NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
1 Turgenjev Street

The building at 1, Turgenjev Street in Belgrade was built in 1935, and it is important for the organization and operation of the Communist Party of Yugoslavia. It now stands as a cultural monument. Architecture It was built as a family home for the doctor Radomir Ćirković. The building is located on the corner of Turgenjev and Kirovljev Street in the Municipality of Čukarica, it is slightly indented with a small garden in front of the front facade. It was built according to the project of the municipal architect – engineer Marko Andrejević as a two-wing corner building whose main facade with a terrace in the loggia faces the intersection, while the side facades face the regulatory line of the mentioned streets. The two storey building is built of solid material – brick – and covered with tiles and features a stone staircase. There used to be three entrances to this building: two led from Turgenjev Street to the ground premises, and the third led from Kirovljev Street to the basement. One of the first two entries was later walled up. History In addition to the owner, party activists lived in the building, such as Lazar Kočović and Petruša Kočović-Zorić. Since 1936, the building became a meeting place and temporary residence of prominent members of the Communist Party of Yugoslavia. In 1943, Lazar Kočović as an activist of NLM was arrested and then executed in the Banjica camp. His sister Petruša stayed in the same apartment until 1945. In the years before World War II, the layout of the building and its position was suited to the needs of the Party. According to Petruša's memories, as well as the memories of other activists, numerous activists met or hid in this building from police persecution. Sreten Žujović, Moma Marković, Svetozar Vukmanović-Tempo and many others stayed at the house. Before the war, numerous meetings and consultations took place in the building. The two most important consultations of the Provincial Committee of the CPY for Serbia were held in February and March 1941 in the building. The consultation held on 30 March was attended by Josip Broz Tito, Rade Končar, Ivan Milutinović, Žuro Strugar, Miloš Matijević, Lazar Koliševski and many others. A number of papers were published about this meeting, in addition to the memories of the participants and the number of articles in newspapers and magazines. This event which took place in March was also described in the monograph "Čukarica, Labor Movement and NLW", as well as in the sixth volume of Tito's collected works. References External links Republic Institute for the Protection of Cultural Monuments – Belgrade List of monuments Belgrade City Institute for the Protection of Cultural Monuments/Catalog of immovable cultural property in the territory of the City of Belgrade
Maison de Radomir Ćirković

La maison de Radomir Ćirković (en serbe cyrillique : Кућа Радомира Ћирковића ; en serbe latin : Kuća Radomira Ćirkovića) est située à Belgrade, la capitale de la Serbie, dans la municipalité urbaine de Čukarica. Construite en 1935, elle est inscrite sur la liste des biens culturels de la Ville de Belgrade. Présentation La maison, située 1 rue Turgenjevljeva, a été construite en 1935 pour servir de résidence familiale du docteur Radomir Ćirković. Des membres du parti communiste ont également vécu dans cette maison, comme Lazar Kočović et Petruša Kočović-Zorić. À partir de 1936, la maison servit aussi de lieu de réunion du Parti communiste de Yougoslavie. Références Articles connexes Architecture à Belgrade Čukarica Portail de Belgrade Portail de la protection du patrimoine
Дом Радомира Чирковича

