NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Osttor von Belgrad

Das Osttor von Belgrad (serbokroatisch Istočna Kapija Beograda / Источна Капија Београда), bei der Eröffnung offiziell Rudo 1, 2 und 3, ist ein Gebäudekomplex im Osten Belgrads in der Nähe der Europastraße 75. Der aus drei Wohntürmen bestehende Komplex wurde 1973 bis 1976 nach den Plänen der Architektin Vera Ćirković und dem Ingenieur Milutin Jerotijević errichtet. Der Komplex gehört zu den prominentesten Gebäuden in der Skyline von Belgrad und ist ein bedeutendes Werk jugoslawischer Nachkriegsmoderne. Er bildet einen städtebaulichen Bezug zum Westtor Belgrads. Beschreibung Der Gebäudekomplex befindet sich nördlich der Europastraße 75 und südlich der Bundesstraße 100 im Nordosten des Belgrader Stadtteil Konjarnik, in dem er den Subbezirk Rudo bildet. Der Komplex besteht aus drei 28- bis 30-stöckigen Wohntürmen mit je 190 Wohnungen. Die 85 Meter hohen und im Grundriss rechteckigen Türme sind mit der Schmalseite gleichmäßig kreisförmig angeordnet. Sie stehen jeweils zu etwa zwei Dritteln auf einer von der Umgebung erhöhten kreisrunden Plattform, unter der sich teilweise Garagen befinden, die von ringförmig um sie führenden Straße erschlossen werden. Diese Straße führt durch die Türme an jenen Stellen, wo ihr Sockel über die Plattform hinausragt. Die Basis der Türme besteht jeweils aus einem viergeschossigen orthogonal zur Kreistangente quergelagerten Baukörper, der etwa zu einer Hälfte auf der kreisförmigen Plattform auf einem eingeschossigen Unterbau und zu der andere Hälfte außerhalb der kreisförmigen Plattform auf einem zweigeschossigen Unterbau aufliegt. Die Unterbauten werden durch die unter den Türmen verlaufende, ringförmige Straße voneinander getrennt. Auf diesen Sockeln befinden sich auf zwei zurückgezogenen Stockwerken 23-stöckige Baukörper, die etwa ein Viertel der darunter befindlichen Baukörper an der von der Kreismitte abgewandten Seite als Terrassen freilassen und die eigentlichen Türme bilden. Der 23-stöckige Aufbau besteht, von unten betrachtet, aus jeweils drei gleich großen Stockwerken, dann folgt ein zurückspringendes Geschoss mit besonderen Gestaltungsmerkmalen und darauf folgen erneut drei Stockwerke, die dann die Größe des zurückspringenden Geschosses haben. Der Rücksprung erfolgt nur an der von der Kreismitte abgewandten Seite. Ausnahme dabei bildet der oberste Abschluss. Diese vier oberen Stockwerke springen auch zur Kreismitte zurück. Ganz oben folgt ein in der sonstigen Zählung der Stockwerke nicht berücksichtigtes nach allen Seiten zurückspringendes und kaum sichtbares Technikgeschoss. Weblinks Osttor von Belgrad in der Datenbank #SOSBrutalismus
Istočna kapija Beograda

Istočna kapija Beograda (ćirilićno: Источна капија Београдa), poznat i kao Rudo (ćirilićno: Рудо) naziv je za kompleks od tri stambena nebodera koji se nalaze na prostoru općine Zvezdare, u glavnom gradu Republike Srbije Beogradu. Službeni naziv im je Rudo nose ga po istoimenom gradu u BiH, a to ime dao im je beogradski arhitekt Dragoljub Mićović, koji je u vrijeme izgradnje ova tri nebodera obavljao stručni nadzor. Mićović je 1929. godine rođen u Rudom te je autor više knjiga o povijesti ondašnjeg zavičaja. Neboderi se nalaze u blizini autoceste E75 te svojom veličinom i upadljivošću predstavljaju simbolička vrata na ulasku u Beograd za putnike koji u grad dolaze iz smjera istoka. Zgrade su izgrađene u stilu brutalizma, a useljene su 1976. godine. Međusobno su okrenute jedna prema drugoj, a spaja ih plato te igralište za djecu. U neboderu Rudo 1 živi oko 450 stanara, u Rudo 2 oko 530, dok u neboderu Rudo 3 oko 400 što ukupno čini oko 1400 stanara. Dio fasade obnovljen je 2004. godine, a s daljnjim radovima nastavilo se tijekom 2008. godine. Povezani članci Zapadna kapija Beograda Izvori Podatci o neboderima na Skyscrapercity.com (srp.)
Wschodnia Brama Belgradu

