NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Стадион ФК Синђелић Београд

Стадион ФК Синђелић је фудбалски стадион у Београду на којем домаће утакмице игра ФК Синђелић Београд. Стадион се налази на Вождовцу, а има капацитет од 1500 седећих места. Опште информације Стадион је отворен 1937. године, а налази се на адреси Војислава Илића 86 на тромеђи Врачара, Звездаре и Вождовца. Популаран назив стадиона је „Барутана”, а трибине примају 1500 гледалаца. Референце Спољашње везе Стаион Синђелић на сајту fksindjelic.rs
ОШ „Сутјеска” Земун

Основна школа "Сутјеска" налази се у улици Задругарска 1, у Земуну. Основана је 1964. године. Наставу похађа 315 ученика распоређених у 18 одељења. Настава је кабинетског типа и одвија се у 16 учионица. Постоје два одвојена кабинета за информатику са двадесет рачунара. За потребе наставе физичког васпитања користе се две фискултурне сале и фудбалски терен у склопу школе. Од првог разреда учи се француски, а од петог енглески језик. Школа је укључена у ДЕЛФ програм преко Француског института односно Француског министарства образовања, а сви наставници француског језика имају лиценцу за припремање и испитивање ученика у ДЕЛФ програму. Сваког новембра, организује се манифестација “Сусрет генерација”, а Пред нову годину у школи се организује маскенбал. У школи је организован продужени боравак за ђаке од првог до четвртог разреда. Обезбеђење школе: школски полицајац и видео надзор. Свечаном приредбом средином маја обележава се Дан школе ”Сутјеска”. 2019. године, директорка Јасмина Стојчић је подсетила многобројне госте да школа ради у континуитету од 1964. године и да успешно спроводи наставне и ваннаставне активности, потврђене многобројним наградама и успесима на такмичењима, а затим је награђеним ученицима и некадашњим радницима ове школе поделила дипломе и књиге. У холу школе изложени су радови најбољих ученика. Школа "Сутјеска" је обухваћена пројектом “Ромски језик са елементима националне културе” који је реализовао Центар за едукацију Рома и етничких заједница уз финансијску подршку Фондације за отворено друштво Србија. Види још Сутјеска (Земун) Референце
ОШ „Аца Милосављевић” Чукарица

ОШ „Аца Милосављевић” једна је од основних школа у општини Чукарица. Налази се у улици Школска 7, а основана је 1870. године. Историјат Школа у Рушњу почела је са радом 1870/71. године у приватној кући Степана Ружића, тада најбогатијег човека овог насеља, а звала се „Ружићев чардак”. Први школски учитељ био је Јеврем Милорадовић. Године 1873. изграђена је прва школска зграда која је коштала 12.000 грошева, а наставу је тада похађало петнаестак ученика, док је школска библиотека имала око педесет књига. У извештају просветног инспектора из 1880. године закључује се да је школа у Рушњу спадала у најбоље школе сеоског подручја тадашњег Врачарског среза. План градње садашње школе одобрило је Министарство просвете 18. јануара 1928. године, а нова школска зграда отворена је 1930. године. Након завршетка Другог светског рата школа добија назив „Аца Милосављевић”, по партизанском борцу из овог краја, који је погинуо са двадесет година у борби против немачког окупатора. Школски одбор ОШ „Аца Милосављевић” донео је одлуку да од 23. маја 1961. године школа из четвороразредне прерасте у осмогодишњу. Нова школа радила је са промењивим бројем одељења, јер је Рушањ у том периоду имао око две хиљаде становника, а прираст деце био је ограничен. Због малог броја ђака, од 1. септембра 1970. године школа је постала истурено одељење ОШ „Владимир Роловић” са Петловог брда. Због великог броја одељења у тој школи, од 1. септембра 1977. године, ОШ „Аца Милосављевић” егзистира као истурено одељење ОШ „Јосиф Панчић” са Бановог брда. Од 1. септембра 1985. године школа постаје самостална и задржава свој ранији назив, „Аца Милосављевић”. Настава се одвија у две зграде, а стара представља посебну културно-историјску вредност и најстарији је објекат у Рушњу и околини. Референце Спољашње везе Званични веб-сајт
ОШ „Васа Пелагић” Београд

