NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Kapetanovo

Kapetanovo (Serbian Cyrillic: Капетаново) is a Neo-Gothic castle located in the village of Stari Lec, in the Plandište municipality in northeastern Serbia. In 1991, it was included on the national list of monuments of culture of great importance, and since then it has been protected. History The castle was built in 1904 by ispán of Torontál County (Kingdom of Hungary, Austria-Hungary) Béla Botka. He wanted to create a residence that would resemble a medieval castle, and that was one of the reasons for the construction of the neogothic palace. Kapetanovo is located near the road Vršac–Zrenjanin, about 2 km southwest from the small village of Stari Lec. After losing almost all of his wealth on gambling, owner Béla decided to sell the castle, as the last possible solution to solve his financial situation. After he told his wife Ema about this, she was so devastated that on the night of 2 August 1938, she climbed to the highest tower of Kapetanovo, poured gasoline on herself and burned to death. Nevertheless, in an auction in 1938, Kapetanovo was sold to a wealthy merchant Franc Maj. He purchased it as the main part of his daughter's dowry. After the wedding, she and her husband Milan Kapetanov moved in, and the castle took his name. During this time, Kapetanovo flourished. They created large fountains and gardens all around the castle compound, and the only part that was constantly locked was the tallest tower, where Emma Botka burned herself. Milan was Kapetanovo's owner up until the end of World War II; after the Law on Nationalization, the castle was seized by the communist Yugoslavia's government. Architecture Kapetanovo Castle is an example of neogothic architecture. It has two entrances, and around it there was a spacious park (now defunct) with a fountain. One of the most specific architectural specifications is a crow-stepped gable stretching along three sides of castle. With simple white façade and an elevated entrance, the building's harmonious proportions are pointed out with high square towers with crenellation. All the windows have sharp gothic arches, and with false arrow loops on top of the tower, the architect's idea of creating a pseudo-medieval castle is clearly visible. Restoration After the nationalization, the castle was mostly abandoned and empty for nearly 40 years. In 1987, reconstruction started, but it was soon abandoned after basic conservation work. Then, in August 2006, vast work on the restoration of the castle commenced, and it was renovated into a restaurant with a hotel. As the castle is under protection of the Serbian Academy of Sciences and Arts as a monuments of culture of great importance, the reconstruction was a faithful restoration of the original design. See also Monuments of Culture of Great Importance Tourism in Serbia Castles in Serbia References
Château Kapetanovo

Le château Kapetanovo (en serbe cyrillique : Дворац Капетаново ; en serbe latin : Dvorac Kapetanovo) est situé à Stari Lec, dans la province de Voïvodine, dans la municipalité de Plandište et dans le district du Banat méridional, en Serbie. Il est inscrit sur la liste des monuments culturels de grande importance de la république de Serbie (identifiant no SK 1138). Localisation Le château Kapetanovo est situé près de la route Vršac–Zrenjanin, à environ 2 km au sud-ouest du village de Stari Lec. Historique Le château a été construit en 1904 pour l'ispán (préfet) du comitat de Torontál Béla Botka qui voulait une résidence bâtie à la ressemblance d'un château médiéval et qui a pris l'aspect d'un château de style néo-gothique. Après avoir perdu la plus grande partie de sa fortune au jeu, Botka décide de vendre le château pour rétablir sa situation financière. Informée de ses intentions, sa femme Ema bouleversée, le 2 août 1938, monte sur la plus haute tour de Kapetanovo, verse sur elle de l'essence et s'immole par le feu. En 1938, Kapetanovo est vendu au riche marchand Franc Maj qui en fait la plus grande partie de la dot de sa fille. Après le mariage, elle et son mari Milan Kapetanov s'installent dans la propriété ; ils y créent des jardins et de vastes fontaines. La seule partie du château qui reste fermée est celle où Ema Botka s'est donné la mort. Milan Kapetanov est resté propriétaire du château jusqu'à la fin de la Seconde Guerre mondiale ; après la Loi sur la nationalisation, le château a été confisqué par le gouvernement communiste. Architecture Le château se présente comme une construction asymétrique à plusieurs étages. Sur trois côtés se dressent des pignons à gradins qui s'élèvent au-dessus du toit et qui mettent en valeur des projections centrales et, à l'ouest, un grand porche en saillie. Sur le quatrième côté s'élève une haute tour carrée avec des créneaux qui imitent l'architecture médiévale ; la façade occidentale porte le blason de la famille Botka. Les fenêtres du rez-de-chaussée sont légèrement arquées tandis que les fenêtres de l'étage sont dotées d'arcs brisés, comme dans l'architecture gothique. Les murs des façades sont enduits de plâtre qui, au rez-de-chaussée, est travaillé de façon à imiter de grands blocs pierre. Le porche de la façade ouest permet d'accéder à une grande salle centrale avec un escalier en bois et une galerie. Au rez-de-chaussée se trouvent un salon, une bibliothèque, une salle à manger et une cuisine ; les chambres sont situées à l'étage. Notes et références Article connexe Monuments culturels du district du Banat méridional Portail de la Serbie et du peuple serbe Portail des châteaux Portail de la protection du patrimoine
Kapetanovo

