Марковачко језеро

Марковачко језеро налази се у селу Марковац, 6 километара јужно од центра Младеновца, и 60 километара од центра Београда, у подножју планине Космај. Дуго је 1.000 и широко 500 метара, а површина му је 16 хектара. Историја Марковачко језеро је једно од најстаријих београдских вештачких акумулација. Настало је средином 60-их година 20. века, изградњом бране на реци Кошарна 1965. године, за потребе заливног система оближњег пољопривредног комбината и јабукаре. У исто време почело се и са порибљавањем. Акумулација се постепено пунила, тако да је 1969. године језеро достигло свој максимум, када му је дужина износила око 1.500 м, а ширина око 200 м, док је највећа дубина износила око 12 метара. Временом, услед таложења муља, водостај је опао. Инфраструктура До Марковца се стиже регионалним путем Р-202 Младеновац — Аранђеловац. Језеро има 2 прилаза: један ближи Младеновцу, а други са Аранђеловачке стране, који је мало мање сређен. Пут до саме обале језера је асфалтиран и добро означен путоказима. Језеро је опремљено добром пратећом инфраструктуром, погодном за излетнике, кампере, спортисте, риболовце и ловце. На језеру постоји веслачка стаза. На обали је велика плажа, са тушевима и санитарним чвором. У близини је трим стаза, а готово око целог језера постоји неуређена стаза за шетњу. На обали се налазе угоститељски објекти, неколико ресторана, мотел, бунгалови и ауто-камп, што све заједно чини прави туристичко-спортски центар. Планирана је и градња центара за скијања на води. Језером управљају Друштво за слатководно рибарство „Рибарство Дунавац“ из Костолца и „Србија-центар“. Биљни и животињски свет Језеро се налази у пределу храстових, церових и багремових шума. Обала ближа Аранђеловцу обрасла је шумом, док другим делом делом обале доминирају житна поља и пашњаци. Заступљене су готово све врсте слатководне рибе: шаран, сом, штука, бабушка, деверика, смуђ, амур, толстолобик, црвенперка, бодорка, кауглер, бандар, златни караш, сунчица и цверглан. Риболовачка служба специјалним замкама готово свакодневне истребљује цверглана, која уништава рибљу млађ. На самој води и деловима обале обраслим могу се видети дивље патке, чапље, велики гњурци, водомари, роде На самој води и приобаљу где је обрасло трском, могу се видети дивља патка, велики гњурац, чапља, рода. У околним шумама живе зечеви, лисице, фазани, препелице, а понекад се могу видети и срндаћи, који долазе на појило. Риболов Пецање је дозвољено само са обале. На језеру се може пецати са риболовачком дозволом која важи за целу Србију, за некомерцијалне воде. Пеца се искључиво са 3 штапа, прихрана само ракетом, ручно, а бродићи нису дозвољени, као ни постављање бова. На језеру важе строга правила риболовачко-еколошке етике. У складу са правилником, дозвољено је да се носе три племените и пет килограма беле рибе, а за пецање је потребна годишња дозвола и уплата комуналне таксу, уз претходно благовремено најављивање. У сезони дневно на језеру може бити и до 50 риболоваца. Постоји и организована стаза за такмичарски риболов, па се на језеру често одржавају такмичења у разним техникама риболова, на којима учествују врхунски спортски риболовци из целе Србије и региона. Највеће уловљене рибе су сом од 36 kg, амур од 22,5 kg и шаран од 17,5 kg Види још Списак језера у Србији Референце Литература Мала енциклопедија Просвета (3 изд.). Београд: Просвета. 1985. ISBN 978-86-07-00001-2. Марковић, Јован Ђ. (1990). Енциклопедијски географски лексикон Југославије. Сарајево: Свјетлост. ISBN 978-86-01-02651-3.