ОШ „Васа Пелагић”” је школа која се налази у градској општини Палилула. Опште информације Школа се налази у централном делу насеља Котеж, на адреси Милана Зечара 2. Носи име по Васи Пелагићу, представнику утопијског социјализма код Срба у другој половини 19. века, просветном раднику и народном лекару. У оквиру школе одржавају се „Васини дани” у част Пелагића, од 4. до 8. новембра, када се одржавају предавања о лековитом биљу, чајанке и дружење деце. Школа је изграђена седамдесетих година 20. века и чланица је „Програма за мир” под покровитељством канадске амбасаде. Школу похађа око 1.400 ђака, распоређених по разредима у две смене. У оквиру школе постоје кошаркашки и фудбалски терен, где се одржавају спортске манифестације. Референце Спољашње везе Званични веб-сајт
ОШ „Стеван Дукић” Београд

ОШ „Стеван Дукић” је школа која се налази у градској општини Палилула, а основана је 1964. године. Опште информације Школа се налази у Дантеовој улици 52, на Карабурми. Основана је 16. септембра 1964. године, а смештена у данашњу зграду 6. фебруара 1965. године. Поседује библиотеку са учионицом, која је опремљена са око 10.000 књига. У оквиру школе постоје секције као што су литерарна, драмска, саобраћајна, хор и оркестар. Носи име по Стевану Дукићу, учеснику Народноослободилачке борбе и народном хероју Југославије. Референце Спољашње везе Званични веб-сајт
Црква Светог Јосипа Радника у Београду

Црква Светог Јосипа Радника је римокатоличка црква под јурисдикцијом Београдске надбискупије. Налази се на адреси Прибојска 23, Општина Палилула. Ово је најмлађа католичка жупа у Београду. Жупа је основана 1972. године, а данашња црква саграђена 1991. Историја Намера да се оснује жупа сагради црква Свети Јосип радник јавила се још 1942. године, у време када је београдски надбискуп био Јосип Ујчић. На старој Карабурми било је већ спремно земљиште и део грађевинског материјала. Нову жупу требало је својевремено да преузму лазаристи, али одлучили су се за Баново брдо. Други светски рат спречио је градњу саме цркве и оснивање жупе, а непосредно после рата није било могуће остварити ту замисао. Прикупљени материјал је разнесен, а земљиште национализовано и на њему је изграђена самопослуга. Године 1964. управљање Београдском надбискупијом преузео је Габријел Букатко. Он је по сваку цену хтео да оствари жељу свог претходника. Како је добро познавао салезијанце, одлучио се да њих замоли за оснивање нове жупе на тој територији. Због тога што је већина становника припадала радничкој класи, било је одлучено да заштитник нове жупе буде Свети Јосип Радник, који се слави 1. маја. На старој Карабурми је пронађена мања кућа на продају, на адреси Симе Шолаје 39. Кућа је купљена и преуређена у прву јавну капелу. Прва миса у њој служена је 22. јуна 1965. године. Бригу за капелу преузеле су словеначке сестре усмиљенке. Неколико година касније, 7. септембра 1967. отворена је нова капела у Прибојској 23, где се данас налази црква. Капелу је благословио надбискуп Габријел Букатко. За првог жупника именован је тадашњи жупник из жупе Криста Краља Херман Хабич, салезијанац. Он се преселио на Карабурму и настојао да сагради нову цркву, али му то није успело до 1986, до када је био жупник на Карабурми. Успео је једино да подигне дворану будуће цркве. Ни његов наследник, жупник Антун Хорват, није успео у томе јер је Месна заједница била одлучно против градње цркве. Године 1989. започиње градњу нове цркве нови жупник, словеначки салезијанац Цирил Заајец над двораном која је до тада служила као капела. Црква је отворена 1. маја 1991. године. Свечано ју је благословио тадашњи београдски надбискуп Франц Перко. Црква је првобитно била без звоника. Он је сазидан неколико година касније. Изглед цркве Црквица Светог Јосипа Радника није велика, али је лепа, па је неки чак називају и „лепотицом Београда”. Сваке среде у њој се одржавају побожности у част Светом Јосипу. Поготово 1. маја, када је црквена слава. Испред цркве се пружа поглед на Дунав. Напомене Референце
Бетон хала