Kapetanovo (em sérvio: Капетаново) é um castelo neogótico localizado na vila de Stari Lec, no município de Plandište, no nordeste da Sérvia. Em 1991, foi incluído na lista nacional de monumentos da cultura de grande importância e, desde então, está protegido. História O castelo foi construído em 1904 pelo ispano do Condado de Torontál (Reino da Hungria, Áustria-Hungria), Béla Botka. Ele queria criar uma residência que se assemelhasse a um castelo medieval, e essa foi uma das razões para a construção do palácio neogótico. Kapetanovo está localizado perto da estrada Vršac-Zrenjanin, cerca de dois quilômetros a sudoeste da pequena aldeia de Stari Lec. Depois de perder quase toda a sua riqueza em jogos de azar, Béla, o proprietário, decidiu vender o castelo, como a última solução possível para resolver sua situação financeira. Depois que ele contou à esposa Ema sobre isso, ela ficou tão arrasada que, na noite de 2 de agosto de 1938, subiu à torre mais alta de Kapetanovo, derramou gasolina em si mesma e queimou até a morte. No entanto, em um leilão em 1938, Kapetanovo foi vendido a Franc Maj, um rico comerciante. Ele o comprou como parte principal do dote de sua filha. Após o casamento, ela e seu marido, Milan Kapetanov, se mudaram, e o castelo levou o nome dele. Durante esse período, Kapetanovo floresceu. Eles criaram grandes fontes e jardins ao redor do complexo do castelo, e a única parte que ficava constantemente trancada era a torre mais alta, onde Emma Botka se suicidou. Milão era o proprietário de Kapetanovo até o final da Segunda Guerra Mundial; após a Lei de Nacionalização, o castelo foi tomado pelo governo da Iugoslávia comunista. Arquitetura O Castelo Kapetanovo é um exemplo da arquitetura neogótica. Tem duas entradas e, ao redor, havia um parque espaçoso (agora extinto) com uma fonte. Uma das especificações arquitetônicas mais específicas é uma empena que se estende por três lados do castelo. Com fachada branca simples e entrada elevada, as proporções harmoniosas do edifício são apontadas com altas torres quadradas com ameias. Todas as janelas têm arcos góticos afiados e, com seteiras falsas no topo da torre, a ideia do arquiteto de criar um castelo pseudo-medieval é claramente visível. Restauração Após a nacionalização, o castelo ficou praticamente abandonado e vazio por quase quarenta anos. Em 1987, a reconstrução começou, mas logo foi abandonada após o trabalho básico de conservação. Então, em agosto de 2006, iniciou-se um vasto trabalho de restauração do castelo, que foi reformado em um restaurante com um hotel. Como o castelo está sob proteção da Academia Sérvia de Ciências e Artes como monumentos da cultura de grande importância, a reconstrução foi uma restauração fiel do design original. Ver também Turismo na Sérvia Referências
Дворац Капетаново у Старом Лецу

