NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Szabadka pályaudvar

A szabadkai pályaudvar (szerbül Железничка станица Суботица / Železnička stanica Subotica) Szabadka legnagyobb pályaudvara, melyet a Szerb Államvasutak (ŽS) üzemeltet. Vonalak Szerb Államvasutak Szabadka–Horgos–Magyarkanizsa-vasútvonal (34), majd Horgostól tovább Szeged felé a MÁV 136-os vonala (Szeged–Szabadka) Belgrád–Szabadka-vasútvonal (30) Szabadka–Zenta–Csóka–Karlova-vasútvonal (33) Szabadka–Zombor-vasútvonal (20) MÁV 150-es vonal (Budapest–Kelebia(–Szabadka)) Régebben Szabadka–Baja-vasútvonal Forgalom Jegyzetek További információk Szabadka – Vasútállomások.hu ŽS menetrend (szerbül és angolul)
Subotica (stacja kolejowa)

Subotica (serb. Суботица, węg. Szabadka pályaudvar) – stacja kolejowa w Suboticy, w Wojwodinie, w okręgu północnobackim, w Serbii. Jest to ważny węzeł kolejowy, jeden z największych w Serbii. Stanowi jedno z głównych kolejowych przejść granicznych z Węgrami. Linie kolejowe Belgrad – Subotica 136 Szeged – Subotica Subotica – Novo Miloševo Subotica – Sombor 150 Budapest – Subotica 166 Subotica – Bácsalmás – nieczynna Przypisy
Железничка станица Суботица

Железничка станица Суботица је железнички чвор и последња железничка станица на прузи Београд—Суботица. Налази се у насељу Суботица у граду Суботици. Пруга се наставља у једном смеру ка Келебији, у другом смеру према Наумовићеву, у трећем смеру према Таванкуту и у четвртом према Палићу. Железничка станица Суботица се састоји из 7 колосека. Повезивање линија Железнице Србије Пруга Београд—Суботица MÁV 136. линија (Мађарска) 150. линија (Мађарска) Референце Спољашње везе Szabadka – Vasútállomások.hu ŽS menetrend Овај чланак о Србији је клица. Можете допринети Википедији тако што ћете га проширити.
Imprimeries clandestines des Partisans

Les imprimeries clandestines des Partisans (en serbe cyrillique : Илегалне партијске штампарије ; en serbe latin : Ilegalne partijske štamparije) sont d'anciennes imprimeries situées à Belgrade, la capitale de la Serbie, dans la municipalité urbaine de Savski venac. Associées au souvenir de la Seconde Guerre mondiale en Yougoslavie, elles sont inscrites sur la liste des monuments culturels d'importance exceptionnelle de la république de Serbie et sur la liste des biens culturels de la ville de Belgrade. Présentation Au n° 12 de la rue Banjičkog venca, à Belgrade, se trouvait une maison construite avant la Seconde Guerre mondiale, gravement endommagée lors d'une attaque aérienne le 6 avril 1941. Svetozar Vukmanović dit « Tempo » et l'architecte (et peintre) Đorđe Andrejević Kun eurent l'idée de l'adapter pour y installer une imprimerie clandestine du comité central du Parti communiste de Yougoslavie. Le bâtiment, qui se composait d'un rez-de-chaussée et d'un étage, était situé sur un terrain en pente qui servit pour la construction d'une pièce secrète dissimulée derrière un placard du premier étage. L'imprimerie fonctionna du 1er août 1941 au 31 août 1943 sans jamais être découverte. Le gros du travail y était réalisé par trois futurs héros nationaux : Branko Đonović, Slobodan Jović et Milo Bošković. De nombreux documents des Partisans y furent publiés, tracts, brochures et déclarations. Après la guerre, la maison a été transformée en un musée-commémoratif, qui a ouvert ses portes en 1950 et qui présentait le travail des imprimeries clandestines ayant fonctionné pendant la guerre à Belgrade ; une plaque a été apposée sur l'édifice. Le musée a poursuivi ses activités jusqu'en août 2000. Références Articles connexes Musée du 4 juillet Imprimerie des Partisans à Užice Portail de la Yougoslavie Portail de Belgrade Portail de la Seconde Guerre mondiale Portail de la protection du patrimoine
Historický archiv Bělehradu