Бетон хала је комерцијални простор у Карађорђевој улици бр. 2-4 у Београду, на обали Саве подно зидина Београдске тврђаве, где је смештено неколико угоститељских објеката и јавна гаража на врху, док је у плану адаптација и једног дела за културне и уметничке манифестације. Хала је грађена између 1936. и 1939. године као Царински магацински простор, за потребе оближње царине на Сави. У то време је постојало пет кранова, а данас је сачуван само један. Са задње стране хале је пролазила пруга на којој су редовно саобраћали возови. Идеја пренамене овог простора потекла је од архитекте Александра Родића, који је покушао да откупи, укњижи, уведе воду и струју у овај објекат. Убрзо је на врху Бетон хале настало и јавно паркиралиште са 400 паркинг места. Одлуком Града Београда из 2012. године, хала је добила искључиво угоститељску намену. Касније је направљена и пешачка зона уз саму обалу. Данас, Бетон хала представља једно од најатрактивнијих места ноћног провода у Београду. У мају 2020. године, постављена је пасарела која спаја Београдску тврђаву са Бетон халон и Савским кејом. Са уклањањем пруге у склопу изградње Линијског парка, најављено је да ће простор иза Бетон хале добити нову намену, за потребе културно-уметничких манифестација. Референце
Galerija Belgrade

Galerija Belgrade је тржни центар у оквиру Београда на води. Највећи је тржни центар у Србији и југоисточној Европи. Налази се између Куле Београд и моста Газела, а простире се на 300.000 квадратних метара површине, од чега 93.000 квадрата комерцијалног простора и 3.600 паркинг-места. Изградња је почела 2017. Свечано је отворен 30. октобра 2020. године, а церемонији отварања је присуствовао председник Републике Србије Александар Вучић. Ипак, услед пандемије ковида 19, већина простора тада није добила закупце, док је значајан део предвиђен за конкретне закупце који одлажу почетак рада, тако да су углавном радили угоститељски објекти. Галерија Види још Београд на води Кула Београд Референце Спољашње везе Званични веб-сајт Galerija Belgrade на веб-сајту Instagram Galerija Belgrade на веб-сајту Facebook Galerija Belgrade на веб-сајту LinkedIn
Марина Дорћол

Марина Дорћол је назив за простор око термоелектране Снага и светлост на Дунавском кеју на Дорћолу. Године 2025. чешка фирма Sebre добила је грађевинску дозволу за изградњу грађевинских комплекса, уз очување и рестаурацију термоелектране. Предвиђено је да на овом простору буде подигнут пословно-стамбени комплекс по пројекту чешког архитекте Станислава Фијала, у склопу изградње Линијског парка од Бетон хале до Панчевачког моста, који ће укључивати и марину. Кадрови марине Дорћол се појављују у филму Шејтанов ратник. Градња Марине „Дорћол” за чамце, глисере, једрилице и јахте планирана је још 1977. Референце Спољашње везе Званични веб-сајт
Црква Благе Марије Банстол

Црква Благе Марије Банстол је храм Епархије сремске Српске православне цркве у насељу Банстол, општина Сремски Карловци, подигнут у руском градитељском стилу. Прва је српска православна црква посвећена жртвама хрватске операције Олуја, као и прва црква у руском стилу. У склопу црквеног имања биће подигнут зид плача са уписаним именима свих невино страдалих жртава. Идеја за подизање цркве настала је 2015, градња је почела 2017. а куполе су постављене 2018. године. Црква има површину 240m². Изградњу цркве финансијски и на друге начине помогли су бројни српски добротвори из дијаспоре. Најављена је изградња звоника и парохијског дома. Галерија Референце
Ресторан Има дана

