NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Couvent des Saintes-Sœurs à Bač

Le couvent des Saintes-Sœurs à Bač (en serbe cyrillique : Самостан часних сестара у Бачу ; en serbe latin : Samostan časnih sestara u Baču) est un couvent situé à Bač, dans la province de Voïvodine et dans le district de Bačka méridionale, en Serbie. Il est inscrit sur la liste des monuments de grande importance de la république de Serbie (identifiant no SK 1193). Présentation Notes et références Article connexe Monuments culturels du district de Bačka méridionale Portail de la Serbie et du peuple serbe Portail du catholicisme Portail de l’architecture chrétienne Portail du monachisme Portail du néo-classicisme Portail de la protection du patrimoine
Самостан часних сестара у Бачу

Самостан часних сестара у Бачу је изграђен 1876. године и има статус споменика културе у категорији непокретних културних добара од великог значаја. Самостан сестара реда Notre Dame је дозидан уз северни зид римокатоличке цркве Светог Павла. Грађевина се састоји од приземља и спрата и изведена је у духу класицизма, са наглашено издуженом основом. Западно прочеље је подељено кордонским венцем на два дела. Прозорски отвори у горњем делу су репрезентативнији, са полукружним завршецима у маниру неороманике. Поткровни венац је изражено профилисан. Изградњу је надгледао надбискуп, касније кардинал Људевит Хајнолд, чији се репрезентативни портрет у свечаној, кардиналски црвеној одећи, из 1878. године аутора Лошингера, данас чува у самостану. Конзерваторски радови изведени су 1978. године. Галерија Види још Списак споменика културе у Јужнобачком округу Референце Спољашње везе „Самостан часних сестара — Споменици културе у Србији”. САНУ. Списак споменика културе од великог значаја у Војводини Архивирано на веб-сајту Wayback Machine (17. мај 2014) Републички завод за заштиту споменика културе - Београд Непокретна културна добра Листа споменика Самостан часних сестара у Бачу
Hôtel de ville de Vršac

L'hôtel de ville de Vršac (en serbe cyrillique : Градска кућа у Вршцу ; en serbe latin : Gradska kuća u Vršcu) héberge les institutions municipales de Vršac, en Serbie. Il est inscrit sur la liste des monuments culturels de grande importance de la république de Serbie (identifiant no SK 1439). Présentation L'hôtel de ville, situé 1 Trg pobede (Place de la victoire), est également connu sous le nom de « bâtiment gothique ». Il a été construit en 1860 pour l'administration de la « magistrature » de ville par le constructeur Sigismund Kiler. Caractéristique du style néo-gothique et construit en briques, il est constitué d'une façade principale donnant sur la place et de deux ailes latérales. La façade principale, asymétrique, est dotée d'une avancée centrale avec trois portes d'entrée ; à l'étage se trouve un balcon soutenu par des consoles décoratives de style gothique et une balustrade en pierres ; cette façade est surmontée par un fronton gothique avec le blason de la ville inclus dans une structure circulaire ; au rez-de-chaussée, les ouvertures se terminent en demi-cintre tandis qu'à l'étage elles sont de forme rectangulaire. À l'intérieur, le hall du rez-de-chaussée, le plafond au-dessus de l'escalier et la salle d'apparat située à l'étage ont été peints à la fin du XIXe siècle. Notes et références Article connexe Monuments culturels du district du Banat méridional Portail de la Serbie et du peuple serbe Portail de la protection du patrimoine
Градска кућа у Вршцу