Historický archiv Bělehradu (srbsky Историјски архив Београда) je kulturní instituce všeobecného významu, která se věnuje ochraně, uspořádání a archivování na území hlavního města Srbska, Bělehradu. Archiv svoji činnost vykonává na území hlavního města (všech 17 opštin) a provádí dozor nad 1656 subjekty, jejichž písemnosti jsou předmětem archivnictví. Archivuje dokumenty z oblasti správy, soudnictví, vzdělání, kultury, sociálního zabezpečení, hospodářství, bankovnictví, společensko-politických organizací a dalších. Historie Archiv byl založen dne 20. února 1945, nedlouho po Osvobození Bělehradu. Od roku 1973 sídlí ve své současné budově, která se nachází v Novém Bělehradě na ulici Palmira Toljatiho. Jednalo se o první objekt tohoto typu, který byl na území SR Srbsko postaven pro potřeby archivnictví. Budova byla rekonstruována v roce 2019 nákladem 144 milionů RSD. Archivované materiály V historickém archivu města Bělehradu se nachází různé archivní fondy a sbírky, které se týkají jak celého Srbska, tak i metropole. Ve dvou depozitářích o ploše 2400 m2 je umístěno 13 200 m archivních materiálů. Nejstarším z nich je dialog mezi Turky a křesťany o vojensko-politické situaci a pochází z druhé poloviny 16. století. Dochován je v osmanské turečtině. Nejstarším fondem je archiv zemunského magistrátu, který pochází z roku 1749, z doby, kdy byl prohlášen svobodným královským městem. Materiál je většinou v němčině. Mezi největší (ale ne nejstarší) fondy lze zařadit: archiv zastupitelstva města Bělehradu (srbsky skupština grada Beograda), archiv obvodního soudu, městské samosprávy, různých dalších úrovní soudů, Obchodní komory apod. Nejvíce dochovaných materiálů nicméně pochází z období po roce 1945. Archiv provádí rozsáhlou digitalizaci vlastních materiálů, prvními materiály, které byly vybrány pro tuto činnost byly písemnosti, týkající se života Židů, kteří zahynuli v koncentračních táborech za druhé světové války. Vydavatelská činnost a výstavy Archiv za svoje působení vydal okolo padesáti publikací. Od roku 1955 pravidelně organizuje různé výstavy. Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Historický archiv Bělehradu na Wikimedia Commons
Historical Archives of Belgrade

The Historical Archives of Belgrade (Serbian: Историјски архив Београда, romanized: Istorijski arhiv Beograda) are the primary institution responsible for preservation of archival materials in the city of Belgrade, capital of Serbia. The Archives collect documents from all 17 municipalities of Belgrade, spanning from the mid-18th century to the end of the 20th century. The institution was established by a decision of the Executive Committee of the People's Committee of the City of Belgrade of the People's Republic of Serbia in September 1945. The Archives preserve 2,580 fonds, totaling 13,000 linear meters of archival materials. This collection includes records from personal and family collections, as well as various societies, associations, and cultural organizations. It also includes records from educational institutions, healthcare, industry, the judiciary, administrative bodies, and government agencies. The most extensive fonds include records from the City Assembly of Belgrade, the District Court of Belgrade, the City Administration of Belgrade, the Zemunski Magistrat, the District Court in Zemun, and the Belgrade Chamber of Commerce. The archival materials are predominantly in Serbian and German, with individual documents in Turkish, French, Hungarian, Russian, Italian, Romanian, Hebrew, and other languages. The building of the archive was reconstructed in 2002. See also List of archives in Serbia State Archives of Serbia Archives of Vojvodina Historical Archive of Srem Archives of Sremski Karlovci External links Official website References
Archives historiques de Belgrade

