NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Monument to Vuk Karadžić

Monument to Vuk Karadžić is a monument in Belgrade, Serbia, featuring a sculpture of Vuk Karadžić. The monument is located at the crossroad of Kralja Aleksandra Boulevard and Ruzveltova Street. The erection of the monument The idea for the erection of the monument was given by the Serbian Literary Society in 1920. The funds for the construction of this monument were collected for several years, through the donations. The monument was planned to be cast in bronze and set up on the granite pedestal, and the competition was supposed to be announced all over Yugoslavia. Not until 1932 was the sculpture cast in bronze and brought to Belgrade. The author was Đorđe Jovanović. By the first Official Decision from 1932, it was determined that the site in the centre of the park in front of the university (present Students' park), between the Monument to Dositej Obradović and the Monument to Josif Pančić, is to be conceded for the erection of the monument to Vuk Karadžić. However, in 1937, shortly before the celebration of 150 years from the birth of Vuk Karadžić, the decision about the location for the erection of the Vuk's monument was changed. The spot on the corner of Kralja Aleksandra Boulevard and Ruzveltova Street in the Ćirilo i Metodije Park was set as the new and final location. The monument is 7,25 metres tall, and was unveiled on 7 November 1937, at the occasion of the celebration of 150 years from the birth of Vuk Karadžić. The underground station was named Vuk's Monument after this structure, and the entire neighbouring part of the city is called Vukov Spomenik. The monument to Vuk Karadžić belongs to the group of the representative and monumental public monuments erected tin the honour of the prominent persons of the Serbian people. Although designed during the late period of the artist's opus, the monument bears the qualities of the artistic expression. Due to its cultural and historical values, the monument was declared the cultural property. References
Monument à Vuk Karadžić

Le monument à Vuk Karadžić (serbe : Споменик Вуку Караџићу) est une statue représentant l'écrivain et linguiste serbe Vuk Karadžić (1787-1864), principal réformateur de la langue littéraire serbe. Cette sculpture est située au carrefour du Bulevar kralja Aleksandra (« Boulevard du roi Alexandre ») et de la rue Ruzveltova à Belgrade (Serbie). Histoire et construction L'idée de l'édification du monument est donnée par l'Association littéraire serbe en 1920. Pendant plusieurs années, les fonds collectés pour sa construction se font grâce à des donations des citoyens serbes. Il est prévu que le monument soit coulé en bronze et posé sur un piédestal en granit. Un concours est alors lancé dans toute la Yougoslavie. Ce n'est qu'en 1932 que la sculpture est coulée en bronze et apportée à Belgrade. Elle est réalisée par Đorđe Jovanović (1861-1953), le fondateur de la sculpture serbe moderne et le premier artiste qui a fait des sculptures de grand format, et représente Vuk Karadžić, en pied, tenant dans ses mains un livre qui symbolise toute son œuvre. Selon la première décision officielle, visée en 1932, il est déterminé que, pour l'élévation du monument à Vuk Karadžić, soit cédée la place au milieu du parc, face de l'Université (l'actuel Parc des étudiants), entre les monuments à Dositej Obradović et à Josif Pančić. Pourtant, en 1937, peu de temps avant la célébration des 150 ans de la naissance de Karadžić, décision est prise d'un changement de lieu pour son installation. L'emplacement à l'angle du boulevard kralja Aleksandra et de la rue Ruzveltova, dans le parc Ćirilo i Metodije est finalement fixé comme nouvelle situation finale. Le monument mesurant 7,25 m de hauteur, est dévoilé le 7 novembre 1937, à l'occasion du 150e anniversaire de la naissance du linguiste. En raison de leur emplacement, les gares de correspondance avec les trains Beovoz et la station du futur métro léger de Belgrade, à proximité, portent le nom de Vukov spomenik ("Monument de Vuk"), ainsi que tout le quartier où est situé le monument. Le monument à Vuk Karadžić appartient à un groupe d'édifices publics représentatifs érigés en l'honneur de personnalités méritantes du peuple serbe. Bien que réalisé dans la période tardive de l'œuvre de l'artiste, le monument porte toutes les qualités de l'expression artistique de l'auteur. En raison de ses valeurs culturelles et historiques, le monument est déclaré comme le bien culturel de la ville de Belgrade. Références (en) Cet article est partiellement ou en totalité issu de l’article de Wikipédia en anglais intitulé « Monument to Vuk Karadžić » (voir la liste des auteurs). Liens externes (en + sr) « Monument to Vuk Karadžić » (en) « Monument to Vuk Karadzic », sur #GoBelgrade - Tourist Organization (consulté le 28 décembre 2016) Portail de Belgrade
Споменик Вуку Караџићу (Београд)

