NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Crkva sv. Marka Evanđelista u Žedniku

Crkva sv. Marka Evanđelista u Žedniku je rimokatolička crkva u bačkom selu Žedniku. Posvećena je svetom Marku Evanđelistu. Bogoslužni je jezik hrvatski. Župna je crkva župe sv. Marka Evanđelista. koja je dijelom dekanata Subotica - Donji Grad. Ova je bila stara župa. Bila je dijelom župe sv. Terezije od koje je odvojena i obnovljena 1913. godine. Od iste se godine vode matične knjige. Crkva je građena od od 1910. do 1912. godine. Duga je 48,1 metar, a široka 11,63 metra. Brod je visok 10 metara. Crkva ima toranj visine 30 metara i četiri zvona. Nekad je imala znatno viši toranj koji je bio visine od 47,15 metara, ali ga je oluja srušila 1925. godine. Ukrašavana je 1936. godine. Crkvu pored ostalog krase djela slikara Martina Džavića koji je crkvu oslikao svečanim temama iz života bunjevačkih Hrvata (Dužijanca, kraljice...) Izvori Subotička biskupija Arhivirana inačica izvorne stranice od 4. ožujka 2016. (Wayback Machine) Župe i svećenici: Sv. Marko Evanđelist
Римокатоличка црква Светог Марка Еванђелисте у Старом Жеднику

Римокатоличка црква Светог Марка Еванђелисте у Старом Жеднику, насељеном месту на територији града Суботице, припада Суботичкој бискупији Римокатоличке цркве. Црква је грађена у периоду од 1910. до 1912. године. Дужина цркве је 48,1m, а ширина 11,63m, висина лађе 10m, док је торањ био висок 47,15m, али је у олуји 1925. године срушен, али је обновљен на висини од 30m. Црква је украшавана 1936. године, има четири звона од којих је највеће 530, а најмање 30kg. Матице се воде од 1913. године, док је богослужбени језик хрватски и мађарски. Галерија Види још Суботичка бискупија Референце Спољашње везе „Seoska dužijanca u Starom Žedniku”. Subotica info. Приступљено 9. 11. 2020.
Crkva sv. Roka u Keru

Crkva sv. Roka u katolička crkva u subotičkoj gradskoj četvrti Keru. Ovo je župna crkva župe koja je osnovano za Ker, izdvajanjem iz teritorija sv. Terezije 1841. godine, otkada se vode i matične knjige. Dio je dekanata Subotica - Donji Grad. Bogoslužni jezici su hrvatski i mađarski. Današnji župnik je Andrija Anišić. Prvotna bogomolja koja je bila ovdje zamijenjena je 1896. crkvom posvećenom sv. Roku. Podizanje ove crkve vodio je poznati subotički arhitekt Tit Mačković. Ova crkva građena je u stilu neogotike. Duga je 51,5 metara. Srednji je brod iznutra dug 49,8 metara, širok 17,18 m i visok 14,65 m. Popriječni je brod je dug 26,52 m, širok 7,17 m i 15,2 metara visok. Crkveni je toranj visok 62,65 metara. Pet je zvona. Najveće je teško 944 kilograma, a najmanje zvono 50 kg. Crkva je proživjela obnove. 1959. popravljen je toranj. 1961. crkva je temeljito obnovljena iznutra. U predvorju crkve nalazi se bista Blaška Rajića, djelo kipara Neste Orčića. Vidi Objekti i ustanove koji pripadaju župi sv. Roka: kapela sv. Ane iz 1886. na groblju bolnička kapela sv. Elizabete Ugarske samostan Kćeri milosrđa III. reda sv. Franje u kojem je kapela sv. Maloj Tereziji Izvori Subotička biskupija Arhivirana inačica izvorne stranice od 3. prosinca 2019. (Wayback Machine) Župe i svećenici: Sv. Rok Stipan Bunjevac: Vjersko i nacionalno žarište subotičkih Hrvata, Glas Koncila, 5 (1597) | 30.1.2005. Crkva u svijetu 1989. Ž.S. O doseljenju bunjevačkih Hrvata u Bačku
Римокатоличка црква Светог Рока у Суботици

