NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Faculté de théologie orthodoxe de l'université de Belgrade

La faculté de théologie orthodoxe de l'université de Belgrade (en serbe cyrillique : Православни богословски факултет Универзитета у Београду ; en serbe latin : Pravoslavni bogoslovski fakultet Univerziteta u Beogradu) est l'une des 31 facultés de l'université de Belgrade, la capitale de la Serbie. Sous sa forme actuelle, elle a été fondée en 1920. En 2013, son doyen est le professeur Predrag Puzović. Histoire Organisation La faculté est divisée en 6 groupes et en 11 départements : Groupe de théologie biblique Département du Nouveau Testament ; Département de l'Ancien Testament ; Groupe de patrologie Département de patrologie ; Groupe de philosophie Département de philosophie ; Groupe d'histoire Département d'histoire de l'Église orthodoxe serbe ; Groupe de théologie systématique Département de dogmatique ; Département d'éthique ; Groupe de théologie pratique Département de liturgie ; Département de droit canonique ; Département de théologie pastorale ; Département de philologie. Personnalités Stéphane Veljanovski : ancien élève et primat de l'Église orthodoxe macédonienne. Notes et références Voir aussi Articles connexes Université de Belgrade Liste d'établissements d'enseignement de Belgrade Éducation en Serbie Église orthodoxe serbe Liens externes (sr + en) Site officiel Portail des universités Portail des chrétiens d’Orient Portail de Belgrade
Pravoslavna teološka fakulteta v Beogradu

Pravoslavna teološka fakulteta (izvirno srbsko Православни богословски факултет у Београду/Pravoslavni bogoslovski fakultet u Beogradu), s sedežem v Beogradu, je fakulteta, ki je članica Univerze v Beogradu. Glej tudi seznam fakultet v Srbiji Zunanje povezave Uradna spletna stran Arhivirano 2010-03-15 na Wayback Machine. (srbsko)
Црква Преображења Господњег у Љубовији

Црква Преображења Господњег у Љубовији припада Епархији шабачкој Српске православне цркве. Градња је започета 8. септембра 1932. године, а храм је у потпуности завршен 1940. године. Освећење темеља обављено је на Малу Госпојину (21. септембра) од стране епископа шабачко-ваљевског г. др Симеона (Станковића). Галерија Види још Списак цркви Епархије шабачке Литература „Историјат: Храм Преображења Господњег у Љубовији”. Архивирано из оригинала 07. 09. 2014. г. Приступљено 6. 9. 2014. Спољашње везе Храм Преображења Господњег у Љубовији - званична презентација Архивирано на веб-сајту Wayback Machine (6. септембар 2014)
Црква Светих апостола Петра и Павла у Неменикућама

Црква Светих апостола Петра и Павла у Неменикућама, насељеном месту на територији општине Сопот, градња је започета 1864. године а завршена 1868. године, припада Епархији шумадијској Српске православне цркве. Направљена је на темељима цркве из 18 века која је била посвећена Ваведењу Пресвете Богородице. Пре те цркве постојала је Црква брвнара посвећена Успењу Пресвете Богородице. Референце Спољашње везе „Археријско намесништво космајско”. Епархија шумадијска. Приступљено 29. 8. 2019. Црква Светих апостола Петра и Павла у Неменикућама (Каленић, број 1/1988, стр. 9-10)
Црква Светог цара Константина и царице Јелене у Опарићу

Црква Светог цара Константина и царице Јелене у Опарићу, насељеном месту на територији општине Рековац, подигнута је 1937. године, припада Епархији шумадијској Српске православне цркве. Према летопису цркве темељи за изградњу освештани су 1932. године у недељу пред празник Мале Госпојине. Иницијатор и главни организатор градње храма био је архимандрит Никон Лазаревић из Манастира Каленић. За ктитора цркве се наводи краљ Александар I Карађорђевић. Црква је освећена 3. јуна 1937. године на празник Светог цара Константина и царице Јелене у време Патријарха српског Варнаве и владавине Намесништва, на челу са намесником кнезом Павлом Карађорђевићем. Освећење Цркве извршио је Епископ жички Свети Владика Николај Велимировић. Том приликом Епископ је поклонио цркви крст на коме стоји запис „Епископ Николај Храму сему за спасење народа. Амин. 1937. године”. У оквиру цркве се налази и спомен – костурница изгинулим ратницима из Левча у ослободилачким ратовима 1912-1918 године. Референце Спољашње везе „Архијеријско намесништво левачко”. Епархија шумадијска. Приступљено 12. 8. 2019.
Heliga kejsar Konstantins och kejsarinnan Helenas kyrka, Oparić