Дворац Капетаново се налази у близини места Стари Лец, у општини Пландиште. Подигнут је 1904. године и представља заштићени споменик културе од великог значаја. Грађевину која је име добила по последњем власнику Милану Капетанову, подигао је жупан Ботка Бела, као пољски дворац са однегованим пространим парком са фонтаном. Сама зграда је спратна, подужне основе, асиметрично распоређених маса изведена је у духу романтичарског историзма са елемената романике и готике. На дужним странама зграде два висока степенаста забата издижу се изнад крова истичући централни ризалит и улазни трем. Забате фланкирају полигоналне украсне кулице. На источном забату је грб породице Ботка изведен у плиткој пластици, а на бочној страни је висока кула квадратне основе и назубљеног завршетка. Прозори приземља су благо залучени, а спратни имају оштро преломљен готски лук. Фасаде су глатко малтерисане, осим приземне зидане имитацијом сложених крупних камених квадера. Једноставни, истурени трем централног ризалита западне фасаде са четири ступца, преко приступне рампе и неколико степеница уводи у доминантан приземни централни хол спратне висине са дрвеним степеништем и галеријом. У приземљу су салон, библиотека, трпезарија, кухиња, а на спрату спаваће собе. Делимично су изведени конзерваторски радови (грађевински 1987–1988). Галерија Види још Списак споменика културе у Јужнобанатском округу Споменик културе од великог значаја Напомене Напомена: Садржај овог чланка је једним делом или у целости преузет са http://www.sanu.ac.rs. Носилац ауторских права над материјалом је дао дозволу да се исти објави под слободном лиценцом. Доказ о томе се налази на OTRS систему, а број тикета са конкретном дозволом је 2009072410055859. Референце Спољашње везе „Дворац Капетаново — Споменици културе у Србији”. САНУ. Списак споменика културе од великог значаја у Војводини Архивирано на веб-сајту Wayback Machine (17. мај 2014) Републички завод за заштиту споменика културе - Београд Листа споменика Републички завод за заштиту споменика културе-Београд/База непокретних културних добара Дворци Војводине
Kapetanovo slott

Kapetanovo slott (serbisk kyrilliska: Капетаново) är ett nygotiskt slott i Stari Lec, en by i närheten av staden Vršac i Vojvodina i nordöstra Serbien. Slottet byggdes 1904 neogotisk stil. År 1991 togs slottet upp på den nationella listan över kulturminnen av stor betydelse, och sedan dess har slottet varit skyddad. Idag används slottet som hotell. Historik Slottet byggdes 1904 av ispán i Torontáls län (Kungariket Ungern, Österrike-Ungern) Béla Botka. Han ville skapa en bostad som skulle likna ett medeltida slott, och det var en av anledningarna till byggandet av det neogotiska palatset. Kapetanovo ligger nära vägen Vršac–Zrenjanin, cirka 2 km sydväst om den lilla byn Stari Lec. Efter att ha förlorat nästan hela sin förmögenhet på spel, bestämde sig ägaren Béla för att sälja slottet, som den sista möjliga lösningen för att lösa sin ekonomiska situation. Efter att han berättat detta för sin hustru Emma, blev hon så förkrossad att hon natten till den 2 augusti 1938 klättrade upp i Kapetanovos högsta torn, hällde bensin på sig själv och brände sig till döds. Ändå såldes Kapetanovo på en auktion 1938 till en förmögen köpman, Franc Maj. Han köpte det som huvuddelen av sin dotters hemgift. Efter bröllopet flyttade hon och hennes man Milan Kapetanov in, och slottet tog hans namn. Under denna tid blomstrade Kapetanovo. De skapade stora fontäner och trädgårdar runt om på slottsområdet, och den enda delen som ständigt var låst var det högsta tornet, där Emma Botka brände sig. Milan var Kapetanovos ägare fram till slutet av andra världskriget, men efter lagen om nationalisering togs slottet i beslag av den kommunistiska Jugoslaviens regering. Arkitektur Kapetanovo slott är ett exempel på nygotisk arkitektur. Det har två ingångar och runt det fanns en rymlig park (nu nedlagd) med en fontän. En av de mest specifika arkitektoniska specialiteterna är en trappgavel som sträcker sig längs tre sidor av slottet. Med enkel vit fasad och en förhöjd entré pekas byggnadens harmoniska proportioner ut med höga fyrkantiga torn med krenelering. Alla fönster har spetsiga gotiska valv och med falska pilslingor ovanpå tornet syns tydligt arkitektens idé att skapa ett pseudo-medeltidsslott. Renovering Efter förstatligandet var slottet mestadels övergivet och tomt i nästan 40 år. År 1987 påbörjades återuppbyggnaden, men den övergavs snart efter grundläggande bevarandearbete. Senare, i augusti 2006, påbörjades ett omfattande arbete med att restaurera slottet, och det renoverades till en restaurang med ett hotell. Eftersom slottet är under skydd av Serbian Academy of Sciences and Arts som ett kulturmonument av stor betydelse, var återuppbyggnaden en trogen restaurering av den ursprungliga designen. Referenser Den här artikeln är helt eller delvis baserad på material från engelskspråkiga Wikipedia, Kapetanovo, 21 december 2022. Noter Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Kapetanovo slott.
Danmarks ambassade i Beograd

