NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Церковь Святого Георгия (Смедерево)

Церковь Святого Великомученика Георгия (серб. Црква Светог великомученика Георгија) — храм Браничевской епархии Сербской православной церкви в городе Смедерево. Один из самых больших храмов Сербии. История Церковь построена в 1850—1854 годах под руководством Андрея Дамьянова из Велеса по проекту инженера Яна Неводы. Освящена на праздник святого Андрея (30 ноября [13 декабря]) 1855 года во имя святого великомученика Георгия Победоносца. Освящение совершил митрополит Белградский Петр (Йованович). Во время Первой мировой войны церковь получила тяжёлые повреждения, а работы по её восстановлению продолжались до 1937 года. В 1934 году вместо старого деревянного иконостаса был установлен новый из белого мрамора, работы белградского каменотёса Евгения Лацовича. Иконы для иконостаса и фрески храма выполнил русский художник Андрей Васильевич Биценко. В 1990—2005 годах проведён капитальный ремонт храма: фасад был заново оштукатурен, крыша покрыта медными листами, проведена очистка и консервация живописи. Архитектура Храм построен по образцу церкви монастыря Манасия. Внутреннее пространство разделено на алтарь, наос и притвор. Прямоугольный наос имеет три нефа, которые разделены двумя рядами массивных круглых колонн. С восточной стороны расположены три полигональные апсиды: центральная алтарная и две меньшие боковые. На северной и южной стене расположены хоровые апсиды. С западной стороны пристроена массивная барочная колокольня. Длина храма составляет 31,80 м, ширина — 17,10 м, высота — 50,65 м. Примечания
Црква Светог Георгија у Смедереву

Црква Светог великомученика Георгија у Смедереву је подигнута у периоду од 1850. до 1854. године, изведена као прва реминисценција једног српског средњовековног споменика, цркве Свете Тројице манастира Манасије, представља леп пример врхунца раног романтичарског историцизма. Лоцирана је у центру града и заједно са касније подигнутим репрезентативним здањем Суда и Општинског дома, данас уоквирује главни смедеревски трг и представља непокретно културно добро као споменик културе. Архитектура Црква посвећена Светом великомученику Георгију у Смедереву спада међу највеће храмове 19. века у Србији. Њен протомајстор био је познати неимар и зограф Андреја Дамјанов из Велеса. По свом архитектонском склопу она представља комбинацију триконхоса, развијеног уписаног крста са пет купола и тробродне базилике. Унутрашњим простором доминира наос на који се надовезују на источној страни троделни олтарски простор, певничке конхе на северној и јужној и на западној страни припрата са галеријом. Изнад галерије подигнут је барокни звоник. Свод цркве држи шест снажних стубова обложених сиво зеленкастим вештачким мермером, са византијским капителима повезаним луковима. Фасаду цркве одликује богата пластична декорација изведена као спој српске средњовековне традиције, барока и исламског утицаја. С обзиром да није била осликана, док је првобитан иконостас страдао за време Првог светског рата, Управни одбор Црквене општине Смедерево 1935. године закључује Уговор о живописању храма и изради икона за иконостас са Андрејом В. Биценком, академским сликарем из Београда. Живопис и иконе на иконостасу представљају изузетно вредну сликарску целину, стилски изведену као компромисно решење између српске традиционалне религиозне слике, савременог богословља, руске традиције и академског стила. Из сликаног програма посебно се издвајају композиције Пренос моштију Светог Луке у Смедерево и Проповед на гори као представе са снажним историјским и верско-политичким карактером, употпуњене портретима аутентичних историјских личности. Галерија Види још Списак споменика културе у Подунавском округу Референце Литература Спољашње везе Републички завод за заштиту споменика културе - Београд Листа споменика
Црква Светог Јована Владимира (Београд)

