NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Римокатоличка црква Свете Марије у Моровићу

Римокатоличка црква Свете Марије у Моровићу, месту у општини Шид, први пут се спомиње у писаним изворима из 17. века, док по градитељским фазама, стилски везаним за романско односно готско архитектонско наслеђе, одређују настанак у 13. веку, као и легенде које наводе низ историјских личности као могуће ктиторе. Легенде о ктиторима По једној цркву је подигла царица Марија Терезија. По другој њу је подигла деспотица Јелена, супруга Стефана Штиљановића. То је било када је он отишао у рат, а она је подигла ову црквицу у жељи да измоли од Богородице срећан повратак мужа. Она је била католикиња па је црква била благословљена по католичком обреду. По трећој легенди црквицу је подигао чак сам деспот Штиљановић, а опет неки кажу да је њен градитељ Иван Моровић. Канонска визитација из 1729. године чак наводи да је цркву подигао угарски краљ Стефан. Ова последња претпоставка заслужује да се размотри јер би можда највише одговарала истини. Положај и архитектура Римокатоличка црква Свете Марије у Моровићу се налази на католичком гробљу на улазу у насеље, као једна од најстаријих сакралних објеката у Срему. Данашњем изгледу храма су допринеле многобројне интервенција које су вршене током векова његовог постојања. Најстарији део цркве је светилиште са полукружном апсидом и романски обрађеним прозорским отворима, док се на западној страни надовезује нешто шири и виши наос чији су прозори завршени готски преломљеним луцима, а надвишени окулусима са каменим четворолисним розетама. Уз западно прочеље је кула квадратне основе која изнад другог нивоа прелази у осмострану. Поред прозора, једини архитектонски елементи који оживљавају фасадна платна представљају масивни контрафори, без јасне конструктивне улоге. Једноставно решене камене фасаде су у сагласју са старином овог споменика и доприносе њеном рустичном изгледу. Конзерваторски радови су извођени у периоду од 1968. до 1972. године. Галерија Види још Списак споменика културе у Сремском округу Споменици културе од великог значаја Референце Спољашње везе „Римокатоличка црква Св. Марије — Споменици културе у Србији”. САНУ. Званична презентација цркве Узнесења Блажене Дјевице Марије Моровић Списак споменика културе од великог значаја у Војводини Архивирано на веб-сајту Wayback Machine (17. мај 2014) Републички завод за заштиту споменика културе - Београд Листа споменика Напомена: Садржај овог чланка је једним делом или у целости преузет са http://www.sanu.ac.rs. Носилац ауторских права над материјалом је дао дозволу да се исти објави под слободном лиценцом. Доказ о томе се налази на OTRS систему, а број тикета са конкретном дозволом је 2009072410055859.
Римокатоличка црква у Сремским Карловцима

Римокатоличка црква Светог Тројства је једна од најзначајнијих и највреднијих грађевина у старом језгру Сремских Карловаца, као Просторне културно-историјске целине изузетног значаја за Србију. Историја цркве Римокатоличка црква, посвећена Светој Тројици, подигнута је 1768. године и у више наврата је поправљана, али свој изглед битније није мењала. У склопу цркве налази се Жупни уред, подигнут почетком 19. века. Прва римокатоличка парохија после ослобађања Срема од Турака основана је 1737. године. Изградња данашње цркве започета је 1730. године на месту остатака старије цркве из средњег века, која је припадала Бенедиктинцима и која је порушена за време ратова између Турске и Хабзбуршке монархије. После вишегодишње градње 1768. године црква је освештана у присуству цара Јосифа II лично. Наређењем Дворског савета у Бечу 1783. године, срушене су занатске радионице које су заклањале цркву са западне стране као и кућа која се налазила између католичке и Саборне цркве. Било је више обнове цркве током времена - 1863, 1924, 1956. и 1972. године. Изглед цркве Римокатоличка црква Светог Тројства изграђена је у барокном духу. Портал цркве је један од најлепших примера барока на простору Србије. Римокатоличка црква представља једнобродну грађевину, са тространом олтарском апсидом на истоку која је засведена бачвастим сводом. Западно прочеље је најзначајније и богато украшено. Северна и јужна фасада су готово без декорације. Грађевина поседује и звоник квадратног пресека са порталом на западној страни. Спољашње везе Званична страница општине Сремски Карловци Туристичка организација Сремских Карловаца Референце
Chapelle Manastir à Novi Bečej