Wschodnia Brama Belgradu, oficjalnie Rudo (od miasta w Bośni i Hercegowinie) – trzy wysokościowce mieszkalne ulokowane w Belgradzie, stolicy Serbii. Opis Trzy wieżowce (Rudo 1, Rudo 2, Rudo 3) składające się na kompleks Wschodniej Bramy Belgradu mają wysokość ok. 85 metrów i liczą 28 pięter. Każdy budynek ma 190 mieszkań. W sumie w trzech budynkach mieszka około 1400 osób. Budowę wieżowców rozpoczęto w 1973 i oddano do użytku w 1976, w okresie Socjalistycznej Federacyjnej Republiki Jugosławii. Po 2008 przeprowadzono szereg remontów w budynkach. Galeria Zobacz też Zachodnia Brama Belgradu Przypisy Bibliografia Lickanje Istočne kapije Beograda [online], politika.rs [dostęp 2011-11-26] (serb.).
Источна капија Београда

Источна капија Београда или Комплекс Рудо је стамбени комплекс од три солитера који се налази у општини Звездара у Београду. Назив Рудо, по Рудом у Босни Херцеговни, им је дао београдски архитекта Драгољуб Мићовић, родом из истоименог места, који је у време изградње ова три солитера вршио стручни надзор. Солитери се налазе у близини ауто-пута и својом величином и упадљивошћу представљају симболичку капију на уласку у Београд за путнике који долазе из правца истока. Аутори пројекта су архитекта Вера Ћирковић и инжењер Милутин Јеротијевић. Извођач радова било је предузеће Рад. Изградња је трајала од 1973. до 1976. године. Зграде су усељене 1976. године. Насеље обједињује 3 солитера, од по 85 метара висине, која имају по 28 спратова и међусобно су окренута један ка другоме и спаја их плато као и игралиште за децу. Сваки солитер има по 190 станова. У солитеру Рудо 1 живи око 450 станара, у солитеру Рудо 2 око 530 а у солитеру Рудо 3 око 400 што укупно чини око 1400 станара. Солитери су рађени на постољима у висини од 3 спрата а после се 6 серија од по 4 спрата терасасто сужавају до система за одржавање изнад 27 спрата. Делимична реконструкција фасаде зграда урађена је 2004. године, а унутрашњост зграда је у солидном стању са јаком влашћу кућног Савета. Следећа реконструкција је почела 2008. године. Насупрот Источној капији, налази се Западна капија Београда. Галерија Види још Западна капија Београда Београд Брутализам Референце
Rupčine

Rupčine (Serbian Cyrillic: Рупчине) is an urban neighborhood of Belgrade, the capital of Serbia. It is located in Belgrade's municipality of Čukarica. Location Rupčine is actually the southwesternmost part of the Žarkovo neighborhood, bordered by Bele Vode to the north, Cerak Vinogradi (that is, Ibarska Magistrala road) to the east, and the Vodovodska Street and Makiš to the west. On the south, Rupčine borders with the open fields of Stari Lanci and Novi Lanci, which stretch all the way to Železnik. Characteristics Quite contrary to its eastern bordering neighborhood, Cerak Vinogradi, Rupčine is not built according to urban plans and is highly unattractive in either urban, visual or sense of communal order. Atop of all that, it has quite unattractive name too (rupčine, Serbian for big holes). Neighborhood had an estimated 7,000 inhabitants in March 2022. Sub-neighborhoods Makiške Terase By the 2020s, some parts of the neighborhood acquired more favorable names. Northern half, directly descending from Bele Vode, was named Makiške Terase ("Makiš Terraces"). It starts at the Momčila Čedića Street, where the sign with the new name of the neighborhood was placed. Border with the southern half of Rupčine is the Časlava Veljića Street, where a new, local post office "Makiške Terase" was opened in March 2022. Sometimes, the name is used for the entire Rupčine neighborhood. Savska Terasa Southern section of Rupčine, in the direction of Železnik, became known as Savska Terasa ("Sava Terrace"). The foundations for the new The Church of Synaxis of the Saint John the Baptist, in the Đure Gavele Street, were consecrated on 16 April 2017 by the Patriarch of the Serbian Orthodox Church, Irinej. The lot was donated by the local resident Mrs. Borika Nikolić. Church was designed by architect Ljubica Bošnjak, and was to be completed by the end of 2023. It was finished and consecrated by the Patriarch Porfirije on 8 October 2023. References
Rupčine