Дом на улице Тургенева д. 1 в Белграде (серб. Зграда у улици Тургењевљевој бр. 1 у Београду), построенный в 1935 году, имеет историческое значение, как дом, в котором организована была работа Коммунистической партии Югославии. Представляет собой недвижимый объект культурного наследия и памятник культуры. Архитектура Построен был как особняк белградского врача Радомира Чирковича. Здание находится на пересечении улиц Кирова и Тургенева в городском районе Чукарица, слегка сдвинуто в сторону от улицы, с небольшим садом перед торцевым фасадом. Особняк был построен по проекту районного инженера-архитектора Марка Андреевича, как угловое сооружение с двумя крыльями, главный фасад которого с террасой с лоджией выходит в сторону перекрестка, в то время как боковые фасады выходят на красную линию вышеуказанных улиц. Здание имеет два уровня, которые связывает каменная лестница. Оно построено из твердого материала — кирпича — и покрыто черепицей. Когда-то на этом здании были три входа: через два входа поступали с улицы Тургенева в помещения первого этажа, через третий, с улицы Кирова — в цокольный этаж. Один из первых двух входов потом заделан. Кроме владельцев, в нем жили активисты КПЮ, Лазар Кочович и Петруша Кочович-Зорич. Уже с 1936 года здание стало местом, где собирались и периодически пребывали выдающиеся члены Коммунистической партии Югославии. Лазара Кочовича, который являлся членом Народно-освободительного движения. в 1943 году арестовали и впоследствии расстреляли в концлагере на Банице. Его сестра Петруша осталась проживать на этой же квартире до 1945 года. История В канун Второй мировой войны месторасположение и ориентация этого сооружения были пригодными для целей Партии. По воспоминаним Петруши, а также других активистов в этом здании проводили встречи либо скрывались от гонений со стороны полиции многие активисты. Известно, что здесь пребывали: Сретен Жуйович, Мома Маркович, Светозар Вукманович-Темпо, Лепа Перович, Крсто Попивода, Милойко Мичунович, Джуро Стругар, Иван Милутинович, Благое Нешкович и другие. В здании в то время, в канун войны, проводились многочисленные встречи и совещания. Два наиболее важных совещания Краевого комитета КПЮ Сербии состоялись в феврале и марте 1941 в доме Радомира Чирковича на улице Тургенева д. 1. На мартовском совещании, состоявшемся 30 марта присутствовали: Йосип Броз Тито, Раде Кончар, Иван Милутинович, Джуро Стругар, Милош Матиевич, Лазар Колишевски, Любинка Милосавлевич, Давид Пайич, Радое Дакич, Иво Лола Рибар, Милован Джилас, Светозар Вукманович-Темпо и многие другие. На тему этой встречи был опубликован ряд трудов, наряду с воспоминаниями участников и ряда статьей в газетах и журналах; это мартовское событие описывали в том числе в монографии: «Чукарица, рабочее движение и НОБ», а также в шестой книге собрания сочинений Тито. Ссылки Институт по охране памятников культуры Республики Сербии — Белград Перечень памятников Институт по охране памятников культуры Республики Сербии — Белград/База недвижимых объектов культурного наследия Примечания
Зграда у улици Тургењевљевој бр. 1 у Београду

Зграда у улици Тургењевљевој бр. 1 у Београду је подигнута 1935. године, значајна је за организовање и рад Комунистичке партије Југославије. Представља непокретно културно добро као споменик културе. Архитектура Саграђена је као породична кућа београдског лекара Радомира Ћирковића. Зграда се налази на углу Кировљеве и Тургењевљеве улице на Општини Чукарица, мало је увучена са омањим вртом испред чеоне фасаде. Изграђена је по пројекту општинског инжињера архитекте Марка Андрејевића као двокрилни угаони објекат чија главна фасада са терасом у лођи гледа према раскрсници, док бочне фасаде излазе на регулациону линију поменутих улица. Зграда је изграђена у два нивоа повезана каменим степеништем. Зидана је од тврдог материјала – цигле — и покривена црепом. Некада је на овој згради било три улаза: два су водила из улице Тургењевљева у просторије приземља, а трећи из Кировљеве улице у сутерен. Један од прва два улаза касније је зазидан. Поред власника, у њој су становали партијски активисти, Лазар Кочовић и Петруша Кочовић-Зорић. Већ од 1936. године зграда је постала место састајања и повремених боравака истакнутих чланова Комунистичке партије Југославије. Године 1943. Лазар Кочовић је као активиста НОП-а ухапшен и затим стрељан у логору на Бањици. Његова сестра Петруша остала је у истом стану до 1945. године. Историјат У годинама пред Други светски рат диспозиција ове грађевине и њен положај одговарао је потребама Партије. Према Петрушиним сећањима, као и других активиста, у овој згради су се састајали или склањали од полицијског прогона бројни активости. Забележено је да су овде боравили: Сретен Жујовић, Мома Марковић, Светозар Вукмановић-Темпо, Лепа Перовић, Крсто Попивода, Милојко Мићуновић, Ђуро Стругар, Иван Милутиновић, Благоје Нешковић и други. У згради су се тада пред рат одржавали бројни састанци и саветовања. Два најзначајнија саветовања Покрајинског комитета КПЈ за Србију одржана су у фебруару и марту 1941. у згради Радомира Ћирковића у Тургењевљевој 1. На мартовском Саветовању одржаном 30. марта присуствовали су: Јосип Броз Тито, Раде Кончар, Иван Милутиновић, Ђуро Стругар, Милош Матијевић, Лазар Колишевски, Љубинка Милосављевић, Давид Пајић, Радоје Дакић, Иво Лола Рибар, Милован Ђилас, Светозар Вукмановић Темпо и бројни други. О овом састанку објављено је више радова, поред сећања учесника и бројних чланака у дневној штампи и часописима, овај мартовски догађај описан је у монографији: „Чукарица, раднички покрет и НОБ”, као и у шестом тому Титових сабраних дела. Види још Списак споменика културе у Београду Референце Спољашње везе Републички завод за заштиту споменика културе - Београд Листа споменика Градски завод за заштиту споменика културе града Београда/Каталог непокретних културних добара на територији града Београда Архивирано на веб-сајту Wayback Machine (8. мај 2015)
Sveti-Sava-Haus