La chapelle Manastir située à Novi Bečej (en serbe cyrillique : Капела Манастир у Новом Бечеју ; en serbe latin : Kapela Manastir u Novom Bečeju), dans la province autonome de Voïvodine et dans le district du Banat central en Serbie, est un édifice religieux orthodoxe serbe. La chapelle est inscrite sur la liste des Monuments culturels de grande importance en Serbie. Présentation La chapelle actuelle, dédiée à la Dormition de la Mère de Dieu, est située au bord de la rivière Tisa. Elle a été construite au début du XVIIIe siècle là où, selon la tradition, s'élevait un monastère serbe incendié par les Ottomans. Elle est constituée d'une nef unique prolongée par une abside demi-circulaire ; à l'ouest, le toit à pignon se termine par un petit clocher reposant sur une base cubique. Les façades disposent d'ouvertures rectangulaires sobrement décorées par des moulures peu accentuées elles aussi rectangulaires et sans ornement particulier ; une corniche moulurée court au-dessous du toit. La chapelle tire une grande partie de sa valeur de son mobilier provenant de l'église antérieure. Elle abrite notamment un triptyque du tout début du XVIIIe siècle représentant en son centre Saint Georges terrassant le dragon et, dans les parties latérales, d'autres scènes de la vie du saint. Les « Portes Royales », l'icône de la Résurrection et l'icône de saint Jean proviennent de l'ancienne iconostase. La chapelle Manastir abrite aussi d'autres icônes des XVIIIe et XIXe siècles peintes par des artistes inconnus. Patrimonialité La chapelle est inscrite sur la liste des Monuments culturels de grande importance en Serbie (identifiant no SK 1180). Notes et références Article connexe Monuments culturels du district du Banat central Portail de la Serbie et du peuple serbe Portail de l’architecture chrétienne Portail de la protection du patrimoine Portail du christianisme orthodoxe
Капела „Манастир” у Новом Бечеју

Капела „Манастир“ у Новом Бечеју припада српској православној цркви, подигнута је почетком 18. века и убраја се у споменике културе од великог значаја. Капела је посвећена Успењу Пресвете Богородице, а подигнута је, по предању, на месту где су Турци спалили српски манастир. Подигнута је као једнобродна грађевина са полукружном олтарском апсидом и кулом над западним делом храма. Равна фасадна платна рашчлањена су једино плитким лезенама и кровним, односно венцем над соклом. Правоугаони прозори и нише опточени су једноставним, такође правоугаоним оквиром. Двосливни кров покривен бибер црепом на западној страни капеле забатно се завршава и прераста у звоник коцкастог постоља без украса, са још једним спратом нешто мањих димензија. Највећу вредност капеле представља покретни материјал, сачуван изгледа из старијег храма. Посебно занимљив је триптих са почетка 18. века који на централном пољу носи представу Свети Ђорђе убија аждају, док су на бочним крилима приказане сцене из светитељевог живота. Царске двери, Распеће и престона икона Светог Јована делови су старијег иконостаса и чувају се у „Манастиру“ поред низа других икона непознатих аутора с краја 18. и почетка 19. века. Уз сагласност надлежног завода, 2009. године је постављена нова ограда око порте. На капели су вршени заштитни радови 1969, 1975, 1979. и 1987. године. Галерија Види још Списак споменика културе у Средњобанатском округу Референце Спољашње везе „Српска православна капела "Манастир" Успења Богородице — Споменици културе у Србији”. САНУ. ПЗЗЗСК/Непокретна културна добра од великог значаја у Војводини Архивирано на веб-сајту Wayback Machine (17. мај 2014) Републички завод за заштиту споменика културе - Београд Листа споменика
Maison natale de Đura Jakšić

