NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Музеј Томе Росандића

Музеј Томе Росандића се налази у Београду, на територији градске општине Савски венац на углу улица Козјачка 30 и Љубе Јовановића 3 (до 2004. Василија Гаћеше). Представља непокретно културно добро као споменик културе. Тома Росандић Тома Росандић (крштено име Tomaso Vincenzo, Томазо Винченцо; Сплит, 22. јануар 1878 — Сплит, 1. март 1958) је био српски вајар и академик. Оснивање музеја Музеј је отворен 1963. године у кући коју је Тома Росандић подигао 1927. године као породичну кућу и атеље, после пресељења из родног Сплита. Музеј је основан на основу тестамента којим је оставио граду Београду своју имовину - дом са атељеом и велики број радова, као и предмете примењене уметности, лична документа, преписку и вајарски прибор. У Музеју се чувају његова најпознатија остварења (Ecce Homo, Младост, Аутопортрет, Борац на умору), као и скулптуре (Распеће, Ускрснуће, Арханђел Михаило) и предмети примењене уметности (путир, тамњаница, шкропионик) које је уметник израдио у оквиру припрема за своје архитектонско и вајарско дело, Маузолеј Петриновић на Брачу, грађено од 1924. до 1927. године. Референце Спољашње везе Музеј града Београда/Музеј Томе Росандића Туристичка организација Србије/Меморијални музеји Републички завод за заштиту споменика културе - Београд Листа споменика
Spirta-Haus

Das Spirta-Haus (serbisch-kyrillisch Спиртина кућа) ist ein Kulturdenkmal in Serbien. Es befindet sich in Zemun in der Straße Glavna Nr. 9. Geschichte Das Haus der Spirtas befindet sich in Zemun in der Straße Glavna ulica Nr. 9. Es wurde Mitte des 19. Jahrhunderts nach dem Projekt von Hainrich Freiherr von Ferstel im Stil der Neugotik und als eines der ersten Hochparterre-Familienhäuser des Alten Kerns von Zemun 1828–1883 gebaut. Das Haus gehörte der wohlhabenden und einflussreichen Familie Spirtas in Zemun, die aus Klissura bei Kastoria in Griechenland nach Belgrad eingewandert war. Architektur Durch die architektonischen Eigenschaften ist es unter den Häusern in Zemun auffallend. Es bezeugt die besondere soziale Schicht und den Geschmack der ehemaligen Eigentümer. Der Hauptteil des Gebäudes reicht mit der Höhe an die einstöckigen Nachbarhäuser heran. Es ist dreitraktig gebaut, mit einem Seitenflügel im Hof und einer asymmetrisch angelegten Einfahrt. Das Haus hat ein reiches Interieur, das für wohlhabende bürgerliche Häuser charakteristisch war. Die dekorativen Tapeten, die stilvollen Decken, die Keramiköfen, die Kamine und der prunkhafte, reich intarsierte Parkettfußboden stechen besonders hervor. Die Hauptfassade ist im Schema der ungeraden Zahlen komponiert, die für die Zeit des Romantik charakteristisch war. In der dekorativen flachen Plastik der Fassade, der Verarbeitung der Bautischlerei und der Verarbeitung der Ornamente der Böden, der Wände und der Dachböden des Gebäudes drückt sich der eklektische Geist der Epoche aus. Das Gebäude ist ein Teil der Straße Glavna zemunska ulica. Das Kulturdenkmal In diesem Haus war eine Zeit lang ein Hotel Garni untergebracht. Seit 1971 befindet sich im Haus eine Dauerausstellung des Heimatmuseums Zemun, die die Vergangenheit von Zemun seit der Zeit seiner Entstehung bis 1945 zeigt. Das Museum ist seit 2002 bis heute für Besucher geschlossen, um umfangreiche Renovierungsarbeiten durchzuführen. Im Jahr 2021 waren die Arbeiten noch nicht abgeschlossen. Das Objekt ist zum Kulturdenkmal ernannt worden (Beschluss des Instituts – Nr. 182/4 vom 12. März 1965). Es ist im Rahmen der räumlichen kulturgeschichtlichen Einheit Staro Jezgro (Alter Kern) von Zemun lokalisiert worden, die zum Kulturgut von großer Bedeutung für die Republik Serbien ernannt wurde (Beschluss, „Amtsmeldeblatt der SRS“ Nr. 14/79). Einzelnachweise Weblinks Das Haus des Spirta, Register SANU Das Haus des Spirta Städteplan Donji Grad, Zemun
Musée de Zemun