Heliga kejsar Konstantins och kejsarinnan Helenas kyrka (serbisk kyrilliska: Црква Светог цара Константина и царице Јелене; latinska: Crkva Svetog cara Konstantina i carice Jelene) är en serbisk-ortodox kyrkobyggnad, belägen i byn Oparić i Rekovac kommun i centrala Serbien. Kyrkan är helgad åt den romerska kejsaren Konstantin den store och hans mor, Helena. Historia Helige Konstantins och Helenas kyrkas grund invigdes på söndagen före Jungfru Marie bebådelsedag år 1932. Under ett besök som kung Alexander I av Jugoslavien gjorde i Oparić, donerade han 10 000 dinarer till byggandet. Som lokalbefolkningens tacksamhet för den stora donationen, utsågs han som grundaren av kyrkan. Med tanke på att Alexander blev mördad i Marseille i Frankrike den 9 oktober 1934, hann han inte se kyrkan stå klar. Kyrkobyggnaden invigdes den 3 juni 1937 av den dåvarande biskopen av Žič, Sankt Vladika Nikolaj Velimirović. Inventarier Inne i kyrkan finns ett minnesmärke över ett antal soldater som dog under Balkankrigen (1912–1913). Bilder Se även Östortodoxa kyrkor Religion i Serbien Källor Задужбина витешког Краља | Удружење Краљевина Србија (kraljevinasrbija.rs) Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Heliga kejsar Konstantins och kejsarinnan Helenas kyrka, Oparić.
Manjež

Manjež (srbsky Мањеж) je veřejný park, který se nachází v hlavním městě Srbska, Bělehradu. Přiléhá k jižní části ulice Nemanjina, obklopují jej dále ulice Resavska (ze západu), Kralja Milana (ze severu) a Svetozara Markovića (z východu). V blízkosti parku se nachází rovněž náměstí Slavija a sídlo srbské národní banky. Nachází se na území opštiny Savski venac. V parku se nachází busty některých významných osobností, mezi které patří např.: Ferenc Liszt, Josif Marinković, Frédéric Chopin, Radovan Dragović, Kosta Abrašević. Historie Park se nachází na místě, kde byla umístěná královská jízdní garda. V roce 1923 bylo v novém územním plánu Bělehradu rozhodnuto o změně způsobu užití tohoto místa na veřejnou zeleň. Název pochází z francouzštině a odkazuje právě na využití prostranství jako stáje. Park zde byl budován v letech 1931 až 1932, návrh jeho uspořádání připravil Aleksandar Krstić. Jednalo se o jeden z mála moderních parků na území Bělehradu ve své době. Obklopen měl být řadou kulturních budov, např. budovou opery, hudební akademie a konzervatoř. Vzhledem k vypuknutí druhé světové války se z plánu však neuskutečnilo nic, paradoxně ale na východní straně parku vznikla budova Jugoslávského dramatického divadla. Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Park Manjež na srbské Wikipedii.
Mercator Center Belgrade

Mercator Center Belgrade (Serbian: Меркатор Центар Београд), located in Belgrade's municipality of New Belgrade, is the biggest Mercator Serbia Center in the retail chain. Old Mercator The first Mercator center was opened in 1972, also in New Belgrade, but at a different location. It is located along the Mihaila Pupina Boulevard. At the time of opening, it was city's "pride", and one of the first shopping malls in Belgrade. With Fontana, Hotel Jugoslavija, SIV building and CK building, it was considered one of the symbols of New Belgrade. It was built as the "grandiose" structure, made from reinforced concrete, and resembling a "fallout shelter". Apart from the numerous stores, shops, cafes and restaurants, in the southern extension it had a farmers market. It was the first indoor farmers market in Belgrade. Restaurant "Pri Majolka", later renamed "Vojvodina", was one of the most popular in New Belgrade. The northern extension hosted cinema "Jugoslavija". The building was expanded and renovated in the early 1990s, when the name Mercator was officially dropped, but unofficially remained until today. During the economic collapse in the 1990s, a flea market developed in front of the mall, along the boulevard. After the opening of the new Mercator Center, the former one became known as the Old Mercator. Though still in use, it was left without proper maintenance since the early 1990s. By the 2020s, the structure deteriorated, with many empty shops, broken concrete parts and staircases. The flea market was formed again. In January 2021, part of the ceiling above the farmers market collapsed, injuring several people. The collapsed area was left to the elements and in July 2023 city announced plan to turn this section into the parking. Mercator Center Belgrade Mercator Center Belgrade was opened in December 2002. Mercator Center Belgrade has 52,400 square meters with 74 stores and Mercator hypermarket (8,600 square meters). The construction cost 38 million euros. In 2012, the facility was upgraded; the cost was 12 million euros. In December 2017, Mercator Serbia sold it to the Serbian holding company MPC Holding owned by Serbian businessman Petar Matić, for a sum of 46 million euros. References
Mercator Centar Beograd