La maison natale de Đura Jakšić (en serbe cyrillique : Родна кућа Ђуре Јакшића ; en serbe latin : Rodna kuća Đure Jakšića) est située à Srpska Crnja, dans la province de Voïvodine, dans la municipalité de Nova Crnja et dans le district du Banat central, en Serbie. Elle est inscrite sur la liste des monuments culturels de grande importance de la république de Serbie (identifiant no SK 1123). Présentation La maison, caractéristique du style pannonien, a été construite dans les années 1830 ; elle dispose d'une entrée et de deux fenêtres donnant sur la rue et d'un porche avec des colonnes sur la façade sur cour. Elle doit son importance au fait que le poète, écrivain et peintre Đura Jakšić (1832–1878) y a vu le jour. En tant que peintre, Jakšić a été influencé par Konstantin Danil ; auteur de compositions historiques et de portraits, il s'inscrit dans le courant romantique. Son œuvre littéraire s'inscrit dans le même courant romantique ; dans ses nouvelles, ses poèmes et ses drames historiques, il évoque l'amour et exalte la patrie et le peuple serbe sur un mode lyrique. La maison abrite aujourd'hui un musée commémoratif qui lui est consacré ; on y trouve notamment des reproductions de ses œuvres les plus célèbres. Notes et références Article connexe Monuments culturels du district du Banat central Portail de la Serbie et du peuple serbe Portail de la protection du patrimoine Portail des musées
Родна кућа Ђуре Јакшића

Родна кућа Ђуре Јакшића се налази у Српској Црњи, подигнута је тридесетих година 19. века. Значајна је због тога што је у њој рођен познати песник, књижевник и сликар Ђура Јакшић (1832–1878). Представља споменик културе од великог значаја. Кућа је панонског типа, конзерваторски радови на објекту изведени су 1975. године. Током 2011. године изведени су конзерваторски радови на кући: замена кровне грађе, постављање новог црепа, санација влаге. Поставка спомен-музеја је осавремењена. Ђура Јакшић Ђура Јакшић се првобитно бавио сликарским радом и све до 50-их година прошлог века сматрао се првенствено сликарем. Прошао је кроз сликарску школу Константина Данила, боравио у два маха у Бечу и кратко у Минхену. Јака струја романтизма учинила је да се брзо и радикално одвоји од манира свог учитеља и да се издвоји као сасвим аутентична појава у српском сликарству романтизма, посебно значајна по својим историјским композицијама и портретима. У ликовној структури његове слике доминантно је осећање за боју и њене конструктивне и психолошке особине, превласт осећања над интелектуалним промишљањем. Склоност ка поезији, која је код Јакшића била под јаким утицајем европског романтизма, у тесној је вези са његовим сликарским изразом. Његов књижевни рад одликује разноврсност, богатство тема и литерарних форми. Обухвата љубавну и патриотско-социјалну поезију, историјске драме и приповетке и сврстава га међу највеће лиричаре српског романтизма, као што је и својим сликарским радом досегао највеће домете у српском сликарству романтизма. Спомен музеј Ђуре Јакшића У кући је данас смештен спомен музеј Ђуре Јакшића. Музеј је отворен 1980. године. У њему се могу видети квалитетне репродукције слика Ђуре Јакшића, избор песама и одломци приповедака, као и етнолошка збирка. У оквиру музеја постоји и галерија у којој се излажу слике савремених уметника. Галерија Види још Списак споменика културе у Средњобанатском округу Референце Спољашње везе „Родна кућа Ђуре Јакшића — Споменици културе у Србији”. САНУ. Листа споменика Родна кућа Ђуре Јакшића Напомена: Садржај овог чланка је једним делом или у целости преузет са http://www.sanu.ac.rs. Носилац ауторских права над материјалом је дао дозволу да се исти објави под слободном лиценцом. Доказ о томе се налази на OTRS систему, а број тикета са конкретном дозволом је 2009072410055859.
Maison natale de Jovan Sterija Popović