Ресторан Има дана је саграђен средином ХХ века и налази се у познатој боемској четврти Скадарлија у Београду. Скадарлија представља центар културних и музичких збивања. О ресторану Ресторна Има дана се налази на месту старе стамбене куће, коју је саградио архитекта Угљеша Богуновић. У тој кући су живели многи познати песници, сликари, певачи, боеми. У самој унутрашњости ресторана налазе се слике познатих посетилаца, а слике је осликао академик сликар и велики боем Марио Маскарели. Ресторан данас У ресторану Има дана осим бројних специјалитета из старе српске кухиње могу се чути звуци староградске музике, песма, фолклор, разне рецитације, анимације, такође се могу видети и сликарске изложбе. Разне познате личности су посетили овај ресторан, личности са политичке сцене, људи из света културе, спорта, привреде и туризма. Многи су овај ресторан поредили са Максимом у Паризу, а Скадарлију са париским Монмартром. Ресторан Има дана је био представљен са својим анимационим, угоститељским и музичким програмом у многим европским метрополама, чак и у Јапану, и представља једну од београдских знаменитости. Референце Спољашње везе Срушена три нелегална објекта кафане „Има дана” у Скадарлији („Политика”, 12. јул 2022)
Бањичко гробље

Бањичко гробље је гробље у Београду. Налази се у Улици Краљице Ане у општини Савски венац. Опште информације Гробље је основано средином 19. века, а простире се на површини од једног хектара. Његов власник је град Београд, а дато је на управљање предузећу ЈКП „Погребне услуге“ Београд. Референце Спољашње везе Бањичко гробље на веб-сајту nekros.info
Дом здравља „Др Милутин Ивковић” Палилула

Дом здравља „Др Милутин Ивковић” је здравствени центар у Београду, који се налази на територији градске општине Палилула. Опште информације Стациониран је у општини Палилула у Улици Кнеза Данила 16. Дом здравља „Др Милутин Ивковић” основан је 24. априла 1953. године како би обезбедио квалитетну примарну здравствену заштиту за становнике општине Палилула која се простире на 447 км2. Према подацима из 2021. године овај здравствени центар има 25 здравствених станица и амбуланти са око 800 запослених. Дом здравља „Др Милутин Ивковић” је наставна база за студенте и специјализанте Медицинског, Стоматолошког факултета у Београду, као и Високе спортске и здравствене школе. Дом здравља носи име по Милутину Ивковићу (Београд, 3. март 1906 — Јајинци, 25. мај 1943) југословенском фудбалеру, лекару и резервном санитетском поручнику Југословенске војске. У периоду од новембра 2013. до новембра 2020. године, овај здравствени центар имао је Акредитацију највишег степена квалитета коју је уручила тадашња Министарка здравља Славица Ђукић Дејановић. Референце Спољашње везе Званични веб-сајт
Дом здравља „Др Милорад Влајковић” Барајево

Дом здравља „Др Милорад Влајковић” је здравствени центар у Београду, који се налази на територији градске општине Барајево. Опште информације Садашњи објекат здравственог центра „Др Милорад Влајковић” грађена је од 1976. до 1978. године када је и отворена, а налази се у општини Барајево на адреси Светосавска 91. У оквиру ове установе раде: Служба опште медицине са патронажом, Служба за здравствену заштиту жена, Служба за здравствену заштиту деце и омладине, Служба за стоматолошку здравствену заштиту, Дијагностичка служба у чијем саставу је и кабинет за радиолошку дијагностику и кабинет за ултразвучну дијагностику. У оквиру овог здравственог центра постоје и Служба хитне медицинске помоћи и Лабораторија, а од 1986. године и Центар за хемодијализу са 9 дијализних места. Консултативно специјалистичке службе (интерно, служба физикалне медицине и рехабилитације и неуропсихијатрија) организоване су кроз интернистичке амбуланте. У саставу дома здравља у Барајеву налазе се следеће здравствене станице : ЗС Борак, ЗС Бељина и ЗС Вранић. Референце Спољашње везе Званични веб-сајт
Техничка школа Младеновац

