NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Хумска чука

Хумска чука, код села Хум, северозападно од Ниша, представља археолошко налазиште, са остацима праисторијског насеља. Хумска чука је од 1949. године стављена под заштиту државе, док 1979. године локалитет, одлуком Скупштине Србије, бива проглашен за културно добро од великог значаја. Историја Хумска чука се први пут поставља на мапу археолошких налазишта, када професор са Харвардског универзитета Владимир Фјукс 1933. године, својим учешћем у археолошким ископавањима у Старчеву, код Панчева, врши рекогностицирања у Србији, где посећује и Хум. У извештају професора Фјукса се наводи да је археолошко налазиште Велика хумска чука припадала неолиту. Тада овде и др. Миодраг Габић врши своја ископавања, а пронађени материјал бива смештен у Народни музеј, без своје публикације. Хумска чука, као праисторијско насеље, заједно са праисторијским насељем на Бубњу, представљају Бубањско-хумску групу прелазног периода, из каменог у метално доба. Сама позиција локалитета, узвишење, природно утврђење, указивала је да се са ње лако контролисала Нишка котлина, све од Сићевачке клисуре на истоку, па до улаза у Лесковачку котлину на западу. Археолошко налазиште је од 1949. под заштитом државе, а 1979. је проглашено за културно добро од велике вредности. Археолошка ископавања се врше под организацијом Народног музеја у Нишу, Археолошког института у Београду и Регионалног завода за заштиту споменика културе у Нишу. Карактеристике Хумска чука је смештена на неприступачном положају, наиме она лежи на на каменом узвишењу, између два потока и са три стране је оивичена веома стрмим падинама. Види још Бубањ (археолошко налазиште) Бубањ Салкуца Криводол комплекс Референце Литература М. и Д. Гарашанин:Археолошка налазишта у Србији, Београд 1951 Борислав Андрејевић, Споменици Ниша - Заштићена културна добра од изузетног и од великог значаја, друго издање, Просвета Ниш, ISBN 86-7455-494-6 Спољашње везе Споменици Србије - Велика хумска чука „Хумска чука — Споменици културе у Србији”. САНУ. Велика Хумска Чука
Св. св. Петър и Павел (Попе)

Църквата „Свети апостоли Петър и Павел“ се намира в село Попе, град Нови пазар – на 12 km северно от Нови пазар (Сърбия). Запазената частично постройка, и реставрирана понастоящем, датира от 1649/50 г. Археологическите разкопки показват поне още два предходни християнски храма на мястото ѝ – останки на трикорабна базилика от 6 век, върху които са наслоени и останки от средновековна еднокорабна църква с некропол от XIII – XIV век. Запазени са само частично фрески по долната част от стените. Археологически проучвания са правени през 1971/72 г. и след това през 1984/86 г. Източници ЦРКВА СВ. ПЕТРА И ПАВЛА Външни препратки Римска базилика а српска светиња („Вечерни новости“, 28 септември 2013 г.)
Église Saint-Pierre-et-Saint-Paul de Pope

L'église Saint-Pierre-et-Saint-Paul de Pope (en serbe cyrillique : Црква Св. Петра и Павла у Попама ; en serbe latin : Crkva Sv. Petra i Pavla u Popama) est une église orthodoxe serbe située à Pope, sur le territoire de la ville de Novi Pazar et dans le district de Raška, en Serbie. Elle est inscrite sur la liste des monuments culturels de grande importance de la république de Serbie (identifiant no SK 388). Présentation L'étude de l'église a permis de mettre au jour les vestiges d'une basilique à trois nefs remontant au VIe siècle, elle-même remplacée par un édifice à nef unique avec une nécropole remontant aux XIIIe et XIVe siècles. L'église actuelle, qui leur a succédé, a été construite au milieu du XVIIe siècle, en 1650-1651 ou, si l'on en croit une inscription sculptée, en 1649-1650. À l'extérieur, l'église se présente comme un bâtiment simple en pierres à nef unique surmontée d'un toit à pignon recouvert de dalles de pierre. À l'intérieur, les murs de la nef sont rythmés par quatre paires de pilastres peu profonds qui portent les arcs de soutènement d'une voûte en demi-berceau ; ces pilastres et ces arcs divisent l'intérieur en plusieurs travées ; la nef est prolongée par une abside demi-circulaire à l'extérieur comme à l'intérieur ; le narthex rectangulaire constitue un ajout plus tardif. L'édifice abrite une fresque qui n'est préservée que dans la partie basse des murs ; son style monumental ne semble pas typique de la période de construction de l'édifice. Des fouilles archéologiques de portée limitée ainsi que des travaux de restauration de l'église et des fresques ont été réalisés en 1971-1972, puis en 1984-1986. Références Article connexe Monuments culturels du district de Raška Portail de la Serbie et du peuple serbe Portail de l’architecture chrétienne Portail de la protection du patrimoine Portail du christianisme orthodoxe
Црква Светих апостола Петра и Павла у Попама