Danmarks ambassade i Beograd er Danmarks officielle repræsentation i Serbien. Derudover er ambassaden også ansvarlig for Montenegro, Bosnien-Hercegovina og Nordmakedonien. Ambassaden blev etableret i 1995 efter Jugoslaviens opløsning og etableringen af Republikken Serbien. Ambassaden ligger i centrum af Beograd og ledes af en ambassadør, der er udnævnt af den danske regering. Ambassadens primære opgave er at fremme danske interesser i Serbien, herunder at styrke det politiske, økonomiske og kulturelle samarbejde mellem de to lande. Ambassaden bistår også danske virksomheder, der ønsker at etablere sig eller udvide deres virksomhed i Serbien. Ambassaden tilbyder også konsulære tjenester til danske statsborgere, herunder pasudstedelse og assistance i nødsituationer. Ambassaden samarbejder tæt med de andre nordiske ambassader i Beograd. Danmarks ambassade i Beograd blev oprettet efter genoptagelsen af de diplomatiske forbindelser mellem Danmark og Serbien i 1994. Forud for dette var Danmarks forbindelser til Serbien påvirket af krigen på Balkan i 1990'erne. I dag er Danmark og Serbien tættere samarbejdspartnere, og de har et godt forhold. Tidligere ambassadører Pernille Kardel, ambassadør, 2024 - nu. Suzanne Shine, ambassadør, 2021 - 2024. Anders-Christian Hougor, ambassadør, 2017 - 2020. Morten Skovgor Hansen, ambassadør, 2015 - 2017. Mikael Borg-Hansen, ambassadør, 2013 - 2015. Mete Kewell Nielsen, ambassadør, 2007 - 2013. Ruben Madsen, ambassadør, 2002 — 2007. Hans Jaspersen, ambassadør, 1988 — 1992. Christian Frederik Kissum, ambassadør, 1985 - 1987. Hans Christensen, ambassadør, 1981 — 1985. Peter Michelsen, ambassadør, 1976 - 1980. Richard Wagner-Hansen, ambassadør, 1972 - 1976. Tige Dalgaard, ambassadør, 1968 - 1972. Gustav Melchior, ambassadør, 1960 - 1968. Karl Eskelund, ambassadør, 1958 — 1960. Se også Kongeriget Danmarks ambassader Referencer
Jazak

Jazak (Serbian Cyrillic: Јазак) is a village in Serbia. It is located in the Irig municipality, in the region of Syrmia (Syrmia District), Vojvodina province. According to the 2002 census, the village had a population of 1,100, of whom 1,045 were ethnic Serbs. Historical population Notable residents Teodor Avramović, the leader of the rebellion of the Syrmian peasants, which was known as the Tican's Rebellion. Church of St. Nicholas The Serbian Orthodox Church of St. Nicholas dates back to the 18th century. The ornamental church work is attributed to engraver Marko Vujatović. See also Jazak monastery List of places in Serbia List of cities, towns and villages in Vojvodina References Slobodan Ćurčić, Broj stanovnika Vojvodine, Novi Sad, 1996.
Язак

