NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Église de la Transfiguration de Šapine

L'église de la Transfiguration de Šapine (en serbe cyrillique : Црква Светог Преображења у Шапинама ; en serbe latin : Crkva Svetog Preobraženja u Šapinama) est une église orthodoxe serbe située à Šapine, dans la municipalité de Malo Crniće et dans le district de Braničevo en Serbie. Elle est inscrite sur la liste des monuments culturels protégés de la république de Serbie (identifiant no SK 1722). Présentation Située au centre du village, l'église a été construite dans les années 1850. Elle est constituée d'une nef unique prolongée par une abside à l'est et par deux absidioles latérales dans la zone de l'autel ; la nef est précédée par un narthex à l'ouest et la façade occidentale est dominée par un clocher. L'édifice a été construit selon la technique des colombages avec un remplissage composite composé de boue, de briques et de morceaux de tuiles ; les murs sont enduits de mortier et blanchis. Les façades sont dépourvues de décoration, à l'exception d'une corniche qui court au-dessous du toit. À l'intérieur, l'iconostase en bois abrite trente-quatre icônes réalisées en 1870-1871 par un peintre relativement peu habile. L'église abrite d'autres icônes ainsi que des livres et des objets liturgiques ; une icône de grande valeur artistique représente une Mère de Dieu avec le Christ Enfant qui a été peinte en 1767 par un artiste du sud ; cette icône a été classée parmi les monuments culturels dès 1969. Dans la cour de l'église, un monument a été érigé en 1921 en l'honneur des soldats de la région morts dans les guerres de libération de la Serbie entre 1912 et 1918 ; il prend la forme d'un obélisque en marbre blanc de Venčac. Notes et références Article connexe Monuments culturels du district de Braničevo Portail de la Serbie et du peuple serbe Portail de l’architecture chrétienne Portail de la protection du patrimoine Portail du christianisme orthodoxe
Црква Преображења Господњег у Шапинама

Црква Преображења Господњег у Шапинама, месту у општини Мало Црниће, подигнута је средином 19. века и као непокретно културно добро има статус споменика културе. Године 2002. поред ове цркве подигнут је нови храм истог посвећења. Изглед цркве Архитектура Црква је у основи једнобродна грађевина, са олтарском апсидом на истоку, мањим бочним певничким апсидама и звоником на западу. Просторно је подељена на олтар, наос и припрату. Грађена је у бондручној конструкцији са испуном од блата, ћерпича и комадића црепа, малтерисана и окречена у бело. Фасаде су равне, без употребе архитектонске декорације осим у виду кровног венца. Иконостас Дрвени иконостас војвођанског типа са тридесет и четири иконе распоређене у три зоне на коме су иконе настале у периоду од 1868. до 1871. године, рад су Ивана Марковића сликара из Пожаревца, о чему сведоче приложнички записи. Црква поседује и вредне примере икона, богослужбених књига и сасуда. Икона Богородице са малим Христом Изузетно вредно дело представља икона Богородице са малим Христом из 1767. године, рад зографа са југа, изведена техником темпера на дрвету, која је првобитно 1969. године утврђена за споменик културе. Услед оштећења насталих од инсеката, на иницијативу свештеника Драгана Петровића, ангажован је Радиша Жикић, рестауратор који је ове послове радио у најпознатијим српским манастирима. После осам месеци обнове, икона је враћена и тада су откривене и бројне занимљивости. На њој је натпис на грчком језику и податак да је 1806. године дата некоме на поклон. Провером, откривено је да је њен аутор извесни Ставрос који је 1751. године имао иконописачку радионицу у Београду и да је радио иконе за села са територије Пожаревца. Највероватније да је икона припадала селу Смољинац и да је поклоњена Шапину, непосредно по изградњи цркве. У знак сећања на пале ратнике овог краја у ратовима за ослобођење Србије 1912-1918. године, у порти је 1921. године подигнут споменик у виду обелиска од белог венчачког мермера. Галерија Види још Списак споменика културе у Браничевском округу Нова црква Преображења Господњег у Шапинама Списак цркава Епархије браничевске Референце Спољашње везе Републички завод за заштиту споменика културе - Београд Листа споменика
Природни споменик Миоценски спруд Ташмајдан