Црква Светог Јована Владимира се налази у Београду, на територији градске општине Вождовац. Градња цркве трајала је од 1994. до 1998. године, да би 31. маја исте године била освећена. Црква је посвећена Светом великомученику Јовану Владимиру. Свештенство цркве Светог Јована Крститеља, на челу са старешином храма јерејом Јованом Благојевић (1952-2025), у релативно кратком временском периоду успело је да реализује ову идеју. Архитектура Црква је грађена у српско-византијском стилу по пројекту архитекте Љубица Бошњак. Храм је пројектован као триконхос са великим централним кубетом и два звоника. Уз поштовање свих принципа дато је потпуно ново конструкцијско решење, без стубова у унутрашњости храма, са централним кубетом које се преко система конзола ослања на пиластре. Иконостас и живопис Иконостас у храму, постављен 2002. године, израђен је у дуборезачкој радионици Драгана Петровића из Београда. Рађен је по узору на иконостас храма Светог Андреја Првозваног у грчком граду Патрију. Велико Распеће је ураћено по угледу на дечанско, а Царске двери по угледу на двери манастира Хиландар, из храма Светог Василија. Архитектонски пројекат је израдио архитекта Иван Рацков, а дуборезачке цртеже за иконостас и иконе на иконостасу Слободан Кајтез, професор на академији ликовних уметности. Позлатарски радови на иконистасу дело су Биљане Димитријевић и Драгиње Лазаревић. Живопис је рађен у периоду од априла 2003. до марта 2006. године, а осликавали су је сликари Александар Живановић, Дарко Милојевић, Милош Рончевић и Петар Вујовић, у сарадњи са др Драганом Војводићем, византологом, професором Филозофског факултета на катедри за историју уметности. Види још Српски православни храмови у Београду Рефереце Литература Лазић, Јована (15. 05. 2007). „Црква светог Јована Владимира у Београду”. Православље. Архивирано из оригинала 09. 06. 2012. г. Приступљено 16. 1. 2012. Спољашње везе Званична презентација Архивирано на веб-сајту Wayback Machine (22. април 2016)
Cave Church, Rsovci

The Cave Church, also known as Cave Church of Sts. Peter and Paul, is situated near the village of Rsovci, Stara Planina, in a cave on Kalik Hill, 22 km from Pirot. Dedicated to Saint Peter and Paul the Apostle, the church was built in the 13th century. It contains a fresco, painted on the wall of the cave, depicting a bald-headed Jesus. The church has been under Serbian state protection as a national cultural heritage site since 1981. Characteristics The fresco of a bald-headed Jesus (on its northern interior wall) is also known as the fresco of the young Jesus (Ser. Исус Младенац). The color and style of the painting indicate it is from the middle or second half of the 13th century; it is believed to have been done at a time when large numbers of Sinai anchorites came to Serbia, during the reign of Lazar of Serbia (1373–1389). In the past, the path to the church was almost impassable, making access extremely difficult, but funding from the World Travel Agency made access possible. Since the whole church was formed of rock, the entrance to the cave became the entrance to the church. The iconostasis was made of ordinary wooden beams. Although the church had a simple design, over the centuries the shrine became a spiritual hermitage for pilgrims from afar who came to the village during the summer. Bald-headed Jesus Serbian journalist and photographer Dragan Bosnić, who discussed the fresco in his Amazing Serbia, explains: In a small temple which is fifty square meters in size, dedicated to Sts. Peter and Paul, the clergy and the believers are praying below a fresco with an image of a young bald-headed Jesus, depicted by a local painter as having no hair. Bald-headed Jesus was painted in the second half of the 13th century on the north wall of the church. He is shown in Buddhist robes inside the octagonal mandorla, or inside the star, which is the greater miracle. Bosnić adds: The fresco of a young bald-headed Jesus is unique in Serbian fresco painting and also in Christian art as a whole. There is no precise information on how this miracle fresco was created but it is assumed that under the rule of knez Lazar, the fresco was painted by ascetics from Sinai who came to Serbia. At that time hermitage sanctuaries were not subject to the episcopal canons. As a result, people believed the image of the bald-headed Jesus was painted by the ascetics from that church. Today, the beauty of the fresco attracts a large number of both worshippers and tourists. It is suggested that this bald-headed Jesus could have been painted here only because the place did not suffer from "Episcopalian censorship". It is believed by some that the image of the young Jesus was painted by a painter or group of painters influenced by the different directions of Christianity. Only after Bosnić's photograph, could it be seen that he was a very young man, with chubby cheeks, blue eyes and a halo indicating his divinity. It can be clearly seen that Jesus has a naked chest and uncovered arms as a result of the cloak he is wearing. He bears no cross in his hands but raises three of his fingers in a symbol of baptism. References External links
Église troglodyte Saint-Pierre-et-Saint-Paul de Rsovci