Римокатоличка црква Светог Рока у Суботици припада Суботичкој бискупији Римокатоличке цркве. Данашња црква је подигнута 1896. године на месту старије грађевине, грађена је у неоготском стилу и посвећена у част светога Рока. Дужина грађевине је 51,5m, средња лађа је изнутра 49,8m дуга, широка 17,18m и висока 14,65m. Попречна лађа је дуга 26,52m, а широка 7,17m и висока 15,2m, док је торањ висок 62,65m. Торањ је 1959. године поправљан, а црква је изнутра обнављана темељито 1961. године. Има пет звона од којих је највеће 944 килограма, а најмање 50kg. Матице се воде од 1841. године. На територију жупе је још и капела свете Ане на гробљу, која је подигнута 1886. године. У болници је такођер подигнута врло лијепа капела у част св. Елизабете Угарске. На територију жупе се налази самостан Kћери милосрђа III. реда св. Фрање са капелом која је посвећена у част свете Мале Терезије. Галерија Види још Суботичка бискупија Капела Светог Рока у Суботици Референце Спољашње везе „Župna crkva svetog Roka”. Protego. Приступљено 9. 11. 2020.
Monastery of the Holy Trinity, Kikinda

The Holy Trinity Monastery (Serbian: Манастир Свете Тројице, romanized: Manastir Svete Trojice) is a Serbian Orthodox monastery located in the Banat region, in the northern Serbian province of Vojvodina. The monastery is situated in the town of Kikinda. It was built in 1885-87 as a foundation of Melanija Nikolić-Gajčić. See also List of Serbian Orthodox monasteries External links More about the monastery Monasteries in Banat
Monastère de la Sainte-Trinité (Kikinda)

Le monastère de la Sainte-Trinité (en serbe cyrillique : Манастир Свете Тројице ; en serbe latin : Manastir Svete Trojice) est un monastère orthodoxe serbe situé à Kikinda dans la province de Voïvodine et dans le district Banat septentrional en Serbie. Ce monastère abrite une communauté de religieuses. Présentation Le monastère de la Sainte-Trinité est situé dans le « cimetière de Melina » (en serbe : Melino groblje). Il a été fondé par Melanija Nikolić, qui a donné son nom au cimetière. La première pierre du monastère a été posée en 1885, en présence de l'évêque de l'éparchie du Banat et de l'éparchie de Timișoara Georgije Branković ; l'église a été consacrée le 24 mai 1887. L'intérieur de l'église et notamment l'autel sont caractéristiques du style baroque ; l'église abrite huit fresques et huit médaillons. Des mosaïques représentent les archanges Michel et Gabriel. L'iconostase et les murs ont été peints par Đura Pecić, un artiste originaire de la région de la Bačka. Notes et références Articles connexes Liste des monastères orthodoxes serbes Kikinda Portail de l’architecture chrétienne Portail de la Serbie et du peuple serbe Portail du monachisme Portail du christianisme orthodoxe
Klooster Heilige Drie-eenheid

Het Klooster Heilige Drie-eenheid (Servisch: Манастир Свете Тројице, Manastir Svete Trojice) is een Servisch-orthodox klooster gelegen in de Banaat-regio in de noordelijke Servische autonome provincie Vojvodina. Het ligt in de stad Kikinda. Het klooster werd gebouwd in 1885-1887.
Свято-Троицкий монастырь (Кикинда)

Свято-Троицкий монастырь в Кикинде (серб. Манастир Свете Тројице у Кикинди) — монастырь Банатской епархии Сербской православной церкви в городе Кикинда в Воеводине. Задужбина Мелании Николич, урожденной Гачич. Расположен возле городского кладбища. Монастырская церковь была заложена в 1885 году на деньги Мелании Гачич, также передав 300 моргов земли. 24 мая 1887 года епископ Темишварский Георгий (Бранкович) освятил церковь. С 1903 года при церкви действовал мужской монастырь. После Второй мировой войны монастырские земли были национализированы. В 1980 году монастырь превращён в женский. Церковь построена в стиле барокко. Иконостас написан художником Джуро Печичем. Настоятельница — монахиня Марта (Ковач). См. также Список монастырей Сербской православной церкви Примечания
Манастир Свете Тројице у Кикинди

