биоскоп првенствено приказује домаћа и европска остварења филма, а посебну пажњу поклања остварењима за децу. У жељи да се изгради нова база гледалаца, на репертоару се приказују филмови које имају прилику да гледају само на фестивалима, а могућ је и увид у европску кинематографију током целе године. Поред редовног биоскопског програма организују се и ретроспективе европске кинематографије, као и фестивали европских филмова. Програм подразумева и квалитетан филмски садржај за децу и омладину. Реновиран простор биоскопа Фонтана подразумева најновију приказивачку технику, која садржи врхунски дигитални 3Д пројектор, али и класични 35мм филмски пројектор. Објекат је делимично прилагођен особама са инвалидитетом. Биоскоп је под заштитом Завода за заштиту споменика града Београда, као културно добро од значаја за градску архитектуру. Види још Културне институције у Граду Београду Завод за заштиту споменика културе града Београда Референце Спољашње везе Званични веб−сајт Архивирано на веб-сајту Wayback Machine (13. август 2020) Непокретна културна добра на територији општине Нови Београд Архивирано на веб-сајту Wayback Machine (21. фебруар 2020)
Британско војно гробље у Београду

Британско војно гробље (Гробље Комонвелта) у Београду се налази у склопу Новог гробља. На њему је сахрањено 483 војника из земаља Комонвелта (највише британских и канадских), који су изгубили животе у току Првог и Другог светског рата на простору Југославије. Историјат Британско војно гробље је изграђено 1947. године у оквиру Новог гробља у Београду, поред Италијанског војног гробља. Главни улаз на гробље се налази из Улице Светог Николе. Сахрањени На Британском војном гробљу је сахрањено 77 војника и 56 морнара који су изгубили животе на југословенском простору у Другом светском рату, као и 348 ваздухопловних официра који су оборени изнад територије Југославије, углавном током 1944. године. Ту су сахрањена и два британска војника која су изгубила животе у Ријеци, фебруара 1919. године за време формалног трајања Првог светског рата. На овом гробљу је укупно сахрањено 483 војника. Галерија Референце
Театар на Брду

Театар на Брду је позоришна сцена основана 2018. године у Београду, у оквиру Културног центра „Чукарица”. Оснивачи и уметнички руководиоци театра су познати српски глумци Андрија Милошевић и Виктор Савић. Позориште је смештено у реновираном простору некадашњег Биоскопа „Шумадија” на Бановом Брду. Оснивање Идеја о оснивању новог позоришта на Чукарици потекла је од Андрије Милошевића и Виктора Савића, са циљем да се децентрализује позоришна понуда Београда и понуди квалитетан репертоар становницима овог дела града. У сарадњи са Културним центром „Чукарица”, адаптиран је простор некадашњег Биоскопа „Шумадија” у Тургењевљевој улици број 5. Театар је свечано отворен у новембру 2018. године, чиме је Баново Брдо добило сталну позоришну сцену након више деценија. Репертоар Репертоар Театра на Брду чине превасходно комедије, како из сопствене продукције, тако и гостујуће представе из других позоришта Србије и региона. Неке од најпознатијих представа које су настале у продукцији Театра на Брду су: Шећер је ситан осим кад је коцка (у којој игра Андрија Милошевић) Златни ланац од бижутерије (адаптација текста Миодрага Караџића) Идем путем да загрлим брдо Пази шта желиш (у којој игра Виктор Савић) Поред сопствених продукција, театар редовно угошћава популарне представе других позоришта и независних трупа. Значај Театар на Брду је за кратко време постао једна од најпопуларнијих позоришних сцена у Београду, препознатљив по свом репертоару усмереном ка широј публици и ангажману познатих глумачких имена. Његово оснивање значајно је допринело културном животу Чукарице и децентрализацији позоришне понуде у престоници. Види још Културни центар „Чукарица” Андрија Милошевић Виктор Савић Баново брдо Списак позоришта у Србији Референце Спољашње везе Званични веб-сајт Театар на Брду на сајту Културног центра Чукарица
Голф клуб Београд

Голф клуб Београд је спортски клуб, чије седиште се налази на Ади Циганлији у општини Чукарица на простору од 16 хектара. Опште информације Клуб је смештен на Ади Циганлији, удаљен 4 км од центра Београда. У оквиру клуба се налази голф терен са 9 поља, укупне дужине 4860м, пар 68, голф вежбалиште, два putting greena (од којих је један намењен искључиво члановима), два chipping greena (од којих је један намењен искључиво члановима), нет бокс где се увежбавају ударци са најдужим палицама, репепција, шопинг центар и рецепција. У оквиру клуба такође се налази клупска кућа где се налазе просторије за чланове, кафе, терасе са погледом на putting и chipping grin, играоница за децу, свлачионице са тушевима, просторија за одлагање голф опреме и голф симулатори. Голф клуб Београд организује голф академију, индивидуалне голф часове, полагање за „зелену карту”, голф турнире и корпорацијске голф дане. Референце Спољашње везе Званични веб-сајт Архивирано на веб-сајту Wayback Machine (27. јануар 2021) Голф клуб Београд на сајту Инстаграм Голф клуб Београд на сајту Фејсбук