Споменик природе Миоценски спруд "Ташмајдан" први пут је заштићен 1969. године решењем Скупштине општине Палилула. Заштитом је био обухваћен изнад западне стране стадиона и бочно (од улаза у стадион), па све до водоводног тунела. Познато је да спрудни кречњак (откривен експлоатацијом камена на Ташмајдану) сличан тзв. лајтовачком кречњаку из Бечког басена и да представља један од главних фацијалних типова баденских наслага у Панонском басену, укључујући и околину Београда. Категорија природног добра по законодавству Републике Србије Спада у трећу категорију заштићеног подручја локалног значаја. Категорија је одређена по основу Закона о заштити природе ("Службени гласник РС", бр. 36/2009, 88/2010, 91/2010- исправка) и Правилника о критеријумима вредновања и поступку категоризације заштићених подручја ("Службени гласник РС", бр. 103/2013). Међународни статус природног добра Овај споменик природе не испуњава услове за упис у IUCN листе националних паркова и заштићених подручја, али има основа за упис у листу објеката у оквиру Европске асоцијације за конзервацију геолошког наслеђа ProGeo. Основне природне и створене вредности Геолошки профил (који је отворен у старом каменолому на Ташмајдану, а који се сада појављује у позадини спортског центра, изграђен је од ораногено- спрудних кречњака баденске старости и лежи доскордантно и трансгресивно преко доњокрених ургонских кречњака. Настао је као спруд радом црвених колонијалних алги из рода литхотамниум, затим колонијалних животиња бриоза, корала фораминифера и др. По литолошком саставу литотамнијско- бриозојски кречњак познат је под називом "лајтовачки" или "ташмајдански" кречњак, који је део једног од највећих спрудова Београда и његове околине. Простире се дуж центра града, од Ташмајдана до Калемегдана. Повезаност одсека са "Леровим склоништем" из Другог светског рата и још увек неиспитаним и невалоризованим средњовековним подземним пролазима представља једино материјално сведочанство претходног периода у урбаном развоју овог дела Београда. Власништво Целокупна површина овог природног добра је у државном власништву. Укњижени корисник земљишта и власник већег броја објеката (стадион, отворени базен, административни и пратећи објекти) је Спортско- рекреативни центар "Ташмајдан". Површина Целокупна површина која се предлаже за заштиту под називом Миоценски спруд "Ташмајдан" износи 2,46ha, од чега је у режиму заштите првог степена 0,12ha, другог степена 0,43ha и у режиму заштите трећег степена 1,91ha. Површина, као и границе утврђене су на основу података прибављених од Републичког геодетског завода- Службе за катастар непокретности града Београда. Заштићена парцела бр. 1953/2 има статус градског грађевинског земљишта. Галерија Референце
Église Saint-Jérémie de Braničevo

L'église Saint-Jérémie de Braničevo (en serbe cyrillique : Црква Светог пророка Јеремије у Браничеву ; en serbe latin : Crkva Svetog proroka Jeremije u Braničevu) est une église orthodoxe serbe située à Braničevo, dans la municipalité de Golubac et dans le district de Braničevo en Serbie. Elle est inscrite sur la liste des monuments culturels protégés de la république de Serbie (identifiant no SK 700). Présentation Située au centre du village, l'église a été construite entre 1874 et 1876 dans un style néo-classique auquel se mêlent des éléments baroques et romantiques. Elle est constituée d'une nef unique prolongée par l'abside du chœur à l'est ; elle est dotée de deux absidioles latérales rectangulaires au nord et au sud et, à l'ouest, elle est précédée par un narthex avec une galerie ; la façade occidentale est dominée par un clocher massif. Les façades sont rythmées par la corniche du toit et par des pilastres entre lesquels se situent des niches cintrées abritant les fenêtres ; la décoration de la façade occidentale, plus simple, se réduit à un gable profilé. À l'intérieur, l'iconostase abrite quatorze icônes peintes en 1877 par Dimitrije Posniković, comme en témoigne une inscription sur la barrière même de la partition ; les fresques sont de date plus récente. L'église possède aussi des icônes mobiles, des livres et des objets liturgiques ; parmi les icônes, deux ont été réalisées en 1838 par le peintre Arsenije Jakšić. Notes et références Articles connexes Monuments culturels du district de Braničevo Portail de la Serbie et du peuple serbe Portail de l’architecture chrétienne Portail du néo-classicisme Portail de la protection du patrimoine Portail du christianisme orthodoxe
Црква Светог пророка Јеремије у Браничеву