Манастир Свете Тројице у Кикинди је подигнут 1887. године за време владавине Фрање Јосифа. Манастир је задужбина Меланије Николић, рођене Гачић (према неким изворима Гајчић или Гаичић) која је са родбином и сахрањена у цркви. О Манастиру Градња манастира отпочела је 1885. године када су темељи освећени по благослову епископа темишварско-банатског, Ђорђа Бранковића. Након две године градња је завршена, освећење је извршено на дан Светих Кирила и Методија, 24. маја 1887. године. Манастир је понео назив "Манастир Свете Тројице" 1903. године. Одобрено му је у исто време да има духовника монашког чина. Архимандрит Стефан Илкић познати црквени писац, био је од 1908. године духовник манастира кикиндског. Унутрашњост Манастира и олтар урађени су у барокном стилу са 8 фресака и 8 медаљона. Манастирску цркву одликују мозаици светих Архангела Михаила и Гаврила. Иконостас и зидове храма осликао је 1887. године познати самоуки сликар Ђура Пецић, родом из Бачке. Црквена слава је други дан Духова. Овај верски објекат значајан је, јер је у периоду од 1921. до 1932. године, Кикинда била седиште великокикиндско - великобечкеречко - арадско - великосемлушког владике, доктора Георгија Летића. Манастир је првобитно био мушки, а богослужења су вршили кикиндски парохијски свештеници. За потребе манастира изграђен је и средњошколски интернат, у којем се данас налази Основна школа Ђура Јакшић. Манастир је 1980. године, указом владике Саве Вуковића, преименован у женски. На чело манастира постављена је Марта Ковач, а са њом живе две монахиње и једна искушеница. Конак је обновљен и дограђен 1967. године. Поред манастира налази се и гробље, у Кикинди познато под називом Мелино гробље. Меланија Николић рођ. Гачић Меланија Николић рођ. Гачић (или Гајчић?) (1829 - 1912), позната по надимку Лепа Мела, једна је од најпознатијих, најзначајнијих и најзанимљивијих Кикинђанки друге половине 19. века и почетка 20. века. Ктиторка је Манастира Свете Тројице у Кикинди, у којем је поред 300 земље завештала и салаш и кућу. Њено завештање је после Другог светског рата, као и већина сличних објеката, национализовано. Дуг и контроверзан живот Меланије Николић - Гачић описала је и документовала Александра Белош у Биографији Меланије Николић - Гачић, у издању Народног музеја Кикинда. Галерија Референце Спољашње везе О манастиру на сајту Манастири-Цркве Епархија банатска; Манастир Свете Тројице Архивирано на веб-сајту Wayback Machine (19. април 2017)
Новосадски университет

Новосадският университет (на сръбски: Универзитет у Новом Саду / Univerzitet u Novom Sadu) е сръбски университет в Нови Сад, вторият по големина в страната. Основан е през 1960 г. Университетът включва 14 факултета, от които Техническият факултет „Михайло Пупин“ се намира в Зренянин (създаден през 1986 г. на базата на Техническото и педагогическо училище, основано през 1974 г.), Педагогическият факултет е в Сомбор, Стопанският и Строителният факултет, както и Учителският факултет с преподаване на унгарски език са в Суботица, а останалите са в Нови Сад. Университетът разполага с кампус – комплекс от сгради, разположени на голяма площ между центъра на града и река Дунав. Източници Външни препратки Официален сайт на Новосадския университет
Universität Novi Sad

Die Universität Novi Sad (serbisch Универзитет у Новом Саду Univerzitet u Novom Sadu) ist eine Universität in Novi Sad, der Hauptstadt der serbischen Provinz Vojvodina und zweitgrößten Stadt Serbiens. Die Gründung erfolgte am 28. Juni 1960. Heute umfasst sie 14 Fakultäten. Diese befinden sich in den vier größten Städten der autonomen Provinz Vojvodina: Novi Sad, Subotica, Zrenjanin und Sombor. Es handelt sich um die zweitgrößte unter den sechs staatlichen Universitäten in Serbien. Der Hauptcampus befindet sich in Novi Sad. Fakultäten Es gibt die folgenden 14 Fakultäten: Akademie der Künste – Novi Sad Fakultät für Bauingenieurwesen – Novi Sad Fakultät für Landwirtschaft – Novi Sad Fakultät für Medizin – Novi Sad Fakultät für Philosophie – Novi Sad Fakultät für Rechtswissenschaften – Novi Sad Fakultät für Sportunterricht – Novi Sad Fakultät für Technik „Mihajlo Pupin“ – Zrenjanin Fakultät für Technische Wissenschaften – Novi Sad Fakultät für Technologie – Novi Sad Fakultät für Wirtschaftswissenschaften – Subotica Fakultät für Wissenschaften – Novi Sad Fakultät für Bildungswissenschaften – Sombor Fakultät für Lehrerbildung in der ungarischen Lehrersprache – Subotica Sonstiges Über 58 % der Studierenden sind Frauen 2.374 Studenten erreichten den Doktorgrad (32 % Frauen) Weblinks Offizielle Webseite der Universität Novi Sad
Universidad de Novi Sad