Градска кућа у Вршцу (позната и као Магистрат) се налази на Тргу победе 1, подигнута је 1860. године за потребе администрације градског Магистрата. Представља споменик културе у категорији непокретних културних добара од великог значаја. По сачуваној документацији градио ју је грађевинар Сигисмунд Килер, предузимач је био Франц Брандајс, план и предрачун израдио је Ц. К. Мерник, асистент и надзорни орган градње био је Виљем Бихер. Грађена је од тврдог материјала, са стилским обележјима неоготике, основом на три фронта – главном фасадом окренутом према Тргу победе и бочним крилима. Главна и бочна фасада према парку истих су решења, али је главна фасада асиметрична. Има наглашен централни ризалит са три улаза у приземном делу и балкон са декоративним готским конзолама и каменом оградом у спратном делу. Спрат ризалита главне и бочне фасаде издељен је плитким лизенама на три дела. Изнад средишњег дела налази се готски обликован забат са грбом града у кружном пољу, док бочни делови имају венац готских аркада и атику са готским преплетом. Прозори су правоугаоног облика, на угаоним ризалитима и средишњем делу централног ризалита удвојени. У темеље зграде узидана је повеља и споменица на латинском, немачком и српском језику. У унутрашњости објекта, у главном холу приземља, на таваницама изнад степеништа и у свечаним салама на спрату, налази се сликана декорација настала крајем 19. века. Данас се у згради налази Скупштина општине Вршац. Конзерваторски радови рађени су 1987–1988, 1995, 2002–2003. и 2005. године. Види још Списак споменика културе у Јужнобанатском округу Споменик културе од великог значаја Референце Спољашње везе „Градска кућа — Споменици културе у Србији”. САНУ. Списак споменика културе од великог значаја у Војводини Архивирано на веб-сајту Wayback Machine (17. мај 2014) Републички завод за заштиту споменика културе - Београд Листа споменика Републички завод за заштиту споменика културе-Београд/База непокретних културних добара
Konak du prince Michel à Kragujevac

Le konak du prince Michel à Kragujevac (en serbe cyrillique : Кнез Михаилов конак у Крагујевцу ; en serbe latin : Knez Mihailov konak u Kragujevcu) se trouve à Kragujevac, dans le district de Šumadija, en Serbie. Il est inscrit sur la liste des monuments culturels de grande importance de la république de Serbie (identifiant no SK 360). Présentation Le konak, situé dans le complexe des vieux palais de Miloš Obrenović à Kragujevac, a été construit en 1860 à côté du konak Amidža et d'une galerie moderne, les trois bâtiments faisant partie du musée national de Kragujevac. Contrairement au style oriental des autres bâtiments alentour, le konak du prince Michel III Obrenović témoigne d'une influence nettement européenne, notamment visible dans la recherche de la symétrie et dans la décoration néo-classique relativement discrète. Le bâtiment se compose d'un rez-de-chaussée et d'un étage. La partie centrale du rez-de-chaussée est occupée par un grand hall qui, sur la droite et sur la gauche, ouvre sur de spacieux bureaux. L'étage est composé quasiment de la même manière. Un toit à deux pans recouvre la bâtisse et forme un pignon sur les façades latérales. En tant que département du musée national de Kragujevac, le konak abrite aujourd'hui une collection permanente de 47 tableaux, dont 24 peints par de vieux maîtres serbes et 23 par des maîtres européens. Notes et références Article connexe Monuments culturels du district de Šumadija Portail de la Serbie et du peuple serbe Portail de l’architecture et de l’urbanisme Portail du néo-classicisme Portail de la protection du patrimoine Portail des musées
Кнез Михаилов конак у Крагујевцу

Кнез Михаилов конак у Крагујевцу се налази у данашњој улици Вука Караџића 1, подигнут је око 1860. године, под заштитом је државе и представља непокретно културно добро као споменик културе од великог значаја. Пресељењем кнеза Милоша Обреновића из Црнуће за Крагујевац формира се дворски комплекс, од којих је до данашњих дана сачувана два објекта, Амиџин конак и кнез Михаилов конак. У оквиру тог комплекса на захтев кнеза Михаила Обреновића је подигнута нова зграда, која је за разлику од карактеристичне оријенталне архитектуре већ изграђених објеката представљала једну од првих европских грађевина, рађених по аустријском узору. Конак има високо приземље, спрат и таван и правоугаоне је основе. Утицај европске архитектуре назначен је симетријом и сведеном класицистичком орнаментиком. Данас је у кнез Михаиловом конаку смештен Народни музеј Крагујевац. Галерија Види још Списак споменика културе у Шумадијском округу Референце Спољашње везе Медији везани за Кнез Михаилов конак у Крагујевцу на Викимедијиној остави Републички завод за заштиту споменика културе - Београд Листа споменика Кнез Михаилов конак
Monastère de Miljkovac