Les Archives historiques de Belgrade (en serbe cyrillique : Историјски архив Београда ; en serbe latin : Istorijski arhiv Beograda), en Serbie, ont été fondées en 1945. Elles rassemblent des documents provenant des 17 municipalités de la ville de Belgrade sur une période allant du milieu du XVIIIe siècle à la fin du XXe siècle. Fonds Les 2 400 m2 occupés par les archives abritent environ 13 200 m linéaires de documents, dont la plupart sont rédigés en serbe ou en allemand. L'un des plus anciens documents conservés remonte à la seconde moitié du XVIe siècle ; il s'agit d'un dialogue entre un Turc ottoman et un Chrétien à propos de la situation politique et militaire de l'époque ; il est écrit en turc. Le fonds le plus ancien provient de l'hôtel de ville de Zemun et date de 1749 ; à cette époque, Zemun faisait partie de l'empire d'Autriche et la plupart des documents sont écrits en allemand. En revanche, la plus grande partie des documents datent d'après 1945 et, parmi les fonds les plus récents, figure celui du Festival international de théâtre de Belgrade (BITEF). Les archives conservent aussi des chartes, des diplômes ainsi que des photographies anciennes. Legs, donations et achats Le fonds s'est enrichi de legs et de donations, comme ceux de Konstantin-Koča Popović et Leposava Lepa Perović, de l'acteur et homme de théâtre Jovan Ćirilov, de l'historien Ivan Đurić, de la danseuse Jelena Šantić, du plasticien Miroljub Todorović, de l'architecte Ivica Mlađenović, de la femme de lettres Nada Marinković, du journaliste et réalisateur de télévision Novak Novaković ou du héros national Vicko Krstulović. Autres activités Les Archives historiques de Belgrade organisent également des expositions, dont l'une, Belgrade à travers les siècles, présentée en 2003, est devenue permanente. En 2009, une exposition sur Le camp de concentration de Banjica a été réalisée, et, en 2012, une exposition intitulée Novi Beograd et ses secrets. Ces expositions se tiennent dans la galerie moderne construite par l'architecte Bojana Đurović en 2003. Les archives jouent aussi un rôle éditorial, avec la publication de catalogues d'exposition mais aussi l'édition d'ouvrages de synthèse comme BITEF, 40 ans de nouvelles tendances théâtrales ou L'État serbe moderne (1804-2004). Notes et références Voir aussi Articles connexes Archives nationales de Serbie Archives de Yougoslavie Liens externes (sr + en) Site officiel Location of The Archives of Yugoslavia Sciences de l’information et bibliothèques Portail de Belgrade
Historický archiv Novi Sad

Historický archiv Novi Sad (srbsky Историјски архив Нови Сад) je kulturní instituce všeobecného významu, která se věnuje ochraně, uspořádání a archivování na území Jihobačského okruhu v Srbsku. Sídlí na adrese Filipa Višnjića 2a v blízkosti Žeželjova mostu. Územní působnost Archiv má územní působnost pro město Novi Sad a dále pro dalších devět opštin, a to: Bačka Palanka, Bački Petrovac, Beočin, Žabalj, Vrbas, město Novi Sad, Sremski Karlovci, Temerin a Titel. Historie Novosadský historický archiv byl založen dne 21. května 1954. Z počátku neměl vlastní prostory a působil v budově místní radnice (magistrátu). V roce 2015 získal archiv svoji současnou budovu. Archivované materiály V depozitářích Historického archivu Nového Sadu se nachází celkem 6 km archiválií. Dokumenty zahrnují celkem 800 fondů a sbírek a zahrnují časové období od poloviny 18. století až do současnosti. Nachází se zde materiály o rozvoji města a okolí, jednotlivých institucích, právních a fyzických osob z Nového Sadu a dalších obcí. Reference
Historical Archives of Novi Sad

Historical Archives of Novi Sad (Serbian: Историјски архив Новог Сада, romanized: Istorijski arhiv Novog Sada, Hungarian: Újvidéki Történeti Levéltár, Slovak: Historický archív Nový Sad, Pannonian Rusyn: Исторички архив Нови Сад) are the primary institution responsible for preservation of archival materials in the western and central parts of the South Bačka District located in Novi Sad, Vojvodina, Serbia. They are the primary archival institution for the municipalities of Novi Sad, Titel, Žabalj, Temerin, Vrbas, Bačka Palanka, Bački Petrovac, Beočin, and Sremski Karlovci. The archives hold over 7,000 linear meters of archival material, organized into 914 fonds and collections with documents spaning from the mid-18th century to the present day. See also List of archives in Serbia State Archives of Serbia Archives of Vojvodina External links Official website References
Историјски архив града Новог Сада