Mercator Centar Beograd, тржни центар, отворен у децембру 2002. године, налази се на Новом Београду. Отварање Један од првих модерних тржних центара у Београду, тада у власништву словеначког пословног система Меркатор, у присуству неколико хиљада Београђана, Меркатор су отворили министри спољних послова Југославије и Словеније, Горан Свилановић и Димитриј Рупел. Осим хипермаркета са око 5.500 m² пословног простора центар Меркатор је имао и шест пратећих програма и 45 локала у закупу. Свечаном отварању новог потрошачког царства у нашој престоници присуствовали су и потпредседник Савезне владе др Мирољуб Лабус, председник Пословног система Меркатор Зоран Јанковић, градоначелнице Љубљане и Београда Викторија Поточник и Радмила Хрустановић. Певали су Боба Стефановић, словеначке поп-звезде, а после отварања, до вечери, Магазин, Бајага и инструктори, група Луна... Карактеристике Тржни центар Меркатор — Београд је највећи малопродајни центар у Србији (изграђен је и Меркатор центар у Новом Саду) са више од 70 разноврсних локала. Простире се на 52.000 m² и има 850 паркинг места. Налази се на углу улица Булевар др Зорана Ђинђића и Булевар уметности. Реновиран је 2012. године. У свом саставу поред хипермаркета има и пошту, банку, хемијско чишћење, фризерски салон, ауто-перионицу, фитнес-стурио, цвећару, неколико кафића и ресторана. У децембру 2017. Меркатор Србија је продао центар холдингу МПЦ холдинг у власништву српског бизнисмена Петра Матића, за суму од 46 милиона евра. Занимљивости Почетком седамдесетих година прошлог века отворен је први, сада назван Стари Меркатор као репрезентативно место, са биоскопом Југославија, хотелом, супермаркетом и низом продавница. Био је, уз Фонтану, зграду СИВ-а, зграду ЦК и хотела Југославија једна од ретких препознатљивих тачака Новог Београда из његове социјалистичке фазе. Данас само у говору Новобеограђана има назив Меркатор, и то стари, и даље је делимично попуњен локалима, али запуштен и оронуо. Референце
Црква Светог Николе у Шилопају

Црква Светог Николе у Шилопају, насељеном месту на територији општине Горњи Милановац, припада Епархији жичкој Српске православне цркве. Цркву посвећену Светом Николи Мириклијском подигао је Љуба Сарачевић, трговац и војни лиферант у свом родном месту. Црква је грађена од 1936. до 1939. године по пројекту архитекте Драгутина Маслаћа и освећена 1939. године од стране епископа жичког Николаја Велимировића. Црква је саграђена од жутог пешчара из Синошевића и украшена прелепом розетом од истог материјала изнад улазних врата. Референце Спољашње везе „Архијерејско намесништво таковско”. Епархија жичка. Приступљено 24. 8. 2019.
Helige Nikolaus kyrka, Šilopaj

Helige Nikolaus kyrka (serbisk kyrilliska: Црква Светог Николе; latinska: Crkva Svetog Nikole) är en serbisk-ortodox kyrkobyggnad, belägen i byn Šilopaj i staden Gornji Milanovac i regionen Šumadija i centrala Serbien. Kyrkan är helgad åt Helige Nikolaus av Myra och tillhör Žičas stift. Historik Helige Nikolaus kyrka i Šilopaj började att byggas i juli 1936 och stod klar 1939. Bilder Se även Östortodoxa kyrkor Östortodoxa kyrkan i Serbien Källor Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Helige Nikolaus kyrka, Šilopaj. Stiftets hemsida
Biblioteca de la Universitat de Belgrad