Црква Светог пророка Јеремије у Браничеву (општина Голубац) подигнута је у периоду од 1874. до 1876. године. Припада Епархији браничевској Српске православне цркве и представља непокретно културно добро као споменик културе. Архитектура Црква у Браничеву је саграђена у духу класицизма уз примену барокних и романтичарских елемената. У основи је једнобродна грађевина са олтарском апсидом на истоку, бочним певничким апсидама и звоником на западу. Просторно је подељена на једноделни олтарски простор, наос са плитким правоугаоним певничким просторима и припрату са галеријом над којом је изведен звоник. Декорацију фасада одликује извођење архитектонских елемената у виду подеоног и вишеструко профилисаног кровног венца, као и пиластара између којих се формирају полукружно завршене нише са прозорским отворима наглашеним профилисаним детаљима. Западна фасада је скромније обрађена, дефинисана као забатни зид чији се облик преноси на профилацију нише у коју су постављени портал и монофора. Њом доминира масивни звоник у завршници. Четрнаест икона на нижој иконостасној прегради изведеној у класицистичком духу, осликао је Димитрије Посниковић 1877. године. О томе сведочи сачувани натпис на унутрашњој страни иконостасне преграде. Живопис у цркви је новијег датума. Црква поседује вредне примере икона, богослужбених књига и сасуда. Од појединачних икона нарочито се издвајају две иконе из 1838. године рад белоцркванског сликара Арсенија Јакшића. Галерија Види још Списак споменика културе у Браничевском округу Референце Спољашње везе Републички завод за заштиту споменика културе - Београд Листа споменика
Église de la Dormition-de-la-Mère-de-Dieu de Crepaja

L'église de la Dormition-de-la-Mère-de-Dieu de Crepaja (en serbe cyrillique : Црква Успења Богородице у Црепаји ; en serbe latin : Crkva Uspenja Bogorodice u Crepaji) est une église orthodoxe serbe située à Crepaja, dans la province autonome de Voïvodine, dans la municipalité de Kovačica et dans le district du Banat méridional en Serbie. Elle est inscrite sur la liste des monuments culturels de grande importance de la république de Serbie (identifiant no SK 1461). Présentation L'église, dédiée à la Dormition, a été construite en 1822, à l'emplacement d'une ancienne église en bois remontant à 1776. Elle est typique des édifices construits dans le Banat au XIXe siècle : elle a été inspirée par la cathédrale de l'Ascension de Timișoara et s'apparente aux églises des villages voisins de Sakule, Samoš et Tomaševac. L'iconostase a été réalisée par Franz Zimmann de Bela Crkva. La plupart des peintures sont dues à Jovan Popović, notamment celles de l'iconostase, du trône de la Mère de Dieu et du trône de l'archiprêtre ; elles ont été réalisées en 1858–1859. Après l'installation de la nouvelle iconostase, l'ancienne iconostase provenant de l'église de 1776 a été vendue à l'église orthodoxe roumaine du Saint-Esprit d'Ečka ; elle est aujourd'hui inscrite sur la liste des monuments culturels de grande importance de la république de Serbie (identifiant no SK 1103). L'église abrite une icône de la Mère de Dieu qui remonte à la seconde moitié du XVIIIe siècle, ainsi d'un Couronnement de la Mère-de-Dieu et des représentations des fêtes religieuses, toutes peintes à l'huile sur bois. D'autres ont été réalisées au XIXe siècle selon la technique de l'huile sur métal, dont deux ont été peintes par Arsenije Petrović en 1841. Notes et références Article connexe Monuments culturels du district du Banat méridional Portail de la Serbie et du peuple serbe Portail de l’architecture chrétienne Portail de la protection du patrimoine Portail du christianisme orthodoxe
Црква Успења Богородице у Црепаји

Црква Успења Богородице у Црепаји, у општини Ковачица, припада Епархији банатској српске православне цркве, подигнута је у првој половини 19. века и има статус споменика културе од великог значаја. Црква је посвећена Успењу пресвете Богородице и типична је сакрална грађевина настала у Банату у 19. веку тако да архитектонски, она је веома блиска црквама оближњих села Сакуле, Самош и Томашевац. Западна фасада цркве у Црепаји украшена је сликама које фланкирају улазни портал. Иконостас за ову цркву начинио је резбар Франц Зиман из Беле Цркве. Највећи део иконописа извео је Јован Поповић од 1858. до 1859. године. Он је украсио иконостас, певнице и иконе за Богородичин (Богородица с дететом и Христ и Самарјанка) и архијерејски трон (Свети Сава Српски), као и низ целивајућих икона. У олтарској апсиди постоји фрагмент зидног сликарства, фигура Светог Јована Златоустог. У цркви је сачувана и једна Богородичина икона из друге половине 18. века, једно Крунисање Богородице, неколицина празничних, све сликане уљем на дрвету. Уљем на лиму насликане су преостале празничне иконе из 19. века, и две, изведене у истој техници, које су украшавале свећњаке, дело Арсенија Петровића из 1841. године. Галерија Види још Списак споменика културе у Јужнобанатском округу Референце Спољашње везе „Српска православна црква Успења Богородице — Споменици културе у Србији”. САНУ. Списак споменика културе од великог значаја у Војводини Архивирано на веб-сајту Wayback Machine (17. мај 2014) Републички завод за заштиту споменика културе - Београд Листа споменика Црква Успења Богородице
Resnik railway station