L'église troglodyte Saint-Pierre-et-Saint-Paul de Rsovci (en serbe cyrillique : Пећинска црква Светих Петра и Павла у Рсовцима ; en serbe latin : Pećinska crkva Svetih Petra i Pavla u Rsovcima) est une église orthodoxe serbe serbe située à Rsovci, dans la municipalité de Pirot et dans le district de Pirot, en Serbie. Elle est inscrite sur la liste des monuments culturels protégés de la république de Serbie (no SK 769). Présentation L'église rupestre est située au pied de la Stara planina (le Grand Balkan) sur le mont Kalik et sur la rive droite de la rivière Visočica, à 22 km de Pirot. Elle aurait été fondée au XIIIe siècle ou au début du XIVe siècle par des ermites venus du Sinaï. L'église a été creusée dans la roche avec deux fenêtres ouvertes à même la pierre ; l'entrée a été sécurisée par une porte. Elle est accessible par un chemin de pierre. L'église abrite une fresque très rare représentant Jésus jeune ou Jésus chauve (en serbe : Ćelavi Isus), probablement réalisée par les ermites qui se trouvaient alors loin des yeux des autorités de l'Église d'alors. Des peintres du Sinaï avaient probablement été invités par le prince Lazar, notamment pour décorer son église de Kruševac, l'église Lazarica. Références Articles connexes Monuments culturels du district de Pirot Portail de la Serbie et du peuple serbe Portail de l’architecture chrétienne Portail de la protection du patrimoine Portail du christianisme orthodoxe
Dvorska bašta

Dvorska bašta (srbsky v cyrilici Дворска башта, doslova zámecký park) je nejznámější park v srbském městě Sremski Karlovci. Má rozlohu 7,29 ha. Park se nachází jižně od středu města (500 m), v blízkosti cesty, která spojuje sremskokarlovecké nádraží s lokalitou Stražilovo nedaleko parku Fruška Gora. Původně se jednalo o botanickou zahradu, první existující na území Srbska. Rozprostírá se na dvou úrovních; v horní části se v současné době nacházejí sportovní a rekreační zařízení a v dolním pak samotný park s četnými alejemi. Pro park je typická druhová rozmanitost jednotlivých stromů; a to jak domácích (typických pro oblast Vojvodiny), tak i exotických. V parku je v současné době celkem 115 druhů stromů a keřů; 21 jehličnanů a 94 listnáčů. Mezi nejrozšířenější druhy patří např. Jerlín japonský, Papírovník čínský, Lípa stříbrná, Dřezovec trojtrnný, Pajasan žláznatý, Javor babyka, jasan, borovice černá, smrk ztepilý, tis obecný a další. Historie Park vznikl v polovině 19. století (1848) jako botanická zahrada v době, kdy se město Sremski Karlovci rozvíjelo jako centrum vzdělanosti Srbů. Vzorem pro vznik parku bylo arboretum, které nechal zřídit princ Evžen Savojský a sloužilo jako praktická ukázka pro studenty nedalekých škol (gymnázia a bohosloveckého semináře). V roce 1974 byl park rozhodnutím radnice města Novi Sad zařazen pod chráněná přírodní území. Park, který byl po dlouhou dobu ve velmi špatném stavu, byl prací dobrovolníků zrestaurován (2009) a na podzim 2013 začala stavba ohrady. Originální brána je dochovaná ve velmi špatném stavu; v nižším patře parku se také nacházejí pozůstatky původního skleníku. Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Dvorska bašta na Wikimedia Commons
Дворска башта у Сремским Карловцима