Le monastère de Miljkovac (en serbe cyrillique : Манастир Миљковац ; en serbe latin : Manastir Miljkovac) est un monastère orthodoxe serbe situé près de Miljkovac, dans la municipalité de Pantelej, sur le territoire de la ville de Niš et dans le district de Nišava, en Serbie. Il est inscrit sur la liste des monuments culturels protégés de la république de Serbie (identifiant no SK 589). Le monastère et son église sont dédiés à saint Nicolas. Présentation L'ensemble monumental avec l'église Saint-Nicolas est situé à environ 2 km à l'est du village de Miljkovac, au pied de la forteresse de Železnik, dans la vallée de la rivière Toponička reka ; près de l'église se trouve un vieux konak bien conservé, ainsi que les vestiges d'une église dédiée à saint Église avec un autel encore visible aujourd'hui qui est un ancien autel romain. L'église actuelle a été construite à la fin du XIXe siècle ou au début du XXe siècle à l'emplacement d'un ancien lieu de culte beaucoup plus grand faisant partie d'un monastère mentionné en 1458 dans les archives ottomanes. De cet ancien lieu de culte il ne subsiste que les vestiges de plusieurs arcades de style islamiques visibles sur les murs de l'abside et de la nef. De plan rectangulaire, l'église est constituée d'une nef unique, sans narthex, prolongée par une abside demi-circulaire ; cette nef est dotée d'une voûte en berceau et l'édifice est doté d'un toit à pignon recouvert de tuiles. Les murs sont peints à l'extérieur et à l'intérieur. Références Articles connexes Liste des monastères orthodoxes serbes Monuments culturels du district de Nišava Portail de l’architecture chrétienne Portail de la Serbie et du peuple serbe Portail du monachisme Portail du christianisme orthodoxe Portail de la protection du patrimoine
Манастир Миљковац

Манастир Свети Никола налази се крај остатака средњовековног утврђења Железник, на око два километра источно од Миљковца, на око 15. км од Ниша. Црквица са полукружном апсидом и полуобличастим сводом. Изграђена је крајем 19. века на остацима старе средњовековне манастирске цркве Св. Николе. Данас је споменик културе нишког краја. Историја Турски извори бележе манастир Св. Николе код Миљковца још 1498. године. Уписан је те године у Нишки пописни дефтер са два калуђера, Јосифом и Јаковом, и две воденице на манастирском поседу. На почетку 16. века, турским пописом од 1516. године, у манастиру Св. Николе је само један калуђер, по имену Манасије. Пола века касније, у турском пописном дефтеру од 1564. године, манастир је убележен ‘’близу Железника’’ , средњовековног града чији остаци и сада постоје. Пописана су два калуђера, Сава и Никанор, као и две воденице а по два витла. Манастир Св. Николе код Миљковца потиче из предтурског периода, односно из српског средњовековља 14. века. У близини цркве и сада постоји стара воденица са три витла. Живопис Крај садашње црквице Св. Николе сачувани су остаци првобитне манастирске цркве - део олтарске апсиде са северним и јужним зидом наоса. М. Ђ. Милићевић у Краљевини Србији наводи да је црква, после ослобођења Ниша од Турака 1878. године, још постојала и да су ‘’ликови светаца добро очувани’’. Црква је, дакле, била живописна. Археолошка ископавања на овом терену су изостала, тако да нема сигурнијих података о времену настанка цркве Св. Николе. Споменик културе Црква Светог Николе, са остацима старијег сакралног објекта, стављена је 1983. године под заштиту закона. Види још Миљковац Манастири Епархије нишке Списак споменика културе у Нишавском округу Референце Спољашње везе Манастир Св. Николе код Миљковца nisandbyzantium.org.rs
Maison Kod dva pištolja à Vršac