La maison natale de Jovan Sterija Popović (en serbe cyrillique : Родна кућа Јована Стерије Поповића ; en serbe latin : Rodna kuća Jovana Sterije Popovića) est située à Vršac, dans la province de Voïvodine et dans le district du Banat méridional, en Serbie. Elle est inscrite sur la liste des monuments culturels de grande importance de la république de Serbie (identifiant no SK 1098). Présentation La maison actuelle, située 11 Trg svetog Teodora Vršačkog, a été construite en 1868 à l'emplacement de la maison familiale remontant au XVIIIe siècle où est né l'écrivain Jovan Sterija Popović (1806–1856). Elle dispose d'un rez-de-chaussée à usage commercial, d'un premier étage à usage résidentiel et d'une cour construite plus tard. En 1871, le frère de Sterija, Đorđe Popović, a donné la maison pour satisfaire aux besoins des jeunes écrivains et, en 1974, elle est devenue le siège de la Société littéraire de Vršac. La maison accueille alors des soirées littéraires, des conférences et des expositions. Depuis 2011, la maison abrite un musée avec une collection de meubles, de manuscrits, de documents et de photographies consacrée à Jovan Sterija Popović. Jovan Sterija Popović, surnommé « le père de la comédie serbe », a notamment écrit L'Avare (Tvrdica) et La Courge qui se donne de grands airs (Pokondirena tikva). Il figure sur la liste des Cent Serbes les plus éminents établie par l'Académie serbe des sciences et des arts. Notes et références Article connexe Monuments culturels du district du Banat méridional Portail de la Serbie et du peuple serbe Portail de la protection du patrimoine Portail des musées
Родна кућа Јована Стерије Поповића

Родна кућа Јована Стерије Поповића се налази у Вршцу, на Тргу светог Теодора Вршачког 11, саграђена је 1868. године и представља непокретно културно добро као споменик културе од великог значаја. Садашња кућа је саграђена на месту старије породичне куће из 18. века у којој је рођен Јован Стерија Поповић (1806–1856). Има приземље са локалом, спрат са стамбеним просторијама и дворишни део, који је касније саграђен. Кућу је 1871. године Стеријин брат Ђорђе Поповић наменио за потребе младих књижевника и стипендирање ученика и студената као део фонда који и данас служи тој намени. Од 2011. године у њој се налази изложбена поставка посвећена једном од најзначајнијих комедиографа код нас, са аутентичним намештајем које је писац користио, документима и фотографијама. Галерија Види још Списак споменика културе у Јужнобанатском округу Споменик културе од великог значаја Референце Спољашње везе „Родна кућа Јована Стерије Поповића — Споменици културе у Србији”. САНУ. Списак споменика културе од великог значаја у Војводини Архивирано на веб-сајту Wayback Machine (17. мај 2014) Републички завод за заштиту споменика културе - Београд Листа споменика Родна кућа Јована Стерије Поповића
Église de la Sainte-Trinité de Sombor et maison paroissiale

L'église de la Sainte-Trinité de Sombor et maison paroissiale (en serbe cyrillique : Римокатоличка црква Свете Тројице и жупни уред у Сомбору ; en serbe latin : Rimokatolička crkva Svete Trojice i župni ured u Somboru) est une église catholique située à ville de Sombor et dans le district de Bačka occidentale, en Serbie. Elle est inscrite sur la liste des monuments culturels de grande importance de la république de Serbie (identifiant no SK 1171). Présentation L'église et le presbytère ont été construits ensemble entre 1752 et 1772 de façon à constituer un seul ensemble architectural. Cet ensemble a été fondé par les Franciscains qui en sont restés les propriétaires jusqu'en 1871, quand l'empereur Joseph II a dissout le monastère et l'a rattaché à la paroisse catholique de Sombor. L'église, constituée d'une nef unique, est de style baroque. Elle mesure 50,5 m de long et 15,25 m de large. Elle dispose d'une crypte carrée avec une abside demi-circulaire dans laquelle des personnalités importantes de Sombor ont été enterrées jusqu'en 1876. La façade occidentale est rythmée par cinq pilastres et deux colonnes surmontées de chapiteaux avec des anges ; au-dessus de la corniche moulurée s'élève un fronton orné de volutes. La façade sud, dont le mur s'appuie sur celui de l'ancien couvent, est dominée par un clocher haut de 56 m. L'intérieur a été richement décoré en 1939. Notes et références Article connexe Monuments culturels du district de Bačka occidentale Portail de la Serbie et du peuple serbe Portail du catholicisme Portail de l’architecture chrétienne Portail de la protection du patrimoine
Католичка црква и жупни уред у Сомбору