Das Sveti-Sava-Haus (Haus des Heiligen Sava) ist ein Kulturdenkmal in Belgrad in der Cara Dušana Straße 13. Es ist nach dem serbischen Heiligen Sava von Serbien benannt. Geschichte Das Sveti-Sava-Haus wurde im Jahre 1890 gebaut. Der Name Sveti-Sava-Haus steht auf der Attika, an der Hauptfassade, über der Mitte des Risaliten. Die von Dimitrije Naumović, einem Belgrader Kupferschmied, 1886 gegründete Sveti-Sava-Gesellschaft, hatte sich zur Aufgabe gesetzt, Bildung und Nationalgefühl zu fördern. Sie ließ das 1890 das Haus als Verbandshaus nach dem Entwurf des Architekten Jovan Ilkić erbauen. Am 10. August 1889 wurde der Grundstein gelegt. Die Gesellschaft sammelte finanzielle und materielle Mittel über Spenden und Darlehen. Sie hat aus diesen Gründen auch Aufrufe gestartet und schickte Briefe auch an reiche Bürger. Die Presse spielte eine wichtige Rolle dabei, die patriotische Öffentlichkeit zu mobilisieren. Unmittelbar nach der Eröffnungszeremonie des Gebäudes im Jahre 1890 zog die Geschäftsführung der Gesellschaft ein, gefolgt vom Internat der Belgrader Handelsjugend. In diesem Gebäude war einst das Staatsarchiv, die Schule für Taubstumme der Stefan Dečanski Gesellschaft, das Erste Belgrader Gymnasium und einige weitere. Im Ersten Weltkrieg wurde das Gebäude von den Besatzungsbehörden genutzt. Viele Gegenstände wurden entwendet. Im Jahr 1923 wurde eine dritte Etage nach den Entwurf des Architekten Petar Bajalović hinzugefügt. Das führte zur Veränderungen des oberen Teils der Hauptfassade. Architektur Der Architekt Jovan Ilkić hat entwarf und begleitete den Bau. Das Haus besteht aus zwei Stockwerken, mit Keller und Erdgeschoss. Die Fassade ist in der Architektur der Romantik gestaltet mit Elementen der Neo-Renaissance. Die gerade zusammengesetzte Fassade wird durch den flachen zentralen Risalit akzentuiert, die mit einer pyramidenförmigen Kuppel im Bereich des Daches endet. Die als Zwillingsfenster der Etagen mit Bögen stützen sich auf einem Kordon von Gesimsen. Das verleiht der ganzen Fassade eine romantische Note. Der Investor sorgte für das ästhetische Erscheinungsbild und die Dekoration der Fassade sowie die Innenausstattung. In den Lünetten über den Fenstern des ersten Stockwerks brachte Jovan Heinrich Noken Wappen der serbischen Länder nach Zeichnungen des Malers Đoka Jovanović an. Das Sveti-Sava-Haus gehört zum Kulturgut und hat den Status eines Kulturdenkmals. Weblinks Republik Institut für den Schutz der Kulturdenkmäler – Belgrad Liste der Denkmäler Republik Institut für den Schutz der kulturdenkmäler – Belgrad/Datenbank unbeweglicher Kulturgüter Einzelnachweise
Saint Sava House