Споменик Вуку Караџићу јесте споменик у Београду и представља статуу Вука Караџића. Споменик се налази на раскрсници Булевара краља Александра и Рузвелтове улице. Подизање споменика Идеју за подизање споменика дала је Српска књижевна задруга 1920. Више година су, преко прилога, прикупљана средства за изградњу овог споменика. Предвиђено је да се споменик буде изливен у бронзи и постављен на гранитном постољу, а за израду споменика је требало да буде расписан опште југословенски конкурс. Тек је 1932. изливена фигура од бронзе и донета у Београд. Аутор је био академски вајар Ђорђе Јовановић. Првим званичним Решењем из 1932. године, одређено је да се за подизање споменика Вуку Караџићу уступи место у средини парка пред универзитетом (данашњи Студентски парк), између Споменика Доситеју Обрадовићу и Јосифу Панчићу. Ипак 1937. године, непосредно пред обележавање стопедесетогодишњице Вуковог рођења, долази до промене одлуке о месту постављања Вуковог споменика. Као нова и коначна локација одређено је место на углу Булевара краља Александра и Рузвелтове улице у Парку Ћирила и Методија. Донатори новца за подизање споменика били су знаменити српски интелектуалци др Владимир Ћоровић, др Александар Белић, др Павле Поповић и градоначелник Београда Влада Илић. Споменик је висок 7,25 метара, а откривен је 7. новембра 1937. године, поводом 150 година од рођења Вука Караџића. По овом споменику названа је подземна железничка станица "Вуков споменик", а цео крај града се назива "код Вука". Споменик Вуку Караџићу припада групи репрезентативних и монументални јавних споменика подигнути заслужним личностима српског народа. Иако изведен током позног периода уметниковог опуса, споменик носи све квалитете ауторског израза. Због својих културно-историјских вредности. Споменик је утврђен за културно добро 1965. године. Споменик је оправљан 1963. Обнављање споменика је било у новембру и децембру 2022. године. Галерија Види још Списак споменика културе у Београду Вуков споменик Железничка станица Вуков споменик Референце Спољашње везе Републички завод за заштиту споменика културе - Београд Листа споменика Време, 4. нов. 1937, стр. 7 - слика споменика на коњским колима, пред постављање
Maison de Jovan Pavlović à Šabac

La maison de Jovan Pavlović à Šabac (en serbe cyrillique : Кућа Јована Павловића у Шапцу ; en serbe latin : Kuća Jovana Pavlovića u Šapcu) se trouve à Šabac, dans le district de Mačva, en Serbie. Elle est inscrite sur la liste des monuments culturels protégés de la république de Serbie (identifiant no SK 727). Présentation La maison du prêtre Jovan Pavlović, située 3 rue Masarikova, est le seul exemple survivant de l'architecture dite « balkanique » (c'est-à-dire d'inspiration ottomane) dans la ville de Šabac ; elle a été construite en 1846. Après 1863, la veuve du prêtre a vendu la maison et le bâtiment a plusieurs fois changé d'affectation ; pendant de nombreuses années, elle a abrité une pâtisserie appelée « Lipa ». À l'époque où les autorités municipales cherchaient une solution pour abriter le lycée de la ville, le prêtre avait proposé de l'installer dans sa maison mais la proposition a été rejetée à cause de l'exiguïté des lieux, soit trois pièces et une salle à manger à l'étage et deux pièces et une salle à manger au rez-de-chaussée. La disposition de l'espace d'origine à l'étage est encore aujourd'hui préservée. Le bâtiment possède une base rectangulaire allongée avec une entrée sur la façade latérale ; à l'étage, la façade sur rue dispose de trois fenêtres avec des pilastres légèrement profilés. Le toit en pente douce est recouvert de tuiles. Prota Jovan Pavlović Jovan Pavlović (1804-1861) possédait une bibliothèque de près de 1 500 ouvrages, ce qui en fait un exemple de bibliothèques privées à Šabac au XIXe siècle à côté de celles de Jevrem Obrenović et d'Anton Groder. Écrivain, il a aussi traduit en serbe Le Paradis perdu de Milton et des œuvres religieuses écrites en allemand ; il a également souvent soutenu de jeunes artistes. Il a accompagné le prince Miloš Obrenović à Istanbul en 1835. Il a été membre de Société de lettres serbe (en serbe : Društvo srpske slovesnosti), l'ancêtre de l'Académie serbe des sciences et des arts. Références Article connexe Monuments culturels du district de Mačva Portail de la Serbie et du peuple serbe Portail de la protection du patrimoine
Кућа Јована Павловића у Шапцу