Le musée de Zemun (en serbe cyrillique : Завичајни музеј Земуна ; en serbe latin : Zavičajni muzej Zemuna) est situé à Belgrade, la capitale de la Serbie, dans la municipalité urbaine de Zemun. Créé en 1954, il dépend du musée de la ville de Belgrade. On y trouve des collections historiques concernant Zemun et sa région. Il se trouve au 9 rue Glavna, la rue principale de Zemun. Histoire et architecture Depuis 1971, le musée est installé dans l'ancienne maison Spirta ou maison Špirta (en serbe cyrillique : Спиртина кућа ou Шпиртина кућа ; en serbe latin : Spirtina kuća ou Špirtina kuća), construite vers 1840 dans un style néogothique pour les Spirta, une famille prospère et influente de Zemun. Ce style la différencie des autres demeures du voisinage, qui mêlent le classique et le baroque, et confirme la position sociale et le goût de ses anciens propriétaires. Sur la rue, elle est constituée d'un unique rez-de-chaussée, avec un porche situé à l'ouest du bâtiment ; elle est formée de trois ailes, dont deux donnent sur un jardin intérieur. La maison a plus tard abrité l'hôtel Garni. En raison de sa valeur architecturale, elle est inscrite sur la liste des monuments culturels protégés de la république de Serbie (identifiant no SK 43) et sur la liste des biens culturels de la ville de Belgrade. Collections Le musée abrite une collection permanente comprenant des objets et des documents retraçant l'histoire de Zemun et de sa région depuis le Néolithique jusqu'aux lendemains de la Seconde Guerre mondiale. Il abrite par exemple les objets d'époque romaine exhumés sur le site archéologique de Brestove međe. Manifestations Le musée participe à la Nuit européenne des musées. Références Articles connexes Liste des musées de Belgrade Architecture à Belgrade Portail des musées Portail de Belgrade Portail de la protection du patrimoine
Museo civico di Zemun

Il Museo civico di Zemun (in serbo Завичајни музеј Земуна?) documenta la storia del comune e ha sede nella casa Spirta. Storia Il museo è aperto dal 1955 e documenta la storia di Zemun dalla sua fondazione sino ai tempi moderni. Nel 1960 viene amministrativamente unito ai musei civici di Belgrado e il 4 marzo 1971 viene inaugurata la nuova sede nella casa Spirta, costruita nel 1848 per una delle famiglie più ricche della zona e unico esempio di architettura neogotica di rilievo ancora presente a Belgrado, che dal 1965 è anche bene culturale tutelato. Nel 2002 viene provvisoriamente chiuso per una ristrutturazione della durata prevista di due mesi, ma essa si prolunga e il museo è, al 2025, chiuso, con aperture straordinarie nel 2014 e nel 2017 per alcune mostre. Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Museo civico di Zemun
Casa familiei Spirta din Zemun