Историјски архив града Новог Сада има статус међуопштинског архива и своју делатност врши на територији девет општина и то: Бачка Паланка, Бачки Петровац, Беочин, Жабаљ, Врбас, Нови Сад, Сремски Карловци, Темерин и Тител. У депоима Историјског архива града Новог Сада чува се око 6000 m архивске грађе. Документа се налазе у оквиру око 800 фондова и збирки и обухватају временско раздобље од средине 18. века до данашњих дана. У овим документима се налазе подаци о развоју Града и околине, као и појединих органа и организација, правних и физичких лица из следећих места: Баноштора, Бачке Паланке, Бачког Јарка, Бачког Петровца, Бачког Доброг Поља, Бегеча, Беочина, Будисаве, Буковца, Деспотова, Футога, Гајдобре, Гардиноваца, Гложана, Госпођинаца, Каћа, Кисача, Ковиља, Куцуре, Кулпина, Лединаца, Лока, Луга, Маглића, Младенова, Мошорина, Нештина, Нова Гајдобре, Обровца, Парага, Парагова, Петроварадина, Пивница, Раковца, Равног Села, Руменке, Савиног Села, Силбаша, Сирига, Сремске Каменице, Сремских Карловаца, Старе Паланке, Степановићева, Сусека, Свилоша, Темерина, Титела, Товаришева, Ветерника, Вилова, Врбаса, Змајева, Шајкаша, Ђурђева, Челарева, Ченеја, Черевића, Чортановаца, Чуруга, Жабља Референце Спољашње измене Историјски архив града Новог Сада
Bâtiment du Commandement général de l'armée

Le bâtiment du Commandement général de l'armée (en serbe cyrillique : Зграда Генералштаба ; en serbe latin : Zgrada Generalštaba) est situé à Belgrade, la capitale de la Serbie, dans la municipalité urbaine de Savski venac. Construit entre 1924 et 1928, il est inscrit sur la liste des biens culturels de la Ville de Belgrade. Présentation Le bâtiment du Commandement général de l'armée, situé 33 rue Kneza Miloša, a été construit entre 1924 et 1928 par l'architecte russe Vasily Baumgarten (en) ; il fut, à l'époque, le premier édifice monumental construit à des fins militaires à Belgrade. Les façades sont caractéristiques du style académique, rythmées par des colonnes appartenant à l'ordre corinthien. Les avancées situées aux angles des bâtiments, sont soulignées par un double jeu de colonnes et par une architrave surmontée de groupes de sculptures appartenant au vocabulaire de l'architecture classique. Les sculptures de la façade ont été réalisées par le russe sur des dessins de l'architecte Ivan Ryk ; leur sujet militaire indique la fonction du bâtiment. L'intérieur du bâtiment est richement décoré avec des ornements en stuc et des plafonds peints ; on y trouve particulièrement un haut-relief représentant Samson et le Lion, œuvre du sculpteur russe Vladimir Zagorodniuk. Références Articles connexes Architecture à Belgrade Savski venac Liens externes (sh) Просен, М. Приказ изложбе „Стари Генералштаб“ // Наслеђе, 2011. — Број XII. — pp. 295–297. — ISSN 1450-605X (sh) Крстовић, М. Историjа клесана у камену. — Одбрана, 1 август 2014. — Броj 213. — pp. 50–54. — ISSN 1452-2160 Portail de Belgrade Portail de la protection du patrimoine
Касарна Ратко Митровић