Кућа Јована Павловића се налази у Шапцу, улица Масарикова 3, у строгом центру града и представља непокретно културно добро као споменик културе. Прота Јован Павловић Јован Павловић је рођен 1804. године у селу Бањици, у источној Босни. Од 1809. године настанио се у Шапцу са родитељима, где је и пошао у школу. 1824. године је постао свештеник, две године касније произведен је у проту. Умро је 24. априла 1861. године. Био је блиски сарадник и пријатељ Јеврема Обреновића, поета, државник, значајна културна личност Шапца и Србије почетком 19. века. Бавио се преводилаштвом, а био је укључен и у политику. Српско учено друштво га је изабрало за дописног члана. Историја Прота Јован Павловић је сазидао кућу 1846. године за своје потребе. Налази се у улици Масарикова бр. 3. После 1863. године, протина удовица кућу продаје и она до данас мења више власника. Протина кућа је изразит пример профане балканске архитектуре и као таква се сачувала као једини преостали пример у граду. Објекат има благо издужену правоугаону основу са улазом на бочној фасади. Улична фасада има на спратном делу низ од три прозорска отвора која су међусобно одвојена наглашеним, једноставним пиластрима. Кров је благог пада, са ћерамидом као покривачем. Галерија Види још Списак споменика културе у Мачванском округу Референце Литература Завод за заштиту споменика Ваљево: Споменичко наслеђе Колубарског и Мачванског Округа. Ваљево. 2006. ISBN 978-86-904745-2-3. COBISS.SR 131307532 Спољашње везе Републички завод за заштиту споменика културе — Београд Листа споменика
Church of the Holy Apostles Peter and Paul, Kriva Reka

The Church of the Holy Apostles Peter and Paul (Serbian: Црква Светих Апостола Петра и Павла, romanized: Crkva Svetih Apostola Petra i Pavla) is a Serbian Orthodox church of the Eparchy of Raška and Prizren located in the village of Kriva Reka, Brus, in the Republic of Serbia. It was built in 1618 in an architectural style typical of churches built during the Ottoman rule of Serbia. It has the foundation of a single-nave church with a narthex and lacks a proper iconostasis. The church's frescoes, which are now in poor condition, was created in 1621. Connected to the church is the village's primary cemetery. History In 1942, during the Second World War, as part of Operation Kopaonik, members of the 7th SS Volunteer Mountain Division Prinz Eugen and Bulgarian soldiers, against the commands of Richard Kaaserer, imprisoned 46 men, women and children in the church on 12 October 1942. The troops subsequently shot the prisoners and put their bodies back inside, after which they blew the church up. The church was not completely destroyed, with most of the walls surviving, together with part of the frescoes. The church required some of its walls rebuilt with plaster, which contrasts its original cobblestone exterior. On 25 June 1975 the church declared a cultural monument of great importance by the People's Government of Serbia. A tomb and a memorial with the list of the names of the executed victims during the punitive expedition in 1942 are listed along with the church. Work on the conservation of the frescoes was carried out in 1975 and 1976. In 2017, work was undertaken to develop the church square into a memorial park. Gallery See also Immovable Cultural Heritage in the Rasina District References Sources Basta, Milan (1986). Rat je završen 7 dana kasnije. OOUR. Popović, Jovo (1986). Vješala za generale. Stvarnost. ISBN 9788670750548. External links Цркве и манастири у околини Копаоника Републички завод за заштиту споменика културе - Београд Листа споменика
Église Saint-Pierre-et-Saint-Paul de Kriva Reka