Римокатоличка црква и жупни уред у Сомбору су подигнути у периоду од 1752. до 1772. године и представљају споменике културе у категорији непокретних културних добара од великог значаја. Римокатоличка црква у Сомбору која је посвећена Светом Тројству са жупним уредом, представљају барокону грађевину као јединствену архитектонску целину. До 1871. године је служила као фрањевачки самостан, када је на основу указа цара Јосифа II о укидању фрањевачких самостана прешли у надлежност римокатоличке жупе у Сомбору. Црква је једнобродна грађевина, са бачвастим сводом. Западна фасада цркве је оживљена са пет пиластера и два стуба, на чијим се богато профилисаним капителима налази по једна камена скулптура анђела. Јужна фасада, из које се издиже високи звоник, прислоњена је уз зид спратне зграде бившег самостана. Његову скромну фасадну декорацију чине прозорски отвори различитих димензија и кровни венац. Олтарска апсида, ужа је од наоса, надовезује се на централни простор, луцима подељен на три травеја. Над ниским трансептом подигнут је тробродни хор. Испусти са вишеструко профилисаним венцем, пиластрима и лизенама, појављују се у наосу и олтару. Уз сам бок олтарске преграде смештени су помоћни олтари, док се из наоса улази у тробродну припрату. Испод ње је смештена крипта, правоугаоне основе, са полукружном апсидом, у којој су до 1776. године сахрањивани угледни грађани Сомбора. Високу олтарску преграду осликао је 1784. године Паул Кроноветер. Бојење и позлата хора, оргуља и ораторијума су поверени „пиктору Антонијусу. У просторијама жупног уреда 24. априла 1749. Сомборцима је свечано предата Повеља којом је царица Марија Терезија уздигла Сомбор у ранг слободних и краљевских градова. Конзерваторски радови изведени су 1963, 1967–1968. и 1976–1977. године. Галерија Види још Списак споменика културе у Западнобачком округу Референце Спољашње везе „Римокатоличка црква и жупни уред — Споменици културе у Србији”. САНУ. Списак споменика културе од великог значаја у Војводини Архивирано на веб-сајту Wayback Machine (17. мај 2014) Републички завод за заштиту споменика културе - Београд Непокретна културна добра Листа споменика
Château de Pál Kray

Le château de Pál Kray (en serbe cyrillique : Каштел Пала Краиа ; en serbe latin : Kaštel Pala Kraia) est situé à Bačka Topola, dans la province de Voïvodine et dans le district de Bačka septentrionale, en Serbie. Il est inscrit sur la liste des monuments culturels de grande importance de la république de Serbie (identifiant no SK 1817). Présentation Le château est situé au centre de Bačka Topola, à proximité de l'église catholique. Il a été construit en 1806 pour le baron Pál Kray qui voulait en faire la résidence de sa famille. L'édifice, qui s'inscrit dans un plan rectangulaire, est constitué d'un rez-de-chaussée et d'un étage ; sa façade principale et son entrée donnent sur la rue. Cette façade est dotée d'une avancée centrale ornée de moulures en plâtre et soulignée par un grand portail et un balcon en fer forgé caractéristique de l'époque de la construction. Sur le plan architectural, le bâtiment témoigne de la transition entre le baroque et le néo-classicisme. Aujourd'hui, le château abrite une galerie de peintures et le Musée régional de la ville. Musée Le musée a ouvert ses portes en 2002 en tant que département du musée municipal de Subotica. Il présente des collections d'histoire naturelle, d'archéologie, d'ethnographie ainsi que des collections liées à la littérature et à l'art. Le musée abrite la bibliothèque de l'architecte Imre Harkai et une pièce consacrée au médecin János Hadzsy. Notes et références Article connexe Monuments culturels du district de Bačka septentrionale Portail de la Serbie et du peuple serbe Portail des châteaux Portail du néo-classicisme Portail de la protection du patrimoine
Каштел Пала Краиа

