Estadi Rajko Mitić

L'Estadi Rajko Mitić (en serbi: Стадион Рајко Митић / Stadion Rajko Mitić), anteriorment conegut com a Estadi Estrella Roja (serbi: Стадион Црвенe звездe / Stadion Crvene zvezde), també conegut com a Marakana (en alfabet ciríl·lic serbi: Маракана), és un estadi multiusos de Belgrad, Sèrbia, que ha estat la seu de l'Estrella Roja de Belgrad des del 1963. L'estadi està situat a Dedinje, municipi de Savski Venac. L'estadi Rajko Mitić, rebatejat el desembre de 2014 en honor de l'exjugador i llegenda del club Rajko Mitić (1922–2008), té una capacitat de 51.755 persones i actualment és l'estadi més gran de Sèrbia per capacitat. L'estadi ha acollit nombrosos partits internacionals a nivell sènior, com ara la final de la Copa d'Europa de 1973 i la final del Campionat d'Europa de la UEFA de 1976. Història El primer estadi de futbol en aquesta ubicació es va inaugurar el 24 d'abril de 1927. Va ser l'estadi de l'SK Jugoslavija, campió de futbol iugoslau el 1924 i el 1925. Consistia en un estadi amb una capacitat de 30.000 persones amb camp de gespa, pista d'atletisme, instal·lacions d'entrenament i seu social. L'SK Jugoslavija va jugar els seus partits a l'estadi fins al final de la Segona Guerra Mundial, quan el club va ser dissolt per les noves autoritats iugoslaves. L'estadi va ser cedit al club recentment fundat Estrella Roja de Belgrad. Terreny antic Avala L'estadi es deia "Avala". El 1945 va ser vist com l'estadi del club de futbol "Metalac" (antic BSK, avui OFK Beograd), però Vladimir Dedijer, president de l'Associació Iugoslava de Gimnasos en aquell moment, el va cedir a l'Estrella Roja, recentment formada. L'estiu de 1958, l'Estrella Roja havia de jugar contra el CDNA de Bulgària (avui CSKA Sofia). L'inspector municipal de Stari Grad va inspeccionar el recinte i el va declarar inutilitzable, ja que les bigues de fusta estaven completament podrides. Fins que es va construir el nou estadi, l'Estrella Roja va jugar principalment com a amfitrió a l'estadi JNA (avui estadi Partizan), mentre que utilitzava algunes seus més petites per a partits menys importants. El 27 de desembre de 1959, l'Estrella Roja va jugar el seu últim partit al vell estadi. El FK Novi Sad va ser l'oponent en un partit de comiat a l'estadi en ruïnes. Juntament amb les instal·lacions en ruïnes, també va marxar una part de la història del futbol. En aquell estadi, Moša Marjanović va marcar un gol famós que va superar el porter català Ricardo Zamora, i també František Plánička va ser derrotat, i després de la Segona Guerra Mundial es van jugar molts partits emocionants. Aquests van incloure el partit de tornada dels quarts de final de la Copa d'Europa el 5 de febrer de 1958, en què el Red Star es va enfrontar al campió de la lliga anglesa, el Manchester United FC, que havia guanyat el partit d'anada a Anglaterra per 2-1. Tot i haver remuntat per empatar 3-3 després d'anar perdent per 3-0, el Red Star va ser eliminat de la competició per l'equip anglès. El partit és més memorable per ser l'últim jugat pel Manchester United abans de l'accident aeri de Munic l'endemà, quan l'avió de l'equip es va estavellar a la ciutat alemanya occidental de Munic en el viatge de tornada. Vuit jugadors del Manchester United es trobaven entre les 23 persones que van morir com a conseqüència de les seves ferides en l'accident, mentre que dos dels jugadors supervivents van resultar ferits de tal manera que no van tornar a jugar mai més. Després del partit de comiat, l'estadi va ser enderrocat per ser substituït per una nova instal·lació esportiva moderna exactament al mateix lloc. Per tal de preparar una base adequada per a la construcció del nou estadi, s'havia de començar 12 metres més baix que l'anterior. Es van haver d'excavar més de 350.000 metres cúbics de terra i 15.000 metres cúbics de pedra. Marakana L'estadi