Rupčine (en serbe cyrillique : Рупчине) est un quartier de Belgrade, la capitale de la Serbie. Il est situé dans la municipalité de Čukarica. Présentation Rupčine se trouve en fait à l'extrémité sud-ouest du quartier de Žarkovo. Il est délimité par les quartiers de Bele Vode au nord, Cerak Vinogradi à l'est, par la rue Vodovodska et par le quartier de Makiš à l'ouest. Au sud, Rupčine est bordé par les openfields de Stari Lanci et de Novi Lanci, qui s'étendent jusqu'au quartier de Železnik. Contrairement au quartier voisin de Cerak Vinogradi, Rupčine a été construit sans plan d'urbanisme. Articles connexes Quartiers et faubourgs de Belgrade District de Belgrade Portail de Belgrade
Рупчине

Рупчине су насеље у општини Чукарица у Граду Београду. Опште карактеристике Рупчине су заправо најзападнији део насеља Жарково, који се на северу граничи с Белим Водама, на истоку са Цераком Виногради (пут Ибарска магистрала) и Водоводском улицом и Макишом на западу. На југу се Рупчине граниче са отвореним пољима Стари Ланци и Нови Ланци, која се протежу све до Железника. Супротно свом источном ободу, Церак Виноградима, ово насеље није изграђено по урбанистичким плановима. Готово је у целини стамбено насеље, а име Рупчине су изведене из речи велике рупе. Аутобуске линије ГСП које пролазе кроз насеље су: 55 Звездара - Стари Железник, 58 Железничка станица Панчевачки мост - Нови Железник, 88 Земун /Кеј ослобођења/ - Нови Железник, 511 (ноћни) Трг Републике - Нови Железник - Сремчица, 512 Баново брдо - Сремчица /Насеље Горица/. Референце
Savamala

Savamala (srbsky Савамала) je lokalita v Bělehradě, administrativně spadající pod místní část Savski venac. Nachází se při břehu řeky Sávy v jedné z nejstarších částí města. V roce 2002 zde žilo 4 273 obyvatel. Poloha a název Oblast Savamala se nachází jižně od bělehradské pevnosti Kalemegdan a Kosančićeva vence; rozprostírá se podél pravého břehu řeky Sávy. Její hlavní osou i dopravní tepnou je ulice Karađorđeva. Název pochází od řeky Sávy a tureckého slova pro místní část (mahala), nikoliv od slova malý. Historie Savamala je prvním místem, kde se město rozšířilo za původní hradby. Během druhého srbského povstání vzbouřenci napadli Bělehrad právě odsud. Souvislá zástavba v této oblasti je patrná již na mapách prvního i druhého vojenského mapování. Nacházel se zde močál, kde se nejprve usazovali romští kolonisté také rybáři. Později byl znám pod názvem Bara Venecija. Výstavba zde začala ve 30. letech 19. století a vznikala mimo tehdejší hradby města, kdy tehdejší kníže Miloš Obrenović nařídil zbourat nuzné přístřešky, za což byl nenáviděn místními. Díky sávskému břehu zde však začal mít význam i obchod se zbožím, překládání především potravinářských výrobků a nebo surovin. Dramatickou změnou pro rozvoj lokality, kde stály především průmyslové sklady a málo využitelné plochy přineslo zavedení železnice a vznik hlavního nádraží. Slibný rozvoj během "zlaté éry" srbského království však ukončila první světová válka. Z doby těsně před ní pochází např. i budova Zadrugy nebo hotel Bristol v secesním stylu. Nachází se zde i rovněž hlavní bělehradské nádraží autobusové. V letech 1984 a 2006 byla oblast zaplavena při povodních na řece Sávě. V 21. století do podoby lokality zasáhl projekt Beograd na vodi a přesun nádraží. Vznikly nové městské třídy, stávající (např. Hercegovačka) byly prodlouženy. Původní haly byly dány do užívání pro různé kulturní instituce nebo jiné organizace. Reference
Sava City