Casa familiei Spirta este un monument cultural, situat în Zemun, pe strada Glavna nr. 9 Istorie Casa familiei Spirta se găsește în Zemun, pe strada Glavna nr. 9. Construită în mijlocul secolului al XIX-lea conform planurilor lui Heinrich Freiher von Ferstel (1828-1883), casa este un monument al culturii. Cu un design în stil neogotic, este una dintre primele case de familie cu mai multe etaje din nucleul vechi al Zemunului. Aparținea familiei Spirta, o familie aromana bogată și influentă din Zemun." Arhitectură Prin trăsăturile sale arhitecturale, se evidențiază în contrast cu casele din Zemun, reflectând astfel un statut social și gusturi distincte ale foștilor proprietari . Partea principală a clădirii atinge înălțimea casei vecine cu un singur nivel. Este de tip trapezoidal, cu o aripă laterală orientată spre curte și o intrare carosabilă plasată asimetric. Interiorul este bogat decorat, specific casei burgheze înstărite. Se remarcă în mod deosebit tapetele decorative, tavanurile în stil, sobele ceramice, șeminee și parchetul bogat în stil inlaid. Fațada principală este dispusă într-o schemă de numere impare, specifică perioadei romantice. În detaliile decorative ale fațadei, în prelucrarea tâmplăriei și în ornamentarea podelelor, pereților și tavanului clădirii, se exprimă spiritul eclectic al epocii și gustul proprietarilor. Clădirea este construită dintr-un material solid. Cu linia sa arhitecturală, documentează o vechime reglementată în secolul al XVIII-lea. Face parte din strada principală din Zemun, contribuind la profilul și traseul său. Monument cultural După eliberarea Serbiei în Primul Război Mondial, în casa respectivă a fost găzduită Școala pentru elevii cu deficiențe de vedere, începând din aprilie 1919 până în aprilie 1920, după mutarea sa din Bizerte în Zemun. În acei ani, în clădire au locuit și s-au școlit 2 fete și 4 băieți. Mai târziu, în această clădire a funcționat și hotelul "Garni". Din 1971, în clădire funcționează o expoziție permanentă a Muzeului de Istorie Locală Zemun, care prezintă istoria Zemunului de la înființarea sa până în 1945. Muzeul a fost închis pentru public între 2002 și prezent. Clădirea a fost declarată monument de cultură conform Deciziei Instituției nr. 182/4 din 12.03.1965. Aceasta este situată în cadrul unei zone culturale-istorice, numită Nucleul Istoric al Zemunului, care a fost declarată bun cultural de importanță majoră pentru Republica Serbia. Surse Legaturi externe Registrul casei spiritelor SANU Casa Spiritului[nefuncțională – arhivă] Planul orașului - Orașul de jos Zemun Muzeul nativ din Zemun este sub cheie de un deceniu și jumătate („Politika”, 25 noiembrie 2017) Spirtina kuća - ușor disponibilă anul viitor ("Politika", 17 mai 2019) Parchetul „a deschis ușa” la muzeul natal din Zemun („Politika”, 9 octombrie 2020) CASA DUHULUI VA FI DESCHISĂ ÎN DOUĂ LUNI: Lucrări finalizate la renovarea interiorului palatului Zemun din strada principală („Večernje novosti”, 20 februarie 2022) Format:НКД - Град Београд
Спиртина кућа у Земуну

Спиртина кућа је споменик културе, налази се у Земуну у улици Главна бр.9. Историјат Спиртина кућа се налази у Земуну у Главној улици бр. 9. Подигнута је средином 19. века према пројекту Хајнриха Фрајхера фон Ферстела (Heinrih Freiher von Ferstel, 1828-1883). Обликована је у стилу неоготике. Једна је од првих високопартерних породичних кућа Старог језгра Земуна. Припадала је богатој и утицајној земунској породици Спирта. Архитектура Архитектонским одликама издваја се од земунских кућа, чиме сведочи о посебном социјалном положају и укусу некадашњих власника. Главни део зграде висином досеже суседне једноспратне куће. Тротрактног је типа, са бочним крилом у дворишту и асиметрично постављеним колским улазом. Има богато опремљен ентеријер карактеристичан за богате грађанске куће. Посебно се издвајају декоративне тапете, стилски плафони, керамичке пећи, камини и раскошан стилски интарзирани паркет. Главна фасада компонована је у шеми непарних бројева, карактеристичној за период романтизма. У декоративној плиткој пластици фасада, у обради грађевинске столарије и обради и орнаментици подова, зидова и таваница зграде изражен је еклектични дух епохе и укуса власника. Зграда је зидана у тврдом материјалу. Својом грађевинском линијом документује стару регулацију формирану у 18. веку. Део је главне земунске улице, њеног профила и њене трасе. Споменик културе У кући је по ослобођењу Србије у Првом светском рату била смештена Школа за ученике оштећеног вида од априла 1919. до априла 1920. године након њеног пресељења из Бизерте у Земун. Те године у овој згради су боравиле и школовале се 2 девојчице и 4 дечака. Потом је у њој био смештен хотел „Гарни“. Од 1971. у кући се налази стална поставка Завичајног музеја Земуна која приказује прошлост Земуна од времена његовог настанка до 1945. Музеј је затворен за посетиоце од 2002. до данас. Објекат је проглашен за споменик културе (Решење Завода бр.182/4 од 12.03.1965). Објекат је лоциран у оквиру просторне културно-историјске целине Старо језгро Земуна која је проглашена за културно добро од великог значаја за Републику Србију. Види још Списак споменика културе у Београду Улица Спиртина (Земун) Павле Георгије Спирта Референце Спољашње везе Спиртина кућа регистар САНУ Спиртина кућа План Града-Доњи Град Земун Завичајни музеј у Земуну деценију и по под кључем („Политика”, 25. новембар 2017) Спиртина кућа – благо доступно следеће године („Политика”, 17. мај 2019) Завичајном музеју Земуна паркет „одшкринуо врата” („Политика”, 9. октобар 2020) СПИРТИНУ КУЋУ ОТВАРАЈУ ЗА ДВА МЕСЕЦА: Готови радови на обнови унутрашњости земунске палате у главној улици („Вечерње новости”, 20. фебруар 2022)
Народен музей в Крагуевац