es va construir entre 1960 i 1963 i va ser finançat completament per l'empresa GENEX. Per reduir els costos, especialment en els ferros d'acer, es va decidir que el nou recinte s'excavaria parcialment a terra. Per tal de preparar una base adequada per a la construcció, l'estadi s'havia de començar 12 m (39 ft) més baix que l'anterior. Més de 350,000 m3 (12,000,000 cu ft) de sòl i 15,000 m3 (530,000 cu ft) de pedra. Aviat van sorgir els problemes, ja que l'excavació amenaçava de provocar l'esllavissament de les cases que envoltaven el lloc. Al principi, els experts van suggerir que s'havia d'aturar l'excavació i que es canviés el projecte. Es va sondejar el sòl fins a 8 m (26 ft) de profunditat, i es va descobrir la formació anomenada "calcària sàrmata", cosa que va significar que la fonamentació profunda era possible al costat oest i sud i que el projecte es va continuar. Al costat est, s'havia d'omplir el terreny. El projecte va ser molt car. Una petita part del cost va provenir de les donacions dels aficionats de l'Estrella Roja, però això no va ser ni de bon tros suficient. La major part del finançament va provenir del Consell Executiu, com es deia el Govern de Sèrbia en aquell moment, que va condicionar els fons amb la construcció de les vies esportives. La construcció va continuar fins i tot després del partit inaugural el 1963 i els costos van ascendir. La teulada sobre la graderia oest havia de ser molt cara, amb arcs de formigó, però el primer ministre Slobodan Penezić Krcun es va negar a concedir aquests diners. En canvi, es va construir una teulada de ferro que era difícil de mantenir. A causa dels vents, es van deixar forats a la construcció de ferro, però es van construir les instal·lacions auxiliars allà tot i que no haurien d'haver-ho fet. A més, els barracons dels treballadors de l'estadi auxiliar van ser utilitzats per l'administració del club fins que es van construir les instal·lacions adequades a la graderia oest el 1973. L'edifici administratiu també té una sola habitació per als atletes. El City volia comprar l'edifici administratiu per als seus propòsits, però el club s'hi va negar i va pagar l'edifici íntegrament als constructors. Després de tres anys de construcció, el nou estadi estava a punt per ser inaugurat. La inauguració oficial va tenir lloc l'1 de setembre de 1963 amb el partit de la Primera Lliga Iugoslava contra el NK Rijeka (2-1). Aquell dia, uns 55.000 espectadors van entrar per 9 portes d'entrada de 5 metres d'amplada cadascuna a les grades encara inacabades. Se sap que el primer visitant de l'estadi va ser Laza Petrović, un pagès dels voltants de Loznica. Aquest fervent seguidor de l'Estrella Roja va arribar al nou estadi a primera hora del matí i va ocupar el seu lloc a la graderia est. Va treure formatge i un bannock de la seva bossa i després va esmorzar mentre esperava pacientment fins a la tarda que comencés el partit. La multitud més gran es va registrar aquella tardor en un derbi contra el Partizan de Belgrad: 108.000 persones. L'any següent, després que l'estadi estigués completament acabat, la seva capacitat va augmentar a 110.000 espectadors i va rebre el sobrenom no oficial de Marakana, en honor del famós estadi brasiler. A més de l'aspecte, el nou estadi també comptava amb un magnífic camp de gespa amb drenatge. El primer gol oficial a l'estadi el va marcar Trifun Mihailović en un partit juvenil entre l'Estrella Roja i el Jedinstvo de Zemun, un preludi del primer partit de lliga amb l'NK Rijeka. El primer gol oficial a la primera divisió el va marcar Nedeljko Vukoje del Rijeka, mentre que Dušan Maravić va marcar el primer gol de la història de l'Estrella Roja a l'estadi, que va resultar en un empat al mateix partit. Encara parlant de rècords, segons el nombre d'entrades venudes, l'estadi va veure la seva afluència de públic