La Universidad de Novi Sad (en serbio: Универзитет у Новом Саду / Univerzitet u Novom Sadu) es una universidad estatal fundada el 28 de junio de 1960. Su sede principal se encuentra en Novi Sad, la capital de la provincia serbia de Voivodina. En la actualidad comprende catorce facultades situadas asimismo en las ciudades de Subotica, Zrenjanin, y Sombor. Características Es la segunda de las seis universidades estatales en Serbia. El principal campus tiene un área de 259.807m², el cual proporciona a la universidad un entorno agradable, que beneficia a su vez a toda la ciudad. Después de haber invertido considerables esfuerzos en la intensificación de la cooperación internacional y su participación en el proceso de reformas de la universidad en Europa, la Universidad de Novi Sad ha llegado a ser reconocida como una universidad orientada a la reforma en la región y en el mapa de las universidades en Europa. Facultades La universidad está compuesta por las siguientes facultades, organizadas según su año de apertura: Facultad de Filosofía en Novi Sad, fundada en 1954. Facultad de Agricultura en Novi Sad, fundada en 1954. Facultad de Derecho en Novi Sad, fundada en 1959. Facultad de Tecnología en Novi Sad, fundada en 1959. Facultad de Ciencias Económicas en Subotica, fundada en 1960. Facultad de Ciencias Técnicas en Novi Sad, fundada en 1960. Facultad de Medicina en Novi Sad, fundada en 1960. Facultad de Ciencias en Novi Sad, fundada en 1969. Academia de las Artes en Novi Sad, fundada en 1974. Facultad de Ingeniería Civil en Subotica, fundada en 1974. Facultad Técnica 'Pupin Mihajlo' en Zrenjanin, fundada en 1974. Facultad de Educación Física y el Deporte en Novi Sad, fundada en 1974. Facultad de Educación en Sombor, fundada en 1993. Formación de profesores en la Facultad de Hungría en Subotica, fundada en 2006. Véase también Educación en Novi Sad Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Universidad de Novi Sad. Uns.ac.rs Sitio oficial de la Universidad de Novi Sad.
Újvidéki Egyetem

Az Újvidéki Egyetem Újvidék városában a jogelőd intézményekkel együtt mintegy két évszázada meghatározza a felsőfokú képzést. Rövid története A felsőfokú oktatás alapjait a mai Vajdaság Autonóm Tartományban és egész Szerbiában 1740 körül fektették le, az újvidéki Collegium Vissariono - Pawlovicsianum Petrovaradinense nevű szeminárium létrehozásával. Az Újvidéki Egyetem legjelentősebb elődjei között szerepelt a Norma - az 1778-ban Zomborban alapított szerb tanárképző iskola és az 1812-ben Szentendre városában alapított Preparandija tanáriskola, amelynek székhelye 1816-ban Zomborba költözött. A tudományos gondolkodás fejlesztésében a XIX. századtól kezdve a legjelentősebb szerepet Matica Srpska, a szerb nép legrégebbi kulturális és tudományos intézménye látta el. 1826-ban alapították Pesten, de székhelyét 1864-ben Újvidékre helyezték át. A fejlesztés A mai Vajdaság területén a jogtudományok és az oktatás kérdését különösen az 1920-ban létrehozott Szabadka Jogi Kar befolyásolta. A törekvések, víziók, ötletek és eredmények a tudomány és az oktatás területén nagy szintézisre került sor 1960-ban, amikor a Szerb Köztársaság Nemzetgyűlése elfogadta az Újvidéki Egyetem létrehozásáról szóló törvényt, amely összehozta a korábban alapított karokat Újvidék egyedülálló tudományos közösségébe. Manapság Közép-Európa egyik legnagyobb oktatási és kutatási központja, több mint 50 000 hallgatóval és 5000 alkalmazottal 14 karon és három intézetnél, négy történelmi egyetemi városban, Újvidéken, Zomborban, Szabadkán és Nagybecskereken. Például a Műszaki Tudományi Karon belül létrehozott BioSense Intézetet az Európai Unió a harminc kutatóintézet egyikének nyilvánította Európában, amely a legnagyobb potenciállal rendelkezik a biotechnológia területén. Az ANTARES projekt Európában a Horizont 2020 program keretében 2016-ban a legjobb volt. Jegyzetek Források History További információk Az Újvidéki Egyetem hat évtizede Együttműködési egyeztetések az Újvidéki Egyetemmel Budapesti Gazdasági Egyetem Magyar nyelv és irodalom tanszékének könyvtára Újvidéki Egyetem Bölcsészettudományi kar Újvidéki Egyetem Az Újvidéki Egyetem magyar nyelv és irodalom tanszéke Újvidéki Egyetem Kapcsolódó szócikk Újvidéki Egyetem Természettudományi és Matematikai Kara Magyar Tannyelvű Tanítóképző Kar
Uniwersytet w Nowym Sadzie