La Biblioteca de la Universitat de Belgrad o Biblioteca universitària Svetozar Marković (en serbi ciríl·lic: Универзитетска библиотека Светозар Марковић Марковий; en serbi llatí: Univerzitetska biblioteka Svetozar Marković) és la biblioteca central de la universitat. Situada en el Bulevard kralja Aleksandra ("bulevard del rei Alexandre"), en el centre de la capital de Sèrbia, deu el seu nom a Svetozar Marković, un socialista serbi del segle xix. Pel seu valor arquitectònic, l'edifici que l'alberga està inscrit en la llista de monuments culturals protegits de la República de Sèrbia i en la dels béns culturals de la Ciutat de Belgrad. Història La Biblioteca Universitària es va crear el 1921, succeint la Biblioteca de l'escola secundària de Belgrad, creada el 1844. Es tracta d'una Biblioteca Carnegie, construïda amb els mitjans econòmics donats per l'empresari i filantrop Andrew Carnegie a la ciutat de Belgrad després de la Primera Guerra Mundial. Belgrad va ser una de les tres ciutats afectades per la guerra que van tenir una Biblioteca Carnegie, juntament amb Reims i Lovaina. Aquesta biblioteca universitària és l'única biblioteca de Carnegie a l'Europa central i oriental. Arquitectura L'edifici actual acull la biblioteca des del 1926. Va ser construït segons els plans dels arquitectes Dragutin Đorđević (1866-1933) i Nikola Nestorović (1858-1957) i és característic de l'arquitectura acadèmica del període d'entreguerres a la capital sèrbia. El porxo central de la façana principal, d'aspecte monumental, està decorat amb quatre columnes d'estil corinti i està coronat per un frontó triangular amb acroteris simètrics. La decoració del frontó i les obertures, de pedra artificial, es deu a l'escultor Aca Stojanović. Al vestíbul s'ha instal·lat un bust d'Andrew Carnegie, donat per la Philanthropist Foundation. Fons Amb 1,5 milions de referències, la Biblioteca Universitària Svetozar Marković és la biblioteca universitària més gran del país. És la biblioteca central de la Universitat de Belgrad, però també serveix de base per a la resta de biblioteques d'ensenyament superior serbi. Les universitats, els instituts d'investigació i altres grups poden ser membres si ho sol·liciten. La biblioteca és ben coneguda com a biblioteca nacional a causa de la seva extensa col·lecció sèrbia, però també inclou una àmplia gamma de col·leccions acadèmiques internacionals. Referències
Bibliothèque universitaire Svetozar Marković

La bibliothèque universitaire Svetozar Marković (en serbe cyrillique : Универзитетска библиотека Светозар Марковић ; en serbe latin : Univerzitetska biblioteka Svetozar Marković) est la bibliothèque centrale de l'université de Belgrade. Située Bulevar kralja Aleksandra (le « boulevard du roi Alexandre »), au centre de la capitale de la Serbie, elle doit son nom à Svetozar Marković, un socialiste serbe du XIXe siècle. En raison de sa valeur architecturale, le bâtiment qui l'abrite est inscrit sur la liste des monuments culturels protégés de la république de Serbie et sur celle des biens culturels de la ville de Belgrade. Histoire La bibliothèque universitaire a été créée en 1921, succédant à la bibliothèque de la Haute école de Belgrade établie en 1844. C'est une bibliothèque Carnegie, construite avec les moyens financiers donnés par l'homme d'affaires et philanthrope Andrew Carnegie à la ville de Belgrade après la Première Guerre mondiale. Belgrade a été l'une des trois villes affligées par la guerre à être dotée d'une bibliothèque Carnegie, avec Reims et Louvain. Cette bibliothèque universitaire est la seule bibliothèque Carnegie en Europe centrale et orientale. Architecture Le bâtiment actuel abrite la bibliothèque depuis 1926. Il a été construit selon les plans des architectes Dragutin Đorđević (1866-1933) et Nikola Nestorović (1858-1957) et est caractéristique de l'architecture académique de l'entre-deux-guerres dans la capitale serbe. Le porche central de la façade principale, d'allure monumentale, est orné de quatre colonnes de style corinthien et est surmonté d'un fronton triangulaire avec des acrotères symétriques. La décoration du fronton et des ouvertures, constituée de pierre artificielle, est due au sculpteur Aca Stojanović. Dans le vestibule a été installé un buste d'Andrew Carnegie, offert par la fondation du philanthrope. Fonds Avec 1,5 million de références, la bibliothèque universitaire Svetozar Marković est la plus grande bibliothèque universitaire du pays. Elle est la bibliothèque centrale de l'université de Belgrade mais sert également de base de toutes les autres bibliothèques de l'enseignement supérieur serbe. Les universités, les instituts de recherche et d'autres groupes peuvent en devenir membres sur demande. La bibliothèque est bien connue comme une bibliothèque nationale en raison de sa vaste collection serbe mais elle comprend également un large éventail de collections internationales savantes. Notes et références Articles connexes Université de Belgrade Bibliothèque nationale de Serbie Architecture à Belgrade Lien externe (sr + en) Site officiel Portail de Belgrade Sciences de l’information et bibliothèques Portail des universités Portail de la protection du patrimoine
Biblioteka Uniwersytecka w Belgradzie