Народният музей в Крагуевац е културна институция за миналото, характера и бита на населението от общините Крагуевац, Баточина, Лапово, Рача и Книч. История Златното време на музея е в периода 1818-1841 г., когато в новосъздадения град в началото на 19 век е заседавала Старата скупщина. Сред забележителностите на музея е къщата на Светозар Маркович. Народният музей на Крагуевац е учреден като Шумадийски музей в Крагуевац през пролетта на 1942 г., когато Шумадия по силата на тайното българо-германско споразумение влиза в зоната на „окупация“ на Българската армия. Днешният музей е основан след възстановяването на Югославия на 1 юни 1949 г. Има 6 тематични сбирки – природна, историческа, археологическа, нумизматическа, етноложка и художествена. Музеят още от основаването му се помещава в т.нар. Амичин конак. Днешният музей е с разширен регионален обхват от 1953 г. за 11 тогавашни сръбски общини от Шумадия, Поморавието и Рашка област, а впоследствие обхватът му е ограничен само до Шумадия. Сбирки Археологическа Етноложка Историческа сбирка Историческо-художествена сбирка Източници Добре дошли в Народния музей на Крагуевац Архив на оригинала от 2014-05-31 в Wayback Machine. Вижте също Шумадийско-войводински говор Външни препратки Шумадийско хоро. Българска фолклорна музика. Любими хора и ръченици.
National Museum of Šumadija, Kragujevac

The National Museum of Šumadija (Serbian: Народни музеј Шумадије) in Kragujevac, Serbia was founded in 1949 as the main museum of the city. The museum is named after the historical region of Šumadija. The museum includes buildings that were once part of Prince Miloš Obrenović court, as well as some of the oldest houses in Kragujevac. The museum houses archaeological, ethnological, historical, and artistic collections with over 26,000 artifacts. History The origins of museums in Kragujevac date back to the early 19th century when the city of Kragujevac served as the capital of the newly independent Principality of Serbia. Prince Miloš Obrenović began forming his own collection of paintings in June 1823. In 1837, the German naturalist Baron Herder provided artifacts for Prince Miloš Obrenović which included an early numismatic collection. During World War II in Yugoslavia, the Šumadijski Museum was founded in Kragujevac in the spring of 1942 but was shut down on March 22, 1943. The National Museum in Kragujevac was officially founded on June 1, 1949. The seat of the new museum was located in historical representative building of Amidža Konak. In 1963, the museum merged with the Museum of the Workers' Movement and National Liberation Struggle, consolidating its collections. In 1976, artifacts related to the 1941 Kragujevac massacre were transferred to the newly established 21st October Memorial Museum. See also List of museums in Serbia Šumarice Memorial Park Historical Archive of Šumadija in Kragujevac References
Narodni muzej Šumadije u Kragujevcu