"Saint Sava" House is in Belgrade, at 13 Cara Dušana Street; it was built in 1890. By its volume and architectural features, the building is an established cultural property and has the status of a monument of culture. The name "Saint Sava" House is printed on the attic, on the main facade, above the middle of the avant-corps, which was designed by Dimitrije Naumović, Belgrade brazier, at his own expense. Society of Saint Sava, also known as the St. Sava Society, founded in 1886 with the task of spreading education and national feeling of the people, raised the building of the St. Sava Building in 1890, intended for the storage of bodies and institutions of the society, designed by architect Jovan Ilkić. On 10 August 1889, the foundation stone was laid. The Company collected financial and material resources for the construction through contributions, organizing lotteries, organizing parties and loans. Therefore, the company also issued appeals. It sent letters to wealthy citizens. The press also helped by publishing and printing of various inscriptions with recommendations addressed to the patriotic public to that effect. Immediately after the opening ceremony of the building in 1890, the Management of the Company moved in, closely followed by the Saint Sava School and the Boarding School for Alumni of the Belgrade Trade Youth. Once, this building housed the state archives, school for the deaf of the Stefan Dečanski Society, First Belgrade Grammar School and others. Architect John Ilkić, in addition to drafting a plan and a bill, exercised construction supervision as well. St. Sava House is designed as a two-storey building with basement and ground floor. While the general concept of the building and the symmetrical composition of its main facade is based on academic principles, the facade is designed in the spirit of Romanticism, with elements of neo renaissance. The straight composed facade canvas is accented by the shallow central avant-corps, which finishes with an attic with a pyramidal dome in the area of the roof. The windows of the floors, designed as a two-light windows with arches, rely on cordon cornices, giving a romantic note to the entire facade. At the end of construction, the investor paid careful attention to the aesthetic appearance, decorations of the facade and interior furniture. Coats of arms of South Slavic countries in the lunettes above the windows of the first floor were carved by Jovan Heinrich Noken after the drawings by the painter Đoka Jovanović. In the First World War, the building was used by the occupying authorities. Many things were taken away. With some changes in the appearance of the upper part of the main facade, a third floor was added to the building in 1923, designed by architect Petar Bajalović. External links Republic Institute for the Protection of Cultural Monuments – Belgrade List of monuments Republic Institute for the Protection of Cultural Monuments-Belgrade/Immovable cultural property base References
Maison de Saint-Sava à Belgrade

La maison de Saint-Sava (en serbe cyrillique : Дом Светог Саве ; en serbe latin : Dom Svetog Save) est située à Belgrade, la capitale de la Serbie, dans la municipalité urbaine de Stari grad. Construite en 1890, elle est inscrite sur la liste des biens culturels de la Ville de Belgrade. Présentation La maison de Saint-Sava est située 13 rue Cara Dušana. L'association de Saint-Sava a été fondée en 1886 pour « répandre l'éducation et le sentiment national parmi les Serbes ». Le bâtiment de la rue Cara Dušana a été construit en 1890 pour accueillir l'administration de l'association et d'autres institutions qui relevaient d'elle. Le bâtiment a été dessiné par l'architecte Jovan Ilkić. La conception d'ensemble de l'édifice et la composition symétrique de sa façade relève de l'architecture académique ; en revanche, pour la décoration, la façade principale est dessinée dans un style éclectique, avec des éléments néoromantiques, néorenaissances et néobyzantins. Elle dispose d'une légère avancée centrale qui, dans la zone du toit, se termine par un attique surmonté d'un dôme pyramidal. Les fenêtres, regroupées par deux ou trois, sont surmontées d'arches et reposent sur des corniches. Les emblèmes de la Serbie, placés dans des lunettes au-dessus des fenêtres du premier étage, ont été modelés par Jovan Heinrich Noken, d'après des dessins de Đoka Jovanović. Certaines modifications ont été apportées à la façade en 1923 ; un troisième étage a été ajouté, le tout selon des plans de l'architecte Petar Bajalović. Références Articles connexes Bâtiment de l'association Saint-Sava Architecture à Belgrade Stari grad (Belgrade) Portail de Belgrade Portail de la protection du patrimoine
Дом Святого Саввы