Црква светих апостола Петра и Павла се налази у селу Попе, 15 километара западно од Новог Пазара. Данас се налази под заштитом републике Србије, као споменик културе од великог значаја, у оквиру споменичке целине која обухвата цркве Сопоћанске околине. Конзервација Сама црква светог Петра и Павла је била у веома лошем стању, па су предузети археолошки и конзерваторски радови 1971. године. Приликом тих радова установљено је да се садашња црква, која потиче из XVII века, налази на темељима две старије култне грађевине. Темељи данашњег храма леже на темељима старије цркве који потичу из XIV века, а темељи ове две цркве леже на поду мало веће тробродне базилике која представља најстарији културни објекат, који највероватније потиче из рановизантијског периода. На простору апсиде средњег брода базилике очувана је стопа за часну трпезу, као и у апсиди северног брода. Насупрот стопе за часну трпезу средњег брода налази се банак који је служио као седиште. Базилика је највероватније имала са северне стране анекс, који није истражен, а ту се вероватно налазила крстионица. Садашња црква је живописана и живопис је већем делу сачуван. У унутрашњости цркве налази се мермерна плоча на којој се налази ктиторски натпис где стоји да је црва подигнута 1650. године, а ктитор је био Велимир Чолић са братијом. На ширем простору око храма налази се већа некропола. Најзанимљивији део некрополе који се налази око саме цркве припада средњем веку и везује се за средњу цркву. Надгробни споменици имају облик хоризонталних плоча. Поједини гробови поред плоча имају и по мању плочу постављену код главе и код ногу. Већи део плоча нема никакав орнамент, осим мањег броја које на себи имају исклесану људску фигуру. Једна хоризонтална плоча има натпис који се односи на попадију попа Миховила. Сматра се да је из XIII века. Највећи део гробова везује се за млађу цркву. Надгробни споменици имају облик крста. Има их разних облика и сваки има различит орнамент. Поред цркве пронађен је и један антички споменик са рељефним људским представама, без натписа. Овај споменик нема никакве везе са поменутом базиликом и вероватно је био део старијег античког локалитета. Напомене Референце Литература Малетић Михаило, „Нови Пазар и околина“, монографија. Књижевне новине, Београд 1969. Обренија Вукадин, „Новопазарски зборник 1“, Нови Пазар, 1977. Спољашње везе „Црква св. Петра и Павла Марине — Споменици културе у Србији”. САНУ. Пројекат Растко: Цркве и црквене општине Архивирано на веб-сајту Wayback Machine (28. новембар 2010) (језик: српски) Римска базилика а српска светиња („Вечерње новости“, 28. септембар 2013)
Црква Светог Николе у Бољковцима

Црква Светог Николе у Бољковцима, насељеном месту на територији општине Горњи Милановац, припада Епархији жичкој Српске православне цркве. Црква посвећена Светом Николи, саграђена је 1843. године. Основа цркве у Бољковцима је у облику слободног крста, што чини архитектонско решење ове цркве јединственим у овој крају. Портал је богато профилисан. Стари иконостас није очуван. Звоник је дограђен 1864. године. У Цркви се налази неколико икона из 19. века. Референце Литература Црква у Бољковцима Галерија Спољашње везе „Архијерејско намесништво качерско”. Епархија жичка. Приступљено 25. 11. 2019.
Црква Светог Пантелејмона у Нишу