La maison Kod dva pištolja à Vršac (en serbe cyrillique : Кућа звана „Код два пиштоља“ у Вршцу ; en serbe latin : Kuća zvana „Kod dva pištolja“ u Vršcu), ou maison aux deux pistolets, est située à Vršac, dans la province de Voïvodine et dans le district du Banat méridional, en Serbie. Elle est inscrite sur la liste des monuments culturels de grande importance de la république de Serbie (identifiant no SK 1440). Présentation La maison, située 15 Trg Save Kovačevića, a été construite à la fin du XVIIIe siècle pour servir d'auberge. Elle s'inscrit dans un plan qui épouse la forme de la lettre cyrillique « Г » ; elle est constituée d'un rez-de-chaussée et d'un étage. Elle est construite en matériaux solides, plâtrée et peinte ; le toit est recouvert de tuiles plates. Sur le plan horizontal, une frise sépare le rez-de-chaussée de l'étage. La valeur historique du bâtiment tient au fait que Karađorđe (Karageorges), le chef du Premier soulèvement serbe contre les Ottomans, et sa suite y ont séjourné en 1813. Notes et références Article connexe Monuments culturels du district du Banat méridional Portail de la Serbie et du peuple serbe Portail de la protection du patrimoine
Кућа звана „Код два пиштоља” у Вршцу

Кућа звана „Код два пиштоља“ у Вршцу саграђена је крајем 18. века и представља споменике културе од великог значаја. Кућа је подигнута као спратна зграда и првобитно је служила као свратиште, са основом у облику ћириличног слова „Г“. Зидана је од тврдог материјала, малтерисана је и бојена. Кровни покривач је бибер цреп. Хоризонтална подела између приземља и спратног дела била је изведена помоћу плитког кордонског венца, док су прозорски отвори правоугаони и имали су плитке и равне оквире. У спратном делу налази се пет прозора, а у приземљу колски пролаз и локал са две просторије. Од фасадног украса најистакнутији је профилисани кровни венац. У приземљу дворишног дела сачувани су лучни отвори, карактеристични за време настанка објекта. Зграда поседује и историјску вредност, јер је у њој 1813. године боравио Карађорђе са пратњом. Види још Списак споменика културе у Јужнобанатском округу Споменик културе од великог значаја Референце Спољашње везе „Кућа звана "Код два пиштоља" — Споменици културе у Србији”. САНУ. Списак споменика културе од великог значаја у Војводини Архивирано на веб-сајту Wayback Machine (17. мај 2014) Републички завод за заштиту споменика културе - Београд Листа споменика
Специјални резерват природе Гоч—Гвоздац

Специјални резерват природе Гоч обухвата саму планину Гоч и предео око ње. На основу Уредбе Владе Републике Србије бр. 2981, 2014. године шумски комплекс Гоч-Гвоздац је проглашен Специјалним резерватом природе II категорије. Географски положај Планински масив Гоча простире се између река Ибра и Западне Мораве, 30 км југоисточно од Краљева и 202 км од Београда. Његова надморска висина креће се између 300 и 1,154 метара. На источној страни покривен је богатим и лепим шумама, а са запада сав је у голетима и камењару. Према северу овај масив је повезан са планином Столови, а према југу се наслања на масив Копаоник. Политички припада двема општинама - Краљеву и Врњачкој Бањи. Планински масив Гоча заступљен је на територији општине Краљево деловима слива Гвоздачке реке и реке Сокоље. Гљиве Гљиве Гоча су посебна прича. Такву резноврсност врста врло је тешко наћи на релативно малом простору. Због доста удаљених насеља и путева од резервата Гоч постоји доста врста гљива, али не само гљива већ и осталих биљака и животиња. Фауна и флора По неким подацима на Гочу има 40 процената укупне балканске флоре и фауне. На Гочу се може наћи више лековитих и јестивих биљака него на Копаонику, Златибору и Тари заједно. Захваљујући природним одликама, превасходно очувању биолошке разноврсности и шумским заједницама, као и лепоти предела, погодној клими, богатству река и створеним вредностима, планина Гоч у потпуности испуњава услове за заштиту као Специјални резерват природе. На ширем подручју Гоча констатовано је 27 врста сисара. У Гроздачкој и Брезанској реци, као и на ширем простору Гоча, живи видра која је законом заштићена као природна реткост. Ова врста је индикатор незагађености вода и богатства ихтиофауне. На европској и светској Црвеној листи означена је као рањива. Видра Видра, врста из породице куна, изузетно прилагођена животу у слаткој води. Познате су као веома вешти пливачи. Видре имају густо и врло покретно тело. Грађа тела им је изузетно оспособљена за роњење. У води могу издржати изузетно дуго, а за хватање плена се служе оштрим и снажним зубима. Референце Спољашње везе [1]
Мемориальный парк Яинци