Дом им. Святого Саввы (серб. Дом Светог Саве) находится в Белграде, на улице Царя Душана д. 13, построен в 1890 году. По своему внешнему облику и архитектурным характеристикам здание Дома им. Святого Саввы признано объектом культурного наследия и памятником культуры. Название Дом им. Святого Савы написано на переднем фасаде, на аттике над средним ризалитом, который за свой счёт построил Димитрие Наумович, белградский котельник. Общество им. Святого Саввы, основанное в 1886 году с целью распространять просвещение и национальные чувства среди народа, построило здание Дома им. Святого Саввы в 1890 году, предназначенное для размещения управления и органов общества, по проекту архитектора Йована Илкича. 10 августа 1889 года был заложен краеугольный камень. Финансовые и материальные средства на строительство Общество получало за счёт пожертвований, организуя лотереи, устраивая благотворительные базары, а также за счёт ссуд. Общество по этому поводу обращалось с призывами к состоятельным гражданам. В этом ему помогала печать, публикуя различные статьи с рекомендациями, направляемыми в адрес патриотической общественности. Сразу после торжественного открытия здания в 1890 году сюда поселилось Управление Общества, немного спустя сюда поселились Святосаввская школа и Пансион для учащихся Белградской купеческой молодёжи. Когда-то в этом здании был размещён государственный архив, школа для глухонемых общества Стефана Дечанского, Первая белградская гимназия и др. Архитектор Йован Илкич, кроме разработки плана и подготовки сметной стоимости работ, осуществлял надзор за строительством. Дои им. Святого Саввы спроектирован трёхэтажным с цокольным этажом. Хотя общая концепция здания и симметричная композиция его переднего фасада основывается на принципах академизма, фасад оформлен в духе романтизма, с элементами ренессанса и неовизантийского стиля. Плоская поверхность фасада подчёркнута центральным неглубоким ризалитом, который в зоне крыши заканчивается аттиком с пирамидальным куполом. Оконные проёмы второго и третьего этажей, оформленные как бифории с арками, опираются на кордонные карнизы, придавая оттенок романтизма фасаду в целом. К концу строительства заказчик уделил полное внимание внешней эстетике, украшениям на фасаде и внутренней мебели. Гербы сербских земель, помещённые в люнеты над окнами второго этажа, изготовил мастер Йован Хайнрих Нокен по чертежам живописца Джоки Йовановича. В Первой мировой войне здание использовали оккупационные власти. Многие вещи забрали с собой. С некоторыми изменениями во внешнем виде главного фасада в 1923 году достроен был четвёртый этаж по проекту архитектора Петра Баяловича. См. также Список памятников культуры города Белграда Источники Внешние ссылки Институт по охране памятников культуры Республики Сербии - Белград Перечень памятников Институт по охране памятников культуры Республики Сербии - Белград/База недвижимых объектов культурного наследия
Дом Светог Саве