Uniwersytet w Nowym Sadzie (serb. Универзитет у Новом Саду) – serbski uniwersytet w Nowym Sadzie, drugi pod względem wielkości w kraju (ma ponad 43 tys. studentów). Został założony w 1960 roku. Obejmuje 14 wydziałów, z których Wydział Techniczny im. Mihajla Pupina znajduje się w Zrenjaninie, Wydział Edukacji – w Somborze, Wydział Ekonomii – w Suboticy, jak również Wydział Nauczycielski w języku węgierskim – w Suboticy. Pozostałe wydziały znajdują się w Nowym Sadzie: Filozoficzny, Agrobiznesu, Prawa, Technologii, Nauk Technicznych, Lekarski, Akademia Sztuk Pięknych, Budownictwa oraz Wychowania Fizycznego. Zobacz też Uczelnie w Serbii Przypisy Linki zewnętrzne Witryna internetowa Uniwersytetu w Nowym Sadzie. uns.ac.rs. [zarchiwizowane z tego adresu (2013-02-26)].
Нови-Садский университет

Университет города Нови-Сад (серб. Универзитет у Новом Саду / Univerzitet u Novom Sadu) — сербский университет в городе Нови-Сад, второй по величине в стране. Основан в 1960 году. Включает в себя 14 факультетов, из которых технический факультет имени Михайла Пупина находится в городе Зренянин (образован в 1986 году на основе созданного в 1974 году технико-педагогического училища), педагогический факультет — в городе Сомбор, экономический и строительный факультеты, а также учительский факультет с преподаванием на венгерском языке — в городе Суботица, остальные — в городе Нови-Сад. Университет располагает кампусом — комплексом зданий, раскинувшихся на значительной территории между центром города и Дунаем. В состав Университета входит Академия Искусств. Почётные доктора Вукобратович, Миомир Ссылки Сайт Университета г. Нови-Сад
Univerza v Novem Sadu

Univerza v Novem Sadu (izvirno srbsko Универзитет у Новом Саду, latinsko Universitas Studiorum Neoplantensis) je druga največja javna univerza v Srbiji. Ustanovljena je bila leta 1960. Vključuje 13 fakultet (od teh jih je 8 v Novem Sadu, 3 v Subotici, po ena pa v Zrenjaninu in Somborju) ter eno umetniško akademijo. Rektorji Glejte glavni članek Seznam rektorjev Univerze v Novem Sadu. Oddelki Fakultete Agronomska fakulteta Ekonomska fakulteta (Subotica) Fakulteta tehniških znanosti Fakulteta za šport in fizično izobraževanje Filozofska fakulteta Gradbena fakulteta (Subotica) Medicinska fakulteta Pedagoška fakulteta (Sombor) Pedagoška fakulteta v madžarskem jeziku (Subotica) Pravna fakulteta Naravoslovno-matematična fakulteta Tehniška fakulteta »Mihajlo Pupin« (Zrenjanin) Tehnološka fakulteta Akademije Akademija umetnosti Inštituti Glej tudi seznam univerz v Srbiji Zunanje povezave Uradna spletna stran Arhivirano 2005-02-04 na Wayback Machine.
Новосадський університет