Biblioteka Uniwersytecka im. Svetozara Markovicia – biblioteka centralna w systemie bibliotek Uniwersytetu w Belgradzie, która nosi imię Svetozara Markovicia, serbskiego działacza politycznego z XIX wieku. Historia Biblioteka Uniwersytecka w Belgradzie jest największą bibliotekę uniwersytecką w tym kraju. Pełni funkcję biblioteki centralnej Uniwersytetu Belgradzkiego (każdy wydział ma swoją bibliotekę). Należy do bibliotek Carnegie, wybudowana z zasobów finansowych przekazanych przez biznesmena i filantropa Andrew Carnegie po I wojnie światowej. Belgrad był jednym z trzech miast w których została wybudowana biblioteka Carnegie. Dwa pozostałe to Reims i Leuven. W 1920 roku rząd Serbii otrzymał 100 000 USD na budowę biblioteki. Ministerstwo Edukacji podjęło decyzję, że za pieniądze zostanie zbudowany budynek biblioteki Uniwersytetu w Belgradzie. Prace rozpoczęto 23 czerwca 1921 roku, a uroczyste otwarcie miało miejsce w dniu św. Cyryla i Metodego 24 maja 1926 roku. Imię Svetozara Markowica nadano bibliotece w 1946 roku w stulecie jego urodzin. Budynek Projekt budynku przygotowali znani serbscy architekci Andra Stevanović, Dragutin Djordjević i Nikola Nestorović. Przyjęli oni założenie, że styl budynku powinien być zgodny z jego przeznaczeniem. Jest to budynek wolno stojący. Wejście zdobią cztery kolumny z frontonem z symetrycznie umieszczonym akroterionem. Ozdoby na froncie budynku wyrzeźbił Stojanovic. Wnętrze jest wzorowane na ówczesnych bibliotekach berlińskich. Czytelnia studencka został umieszczona na parterze, a profesorska na piętrze. W budynku znalazły się też mniejsze czytelnie, magazyny i katalogi. Meble zostały zakupione w kraju i za granicą w ramach pożyczek rządowych i odszkodowań niemieckich. W holu umieszczono podarowane popiersie Andrew Carnegie. Gdy podczas II wojny światowej zostaje zniszczona Biblioteka Narodowa Biblioteka Uniwersytecka, która posiadała wówczas 280 000 woluminów przejmuje jej funkcję. W 2016 roku biblioteka otrzymała darowiznę w wysokości 106 000 USD na przebudowę fasady i dachu z amerykańskiego Funduszu Ochrony Dziedzictwa Kulturowego. Prace zostały wykonane w 2017 roku. Zbiory Jako biblioteka naukowa gromadziła prace naukowe profesorów i pracowników naukowych oraz podręczniki dla studentów uniwersytetu. Do zbiorów włączono także cześć książek zgromadzonych na wydziałach działającego od 1905 roku uniwersytetu, książki otrzymane w ramach reparacji wojennych z Niemiec oraz darowizny z kraju i zagranicy. W 1922 roku biblioteka otrzymała książki ze Smithsonian Institution z Waszyngtonu oraz z Misja Republiki Czechosłowackiej w Belgradzie. Cenne zbiory podarowali bibliotece między innymi: Joca Vujić, Vojislav Jovanović Marambo, Bozidar Karadjordjevic, Mihajlo Pupin, pisarz Branimir Ćosić, Isidora Sekulić, Anica Savić Rebac, filozof Dimitrije Mitrinović i inni. Zobacz też Andrew Carnegie Carnegie libraries Przypisy
École de génie électrique Mihajlo Pupin de Novi Sad