Sava City or Savograd (Serbian: Савоград) is a commercial and residential complex in Belgrade, the capital of Serbia. With the neighboring architectural landmarks, it forms the first elite residential-business area in the city. Location Savograd is located in the Block 19 in the municipality of New Belgrade, between the streets of Milentija Popovića and Vladimira Popovića. Right across the street, in the Block 20, is the Hyatt Regency Belgrade hotel. History Savograd is a project of the architects Mario Jobst and Miodrag Trpković, who won the competition in 2004. Construction of the complex began in 2006 and was finished in June 2010. Architecture Total floor covers an area of 35,000 m2 (380,000 sq ft), of which 12,000 m2 (130,000 sq ft) are residential. Total constructed area is 55,000 m2 (590,000 sq ft). The complex consists of three slanted towers, connected at the ground floor level and by the underground garages. Two of the towers are commercial while the third is completely residential with three apartments on each floor with 78 to 215 m2 (840 to 2,310 sq ft) each. The connecting ground floor is widely expanded and, as the interspace between the towers, consists of big and small atriums, park-style bridges, flower pergolas, cascade plateaus and lawns, resembling the Japanese gardens. The roof is grid-shaped. Savograd is fitted into the larger urban area, which consists of the Blocks 19 and 20 and encompasses the buildings in the modern, glass and steel, style. The complex includes: Block 19 Sava Centar Crowne Plaza Belgrade Genex apartments Delta Holding building Block 20 Hyatt Regency Belgrade NIS building unfinished headquarters of the "Rad" construction company Architect and theorist Mihajlo Mitrović, who projected many buildings in Belgrade (Western City Gate), in his review of the complex wrote that "Savograd is now in the gravity center of the artistic triangle Hyatt-Sava Center-Genex apartments" and that it "fitted perfectly with the neighbors into the imposing mosaic entirety in the city's most beautiful sequence". Delta Holding became proprietor of the almost entire Block 19: Delta Holding building was built in 2003, Genex apartments, Crowne Plaza and tennis hall were purchased in 2008 and Sava Centar was acquired in November 2020. Delta Holding building was sold to the Banca Intesa in 2013. Delta Holding began construction of its new headquarters, between the Genex apartments and Crowne Plaza in February 2020. After acquiring Sava Centar, Delta Holding announced construction of several other buildings, including the 100 m (330 ft) tall Delta Center tower, next to Savograd. The tower will also host Hotel Intercontinental. Construction of the tower was announced for the end of 2022. The city officially allowed construction of the 100 m (330 ft) buildings in the Block 20 in September 2023. References External links
Savograd

Savograd (en serbe cyrillique Савoград), également connu sous le nom de Sava City, est un quartier de Belgrade, la capitale de la Serbie. Il est situé dans la municipalité de Novi Beograd. Présentation La construction de Savograd a commencé en 2006 et a été achevée en juin 2010. Savograd est un complexe résidentiel et un quartier d'affaires situé le long de la Save, dans le Blok 20 de la municipalité de Novi Beograd. Il est situé à proximité du Sava centar, de l'Hôtel Continental, du siège de la Delta Holding, du bâtiment de la Naftna industrija Srbije et de l'hôtel Hyatt Regency. La superficie totale du quartier est d'environ 35 000 m2, dont 12 000 m2 de surface habitable. En plus des espaces d'affaires et des résidences, on y trouve plusieurs restaurants et un centre de fitness. Voir aussi Articles connexes Quartiers et faubourgs de Belgrade Ville de Belgrade Liens externes (en) Sava City (sr)[PDF] Savograd Portail de Belgrade
Савоград