Црква Светог Пантелејмона у Нишу је подигнута после ослобођења Ниша од Турака. Изграђена је на десној обали Нишаве, у предграђу Јагодин мале, крај остатака цркве Св. Пантелејмона српског жупана Стевана Немање. Камен темељац постављен је у априлу, а 8. августа 1878. године црква је била завршена. Тога дана је Св. Пантелејмон, и настојало се да се црква освети на сам празник. Црква је мањих димензија са полукружном апсидом, засвођена полуобличастим сводом, и не поседује значајније архитектонске вредности. Црква има и галерију повезану дрвеним степеништем. Када је завршена имала је трем на стубовима који је касније зазидан. Трем помиње аустријски путописац Феликс Каниц, посетивши је 1889. године. Први звоник крај цркве изграђен је од дрвета са звоном преузетим из турске сахат куле у Нишкој тврђави. Три деценије касније, 1928, саграђен је садашњи високи звоник, са три звона, постављен испред цркве. Живопис у цркви настао је у периоду између два светска рата. Уљане зидне слике радили су иконописци Ђорђи Јако Зографски, из Галичника, и Душан Милачић, из Ниша. Зографски је, иначе, у околини Ниша радио иконостас у цркви Св. Петке Иверице код Островице у Сићевачкој клисури, са нишким сликаром Милутином Б. Марковићем, 1898, затим, иконостас у Орљану, 1895, иконе и фреске у Азбресници, 1905, иконе у Балајинцу, 1907, и фреске у Саборној цркви у Нишу 1914. године. Насеље Пантелеј са црквом било је омиљено излетиште Нишлија у периоду између два светска рата. Познато је по веома доброј и хладној води, коју су, у време Турака и после ослобођења Ниша, разносиле саканије магарцима по вароши. Пантелејска црква је, као прва изграђена црква у ослобођеном Нишу и југу Србије, стављена под заштиту државе 1990. године. Галерија Види још Пантелејски вашар Спољашње везе Медији везани за Црква Светог Пантелејмона на Викимедијиној остави Цркве у Нишу Епархија нишка Туристичка организација Ниш
Helige Pantaleons kyrka, Niš

Helige Pantaleons kyrka (serbisk kyrilliska: Црква Светог Пантелејмона; latinska: Crkva Svetog Pantelejmona), även känd som ''Pantelejska'', är en serbisk-ortodox kyrkobyggnad belägen i kommunen Pantelej i staden Niš i östra Serbien. Kyrkan är helgad åt martyren Helige Pantaleon och tillhör Niš eparki (eparki är Östortodoxa kyrkans motsvarighet till stift). Historik I närheten av kyrkan finns rester av den ursprungliga kyrkan, som byggdes av adelsmannen och storfursten Helige Stefan Nemanja. Kyrkan nämns i historien för att vara platsen där Nemanja och den tysk-romerske kejsaren Fredrik I Barbarossa ska ha mött varandra den 27 juli 1189, när Barbarossa ledde korsfararna mot Jerusalem under det Tredje korståget. Ett dokument som undertecknades av Nemanja och med ett tumavtryck av Barbarossa kvarstod. Grundstenen till den nuvarande kyrkan lades år 1878, samma år som Serbien blev självständiga från Osmanska riket. Den stod klar redan tre månader efteråt och byggdes med hjälp av bidrag från familjer. Kyrkan invigdes den 9 augusti samma år. Klockstapeln byggdes år 1928 och var en gåva från kung Alexander I av Jugoslavien. Kyrkan På väggarna på interiören finns flera målningar från byggperioden och fresker från år 1910 bevarade. Ikonostasen byggdes år 1905. Bilder Se även Östortodoxa kyrkan i Serbien Källor Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Helige Pantaleons kyrka, Niš. Niš eparkis hemsida (på serbiska) Serbisk-ortordoxa kyrkans hemsida (på engelska)
Église Saint-Nicolas de Baljevac