Каштел Пала Краиа налази се у Бачкој Тополи и значајно је непокретно културно добро. Саграђен је почетком 19. века за породицу барона Пала Краиа. Изглед каштела Каштел је смештен у самом центру Бачке Тополе. Саграђен је у прелазном стилу од барока ка класицизму. То је једноспратна грађевина, са фасадом и улазом окренутим ка улици. Првобитно се у зграду улазило из дворишта. Овај улаз се сада користи као споредни улаз. Зграда је правоугаоне основе са симетричним прочељем. Централни део уличне фасаде наглашен је ризалитом у малтерској пластици. Изнад улаза налази се балкон, са оградом од кованог гвожђа. Бочне фасаде нису декорисане. Просторије у приземном делу зграде су засведене, а у угловима просторија налазе се нише у којима су раније биле смештене пећи. Поред Каштела, на истом имању налази се и католичка катедрала, друга по висини у Европи. Каштел је рестауриран 2002. године. Пал Краи Пал Краи (мађ. Pál Kray; 1735–1804) добио је племићку повељу 1762, док је баронски ранг добио 30 година касније. Био је генерал у служби Хабзбурга. Борио се у Седмогодишњем рату, Аустријско-турском рату, ратовима Прве и Друге коалиције. Био је један од најуваженијих представника старе аустријске војске и као такав награђен је племићком титулом. Умро је у Пешти 1804. године. Срце Пала Краиа узидано је у темеље католичке катедрале која се налази поред каштела који носи његово име. Каштел данас У приземљу Каштела данас се налазе галерија и сала за венчања. На спрату су Градски музеј и Завичајни архив. Види још Списак споменика културе у Севернобачком округу Музеј Бачке Тополе Референце Спољашње везе Покрајински завод за заштиту споменика културе Републички завод за заштиту споменика културе - Београд Туристичка организација општине Бачка Топола Прича о Каштелу Пала Краиа „Dvorci u Vojvodini”. Dvorci. Приступљено 8. 1. 2020.
Манастир Ваведења Пресвете Богородице у Сремским Карловцима

Манастир Ваведења Пресвете Богородице је мушки манастир припада Епархији сремској Српске православне цркве који се налази у Сремским Карловцима. Представља непокретно културно добро као споменик културе од изузетног значаја, један је од најзначајнијих и највреднијих грађевина у старом језгру Сремских Карловаца, као Просторне културно-историјске целине изузетног значаја за Србију. Старешина манастира је архимандрит др Клеопа (Стефановић), са братством на селу од 2016. године. Горња црква је посвећена Ваведењу Пресвете Богородице, била је метох је манастира Хиландар, а од 14. јануара 2016. године црква је проглашена за манастир Ваведења Пресвете Богородице епархије Сремске, одлуком епископа Василија. Историја манастира На месту данашње цркве некада је стајала старија црква, највероватније из 16. века. Према запису на плочи на западном зиду звоника Горње цркве, црква је обновљена 1746. године, за време српског патријарха Арсенија IV. Најстарији део цркве има елементе моравске стилске групе, док су каснијим обновама придодати барокни елементи, па она данас има изглед као и већина православних храмова Војводине, подигнутих током хабзбуршког раздобља. Данашњи изглед црква је добила 1903. године. Изглед манастира Ова грађевина је мањих мера, са седмостраном апсидом уз коју је нижа крипта, плитким бочним апсидама четвороугаоне основе и звоником са барокним покривачем од бакра и лима. Централно кубе на квадратном постољу почива на пандантифима које носе четири четвороугаона ступца са засеченим ивицама. Садашњи иконостас карловачке Горње цркве настао је у периоду од 1765-1769. године. Сликао га је Димитрије Бачевић. На иконостасу је 58 икона. Значај манастира Горња црква је, поред своје верске и архитектонске вредности, значајна и по томе што су у цркви и њеној порти сахрањени бројна угледна лица, као и у крипти испод олтара српски патријарси Георгије Бранковић и Лукијан Богдановић. Галерија Референце Спољашње везе Званична страница општине Сремски Карловци Туристичка организација Сремских Карловаца