Касарна „Ратко Митровић“ (Касарна X пешадијског пука) је била најстарија касарна у граду Чачку. Налазила се недалеко од центра града у улици Драгише Мишовића. Историја Пре Првог светског рата у њој је био смештен 10. пешадијски пук моравске дивизије Краљевине Србије. По завршетку Првог светског рата, Министарство војно и морнарице је зграду уступило Америчкој мисији која је у згради 1920. отворила основну школу за ратну сирочад. Школа је носила назив „Дом Американаца“ до 1. фебруара 1921, када Америчка мисија одлази из Чачка. Министарство за социјалну политику преузима школу 1. фебруара 1921. и мења јој назив у „Државни Дечји Дом“, под којим је радила све до септембра 1924. За време Другог светског рата Војска Краљевине Југославије је била измештена из касарне, и у њу су ушле трупе 714. и 717. немачке оклопне дивизије. После Другог светског рата касарна је дограђена а проширени су и капацитети у магацинима. До 1992. у њој су се обучавали војници Атомско-биолошко-хемијске одбране. После распада СФР Југославије и гашења Југословенске народне армије касарна прелази у власништво Војске Југославије. Одлуком савезног министра одбране Србије и Црне Горе, касарна је угашена и напуштена августа 2005. године. Део касарне је продат и у њој су подигнути војни и цивилни станови. Поред ове касарне сличну судбину је доживела и Касарна „Танаско Рајић“. Архитектура У историји новијег градитељства Чачка значајно место припада касарни Десетог пешадијског пука, која је, по пројекту Драгутина Ђорђевића (1866-1933), подигнута на самом почетку ХХ века (1901. године). Једноспратна зграда касарне у Чачку има облик ћириличног слова „П”, са бочним крилима. Главна фасада изведена је као петоделна композиција са посебно наглашеном централном партијом, која је представљала врхунац градирања форми по ширини. Читав корпус почива на рустичном соклу. Висинска регулација одговара вертикалној подели академски конципираних грађевина, чије зоне су међусобно одвојене профилисаним и јако истакнутим кордонским венцима. Континуитет фасаде остварен је и на крилима зграде и појачан елегантним ликовним мотивом троделних, геометризованих кровних атика, које су вешто скривале благо стрме кровне равни четвороводног крова. Фаворизовање подужне, развијене основе у архитектури академизма, у функционалном смислу, најчешће је рефлектовало двотрактни систем просторне организације. Тако су просторије предвиђене за војску, као и канцеларије и остале пратеће просторије уз репрезентативну фасаду, повезане ходником окренутим ка дворишту, резервисаном искључиво за војнике и службено особље. Још приликом одређивања положаја касарне, комисија је строго водила рачуна да дворишна страна не буде окренута ка вароши, нити видљива с пута. Према одредбама Грађевинског закона из 1893. године, касарне су спадале у класу најпростијих јавних грађевина - отуда сведени декоративни облици. Види још Ратко Митровић Референце Спољашње везе Дигитална Народна библиотека Србије: Чачак, снимак касарне 10. пука (Београд: Издање књижаре Рајковића и Ћуковића, 1909)
Кањон Вучјанке

Кањон Вучјанке део је долине реке Вучјанке, десне притоке Ветернице. Вучјанка настаје спајањем Големе и Мале реке код Јасичког равништа, на ерозивном проширењу где се налази хотел „Влаина” (686 m). Кањон је усечен у северне падине планине Кукавица и налази се 18 km југозападно од Лесковца. Кањонски облик речна долина добија испод села Збежишта и потеза Сколица. Кањон је дугачак 2 кm, усечен између врхова Китка (988 m) и Самариц (619 m). Улаз у кањон налази се на око 500 метара н.в., а излаз је на око 340 метара н.в. На једној истуреној литици леве обале кањона, на 150 m изнад реке, налази се Зелен Град. На излазу из кањона налази се хидроелектрана Вучје, подигнута 1903 године. Корито у кањону пуно је „вирова”, водопада и слапова. „Вирови” привлаче посебну пажњу људи и заправо представљају камене лонце или казане. Они су флувијални ерозивни облици који настају на местима где се јавља снажна еворсија, вртложасто кретање водене масе и речног материјала којег она носи. Временом се на тим местима формирају бунараста удубљења у стеновитом речном кориту. Лонци у кањону познати су под називом Ђокини вирови. Они су удубљени у кристаласте шкриљце а поређани су степенасто, једни испод других, од највећег до најмањег. Представљају туристички атракцију не само Вучја него и целе Лесковачке општине. Од водопада истичу се: Водопад безименог потока висине преко 30 метара, каскадног типа и периодичног карактера. Налази се 100 метара изнад хидроелектране Вучје, са десне стране корита Вучјанке. Водопад поред хидроелектране, са леве стране корита Вучјанке, каскадног типа висок преко 40 метара и увек има воде. Остали водопади су мање висине и налазе се на самој реци Вучјанки. Галерија Види још Вучјанка Ђокини вирови Референце
Университетски клиничен център на Сърбия