L'église Saint-Nicolas de Baljevac (en serbe cyrillique : Црква Светог Николе у Баљевцу ; en serbe latin : Crkva Svetog Nikole u Baljevcu) est une église orthodoxe serbe située à Baljevac, dans le district de Raška et dans la municipalité de Raška en Serbie. Elle est inscrite sur la liste des monuments culturels de grande importance de la république de Serbie (identifiant no SK 500). Présentation Si l'on en juge d'après son architecture, l'église Saint-Nicolas de Baljevac remonte à la fin du XIIe siècle ou au début du XIIIe siècle ; son histoire est inconnue jusqu'au XVIIIe siècle ; on sait seulement qu'elle était située dans le centre économique de l'État serbe médiéval, près de la ville de Brvenik, dont la forteresse en ruine est aujourd'hui classée. L'église est constituée d'une nef unique subdivisée en trois travées et prolongée par une large abside demi-circulaire ; l'édifice est construit en pierre de taille, tandis que l'encadrement des ouvertures est sculpté dans le marbre blanc. Les façades sont rythmées par de grandes arcatures, dont certaines sont aveugles. L'église conserve des fragments de fresques, notamment dans les niches, caractéristiques du style de la peinture du milieu du XIVe siècle ; un cycle est consacré à la vie de saint Nicolas. Lors de travaux de restauration réalisée en 1935 et 1936, l'église a été recouverte d'une structure protectrice supportée par neuf piliers et située à environ 50 cm des murs de l'édifice. Des travaux de restauration des fresques ont été effectués en 1969. Références Article connexe Monuments culturels du district de Raška Portail de la Serbie et du peuple serbe Portail de l’architecture chrétienne Portail de la protection du patrimoine Portail du christianisme orthodoxe
Црква Светог Николе у Баљевцу

Црква Светог Николе у Баљевцу на Ибру, на основу архитектонских одлика грађевине, потиче са краја XII или почетка XIII века. Иако се налазила у самом средишту тадашње Србије, о њој нема писаних извора пре XVIII века. Радови на заштити њене архитектуре изведени су 1935. и 1936. године и тада је преко ње постављена кровна конструкција која почива на девет стубова постављених око саме грађевине, док су конзерваторски радови на њеном живопису рађени 1969. године. Данас се Црква Светог Николе налази под заштитом Републике Србије, као споменик културе од великог значаја, а по карактеристикама јој је слична оближња Црква Светог Николе у Шумнику. Архитектура и живопис Црква има основу једнобродне грађевине, њена унутрашњост је пиластрима подељена на три травеја, док се на источној страни налази широка олтарска апсида. Направљена је од крупног, тесаног камења, са прозорским оквирима од, највероватније радочелског, мермера беле боје, док су јој фасаде подељене слепим луковима, карактеристичним за романичко градитељство у Приморју. Живопис у унутрашњости цркве је очуван само делимично, у нижим деловима, а на основу стила, датира се у средину XIV века. Његов најзанимљивији део свакако је циклус фресака посвећених храмовном свецу, због необичних композиционих решења и приказивања чуда светог Николе, без сцена из његовог живота. Галерија Види још Црква Светог Николе у Шумнику Баљевац (Рашка) Брвеник на Ибру Рашка (град) Списак споменика културе у Рашком округу Споменик културе од великог значаја Референце Литература „Црква св. Николе — Споменици културе у Србији”. САНУ. (из књиге Пејић, Светлана; Милић, Милета, ур. (1998). „Баљевац, црква светог Николе”. Споменичко наслеђе Србије: непокретна културна добра од изузетног и од великог значаја (на језику: српски). Београд: Републички завод за заштиту споменика културе. стр. 459. ISBN 8680879126. Спољашње везе Републички завод за заштиту споменика културе - Београд Листа споменика Црква Св. Николе
Église Saint-Nicolas de Šumnik

L'église Saint-Nicolas de Šumnik (en serbe cyrillique : Црква Светог Николе у Шумнику ; en serbe latin : Crkva Svetog Nikole u Šumniku) est une église orthodoxe serbe située au hameau de Šumnik, dans le district de Raška et dans la municipalité de Raška en Serbie. Elle est inscrite sur la liste des monuments culturels de grande importance de la république de Serbie (identifiant no SK 395). L'église est située près de la forteresse de Brvenik. Présentation L'église a été vraisemblablement édifiée à la fin du XIIIe siècle ou au début du XIVe siècle ; les fouilles archéologiques y confirment l'existence d'une vie cultuelle aux XIVe et XVe siècles. Sur le plan architectural, elle présente des ressemblances avec l'église Saint-Nicolas de Baljevac située à proximité. De dimension modeste, elle est construite en pierre. Elle est constituée d'une nef unique prolongée par une abside demi-circulaire, tandis que les parties de la proscomidie et du diakonikon s'inscrivent dans des niches creusées dans l'épaisseur de la paroi. Les façades ont été couvertes de plâtre ; elles sont rythmées par des arcatures. L'intérieur a été couvert de fresques, dont beaucoup sont en mauvais état ; l'une des plus intéressantes d'entre elles est une représentation de la Dormition de la Mère de Dieu. Des fouilles et des travaux de restauration ont été effectués dans les années 1980. Références Article connexe Monuments culturels du district de Raška Portail de la Serbie et du peuple serbe Portail de l’architecture chrétienne Portail de la protection du patrimoine Portail du christianisme orthodoxe
Црква Светог Николе у Шумнику