més gran el 23 d'abril de 1975 a la semifinal de la Recopa d'Anglaterra contra el Ferencváros hongarès per 2-2. Oficialment hi havia 96.070 espectadors a les grades aquella nit amb entrades comprades, però es creu que l'estadi es va omplir fins a la capacitat màxima permesa, que en aquell moment era de 110.000 persones. En els anys posteriors, la capacitat de l'estadi ha disminuït gradualment. Després de diferents retocs de modernització, s'hi van afegir més seients. A mitjans de la dècada de 1990, per tal de satisfer les demandes de la UEFA sobre la comoditat i la seguretat dels espectadors, es van eliminar completament les places de peu a l'estadi. Es van instal·lar seients a les 4 grades, de manera que la capacitat màxima de l'estadi era de 60.000 persones. El 2008, el club va anunciar la reconstrucció del camp de l'estadi. Es van instal·lar calefactors de gespa artificial i es va substituir l'antiga superfície de joc amb una nova gespa moderna. El camp d'entrenament també es renovarà col·locant gespa sintètica i instal·lant nous equips d'il·luminació. El 2014, l'Assemblea de l'Estrella Roja va decidir per unanimitat canviar el nom de l'estadi d' Estadi de l'Estrella Roja a Estadi Rajko Mitić en honor de la difunta llegenda de l'Estrella Roja Rajko Mitić. El 19 de novembre de 2017, es va inaugurar cerimonialment un monument a Mitić davant de la tribuna oest. Després d'importants reparacions el 2017-2018, la licitació pública per al vast projecte de reconstrucció es va anunciar a l'agost de 2018. La licitació, oberta fins al setembre, incloïa tant l'estadi com tot el complex esportiu. Incloïa, entre altres canvis, el rebaix de la tribuna oest i la construcció de la secció VIP, així com l'eliminació de la pista d'atletisme. Nou estadi proposat El 2012, la junta executiva de les Estrelles Vermelles va signar un memoràndum per a la reconstrucció de l'estadi Rajko Mitić. Es preveu que l'estadi actual sigui redissenyat per l'empresa xinesa NCEC (Natong Construction Engineering Constructing Co.) en societat amb el holding portuguès Sonae Sierra. Les 34,8 hectàrees de terreny, anomenades Zvezdani Grad (en anglès: Ciutat de les Estrelles o Ciutat Estrellada), inclouran l'estadi amb aproximadament 50.000 seients, un gimnàs, una ambulància, un centre comercial i de spa, torres d'oficines, un hotel de cinc estrelles, blocs d'apartaments moderns i aparcament subterrani. La zona entre l'estadi i el centre comercial, que permetrà una visita a l'estiu i a l'hivern, s'utilitzarà per a mercats, cafeteries, restaurants i proporcionarà espai per a exposicions i actuacions temporals. La taquilla i la botiga del club també s'ubicaran en aquesta zona coberta. A la teulada del centre comercial hi haurà un jardí públic amb entrada des del centre comercial. L'estadi estarà cobert amb panells solars que complementaran les necessitats energètiques de l'estadi, altres zones s'utilitzaran per recollir aigua de pluja per al reg dels camps de futbol i les zones verdes del complex. El nou estadi serà reconegut pel símbol del club, l' Estrella Vermella; l'estructura principal de l'estadi tindrà la forma d'una estrella de cinc puntes. El cost del projecte s'estima entre 450 i 600 milions d'euros. El 2023, el club va anunciar que està avaluant dues ubicacions per al nou estadi: la ubicació actual i un lloc a 300 metres de la seu actual. El club ha aclarit a més que una reconstrucció de l'estructura existent no és una opció viable, ja que no permetria a l'Estrella Roja assolir el seu objectiu de duplicar les vendes d'abonaments de temporada des de les 6.000 vendes actuals. Partits destacats La derrota d'l'Ajax per 1-0 contra la Juventus a la final de la Copa d'Europa de 1973 és un dels rècords d'assistència al Marakana de Belgrad. Hi havia 91.564 espectadors a les grades (la tercera assistència més alta de