Язак (серб. Јазак) — село в Сербии, в общине Ириг, в Сремском округе автономного края Воеводина, в историко-географической области Срем. По переписи населения Сербии 2002 года в селе проживали 1100 жителей (по переписи населения 1991 года — 1144 жителя). Село находится на южных склонах гряды Фрушка-Гора, на западе общины. Близ села находится монастырь Язак, один из 16 частично сохранившихся после Второй мировой войны Фрушкогорских монастырей. В километре от села прежде было ещё одно — Язачки-Прнявор (серб. Јазачки Прњавор), название которого также происходило от соседства с монастырём, а серб. Прњавор означает село близ монастыря. Демография В селе Язак, по переписи 2002 года проживали 897 совершеннолетних жителей, средний возраст которых — 43,2 лет (41,9 года у мужчин и 44,4 года у женщин). В селе есть 386 домашних хозяйств, а среднее число жителей в домохозяйствах — 2,83. По результатам трёх последних переписей населения наблюдается сокращение числа жителей. См. также Примечания Ссылки информация о географическом положении\fallingrain.com Язак на карте проекта Wikimapia
Jazak

Jazak (izvirno srbsko Јазак) je naselje v Srbiji, ki upravno spada pod Občino Irig; slednja pa je del Sremskega upravnega okraja. Demografija V naselju živi 897 polnoletnih prebivalcev, pri čemer je njihova povprečna starost 43,2 let (41,9 pri moških in 44,4 pri ženskah). Naselje ima 386 gospodinjstev, pri čemer je povprečno število članov na gospodinjstvo 2,83. To naselje je, glede na rezultate popisa iz leta 2002, večinoma srbsko, a v času zadnjih treh popisov je opazno zmanjšanje števila prebivalcev. Viri in opombe Glej tudi seznam naselij v Srbiji
Јазак

Јазак је насеље у Србији у општини Ириг у Сремском округу. Према попису из 2022. било је 773 становника. Овде се налази Српска православна црква Светог Николе у Јаску. Историја Антика Простор села Јазар био је насељен још у античком периоду. На локалитету Кланац-Михајловац случајно је откривен римски камени саркофаг. На истом мјесту су од 1965. до 1966. године извршена су мања сондажна ископавања али без одређених резултата. Демографија У насељу Јазак живи 897 пунолетних становника, а просечна старост становништва износи 43,2 година (41,9 код мушкараца и 44,4 код жена). У насељу има 386 домаћинстава, а просечан број чланова по домаћинству је 2,83. Ово насеље је великим делом насељено Србима (према попису из 2002. године), а у последња три пописа, примећен је пад у броју становника. Презимена у селу Најприсутнија презимена становништва су Божић, Гољевачки, Грујић, Илић, Јанковић, Јанкуловић, Јеркић, Родић, Јоцић, Јовановић, Костић, Мајсторовић, Малетић, Марић, Маројевић, Мирковић, Чавић, Михајловић, Младеновић, Торбица, Опачић ,Мојсиловић, Миличевић, Недић, Ненадовић, Нешковић, Петаковић,Миланковић, Поповић, Радојчић, Радонић, Савић, Станишић, Тешић, Утвић, Вукмировић, Живановић, и др. Јазачки Прњавор Јазачки Прњавор, међу локалним становништвом познат скраћено Прњавор, је део села Јазак. Име је добио као прњавор — насеље најамних радника манастира Јазак, испод којег се налази. Овај део села налази се између остатка села и манастира. Насеље се због посебне топографије пружа правцем север-југ у виду једне улице. У оквиру овог дела села не постоје назнаке центра, већ је становништво ослоњено на центар села, удаљен око 1 km. Јазачки Прњавор је до Другог светског рата био засебно насеље, али је после рата припојен тадашњем Јаску. Познати Јазачани Ђорђе Аничић, потпуковник Ратног ваздухопловства и противваздушне одбране Војске Југославије Види још Манастир Јазак Јазачки Прњавор Срем Референце Спољашње везе Мапе, аеродроми и временска ситуација локација (Fallingrain) Гугл сателитска мапа (Maplandia) План насеља на мапи (Mapquest)
Bâtiment situé 32 rue Obrenovićeva à Niš