Narodni muzej Šumadije (srpski: Народни музеј Шумадије / Narodni muzej Šumadije) u Kragujevcu u Srbiji, gradska je ustanova posvećena istraživanju, očuvanju i prezentaciji povijesnih predmeta i artefakata vezanih za povijest pet općina: Kragujevac, Batočina, Lapovo, Rača i Knić. Muzej je osnovan kao središnja gradska muzejska institucija 1949. godine. Muzej se nalazi u povijesnom jezgru Kragujevca, koji je između 1818. i 1841. godine bio političko i administrativno središte Kneževine Srbije, a dio muzejskog kompleksa obuhvaća objekte povezane s dvorskim životom kneza Miloša Obrenovića. Muzej čuva arheološke, etnološke, istorijske i umjetničke zbirke sa preko 26.000 artefakata. Povijest Početci muzejskih djelatnosti u Kragujevcu sežu u rano 19. stoljeće, kada je taj grad bio prijestolnica novoosnovane Kneževine Srbije. Knez Miloš Obrenović počeo je sakupljati vlastitu zbirku slika u lipnju 1823. godine. 1837. godine njemački prirodoslovac Herder dostavio je knezu Milošu zbirku artefakata, među kojima je bila i rana numizmatička kolekcija. Tijekom Drugog svjetskog rata u Jugoslaviji, u proljeće 1942. godine u Kragujevcu je osnovan Šumadijski muzej, no isti je zatvoren 22. ožujka 1943. godine. Narodni muzej u Kragujevcu službeno je osnovan 1. lipnja 1949. godine. Sjedište novog muzeja bilo je u povijesnoj reprezentativnoj zgradi Amidžin konak. 1963. godine muzej je objedinjen sa Muzejem radničkog pokreta i borbe za narodno oslobođenje, čime su objedinjene i zbirke ove dvije institucije. 1976. godine predmeti vezani uz pokolj u Kragujevcu iz 1941. godine prebačeni su u novoosnovani Spomen-muzej "21. oktobar". Vidi još Šumadijski upravni okrug Izvori
Mémorial de Lazarevac

Le mémorial de Lazarevac (en serbe cyrillique : Спомен костурница у Лазаревцу ; en serbe latin : Spomen kosturnica u Lazarevcu) est situé à Lazarevac près de Belgrade, en Serbie. Il est lié au souvenir des soldats tués au cours de la bataille de la Kolubara (1914). Constitué d'une église et d'un ossuaire, il est inscrit sur la liste des monuments culturels d'importance exceptionnelle de la république de Serbie et sur la liste des biens culturels de la ville de Belgrade. Présentation La bataille de la Kolubara s'est déroulée du 16 novembre au 15 décembre 1914 et elle est considérée comme la plus importante victoire serbe de la Première Guerre mondiale car elle a permis d'arrêter puis de repousser les troupes austro-hongroises qui tentaient d'envahir la Serbie. Au cours de la bataille les Autrichiens perdirent 28 000 hommes et les Serbes 22 000. Site Le projet de bâtir une église avec un ossuaire remonte à 1921. Les travaux de construction, quant à eux, ont commencé en 1938, sur des plans de l'architecte Ivan Afanasjevič Rik qui a conçu le bâtiment sur le modèle du mausolée royal d'Oplenac à Topola. Le 7 juillet 1941, Lazarevac fut bombardée par les nazis et l'église fut endommagée ; elle fut restaurée après la Seconde Guerre mondiale. L'église du mémorial, dédiée à saint Dimitri, est de style néo-byzantin. Elle possède une crypte qui abrite les corps de 20 000 soldats tués lors de la bataille de la Kolubara ; au centre se trouvent des plans permettant aux visiteurs de mesurer les enjeux de la bataille et de suivre le déroulement des combats. La crypte conserve encore un relief réalisé par le sculpteur Mihailo Tomić. Références Articles connexes Bataille de la Kolubara Histoire de la Serbie pendant la Première Guerre mondiale Lien externe (sr) Courte notice - site de la municipalité de Lazarevac Portail de Belgrade Portail de l’histoire militaire Portail de la Première Guerre mondiale Portail de l’architecture chrétienne Portail de la protection du patrimoine
Cerkiew św. Dymitra w Lazarevacu