L'école de génie électrique Mihajlo Pupin (en serbe cyrillique : Електротехничка школа Михајло Пупин у Новом Саду ; en serbe latin : Elektrotehnička škola Mihajlo Pupin u Novom Sadu) se trouve à Novi Sad, la capitale de la province autonome de Voïvodine, en Serbie. En raison de sa valeur patrimoniale, elle est inscrite sur la liste des monuments culturels protégés de la république de Serbie (identifiant n° SK 2173). Historique et architecture du bâtiment L'école secondaire électrotechnique Mihajlo Pupin de Novi Sad est situé 17 rue Futoška et 2-4 rue Školska, dans le quartier de Grbavica. Le monument culturel forme un ensemble de deux bâtiments. Un premier ensemble a été construit en 1912 pour accueillir le lycée catholique hongrois de la ville ; en l'absence de documentation, le projet est attribué aux architectes Béla Peklo et Miksa Strob. Le bâtiment, de style monumental, est constitué d'un rez-de-chaussée et de deux étages ; la façade principale est organisée autour d'une avancée centrale et surmontée d'un dôme pyramidal couronné d'un globe. L'intérieur, conçu pour un usage scolaire, dispose de longs couloirs distribuant les salles de classe. L'extérieur et l'intérieur sont dotés d'une riche décoration dans le style de la Sécession hongroise, particulièrement accentuée dans l'escalier du hall et la salle de cérémonie. Le bâtiment du 4 rue Školska a été agrandi en 1921 selon un projet conçu par Juraj Nikolajevič Šreter. L'ensemble des bâtiments de l'école électrotechnique a été inscrit sur la liste des monuments culturels de la république de Serbie en janvier 2015. Aujourd'hui Notes et références Voir aussi Articles connexes Architecture à Novi Sad Monuments culturels du district de Bačka méridionale - Ville de Novi Sad Lien externe (sr) Histoire du bâtiment sur le site de l'école secondaire électrotechnique Portail de la Serbie et du peuple serbe Portail de la protection du patrimoine Portail de l’Art nouveau
Црква Силаска Светог духа у Кораћици

Црква Силаска Светог духа у Кораћици, насељеном месту на територији општине Младеновац, подигнута је 1858. године, припада Епархији шумадијској Српске православне цркве. Референце Спољашње везе „Архијеријско намесништво младеновачко”. Епархија шумадијска. Приступљено 27. 8. 2019.
Црква Светог Николе у Барајеву

Црква Светог Николе у Барајеву, насељеном месту на територији општине Барајево, подигнута је 1903. године, припада Епархији шумадијској Српске православне цркве. Референце Спољашње везе „Архијеријско намесништво бељаничко”. Епархија шумадијска. Приступљено 27. 8. 2019.
Генекс (кула)

Западната порта на Белград или Кула „Генекс“ е 35-етажна сграда в Белград, община Нови Белград, непосредствено до магистралата за Войводина. Високата сграда е построена през 1980 година по проект на архитекта Михайло Митрович в „бруталистки стил” (този стил в модерната архитектура е от периода 1954-1970 година. Този стил е добил името си от френските думи „beton brut“, което буквално означава груб бетон). Генекс включва 2 бетони кули, свързани помежду си с мостова конструкция на 26-ия етаж. Височината на конструкцията е 115 метра, което я прави втората по височина сграда в сръбската столица. На върха на едната кула има въртящ се ресторант. По-ниската кула от конструкцията е заета от офисите на компанията „Генекс Груп“, а по-високата представлява жилищни апартаменти. Името Западна порта на Белград е дадено на кулата заради местоположението ѝ, тъй като тя е първото нещо, което виждат гостите на сръбската столица, идвайки от белградското летище. Външни препратки Информация за кулата