Le bâtiment situé 32 rue Obrenovićeva à Niš (en serbe cyrillique : Зграда у Ул. Обреновићева 32 у Нишу ; en serbe latin : Zgrada u Ul. Obrenovićeva 32 u Nišu) se trouve à Niš, dans la municipalité de Medijana et dans le district de Nišava, en Serbie. Il est inscrit sur la liste des monuments culturels protégés de la république de Serbie (identifiant no SK 842). Présentation Le bâtiment, situé 32 rue Obrenovićeva (ancienne rue Maršala Tita), a été construit dans les premières années du XXe siècle dans un style éclectique influencé par le style néo-Renaissance. Ce bâtiment d'angle est constitué d'un rez-de-chaussée et d'un étage. La façade d'angle est mise en valeur par un haut portail et par un oriel surmonté d'un dôme. Les façades sont rythmées verticalement par des piliers décoratifs autour des fenêtres et par des pilastres qui segmentent la surface de l'édifice ; elles sont rythmées horizontalement par une frise qui s'étend sous la corniche du toit ; en plus de la frise, la façade d'angle est dotée d'une riche décoration plastique géométrique qui couvre aussi une partie du dôme. Le secteur de la rue Obrenovićeva, où se trouve le bâtiment, est inscrit sur la liste des entités spatiales historico-culturelles protégées de la république de Serbie (identifiant no PKIC 31). Références Article connexe Monuments culturels du district de Nišava Portail de la Serbie et du peuple serbe Portail de la protection du patrimoine
Библиотека „Димитрије Туцовић” (Лазаревац)

Библиотека „Димитрије Туцовић” се налази у Лазаревцу, а основана је 1949. године. Носи име по вођи социјалистичког покрета у Србији, Димитрију Туцовићу. Оснивање библиотеке је везано за Прву књижницу са читаоницом у Лазаревцу основаном 14. августа 1910. године на иницијативу угледних Лазаревчана тог времена. Историја Прва књижница са читаоницом у Лазаревцу је основана 14. августа 1910. година на иницијативу угледних Лазаревчана тог времена. Књижница је почела рад са 400 књига и била је тадашњи културни центар Лазаревца. Преко ове књижнице, радници су били претплаћени на Радничке новине, а у њој су се одржавали разни културни догађаји. Књижница је престала са радом на почетку Првог светског рата, када су сви њени чланови мобилисани и послати у рат. Градска библиотека у Лазаревцу је основана 1949. године, а за матичну библиотеку општине Лазаревац је проглашена 1966. године. Библиотека је касније преименована у „Димитрије Туцовић” и данас припада мрежи Библиотеке града Београда, али је ипак финансијски независна. Оснивач и финансијер библиотеке је Скупштина града Београда. До 2011. године библиотека је била смештена у просторијама Центра за културу у Лазаревцу, а у садашњу зграду пресељена је 2011. године. Библиотека има дечије одељење, одељење за одрасле, одељење периодике, одељење стучног фонда и одељење за набавку и обраду, а њену мрежу огранака чине огранци у Великим Црљенима, Дудовици, Рудовцима, док има заједничке библиотеке са основним школома у Јунковцу и Степојевцу. Референце
Ambassade de Guinée en Serbie

L'Ambassade de Guinée en Serbie est une mission diplomatique de république de Guinée en Serbie. L'ambassade est située à Belgrade, la capitale du pays. Histoire Voir aussi Relations entre la Guinée et la Serbie Références Portail de la Guinée Portail de la Serbie et du peuple serbe Portail des relations internationales