Дворска башта представља један од најзначајнијих и највреднијих зелених простора у Сремским Карловцима, као Просторне културно-историјске целине изузетног значаја за Србију. У питању је заштићено природно добро као споменик природе. Комплекс „Дворска башта“ налази се у самом насељу, 500 м јужно од старог језгра Сремских Карловаца. Некада је представљао једну од најстаријих ботаничких башта на простору данашње Србије. Башта се простире на два нивоа; У горњем делу су спортско-рекреативни садржаји, а у доњем шеталишта. Галерија слика Референце Спољашње везе Званична страница општине Сремски Карловци Туристичка организација Сремских Карловаца СПЦ укњижила карловачку Дворску башту („Политика”, 23. јун 2017)
Monestir de Mala Remeta

El monestir de Mala Remeta (en serbi: Манастир Мала Ремета, Manastir Mala Remeta) és un monestir ortodox serbi a la província sèrbia de Voivodina. Ubicació i història És un dels 16 monestirs de la muntanya de Fruška Gora a la part central sud d'aquesta muntanya, al costat del monestir de la vila de Prnjavor, Mala Remeta. El nom del monestir significa El petit desert. L'església del monestir està dedicada a la coberta de la Mare de Déu. Манастирска црква је посвећена Богородичином покрову. La tradició d'establir un monestir connecta amb el rei serbi Stefan Dragutin. En el protocol del monestir de Beočin, s'afirma el 1844 que el monestir de Mala Remeta té "601 anys", cosa que podria significar el 1243. Les dades de confiança només són proporcionades pels documents turcs, on el monestir es va registrar per primera vegada el 1546, però aviat es va cremar. Al final del segle xvii, els refugiats del monestir de Rača a Drina van restaurar els monestirs. A partir d'aquest moment, també s'ha originat el segell del monestir i, des de llavors, fins al 1920, el monestir és un monument al monestir de Beočin. Al lloc de l'antiga església, el 1739 es va construir el tercer edifici. L'església del monestir va ser construïda pels mestres Todor i Nikola, mentre que el patró era Stanko Milinković de Šuljam. A partir del mateix any, es promouen les ordres de protecció emeses per Beocin, monestir del General Valis, en les quals es menciona i protegeix Mala Remeta. Jovan Jovanović, que va ser objecte del règim de Petrovaradin, va reparar l'interior de l'església monàstica i, al costat nord, sota la cel·la de pedra, el celler va ser construït el 1754. La vídua del tinent Ružica va aixecar la voluntat dels morts tres cèl·lules monàstiques amb una petita cuina al mig. Al capdavant del monestir, a partir de 1749, va ser l'Iguman Atanasije. Algunes de les imatges de la iconòstasi, les va pintar Janko Halkozović el 1759, mentre que els frescos de l'església van ser pintats el 1910 per Kosta Vandelović. El 1845 el monjo i el supervisor del monestir va ser Venimijan Borocki. A la Segona Guerra Mundial es va destruir la biblioteca de la residencia i el monestir. Avui dia el monestir està format per l'església, que n'ocupa una quarta part, un nou campanar de fusta i una capella. La germanor es compon d'un monacat i l'hegumen Rosa Markovic. Dos valuosos manuscrits del segle xvii es conserven al monestir. Galeria Referències Enllaços externs (serbi) Monestir de Mala Remeta - Fruškać (serbi) Sobre el monestir al lloc de l'Església del monestir (serbi) [1]
Kloster Mala Remeta

Das Kloster Mala Remeta (serbisch-kyrillisch Манастир Мала Ремета) ist ein serbisch-orthodoxes Kloster in Serbien in der autonomen Provinz Vojvodina nördlich des Dorfes Mala Remeta. Es ist eines der 16 Klöster der Fruška Gora in der Region Syrmien. Weblinks Page sur le monastère de Mala Remeta Très courte notice sur le monastère de Mala Remeta (faire défiler la page)
Mala Remeta Monastery