Мемориальный парк Яинци (серб. Спомен парк Јајинци) расположен на территории белградского муниципалитета Вождовац, в 11 километрах от Авалы. Он был построен на месте военного полигона, который во время Второй мировой войны, стал местом массовых казней, проводимых немецкими оккупационными силами. По разным оценкам, на этом месте было убито от 80 000 до 127 000 человек, в основном сербов-коммунистов. Большинство жертв перед казнью находились в концлагере Баньица. См. также Геноцид сербов (1941—1945) Примечания Литература Архивы Югославии, Белград, Фонд Государственной комиссии по расследованию преступлений оккупаторов и их сторонников. Милан Колянин, немецкий концентрационный лагерь на белградском выставочного комплексе,1941-1944, Белград, 1992 Венцеслав Глисич, нацистские преступления в Белграде 1941-1944, Белграде во время войны и революции 1941-1945 годов, Белграде, в 1971 Ссылки Zaboravljeni spomen park u Jajincima (серб.). Дата обращения: 18 октября 2016.
Спомен-парк борбе и победе

Спомен-парк борбе и победе је меморијални комплекс код Чачка, на обронцима планине Јелице, посвећен 4.560 палих бораца НОВЈ и жртвама фашизма из Чачка и околице страдалима током Другог светског рата. Отворен је 1980. године. Аутор спомен-комплекса је архитекта Богдан Богдановић. Опис Спомен-парк заузима површину од 36 хектара на брду изнад града, који је део благо нагнуте планине Јелице. Уређење парка започето је 10. октобра 1976, у знак сећања на 4.650 палих бораца и жртава фашизма из Чачка који су страдали од 1941. до 1945. године. На уласку у спомен-парк налази се пирамидални хумак, висок 4 метра, посвећен погинулима, који је заправо костурница односно групна гробница. Ова гробница је симбол праисторијске традиције овог краја. Након хумка следи квадратна платформа на којој стоји комеморативни долмен од херцеговачког габра. На гранитном монолиту исклесан је цитат Јосипа Броза Тита: „Величина једног народа цијени се по томе како се он држи у данима најтежих искушења“ Централна тачка спомен-парка је троделни мегарон, висок 12 метара. Зидови мегарона украшени су са приказима 620 дивљих звери изведених из бројних светских митологија, које су извајане тако да изгледа као да гмижу по целом здању. Мегарон је такође од херцеговачког габра. Митске звери су такође урезане и по пешачкој стази, али у мањем броју, који се ипак повећава с близином мегарона. Споменици и спомен-парк су у релативно добром стању, мада су мегарон и долмен на појединим местима ишарани графитима. Подручје се користи првенствено као парк за шетњу и излете, због чега општински органи Чачка одржавају простор чистим. Галерија Види још Списак споменика НОБ у Србији Референце Литература Lawler, Andrew (2013). The Memorial works of Bogdan Bogdanović: Their condition and situation as of 2012. стр. 162—163.. Приступљено 23. 7. 2014.
Споменик кнезу Милану Обреновићу и ослободиоцима Ниша 1878. године