Техничка школа „Младеновац” је средња школа основана 1960. године. Налази се у општини Младеновац у Београду, улици Вука Караџића 75. Историјат За потребе индустрије, велики број предузећа у Младеновцу и околини имао је потребу за стручним кадровима. Током педесетих година 20. века утврђено је да Младеновцу треба 250 техничара електро и машинске струке, на основу чега је основана Техничка школа. Школа је почела са радом 1960. године, када је имала пет одељења, а ученици су похађали наставу у неколико одвојених зграда у Младеновцу. Данашња зграда школе направљена је и усељена 12. октобра 1961. године, а наредне године почела је доградња и опремање објекта. Техничка школа се 1969. године ујединила са школом за квалификоване раднике „Живко Јаковљевић”, чинећи тако заједничку установу Школски центар. Тадашњи директор био је Живадин Арсић, а школа је имала 26 одељења и 37 професора. Због рационализације простора, средстава и кадрова, у Младеновцу је формиран Образовни центар „Вељко Влаховић”, 1976. године, а у састав центра ушле су Техничка школа, Гимназија Младеновац и Школа за КВ раднике. Током школске 1990/1991. Техничка школа поново почиње самостално са радом, а на основу плана школа је реализовала нове наставне планове и програме у подручјима рада као што су машинство и обрада метала, електротехника и текстилство. Током 1991. године почело је опремање радионица, кабинета. У оквиру школе налазио се хор који је промовисао школу на такмичењима и манифестацијама. Референце Спољашње везе Званичан веб-сајт
Геодетска техничка школа Звездара

Геодетска техничка школа Звездара је средња школа основана 1947. године. Налази се на Звездари, у улици Милана Ракића 42 у Београду. Опште информације Школа је основана 1947. године, када је постала самостална школа, а настала је као један од одсека Средње техничке школе у Београду под називом „Геодетски одсек”, 1924. године. Тадашња зграда одсека налазила се у Доњоградском булевару 2, а за време Другог светског рата је доста оштећена, па су ученици чекали неколико месеци да се зграда реновира. Године 1947. оснива се Геодетска техничка школа, чије је седиште у данашњој згради у улици Милана Ракића 42 од 1957. године. Као Дан школе слави се 15. октобар. У оквиру школе 2013. године основан је фонд „Професор Живко Чукановић”, по професору који је дуго година предавао у овој школи. Циљ фонда је да новчано награђује најбоље ученике и подстакне их на још боље успехе. У школи постоје секције као што су географска, драмска, рачунарска, спортска, форум, веб секција и еко школа. Референце Спољашње везе Званичан веб-сајт
ОШ „Дринка Павловић” Београд

ОШ „Дринка Павловић” једна је од основних школа у Београду. Налази се у улици Косовска 19, у општини Стари град. Зграду школе дели са Музичком школом „Др Војислав Вучковић”. Историјат Основна школа „Дринка Павловић” је основана 1963. године, а смештена у центру Београда, иза Дома Народне скупштине Републике Србије, Радио Београда и других значајних институција. Током прве године рада школу је уписало 1210 ученика који су углавном дошли из околних школа, док је те школске године радило четрдесет и четири наставника. Број ученика је варирао, да би почетком двехиљадитих било око деветсто ученика. Названа је по Дринки Павловић, учитељици, учесници Народноослободилачке борбе и народном хероју Југославије. Њену бисту, која се налази у дворишту школе, је урадио вајар Милован Крстић 1969. године. Од 1970. школа је организована као целодневна од првог до осмог разреда, а данас се таква настава одржава само у првом и другом разреду. Током школске 2013—2014. године је уписано 118 првака. Химна Химну је 1963. године, два дана по отварању школе, написала професорка музичког Нада Грујић која је упознала родитеље народне хероине Дринке Павловић који су јој били мотивација за то. У песми је опевала њену трагичну судбину, херојство и спремност за жртву и тако јој одала част. Текст песме је остао готово непромењен током деценија, осим стиха „партији својој дала је све” који сада гласи „народу своме дала је све”. Након химне, професорка је основала хор школе који је постигао значајне резултате у земљи. Са Ђорђем Марјановићем и Надом Кнежевић, уз потпис композитора Војкана Борисављевића, хор је снимио сингл плочу „Пева срце твоје” са којим су ђаци наступали и у емисији Образ уз образ. Рефрен химне гласи: Дринка, Дринка јуначе мој, И данас памтим ја подвиг твој, Дринка, Дринка поносу мој, И данас памтим ја подвиг твој! Галерија Референце Спољашње везе Медији везани за ОШ „Дринка Павловић” Београд на Викимедијиној остави Званични веб-сајт школе
ОШ „Михаило Петровић Алас” Београд