Университетският клиничен център на Сърбия (на сръбски: Универзитетски клинички центар Србије / Univerzitetski klinički centar Srbije, с абревиатура: УКЦС / UKCS) е академичен медицински център, разположен в Белград, Сърбия. Той служи като основен медицински център както за Белград, така и за цяла Сърбия. Организация Състои се от 41 организационни звена, от които 23 клиники, 9 центъра, поликлиника и други обслужващи звена. В комплекса се помещава и Медицинския факултет на Белградския университет. Клиничният център се простира на 0,34 км2 на територията на градската община Савски Венац, и се състои от около 50 сгради с обща площ от 0,28 км2. Към 2017 г. Университетският клиничен център на Сърбия разполага с 3150 легла. Годишно се лекуват около един милион пациенти, 90 000 са хоспитализирани, извършват се над 50 000 операции и над 7 000 раждания. Към юни 2019 г. здравният център има 7386 служители. През август 2018 г. президентът на Сърбия – Александър Вучич обявява, че правителството на Сърбия е инвестирало 110 млн. евро в реконструкция на съоръженията на комплекса за периода от 2018 до 2022 г. На 27 февруари 2022 г. е открит обновеният Клиничен център, като общата му сума за обновяването му възлиза на 260 млн. евро. Източници Външни препратки ((sr)) Официален сайт Официална страница на УKЦС във Facebook
University Clinical Centre of Serbia

The University Clinical Centre of Serbia (Serbian: Универзитетски клинички центар Србије, romanized: Univerzitetski klinički centar Srbije; abbr. УKЦС / UKCS) is an academic medical centre located in Belgrade, Serbia. It serves as the main medical centre for both Belgrade and the rest of Serbia. Organization It contains 41 organisational units, of which 23 are clinics, 9 centers, polyclinic and other service units. The complex also houses the Belgrade School of Medicine and the Medical High School. Clinical Centre spreads over 34 hectares on the territory of Savski Venac, and it consists of about 50 buildings, with a total floor space of 280,000 square meters (3,113,000 square ft). The University Clinical Centre of Serbia has 3,150 beds, considered to be the highest number in Europe, and among highest in the world. Annually, around one million patients are treated, 90,000 hospitalized, over 50,000 surgeries performed, and more than 7,000 childbirths performed. As of June 2019, the health centre has 7,386 employees. In August 2018, the President of Serbia announced that the Government of Serbia is investing 110 million euros in complex' facilities reconstruction from 2018 to 2022. On 27 February 2022, the renovated Clinical Centre was opened; total cost amounted 260 million euros. See also Healthcare in Serbia List of hospitals in Serbia References External links Official website
Centro Clínico de Serbia

El Centro Clínico Universitario de Serbia (en serbio: Универзитетски клинички центар Србије; abbr. УKЦС / UKCS) es un centro de salud universitario localizado en Belgrado, Serbia inaugurado el 1 de enero de 1983. Sirve como el centro médico de referencia para Belgrado y el resto de Serbia. Está afiliado a la Universidad de Belgrado. El centro clínico ocupa 34 hectáreas dentro del territorio de Savski Venac y consta de unos 50 edificios.​ El Centro Clínico Universitario de Serbia tiene 3150 camas, siendo el mayor centro de Europa, y uno de los más grandes del mundo en cuanto a capacidad.​​​ Anualmente, alrededor un millón de pacientes son atendidos, 90000 hospitalizados, se realizan por encima de 50,000 cirugías y se ejecutan más de 7,000 partos.​ A fecha de junio de 2019, el centro de salud tiene 7,386 empleados.​ En agosto de 2018, el Presidente de Serbia anunció que el Gobierno de Serbia invertiría 110 millones de euros en la reforma de las instalaciones del complejo de 2018 a 2022.​ Referencias Enlaces externos Sitio web oficial