Resnik railway station (Serbian: Железничка станица Ресник) is a railway station of Belgrade railway junction, Belgrade–Niš and Belgrade–Bar railway. Located in Resnik, Rakovica, Belgrade. Railroad continues to Pinosava in one, in the other direction to Bela Reka, in third direction to Rakovica, in fourth direction to Belgrade marshalling yard "A", in fifth direction to Ostružnica and the sixth direction towards to Belgrade marshalling yard "B" per irregular track via Junction "A" of Belgrade railway junction near Kneževac. Resnik railway station consists of 9 railway tracks. See also Serbian Railways References
Gare de Resnik

La gare de Resnik (en serbe cyrillique : Железничка станица Ресник ; en serbe latin : Železnička stanica Resnik) est une gare située à Belgrade, la capitale de la Serbie, dans la municipalité urbaine de Rakovica. Situation ferroviaire Histoire Service des voyageurs Accueil Desserte Resnik est une des stations du réseau express régional Beovoz. On peut y emprunter les lignes 2 (Ripanj - Resnik - Rakovica - Pančevo - Vojlovica), 3 (Stara Pazova - Batajnica - Beograd Centar - Rakovic - Resnik - Ripanj) et 5 (Nova Pazova - Batajnica - Beograd Centar - Rakovica - Resnik - Mladenovac). Intermodalité La gare est située 78 rue Aleksandar-Vojinovića et est desservie par trois lignes de bus de la société GSP Beograd auxquelles elle sert de terminus, soit les lignes 47 (Slavija – Gare de Resnik), 503 (Voždovac – Gare de Resnik) et 504 (Miljakovac III – Gare de Resnik). Notes et références Voir aussi Articles connexes Transport ferroviaire en Serbie Chemins de fer de Serbie Quartiers et faubourgs de Belgrade Liens externes Portail du chemin de fer Portail de Belgrade
Железничка станица Ресник

Железничка станица Ресник је једна од железничких станица Београдског железничког чвора, пруге Београд—Ниш и прва железничка станица на прузи Београд—Бар. Представља терминус друге и краће трасе четврте линије БГ воза. Налази се насељу Ресник у општини Раковица у Београду. Пруга се наставља у једном смеру ка Пиносави, у другом према Белој реци, у трећем према Раковици, у четвром смеру према Београд ранжирној парк „А”, у петом према Остружници и у шестом према Београд ражнирној парк „Б” по неправилном колосеку. Железничка станица Ресник састоји се из 9 колосека. Повезивање линија Пруга Београд—Ниш Пруга Београд—Бар Види још Србија карго Србија воз Железнице Србије Галерија Спољашње везе Ред вожње Овај чланак о Србији је клица. Можете допринети Википедији тако што ћете га проширити.
Église Saint-Michel d'Odžaci

L'église Saint-Michel d'Odžaci (en serbe cyrillique : Римокатоличка црква арханђела Михаила у Оџацима ; en serbe latin : Rimokatolička crkva arhanđela Mihaila u Odžacima) est une église catholique située à Odžaci, dans la province de Voïvodine et dans le district de Bačka occidentale, en Serbie. Elle est inscrite sur la liste des monuments culturels de grande importance de la république de Serbie (identifiant no SK 1205). Présentation L'église actuelle se présente comme un édifice monumental doté d'un transept peu profond. Elle a été construite en 1818-1821 à l'emplacement d'un bâtiment plus ancien érigé en 1768. Le maître d'œuvre de l'ensemble est un certain Johan Šmaus d'Apatin. La décoration de la façade occidentale a fait l'objet d'une attention particulière ; cette façade possède trois tours, dont la plus haute, située au centre, s'élève à 53 m. La décoration intérieure, architecture et sculptures, est également particulièrement soignée. Le maître-autel abrite une représentation de saint Michel due à Jozef Peški et remontant à 1834. Les peintures des autres autels remontent au XIXe siècle, parmi lesquelles figure une Sainte Trinité copiée de Rubens. Les fenêtres sont ornées de vitraux. Notes et références Articles connexes Monuments culturels du district de Bačka occidentale Portail de la Serbie et du peuple serbe Portail du catholicisme Portail du néo-classicisme Portail de l’architecture chrétienne Portail de la protection du patrimoine
Римокатоличка црква арханђела Михаила у Оџацима