Савоград је градска четврт општине Нови Београд. Налази се у оквиру блока 20. између хотела Хајат и Континентал, Сава центра и Генекс апартмана. Укупна површина кварта је око 35.000 m², у оквиру чега је 12.000 m² стамбеног простора. У оквиру Савограда се налази и пословни простор, у који спада и више ресторана и фитнес центара. Планирана је и изградња два трга и две скулптуре које ће бити повезане мостом. Изградња Савограда је почела током 2006. године, а завршена у јуну 2010. године. Спољашње везе Неимар - Савоград Беобилд - Ток изградње Савограда
Starčevo site

Starčevo (Serbian Cyrillic: Старчево), also known as Grad (Град) is the eponymous archaeological site of the Starčevo culture that has been dated to the Early Neolithic period. It is located on the left bank of the Danube, north-west from the village of Starčevo and 8 kilometers south of Pančevo, Serbia. Starčevo site has been in central register from 1993 as an Archaeological Site of Exceptional Importance. History The first systematic archeological digging started in 1928, exploration with the sond took place during 1931 and 1932 and that represented collaboration between Public museum and Harvard University. In 1939 the leading excavator was Miodrag Grbić. In the middle of the 20th century exploration was done by Milutin Garašanin and Draga Garašanin. Revision of excavation was done in 1969 and was protected in 2003 and 2004. On the site they have discovered dugouts ellipsoidal and round shape, with a diameter between 2 and 6 meters, as well as several tombs with the deceased in a fetal position. Inside of the dugouts they have discovered masonry. From the movable material they have discovered stone and bone weapons, ceramics painted with geometric ornamentation, colored with white, red and black, as well an anthropomorphic figurine made out of terracotta. Cultural connection The culture of Starčevo is connected with other sites from Balkan and middle Europe where they use the term Starčevo–Körös–Criș culture in Hungary and Romania sites to symbolize the union of three close culture: culture of Starčevo, Körös culture and Criș culture all of them located on the region of today southeast Hungary, Serbia and Romania. References
Site néolithique de Starčevo

Le site archéologique de Starčevo (en serbe cyrillique : Археолошки локалитет Старчево ; en serbe latin : Arheološki lokalitet Starčevo) est situé sur le territoire du village de Starčevo, près de Pančevo, dans la province de Voïvodine, en Serbie. Il remonte au Néolithique et figure sur la liste des sites archéologiques d'importance exceptionnelle de la république de Serbie. Le site de Starčevo est situé sur la rive gauche du Danube, à 8 km au sud de Pančevo, la capitale du Banat méridional. En raison de l'extrême importance des découvertes qui y ont été effectuées, le site a donné son nom à une culture du Néolithique ancien qui s'est développée dans le centre des Balkans entre 6200 et 5200 av. J.-C., la culture de Starčevo. Présentation Sur ce site ont été découvertes des tombes ovales et circulaires d'un diamètre de 2 à 6 m. Mais, malgré le grand nombre d'outils de pierre et d'os, malgré le grand nombre d'armes mis au jour sur le site, l'ensemble le plus important est constitué de céramiques peintes en blanc, noir et rouge. L'étude de cette céramique et sa comparaison avec les autres céramiques peintes à la même période dans la région du Danube, la Grèce et le Moyen-Orient permettent de mieux comprendre l'origine et les mouvements des cultures néolithiques des Balkans. La culture de Starčevo, dans sa période la plus récente, apparaît ainsi contemporaine de la culture de Vinča et, plus précisément de la première phase de cette culture connue sous le nom de Vinča-Tördös (5500 av. J.-C.). Fouilles Les premières fouilles systématiques du site ont commencé en 1928, avec une phase de sondage en 1931 et une phase d'exploration en 1932 ; ces recherches ont été réalisées en collaboration par le musée national de Belgrade et l'université Harvard. En 1939, le site a encore été exploré par l'archéologue Miodrag Grbić et, au milieu du XXe siècle, par Milutin Garašanin et Draga Garašanin. D'autres fouilles ont été effectuées en 1969, 2003 et 2004. Références Voir aussi Articles connexes Culture de Starčevo Préhistoire de l'Europe du Sud-Est Portail de la Serbie et du peuple serbe Portail de l’archéologie Portail de la Préhistoire
Старчево (археолошки локалитет)