la llista oficial de tots els temps de l'estadi), que van sortir a veure les estrelles del futbol europeu del moment com ara Ruud Krol, Johan Neeskens, Johnny Rep, Johan Cruijff, Dino Zoff, Fabio Capello, José Altafini, Roberto Bettega i altres. Una altra gran competició internacional de futbol es va jugar a l'estadi de l'Estrella Roja: el Campionat d'Europa de la UEFA de 1976. El Marakana va acollir dos partits memorables: la semifinal, en què Iugoslàvia va perdre per 2-4 contra l'Alemanya Occidental a la pròrroga després d'anar guanyant per 2-0 durant gran part del partit, i la final del 20 de juny, en què Txecoslovàquia va derrotar l'Alemanya Occidental per 5-3 als penals, després que el partit s'hagués empatat 2-2 a la pròrroga. El penal guanyador el va marcar Antonín Panenka, que va xutar la pilota pel mig, una tècnica que porta el nom del migcampista txecoslovac. El 24 d'abril de 1991, l'Estrella Roja de Belgrad i el Bayern de Múnic es van disputar les semifinals de la Copa d'Europa de Campions. A la tardor de 1996, l'Estrella Roja va acollir l'1. FC Kaiserslautern i el FC Barcelona com a part dels seus partits de final de 32 i final de 16, respectivament, de la Recopa. El 12 d'octubre de 2005, la selecció de Sèrbia i Montenegro va jugar un partit decisiu a l'última jornada de la fase de classificació per a la Copa del Món de 2006 contra Bòsnia i Hercegovina. Sèrbia i Montenegro es va classificar directament per a Alemanya 2006. El 25 d'octubre de 2007, l'Estrella Roja va rebre el FC Bayern de Múnic en un partit del Grup F de la Copa de la UEFA. Els seguidors de l'Estrella Roja de Belgrad van abandonar l'estadi amb una gran frustració, perquè tot i que el seu equip anava dos cops guanyant per un gol, van encaixar dos gols als últims minuts del partit i van perdre per 2-3. L'Estrella Roja de Belgrad va perdre els tres partits restants i va acabar al final del Grup F amb 0 punts. L'ambient al "Marakana" era increïble, amb els 55.000 aficionats presents a l'estadi que recordava l'atmosfera de la semifinal de la Copa d'Europa de 1990-91 entre aquests dos equips. El 6 de novembre de 2018, l'Estrella Vermella va rebre el Liverpool, que va acabar guanyant el trofeu, en un partit del Grup C de la Lliga de Campions de la UEFA. L'Estrella Vermella va guanyar per 2-0, amb els dos gols marcats per Milan Pavkov. Va ser una de les victòries més importants de la història recent de l'Estrella Vermella. Concerts Marakana poques vegades s'ha utilitzat com a sala de concerts en els seus 45 anys d'història. L'artista més destacat és Zdravko Čolić, que va oferir espectacles massius a Marakana en tres ocasions diferents. La primera va ser el 5 de setembre de 1978 com a part de la seva famosa gira Putujuć Urnebes, a la qual van assistir 70.000 persones. Els teloners i convidats van ser Dado Topić i Mama Coco, Kornelije Kovač, Arsen Dedić, Kemal Monteno i el grup de dansa Lokice. Altres concerts a l'estadi van ser el YU Rock Misija el 15 de juny de 1985, un espectacle que va durar 8 hores davant d'una multitud de 30.000 persones, tot i que no se'ls va permetre entrar al camp de l'estadi per decisió de la direcció de l'Estrella Roja. La cantant folk sèrbia Ceca va oferir un gran concert el 15 de juny de 2002 davant de 70.000 persones. Més recentment, Aca Lukas va fer un concert a l'estadi el 8 de juny de 2013 davant de 50.000 persones. Altres A més de partits de futbol i concerts, l'estadi ha acollit els següents esdeveniments: Mate Parlov contra Domenico Adinolfi - Combat pel títol de pes semipesat de la UER, 10 de juny de 1976 Slobodan Živojinović contra Boris Becker - partit de tennis d'exhibició, 1 d'octubre de 1987 Referències Enllaços externs Pàgina web oficial del FC Estrella Roja Estadi FC Estrella Roja de Belgrad Imatges de l'estadi al lloc web de Delije Article de la Guia de l'Estadi