Римокатоличка црква арханђела Михаила у Оџацима подигнута је у периоду од 1818. до 1821. године, представља непокретно културно добро као споменик културе од великог значаја.. Данашња црква је саграђена на месту старије цркве из друге половине 18. века, као репрезентативна монументална грађевина са плитким трансептом, рад зидара Јохан Шмаус из Апатина. Посебно је декоративна главна фасада са три торња, средњим вишим од бочних, и класицистички решеним средишњим делом, где се над главним улазом налази запис на латинском језику о посвети храма арханђелу Михаилу, којим се грађевина датује у 1821. годину. Обилато коришћени мотиви грчке и египатске орнаментике дају грађевини обележје историцизма. Унутрашњост светилишта и бочних просторија уз њега, хор, олтари и предикаоница, су архитектонски и скулпторски раскошно обрађени. Поред слободних скулптура, уз светилиште су изведене бојене и позлаћене рељефне представе у дрвету на предикаоници и на балкону хора. На главном олтару је слика арханђела Михаила како пробада сотону, рад Јозефа Пешкиа из 1834. године. Слике на олтарима потичу из прве и друге половине 19. века, међу којима је и једна слика Светог Тројства, рад бечког мајстора Полака, копија по Рубенсу. Галерија Види још Списак споменика културе у Западнобачком округу Референце Спољашње везе „Римокатоличка црква — Споменици културе у Србији”. САНУ. Списак споменика културе од великог значаја у Војводини Архивирано на веб-сајту Wayback Machine (17. мај 2014) Републички завод за заштиту споменика културе - Београд Непокретна културна добра Листа споменика
Church of Saint Mary, Morović

The Church of Saint Mary (Serbo-Croatian: Crkva svete Marije) in Morović is a Roman Catholic church in Vojvodina, Serbia. The church was built in 12th to 13th century, later extended, and restored at the end of the 19th century. The Gothic nave with a bell tower was added to the original Romanesque church in the 14th century. During the Middle Ages the church was a seat of the Roman Catholic Archdiocese of Morović that was first mentioned in 1239. It was created as an answer to the spread of the Bogomilism of the Bosnian Church. The Archdiocese reached its peak around 1330 when it had about forty local parishes under its jurisdiction. On 1 May 1414 the Antipope John XXIII decorated the rector of the church in Morović and his successors with the title of praepositus and gave him wide jurisdiction over rectors of other churches in the region and exempted him from the authority of the Bishop of Pécs. The Ottoman Empire conquered Morović in 1529 and controlled it up until 1687. The church was burned down by the Ottoman forces in 1664, remained uncovered for 40 years, and was restored only in 1704. Autonomous Province of Vojvodina protected the building as a historical monument on 5 February 1954. Conservation works were carried out in the period of the Socialist Republic of Serbia between 1968 and 1972. See also Catholic Church in Serbia Croats of Serbia Morović Fortress References
Église Sainte-Marie de Morović

L'église Sainte-Marie de Morović (en serbe cyrillique : Римокатоличка црква Свете Марије у Моровићу ; en serbe latin : Rimokatolička crkva Svete Marije u Moroviću) est une église catholique située à Morović en Serbie, dans la municipalité de Šid et dans la province de Voïvodine. Elle est inscrite sur la liste des monuments culturels de grande importance de la république de Serbie (identifiant no SK 1356). Présentation Le village de Morović se trouve à la confluence des rivières Studva et Bosut, à 15 km au sud de Šid. L'église Sainte-Marie est l'un des édifices religieux les plus anciens de Syrmie. Par son style, elle relève pour une part de l'architecture romane et, pour une autre, de l'architecture gothique, ce qui en situe la construction bien avant ses premières mentions écrites dans des sources du XVIIe siècle. L'édifice actuel porte la trace des nombreuses modifications qu'elle a connues au cours des siècles. La partie la plus ancienne de l'église se trouve dans le sanctuaire, qui est doté d'une abside demi-circulaire et de fenêtres romanes, tandis que la partie occidentale est constituée d'une nef plus haute et plus large avec des fenêtres terminées par un arc brisé de style gothique et surmontées d'oculi avec des rosaces quadripartites en pierre. La partie occidentale de l'église est dominée par une tour de base carrée qui devient octogonale à partir du second niveau. En plus des fenêtres, des contreforts massifs rythment les façades, sans rôle architectonique clairement établi. Des travaux de restauration ont été effectués sur l'église entre 1968 et 1972. Références Articles connexes Forteresse de Morović Monuments culturels du district de Syrmie Portail de l’architecture chrétienne Portail de la protection du patrimoine Portail de la Serbie et du peuple serbe Portail du catholicisme