ОШ „Михаило Петровић Алас” једна је од основних школа у Београду. Налази се у улици Господар Јованова 22, у општини Стари град. Опште информације Школа је почела са радом 24. септембра 1959. године, а првобитно се звала „ОШ Перо Поповић Ага”, по обућарском раднику и једном од седморице секретара СКОЈ-а. Први наставнички кадар чинило је 38 наставника, а први управитељ школе био је Милојко Божић. Прве године рада школе уписано је 790 ученика, али се због досељавања на крају школске године број повећао на 950. Данас школа носи име по Михаилу Петровићу Аласу, српском математичару, професору Универзитета у Београду, академику Српске краљевске академије и аласу. У оквиру школе налази се музеј у коме се налази личне ствари Петровића, које је школи поклонио његов потомак Јован Ханс Ивановић. Познати ђаци Борис Тадић, председник Републике Србије, министар телекомуникација Савезне Републике Југославије, министар одбране Србије и Црне Горе, председник Демократске странке и Социјалдемократске странке; Референце Спољашње везе Званични веб-сајт
Школа за основно образовање одраслих „Ђуро Салај”

Школа за основно образовање одраслих „Ђуро Салај” једна је од основних школа у Београду. Налази се у улици Војводе Миленка 33 у општини Савски венац. Опште информације Школа „Ђуро Салај” образује одрасле основне, а највећи њих је ромског порекла. Настава је организована у издвојеним одељењима на теренима. За свој рад на програму основног образовања добила је бројне награде. Школа је добитник награде „Мајски цвет” (два пута) и Награде Републичког акционог одбора за основно образовање одраслих „Златно слово”. Током школске 2017/2018. године, школу је похађало око 533 ученика. Школа се бави образовањем старијих од 15 година, а полазници су углавном социјално угрожени људи, без основног образовања или са делимично завршеном основном школом. Полазници школу завршавају за три године у три циклуса, први обухвата период од прог до четвртог разреда, други пети и шести разред, а трећи циклус обухвата седми и осми разред. Носи име по Ђури Салају, друштвено-политичком раднику, председнику Централног одбора Јединствених синдиката Југославије и јунаку социјалистичког рада. Историјат Школа је основана 1954. године оквиру Центра за опште образовање РУ „Ђуро Салај”, јединствене радне организације. У почетку су полазници били од петог до осмог разреда, док је за ниже разреде било мало интересовања. Рад у школи организован је као редовни курс, а након одслушаних предавања из појединик предмета полагали су се испити. Југословенски завод за проучавање наставних и просветних питања је организовао план и програм школе, а од 1965. године радило се по новом плану и програму за основно образовање одраслих, по коме се два разреда завршавају за једну наставну годину. Полазници школе су са целе територије Београда као и из оних места у Србији где радне организације из Београда имају своје огранке (ГП ”Ратко Митровић” у Чачку, и Јелен Долу, ЖТП у Лапову и др). Настава се углавном, одвијала по радним организацијама, основним школама, месним заједницама, јер школа није имала своје зграде све до припајања Девете школе за основно образовање 1971. године. Године 1990. Школа за основно образовање одраслих РУ „Ђуро Салај” се издвојила у РУ „Ђуро Салај” у самосталну установу и од тада ради као Школа за основно образовање одраслих „Ђуро Салај”. Године 1990. Школа за основно образовање одраслих РУ „Ђуро Салај” се издвојила у РУ „Ђуро Салај” у самосталну установу и од тада ради као Школа за основно образовање одраслих „Ђуро Салај”. Овој школи припојене су: Школа за основно образовање одраслих НУ „Веселин Маслеша” 1980. године, Школа за основно образовање одраслих „Вождовац”, 1991. године, Школа за основно образовање одраслих НУ „Владимир Дујић” са Чукарице, 1992. године, Школа за основно образовање одраслих ДК „Вук Караџић” са Звездаре 1995. године, тако да данас ова школа ради као матична у улици Војводе Миленка 33, као и на седам градских и приградских општина у граду Београду (Барајево, Лазаревац, Нови Београд, Савски Венац, Сурчин, Раковица и Чукарица). Галерија Референце Спољашње везе Медији везани за Школа за основно образовање одраслих „Ђуро Салај” на Викимедијиној остави Званични веб-сајт