Cerkiew św. Dymitra – prawosławna cerkiew-pomnik w Lazarevacu, nosząca wezwanie św. Dymitra, w jurysdykcji eparchii szumadijskiej Serbskiego Kościoła Prawosławnego. Historia Cerkiew została wzniesiona w latach 1938–1941 według projektu Ivana Riki. Zbudowano ją w celu upamiętnienia żołnierzy serbskich poległych w bitwie nad Kolubarą w 1914. Ideę budowy obiektu wspierał osobiście patriarcha serbski Barnaba, który jednak nie dożył ukończenia budowy. Podczas II wojny światowej, 7 czerwca 1941, budynek został uszkodzony wskutek bombardowania, a po zakończeniu działań wojennych odbudowany. W latach 1960–1961 architekci Pavlović, Tadić i Hrabovski zbudowali nową kryptę, w której pochowani są serbscy żołnierze. W krypcie znajdują się brązowe płaskorzeźby Mihaily Tomicia przedstawiające sceny bitwy z 1914 oraz marmurowe tablice z nazwami pułków walczących w niej. W podziemiu cerkwi pochowano 20 tys. serbskich żołnierzy. W 2004 rozpoczęto nadal nieukończony remont obiektu. Od 1981 cerkiew wpisana jest do serbskiego rejestru zabytków o szczególnym znaczeniu. Przypisy
Мемориальная церковь в Лазареваце

Мемориальная церковь Святого Димитрия в Лазареваце (серб. Спомен костурница у Лазаревцу) — православный храм-памятник в сербском городе Лазаревац, построенный в память о солдатах Сербской и Австро-Венгерской армий, погибших на Первой мировой войне в битве при Колубаре. Является значительным памятником межвоенного сербского церковного зодчества и памятником культуры Белграда. История Идея возведения мемориального храма с усыпальницей в Лазареваце обусловлено необходимостью захоронения останков воинов, погибших в битве при Колубаре в 1914 году. С целью реализации эти идеи 27 марта 1921 года был создан совет по созданию церкви с усыпальницей в Лазареваце. В 1937 году сменилось руководство совета, после чего решение о строительстве церкви было утверждено. Вместо совета было создано Общество строительства мемориальной церкви с усыпальницей в Лазареваце. Было решено открыть церковь осенью 1939 года — к 25-летию битве при Колубаре, но уложиться в срок не удалось. Участок для строительства церкви был приобретён в 1932 году. Изначально к проектированию храма был привлечён русский архитектор Василий Михайлович Андросов (1873—1934). Храм в Лазареваце должен был стать копией построенной Андросовым церкви Святого Георгия в Чукарице. Проект Андросова предполагал строительство храма в духе сербской средневековой архитектуры.. В итоге храм был построен по проекту других русских архитекторов-эмигрантов Ивана Андреевича Рыка и Андрея Васильевича Папкова в 1938—1941 годах. В 1961—1964 годах была сооружена усыпальница. Архитектура Храм сооружён в духе средневековой сербской архитектуры с использованием византийских традиций. Заметны черты русского академизма и французского ар-нуво. Храм имеет много сходств с церковью Святого Георгия в Опленаце и с к церковью белградского монастыря Ваведенье на Сеньяке. Храм имеет в плане форму креста, вписанного в квадрат. Под церковью находится усыпальница. Хоры размещены над притвором. На северной стороне притвора находится лестница, ведущая в усыпальницу и на колокольню. На южной его стороне — кладовая. От нефа притвор отделяют две колонны, пилястры и лестница. Основной объём церкви перекрыт крестообразным сводом. Главный купол опирается на четыре колонны. Окна расположены под куполом и в стенах, благодаря чему достигается хорошее освещение нефа. В усыпальнице захоронено 37 м³ останков солдат Сербской и Австро-Венгерской армий, погибших в битве при Колубаре. Примечания Ссылки Republički завод zaštitu spomenika культуре дза — Белград Листа spomenika