Црква светог Николе налази се у селу Шумнику код тврђаве Брвеник, недалеко од Рашке. Није познато када је подигнута, али се сматра да је у питању задужбина неког властелина, настала крајем XIII или почетком XIV века, док су археолошка истраживања потврдила употребу цркве током XIV и XV века. По времену настанка, али и неким стилским карактеристикама (има неких одлика романике), слична је оближњој цркви светог Николе у Баљевцу. Радови на истраживању и конзервацији цркве, окончани су током `80 година XX века. Црква се данас налази под заштитом Републике Србије, као споменик културе од великог значаја. Архитектура и живопис Шумничка црква је направљена од камена, са једнобродном основом и полукружном олтарском апсидом. Нише у зиду имају улогу проскомидије и ђаконикона, док је њена спољашњост била малтерисана и украшена тзв. слепим аркадама. Њена унутрашњост била је украшена фрескама, које су врло слабо очуване. Изнад улаза је у ниши насликано Успење Пресвете Богородице, док су најнижу зону чиниле стојеће фигуре.На основу угребаног цртежа и основне окер-зелене хармоније може закључити да је сликар био образован у најбољим традицијама монументалног сликарства. Види још Црква Светог Николе у Баљевцу Брвеник на Ибру Рашка (град) Референце Литература „Црква св. Николе — Споменици културе у Србији”. САНУ. (из књиге Пејић, Светлана; Милић, Милета, ур. (1998). „Шумник, црква светог Николе”. Споменичко наслеђе Србије: непокретна културна добра од изузетног и од великог значаја (на језику: српски). Београд: Републички завод за заштиту споменика културе. стр. 459. ISBN 8680879126. Спољашње везе Републички завод за заштиту споменика културе - Београд Листа споменика
Église Saint-Nicolas de Brusnica

L'église Saint-Nicolas de Brusnica (en serbe cyrillique : Црква Светог Николе у Брусници ; en serbe latin : Crkva Svetog Nikole u Brusnici) est une église orthodoxe serbe située à Brusnica, dans la municipalité de Gornji Milanovac et dans le district de Moravica, en Serbie. Elle est inscrite sur la liste des monuments culturels de grande importance de la république de Serbie (identifiant no SK 969). Présentation L'église, construite en 1837 est une fondation de Jovan Obrenović, le frère du prince Miloš Obrenović et de Jevrem Obrenović. Bâtie selon des plans de Nastas Stefnović, elle est constituée d'une nef unique couverte d'une voûte en berceau et prolongée par une abside demi-circulaire. Une tour-clocher massive, haute de trois étages, jouxte la façade occidentale de l'église ; on accède à ce clocher par un escalier de pierre situé sur le côté sud. Les façades sont en pierre de taille ; le portail est doté d'un encadrement en pierre orné de motifs végétaux et d'animaux stylisés. À l'intérieur, l'iconostase a été peinte en 1851 dans un style baroque tardif par un artiste inconnu. Sur les colonnes nord et sud à côté de l'iconostase se trouvent des représentations de saint Nicolas et de saint Georges, réalisées selon la technique al secco. Sur le parvis de l'église se trouvent les tombes de Jakov Obrenović (1767-1911) et de sa femme Đurđija et du voïvode Milan Obrenović (entre 1767 et 1780-1811) et de sa femme Stoja. Références Articles connexes Famille Obrenović Monuments culturels du district de Moravica Portail de la Serbie et du peuple serbe Portail de l’architecture chrétienne Portail de la protection du patrimoine Portail du christianisme orthodoxe
Црква Светог Николе у Брусници