The Mala Remeta Monastery (Serbian: Манастир Мала Ремета, romanized: Manastir Mala Remeta) is a Serb Orthodox monastery on the Fruška Gora mountain in the northern Serbia, in the province of Vojvodina. Its foundation is traditionally ascribed to the Serbian King Dragutin (1276–1282). The earliest historical records relating to the monastery date back to the middle of the 16th century. At the end of the 17th century, Turks had already destroyed it, so when Rača was torn down, the refugee monks came to their appendage Mala Remeta and reconstructed it. The appearance of the earlier church is not known, and the extant one was erected on the same site in 1739. The throne icons on the altar screen were painted by Janko Halkozović in 1759, and the wall paintings are a 1910 work of Kosta Vanđelović. Mala Remeta Monastery was declared Monument of Culture of Exceptional Importance in 1990, and it is protected by the state. See also List of Serbian Orthodox monasteries External links Mala Remeta monastery - Fruškać More about the monastery
Monasterio Mala Remeta

El monasterio de Mala Remeta (en serbio: Манастир Мала Ремета y manastir Mala Remeta) es un monasterio ortodoxo serbio ubicado en Sirmia en la Voivodina. Está situado cerca de la aldea de Mala Remeta en la eparquía de Sirmia. Es uno de los 16 monasterios de Fruška Gora. Ubicación El monasterio de Mala Remeta se encuentra en la ladera sur de las montañas Fruška Gora, a una altitud de 270 m. Se encuentra a unos 5,5 km de la carretera Belgrado - Ljig.​ Historia Su fundación se atribuye tradicionalmente al rey serbio Stefan Dragutin (1276-1282). Los primeros registros históricos relacionados con el monasterio se remontan a mediados del siglo XVI.​ Los turcos la destruyeron, pero a finales del siglo XVII, cuando Rača fue derribada, los monjes refugiados acudieron a su apéndice Mala Remeta y la reconstruyeron. Se desconoce la apariencia de la iglesia anterior, y la existente fue erigida en el mismo sitio en 1739.​ Los íconos del trono en la pantalla del altar fueron pintados por Janko Halkozović en 1759, y las pinturas murales son una obra de 1910 de Kosta Vanđelović. El Monasterio de Mala Remeta fue declarado Monumento Cultural de Excepcional Importancia en 1990 y está protegido por la República de Serbia.​ Referencias Monjas de monasterio Rafaila Marković, abadesa de monasterio (1967-2020) Véase también Fruška Gora
Monastère de Mala Remeta

Le monastère de Mala Remeta (en serbe cyrillique Манастир Мала Ремета ; en serbe latin : Manastir Mala Remeta) est un monastère orthodoxe serbe situé en Serbie dans la province de Voïvodine, près du village de Mala Remeta. Il est un des 16 monastères de la Fruška gora, dans la région de Syrmie. Il dépend de l'éparchie de Syrmie et figure sur la liste des monuments culturels d'importance exceptionnelle de la république de Serbie (identifiant no SK 1026). Histoire Selon la tradition, le monastère de Mala Remeta, dédié au linceul de la Mère de Dieu, a été fondé par le roi Stefan Dragutin ; en revanche, il est mentionné pour la première fois dans des archives ottomanes datées de 1546. Il a été refondé à la fin du XVIIe siècle, au moment de la grande migration des Serbes, par des moines venus du monastère de Rača. L'église primitive fut alors remplacée par un nouvel édifice construit dans les années 1739-1759. Une partie des peintures de l'iconostase ont été réalisées par Janko Halkozović en 1759 ; les fresques de l'église, quant à elles, ont été peintes en 1910 par Kosta Vandelović. Le bâtiment des moines, à côté de l'église, a été construit en 1758. Endommagé pendant la Seconde Guerre mondiale, il a, par la suite, été restauré. Références Articles connexes Monastères orthodoxes serbes Fruška gora Monuments culturels du district de Syrmie Liens externes (sr) « Manastir Mala Remeta », sur eparhija-sremska.rs, Site de l'éparchie de Syrmie (consulté le 3 mai 2020) Portail de l’architecture chrétienne Portail de la Serbie et du peuple serbe Portail du monachisme Portail de la protection du patrimoine Portail du christianisme orthodoxe
Klooster Mala Remeta

Het klooster Mala Remeta (Servisch: Манастир Мала Ремета, Manastir Mala Remeta) is een Servisch-orthodox klooster gelegen in de Fruška Gora in de Servische autonome provincie Vojvodina. Volgens de traditie werd het gesticht door koning Dragutin. De vroegste historische vermeldingen van het klooster dateren uit het midden van de 16de eeuw Externe link (sr) Meer informatie over het klooster
Монастырь Мала-Ремета