Споменик кнезу Милану Обреновићу и ослободиоцима Ниша 1878. године налази се у нишкој тврђави. Подигнут је 1902. године поводом 25-те годишњице ослобођења Ниша и прве годишњице смрти кнеза-краља Милана Обреновића Опис споменика Споменик у облику пушчаног метка, са чауром од белог, а зрна од ружичастог гранита постављен је у тврђави, са леве стране главне улазне стазе, на простору омеђеном стубовима повезаним ланцима. На врху стубова постављене су металне кугле, коришћене као топовска ђулад у борбама за ослобођење Ниша од Турака 1878. г. Сам споменик налази се на средишњем делу ограђеног простора двостепеном постољу. На постољу је плоча са натписом ‘’Милан М. Обреновић књаз српски ослободи Ниш 28. декембра 1877. године’’. У доњем десном углу плоче записани су иницијали В. К. - Вићенцо Калитерна, италијански мајстор, каменорезац, творац овог интересантног споменика. Његово име је убележено и на репрезентативној чесми у Чаиру из 1903. године. Јединствен по облику -пушчаном метку- споменик је истовремено и симбол Тврђаве војног објекта. Споменик обележава борбу за ослобођење Ниша од Турака. Српска војска, састављена од Моравског и Шумадијског корпуса и Дринске дивизије, сукобљавајући се од 3. до 29. децембра 1877. године са јаким турским снагама сконцентрисаним у Нишу, успела је да ослободи град. Овај споменик је посвећен главнокомандујућем кнезу Милану Обреновићу и српским војницима, учесницима ослободилачког рата. Подигнут је 1902. године поводом 25. годишњице ослобођења Ниша и прве годишњице смрти кнеза-краља Милана Обреновића. Народни музеј у Врању поседује позивницу генералу Јовану Белимарковићу да присуствује откривању споменика 1902. у Нишу. Генерал Белимарковић је био командант Шумадијског корпуса приликом ослобађања Ниша. Споменик у Тврђави је прво спомен-обележје подигнуто у Нишу ослободиоцима града од Турака. Као складна композициона целина, занатски добро изведена, са геометријским формама композиције које истичу симболику ослободилачког рата-вођеног ватреним оружјем, споменик представља вредно ликовно остварење. Галерија Референце
Socha Svetozara Miletiće (Novi Sad)

Socha Svetozara Miletiće se nachází na Náměstí svobody v Novém Sadu, hlavním městě Autonomní oblasti Vojvodina na severu Srbska. Vznikl podle návrhu chorvatského sochaře Ivana Meštroviće. Pětimetrová socha z bronzu, která byla věnována politickému a kulturnímu předáku Srbů v Rakousko-Uhersku v druhé polovině 19. století, vznikla v roce 1935. Poprvé byla odhalena roku 1939, a to předsedou tehdejší jugoslávské vlády Dragišou Cvetkovićem. Během druhé světové války byla z náměstí odstraněna, a po osvobození země se opět vrátila na své místo. Pod sochu byl po válce doplněn nový podstavec z šedého mramoru od Pavle Radovanoviće z roku 1951. Socha Svetozara Miletiće je památkově chráněným objektem. Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Socha Svetozara Miletiće na Wikimedia Commons
Monument de Svetozar Miletić à Novi Sad

Le monument de Svetozar Miletić à Novi Sad (en serbe cyrillique : Споменик Светозара Милетића у Новом Саду ; en serbe latin : Spomenik Svetozara Miletića u Novom Sadu) est une statue en bronze située à Novi Sad, la capitale de la province autonome de Voïvodine, en Serbie. L'œuvre est inscrite sur la liste des monuments culturels de grande importance de la république de Serbie (identifiant n° SK 1165). Le monument est situé sur le Trg slobode (la « place de la Liberté »), dans le quartier de Stari grad, le plus central de la ville, et constitue un hommage à Svetozar Miletić (1826-1901), l'une des personnalités politiques serbes les plus importantes de la période austro-hongroise dans la ville. Présentation La statue est une création du sculpteur croate Ivan Meštrović (1883-1962) ; elle a été conçue comme une sculpture monumentale et a été inaugurée en 1939. L'œuvre en bronze, haute de 5 m, représente Miletić tête nue et en cape, avec la main droite levée ; elle repose sur socle carré en granite gris. La stylisation contribue au caractère statique de l'ensemble qui fait fi des détails réalistes et confère au personnage une attitude à la fois dynamique et méditative. Pendant la Seconde Guerre mondiale, la statue a été retirée de la place à l'initiative de l'historien, philosophe et écrivain Vasa Stajić avant d'être remise en place après la guerre. Notes et références Article connexe Monuments culturels du district de Bačka méridionale - Ville de Novi Sad Portail de la Serbie et du peuple serbe Portail de la sculpture Portail de la protection du patrimoine