Црква Светог Николе у Брусници је црква Епархије жичке. Цркву је подигао Јован Обреновић 1836. године, а градитељ је био Настас Стефановић или мајстор Нестор. Грађевина је једнобродна, правоугаоног облика, са полукружном апсидом на истоку и високим звоником на западној страни. Истичу се северни и западни портал са својом богатом пластиком. Завод за заштиту споменика културе из Краљева је 1972. године започео, и 1974. завршио, рестаураторске и конзерваторске радове на цркви. До тада, црква је била у доста запуштеном стању. Јаков Обреновић са супругом Ђурђијом и Милан Обреновић са супругом Стојом сахрањени су у порти цркве светог Николе у Брусници. Галерија Референце Литература Црква у Брусници Спољашње везе Републички завод за заштиту споменика културе - Београд Непокретна културна добра Листа споменика
Црква Светог апостола Павла (Петроварадин)

Православна црква Св. Павла налази се у подграђу Петроварадинске тврђаве у североисточном крилу Војне болнице. Саграђена је 1922. године за потребе пука војске Краљевине Срба, Хрвата и Словенаца. Историјат Први пут је освештена 1926. године уочи Светих Врачева 14. јула. Цркву је освештао патријарх Српске православне цркве Димитрије. Исте године је и краљ Александар Карађорђевић током своје посете Петроварадину, цркви поклонио звоно на којем стоји натпис Српском православном народу Петроварадина при храму Ваведења Пресвете Богородице, на дар, Александар Први. Иконостас је радио сликар Прве српске армије Васа Ешкићевић. Црква је обављала функцију до Другог светског рата. Након рата национализацијом црквене имовине ова зграда је претворена у магацин лекова Војне болнице у Петроварадину. Тек залагањем припадника Војномедецинског центра у Петроварадину зграда је враћена првобитној намени. Обнова Обновљена је у периоду 1992—93. године када добија данашњи изглед у српско-византијском стилу. Одликује је крстообразна основа са квадратном апсидом и певничким просторима, висока централна купола и звоник над западним делом. Унутрашњост је под сводовима, живописана и новим иконостасом. Скулптуре у спољним нишама дело су вајара Јована Солдатовића. Војномедецински центар је 1998. године одликован Орденом Св. Саве првог степена од стране патријарха Српске православне цркве Павла. Галерија Види још Петроварадинска тврђава Подграђе Петроварадина Литература Више аутора (2014). Уметничка топографија Новог Сада. Нови Сад: Матица српска. стр. 792—793. ISBN 978-86-7946-111-7. Референце Спољашње везе
Église Saint-Georges d'Ugrinovci

L'église Saint-Georges d'Ugrinovci (en serbe cyrillique : Црква Светог Георгија у Угриновцима ; en serbe latin : Crkva Svetog Georgija u Ugrinovcima) est une église orthodoxe située à Ugrinovci, en Serbie, dans la municipalité de Zemun et sur le territoire de la ville de Belgrade. Construite entre 1734 et 1779, elle figure sur la liste des biens culturels de la ville de Belgrade. Présentation L'église Saint-Georges d'Ugrinovci a été construite entre 1734 et 1779, et, d'après une inscription figurant au bas de l'icône de Saint Jean Chrysostome, son édification a été parachevée en 1788 ; elle fut ensuite remaniée en 1834-1835. L'actuel clocher a été bâti en 1958, au moment de la restauration de l'église endommagée par les Oustachis au cours de la Seconde Guerre mondiale. L'édifice est constitué d'une nef unique, avec une abside demi-circulaire à l'est et un narthex surmonté d'un clocher à l'ouest. Elle est caractéristique de l'architecture baroque. L'iconostase, elle aussi de style baroque, est ornée de motifs floraux stylisés ; elle a été peinte par Mihailo Radosavljević, un artiste de Zemun. En 1912, un autre peintre de Zemun, Branko A. Kuzmanović, a retouché certaines des icônes. Références Articles connexes Architecture à Belgrade Liste des monastères orthodoxes serbes Portail de Belgrade Portail de l’architecture chrétienne Portail de la protection du patrimoine Portail du christianisme orthodoxe