Новосадський університет (серб. Univerzitet u Novom Sadu) — це університет, розташований у Новому Саді, другому за населенням місті Сербії. Університет є другим з шести найбільших університетів Сербії, після Белградського університету. Історія Новий Сад завжди був головним центром культури та освіти у Сербії. Хоча Новосадський університет був створений лише 1960 року з модернізованими кампусами, зафіксовано що надання освіти у Новому Саді розпочалося ще у XI столітті з релігійними семінарами. Кампус Кампус розташований у центральному районі і має площу 256,800 м², його корпуси побудовані на лівому березі Дунаю. Крім адміністративної будівлі, кампус університету включає Культурний центр студентів, два студентські кафе, готель для тимчасового розміщення стипендіатів і наукових співробітників, Студентський центр здоров'я та Центр фізичного виховання. Організація Адміністративними органами є Ректор і Рада університету. Професійними органами є Сенат і його Рада. Університет складається з 14 факультетів розташованих в чотирьох містах провінції Воєводино: Новому Саді, Суботиці, Зреняніні та Сомборі. У порядку створення: Факультет Філософії у Новому Саді Факультет Сільського господарства у Новому Саді Юридичний факультет У Новому Саді Факультет технологій у Новому Саді Економічний факультет у Суботиці Факультет технічних наук у Новому Саді Медичний факультет у Новому Саді Факультет наук у Новому Саді Факультет мистецтв у Новому Саді Будівельний факультет у Суботиці Технічний факультет (Михайла Пупіна) у Зреняніні Факультет фізичного виховання у Новому Саді Факультет освіти у Сомборі Навчальний факультет вчителів у Суботиці Види та рівні навчання Види навчання Наукові та професійні дослідження введені до Новосадського університету на базі акредитованих навчальних програм. Наукові дослідження включають в себе навчальні програми, які дозволяють студентам розвивати та застосовувати свої наукові, професійні та творчі досягнення. Професійні дослідження включають в себе навчальні програми, які дозволяють студентам застосовувати свої знання і навички, необхідні для майбутньої роботи. Рівні навчання Перший цикл Бакалавріат наукових досліджень Бакалавріат професійних досліджень Другий цикл Майстер наукових досліджень Майстер професійних досліджень Спеціаліст наукових досліджень Спеціаліст професійних досліджень Третій цикл Доктор наукових досліджень Доктор професійних досліджень Визначні випускники Поети та прозаїки: Драгомир Дужмов, Михайло Кажих та Йован Зівлак. Американський славіст Вейльс Браун. Болгарський лінгвіст Любомир Мілетіч. Хорватсько-американський письменник Йосип Новакович. Сербсько-канадський математик і вчений Іван Стожменовіч. Посол Сербії в Ізраїлі Майл Ісаков. Угорські політики в Сербії Аттіла Юхас та Іштван Паштор. Піаністи Ріта Кінка, Младлен Колік і Ратімір Мартинович. Композитор Мітар Суботіч. Примітки Посилання Офіційний сайт
Središte Monastery

The Središte Monastery (Serbian: Манастир Средиште, romanized: Manastir Središte) is a Serb Orthodox monastery located in the Banat region, in the northern Serbian province of Vojvodina. The monastery is situated near the villages of Malo Središte and Veliko Središte, in the Vršac municipality. It was built in the late 15th century by Despot Jovan Brankovic. See also List of Serbian Orthodox monasteries External links Monasteries in Banat
Théâtre national de Sombor

Le théâtre national de Sombor (en serbe cyrillique : Народно позориште у Сомбору ; en serbe latin : Narodno pozorište u Somboru) est situé à Sombor, dans la province de Voïvodine et dans le district de Bačka occidentale, en Serbie. Il est inscrit sur la liste des monuments culturels de grande importance de la république de Serbie (identifiant no SK 1173). Présentation Une société anonyme en vue de la construction d'un théâtre à Sombor a vu le jour en 1877. Le bâtiment a été construit en 1882 selon un projet de l'architecte Adolf Vajte qui l'a conçu dans l'esprit du classicisme. Il a été reconstruit et adapté dans les années 1970. La façade de la rue Koste Trifkovića est dotée d'une avancée monumentale et deux ailes. L'avancée, avec un porche au rez-de-chaussée, dispose d'un balcon au premier étage ; le balcon est soutenu par des colonnes toscanes, tandis qu'à l'étage des pilastres aux chapiteaux ioniques portent un tympan triangulaire. L'intérieur est décoré dans un style baroque, avec des peintures et des stucs, sur le modèle des théâtres de Vienne et de Pest. Des travaux restauration ont été réalisés en 1977 et en 1981-1982. Histoire et programmation Notes et références Article connexe Monuments culturels du district de Bačka occidentale Lien externe (sr) Site du théâtre Portail de la Serbie et du peuple serbe Portail du théâtre Portail de l’architecture et de l’urbanisme Portail du néo-classicisme Portail de la protection du patrimoine