Дом Светог Саве се налази у Београду, у улици Цара Душана 13, изграђен 1890. године. По свом волумену и архитектонским карактеристикама, зграда Дома Светог Саве је утврђено културно добро и представља непокретно културно добро као споменик културе. Назив Дом Св. Саве исписано је на атици, на главној фасади, изнад средњег ризалита који је израдио о свом трошку Димитрије Наумовић, београдски казанџија. Друштво светог Саве, основано 1886. године са задатком да шири просвету и национално осећање у народу, подигло је зграду Дома светог Саве 1890. године, намењену смештању управе и институција друштва, по пројекту архитекте Јована Илкића. Дана 10. августа 1889. положен је камен темељац. Финансијска и материјална средства за изградњу Друштво је остваривало путем прикупљања добровољних прилога, организовањем лутрија, приређивањем забава и позјамица. Друштво је из тих разлога упућивало и апеле. Слало је писма имућнијим грађанима. У томе му је помагала и штампа објављивањем различитих написа са препорукама у том смислу упућеним родољубивој јавности. Одмах по свечаном отаврању зграде 1890. године уселила се Управа Друштва, а одмах затим у усељење Светосавске школе и Пансиона за питомце Београдске трговачке омладине. Некада је у овој згради била смештена државна архива, школа за глувонеме друштва Стефан дечански, Прва београдска гиманзија и др. Архитекта Јован Илкић је поред израде плана и предрачуна вршио и надзор изградње. Дом Св. Саве је пројектован као двоспратна зграда са сутереном и високим приземљем. Иако је општа концепција зграде и симетрична композиција њене главне фасаде заснована на академским принципима, фасада је обликована у духу романтизма, са елементима ренесансе и неовизантијског стила. Равно компоновано фасадно платно акцентовано је средишњим плитким ризалитом, који се у зони крова завршава атиком са пирамидалном куполом. Прозорски отвори спратова, обликовани као бифоре са луковима, ослањају се на кордонске венце, дајући романтичарску ноту целој фасади. При крају изградње инвеститор је сву пажњу посветио естетском изгледу, украсима фасаде и унутрашњем намештају. Грбове јужнословенских земаља, који се налазе у лунетама изнад прозора првог спрата, израдио је ликорезац Јован Хајнрих Нокен према цртежима сликара Ђоке Јовановића. У Првом светском рату зграду су користиле окупационе власти. Многе ствари су однесене. Са извесним изменама у изгледу горњег дела главне фасаде, 1923. године згради је дограђен трећи спрат, према пројекту архитекте Петра Бајаловића. Види још Списак споменика културе у Београду Друштво Свети Сава Зграда Друштва Светог Саве Референце Спољашње везе Републички завод за заштиту споменика културе - Београд Листа споменика Републички завод за заштиту споменика културе-Београд/База непокретних културних добара
Maison de Sava Nedeljković

La maison de Sava Nedeljković (en serbe cyrillique : Кућа Саве Недељковића ; en serbe latin : Kuća Save Nedeljkovića) est située à Belgrade, la capitale de la Serbie, dans la municipalité urbaine de Zemun. En raison de sa valeur architecturale, cette maison, construite en 1905, figure sur la liste des biens culturels de la Ville de Belgrade. Présentation La maison, située 41 rue Cara Dušana, a été construite en 1905 d'après les dessins d'un architecte inconnu. Elle a été conçue pour le pharmacien Sava Nedeljković. Bâtie sur un plan en L, elle possède une façade richement ornée dans l'esprit de l'Art nouveau. Références Articles connexes Architecture à Belgrade Portail de Belgrade Portail de la protection du patrimoine
Кућа др Саве Недељковића

Кућа др Саве Недељковића у Земуну је споменик културе. Налази се у Земуну на углу улица Новоградске и Цара Душана бр.41. Опис Ова кућа је подигнута 1905. године, као угаона високопартерна, стамбена варошка кућа "L" основе за градског физикуса др Саву Недељковића. Фасада коју карактерише уједначен, ритмичан низ прозорских отвора, декорисана је богатом пластичном декорацијом обликованом у сецесијском духу. Кућа представља архитектонско стилску вредност као једна од репрезентативнијих кућа земунског предграђа Горња варош. Кућа је грађена од тврдог материјала са кречним малтером и покривена бибер црепом. И данас се кућа користи за становање, нажалост има више власника који су (или нису) адаптирали свој део куће, према свом нахођењу и потребама и тиме нарушили многе елементе ове куће, не водећи рачуна да је кућа споменик културе, па кућа сада изгледа, онако како изгледа. Галерија Види још Списак споменика културе у Београду Спољашње везе Кућа др Саве Недељковића План Града-Доњи Град Земун