Град-Старчево је епонимни локалитет старчевачке културе која се датује у период старијег неолита. Налази се на левој обали Дунава, северозападно од Старчева, 8 км јужно од Панчева. Локалитет је уписан у централни регистар 1993. године као споменик културе од изузетног значаја. Историјат ископавања Прва систематска ископавања започела су 1928, сондажна истраживања вршена су 1931. и 1932. и представљала су сарадњу Народног музеја и Харварда. 1939. године ископавања на Старчеву вршио је Миодраг Грбић. Средином 20. века, истраживања су вршили Милутин Гарашанин као и Драга Гарашанин. Ревизиона ископавања била су 1969. године, а заштитна током 2003. и 2004. године. Налази На налазишту су откривене земунице елипсоидног и кружног облика, пречника између 2 и 6 метара, као и неколико гробова са покојницима у згрченом положају. Унутар земуница откривена су огњишта. Од покретног материјала пронађено је камено и коштано оружје и оруђе, керамика осликана геометријским орнаментом, бојеним белом црвеном и црном бојом, као и антропоморфне фигурине рађене од печене земље. Старчевачка култура повезује се са налазима са других локалитета са Балкана и средње Европе, где се користи назив Старчево-Кереш-Криш култура, по налазиштима у Мађарској и Румунији, чиме је означено јединство три блиске културе: старчевачке, керешке и кришке културе које су обухватале подручје које се налазило на тлу данашње југоисточне Мађарске, Србије и Румуније. Види још Старчевачка култура Списак археолошких налазишта у Србији Литература „Град-Старчево — Споменици културе у Србији”. САНУ. Спољашње везе Крађа археолошког блага (РТС Културно-уметнички програм - Званични јутјуб канал) Бунари из неолита у Старчеву („Политика”, 10. април 2023)
Site de la bataille de Petrovaradin

Le site de la bataille de Petrovaradin (en serbe cyrillique : Место битке код Петроварадина ; en serbe latin : Mesto bitke kod Petrovaradina) est un site mémoriel qui se trouve sur le territoire de Petrovaradin, près de Novi Sad en Serbie, province de Voïvodine. Il commémore la bataille de Petrovaradin qui, en 1716, a victorieusement opposé les armées autrichiennes à celles de l'Empire ottoman. Le site est inscrit sur la liste des sites mémoriels d'importance exceptionnelle de la république de Serbie. Histoire La bataille de Petrovaradin, également connue sous le nom de bataille de Peterwardein, a eu lieu le 5 août 1716, au cours de la troisième guerre austro-turque (1716-1718). Les Ottomans furent vaincus par les Autrichiens commandés par Eugène de Savoie-Carignan ; le chef turc, Damad Ali Pacha, connu en français sous le nom de Ali Coumourgi, « Ali le Charbonnier », y fut mortellement blessé. Cette bataille permit de repousser définitivement les Turcs au-delà de la Save et du Danube. Site En 1902, un monument rappelant le souvenir de la bataille a été érigé sur le mont Vezirac, entre Petrovaradin, Bukovac et Sremski Karlovci. Construit en calcaire blanc, il mesure 6,5 m de haut et est dédié à Eugène de Savoie ; constitué d'une base cylindrique, il est surmonté d'une croix monumentale. Le piédestal et la croix sont décorés de moulures et de motifs floraux. Le monument a été restauré en 2006. Références Voir aussi Articles connexes Troisième guerre austro-turque Bataille de Petrovaradin Liens externes (sr) Notice (sr) Autre notice Portail de la Serbie et du peuple serbe Portail de l’histoire militaire