Монастырь Мала-Ремета (серб. Манастир Мала Ремета) или Реметица (серб. Манастир Реметица) в честь Покрова Пресвятой Богородицы — женский монастырь Сремской епархии Сербской православной церкви на кряже Фрушка-Гора в общине Ириг Сремского округа Воеводины. Монастырь входит в список памятников культуры Сербии исключительного значения. История Первым письменным упоминанием монастыря Мала-Ремета является турецкий документ, датированный 1546 годом. В дальнейшем обитель была разрушена. В конце XVII века монастырь был восстановлен монахами из монастыря Рача. Мала-Ремета стала метохом монастыря Беочин. В 1739—1759 годах была проведена реконструкция монастыря, придавшая ему современный вид. В 2001—2002 годах был проведён ремонт крыши. В 2005 году построена новая трапезная. По состоянию на 2014 год в монастыре проживало две монахини. Настоятельница — игуменья Рафаила (Маркович). Примечания
Манастир Мала Ремета

Манастир Мала Ремета или Реметица припада Епархији сремској Српске православне цркве који се налази на Фрушкој гори, поред истоименог села. Представља непокретно културно добро као споменик културе од изузетног значаја. Положај и прошлост Налази се на јужном средишњем делу Фрушке горе, уз манастирски прњавор село Мала Ремета. Име манастира значи Мала пустиња. Манастирска црква је посвећена Богородичином покрову. Традиција оснивање манастира везује за српског краља Драгутина. У протоколу манастира Беочина, наводи се 1844. године да је манастир Мала Ремета „стар 601 годину”, а што би могло да значи — 1243. године. Кратку историју манастира Мала Ремета, написао је 23. новембра 1738. године хоповски игуман Иринеј Радић, у манастиру Беочину. Поуздане податке пружају једино турски документи, у којима је манастир први пут забележен 1546, али је врло брзо после тога спаљен. Крајем 17. века манастир су обновили избегли монаси Манастира Рача на Дрини. Из тога времена потиче и манастирски печат и од тада, па до 1920. године манастир се води као метох Манастира Беочин. На месту старе цркве, саграђена је нова, трећа по реду грађевина 1739. године. Манастирску цркву су сазидали (по контракту из 1738) на "грунту беочинском" мајстори Тодор и Никола, а ктитор је био Станко Милинковић из Шуљма. Из исте године потиче заштитна повеља издата од генерала Валиса Манастиру Беочин у којој се помиње и штити Мала Ремета. Јован Јовановић оберлајтант Петроварадинске регименте је манастирску цркву изнутра репарирао, као и са северне стране испод ћелија од камена, подрум саградио 1754. године. Поручникова удова Ружица је подигла по вољи покојниковој још три монашке ћелије са малом кухињом у средини. На челу манастира је од 1749. године игуман Атанасије. Престоне иконе за ову цркву радио је иконописац Јанко Халкозовић 1759. године. Године 1845. јеромонах и надзиратељ манастира био је Венимијан Бороцки. У Другом светском рату страдао је конак као и манастирска библиотека. Данас манастир чине црква, једнокрилни конак, нови дрвени звоник и капела. У манастиру су написане и чувају се две вредне рукописне књиге из XVII века. Старешине манастира Рафаила Марковић, (1969—2020). Февронија Јовановић, (2021—2024). Нифонт Павловић, (2024—тренутни). Галерија Види још Списак манастира Српске православне цркве Референце Спољашње везе Манастир Мала Ремета — Фрушкаћ О манастиру на сајту Манастири-Цркве [1] Архивирано на веб-сајту Wayback Machine (14. јун 2014)
Mala Remeta

Mala Remeta kloster (serbiska: Манастир Мала Ремета / Manastir Mala Remeta) är ett serbisk-ortodoxt kloster på berget Fruška Gora i den norra Serbiska provinsen Vojvodina. Det grundades av den serbiska kungen Stefan Dragutin (1276-1282). Se även Vojvodina Fruška Gora Externa länkar Mer information om klostret