L'église Saint-Pierre-et-Saint-Paul de Kriva Reka (en serbe cyrillique : Црква Светих Петра и Павла у Кривој Реци ; en serbe latin : Crkva Svetih Petra i Pavla u Krivoj Reci) est une église orthodoxe serbe située à Kriva Reka, dans la municipalité de Brus et dans le district de Rasina, en Serbie. Elle est inscrite sur la liste des monuments culturels de grande importance de la république de Serbie (identifiant no SK 404). Une tombe et le site des « victimes exécutées » lors d'une expédition punitive nazie en 1942 est classé en même temps que l'église. Présentation L'église, située sur les pentes des monts Kopaonik, a été construite en 1618 et peinte en 1621 ; des fresques d'origine, il ne subsiste que des fragments. Elle est caractéristique des églises construites pendant la domination ottomane. Elle est constituée d'une nef unique précédée d'un narthex formant un espace distinct. Pendant la Seconde Guerre mondiale, le 11 octobre 1942, une expédition punitive nazie menée par la 7e division SS Prinz Eugen appuyée par les Bulgares a fait sauter l'église ; 30 personnes qui étaient venues pour prier, ont été enfermées dans l'édifice et ont trouvé la mort dans l'explosion, principalement des femmes et des enfants. L'expédition a duré du 10 au 16 octobre 1942 et l'on estime qu'environ 60 % de la population du village a été tuée. Les fresques ont été restaurées en 1975-1976. En 2017, des travaux d'aménagement du parvis de l'église ont été entrepris pour le transformer en parc commémoratif. Références Article connexe Monuments culturels du district de Rasina Portail de la Serbie et du peuple serbe Portail de l’architecture chrétienne Portail de la protection du patrimoine Portail du christianisme orthodoxe
Црква Светих Петра и Павла у Кривој Реци

Црква светих Петра и Павла се налази у Кривој Реци код Бруса, на падинама Копаоника. Направљена је 1618. године и карактеристична је за цркве настале у доба отоманске власти над простором данашње Србије. Има основу једнобродне цркве са нартексом, а данас врло слабо очувани живопис у њеној унутрашњости настао је 1621. године. Током Другог светског рата, немачке снаге јединице Принц Еуген и девете бугарске пешадијске дивизије, током злочиначке Операције Копаоник, затвориле су у цркви већи број мештана, након чега су је дигле у ваздух. У порти цркве се налази споменик са именима 311 убијених мештана. Радови на конзервацији фрескосликарства обављени су током 1975. и 1976. године, а црква се од 1979. године налази под заштитом Републике Србије, као споменик културе од великог значаја. Види још Списак споменика културе у Расинском округу Споменик културе од великог значаја Референце Литература „Место стрељаних жртава са гробницом и црквом у Кривој Реци на Копаонику — Споменици културе у Србији”. САНУ. (из књиге Пејић, Светлана; Милић, Милета, ур. (1998). „Крива Река, црква светих Петра и Павла”. Споменичко наслеђе Србије: непокретна културна добра од изузетног и од великог значаја (на језику: српски). Београд: Републички завод за заштиту споменика културе. стр. 459. ISBN 8680879126. Спољашње везе Цркве и манастири у околини Копаоника Републички завод за заштиту споменика културе - Београд Листа споменика Напомена: Садржај овог чланка је једним делом или у целости преузет са http://www.sanu.ac.rs. Носилац ауторских права над материјалом је дао дозволу да се исти објави под слободном лиценцом. Доказ о томе се налази на OTRS систему, а број тикета са конкретном дозволом је 2009072410055859.
Église Saint-Marc d'Užice

L'église Saint-Marc d'Užice (en serbe cyrillique : Црква Светог Марка у Ужицу ; en serbe latin : Crkva Svetog Marka u Užicu) est une église orthodoxe serbe située à Užice et dans le district de Zlatibor en Serbie. Elle est inscrite sur la liste des monuments culturels de grande importance de la république de Serbie (identifiant no SK 373). Présentation L'église a été construite en 1828 sur les fondations d'une petite église en bois remontant aux années 1730. À l'origine, elle ne comprenait que la nef prolongée par une abside polygonale ; mais, en 1831-1832, un narthex avec une galerie lui a été ajouté. L'église est constituée de pans de bois et est dotée d'un toit pentu recouvert de bardeaux ; la façade occidentale est dominée par un petit clocher en bois. Certains éléments de décoration, notamment ceux de la porte nord et ceux de la barrière entre le narthex et la nef, traduisent une influence de l'architecture islamique. Après la construction de la nouvelle église Saint-Georges (1842-1844), l'église Saint-Marc a été désertée. En revanche, en 1885–1890, l'église a été restaurée et un nouveau clocher en bois a été érigé, haut de 22 m, réalisé par des artisans d'Užice. L'église abrite une riche collection d'icônes, dont une œuvre du XVIe siècle représentant le Christ pantocrator peint sur un fond d'or et caractéristique du style « italo-crétois » de cette période ; de la même époque datent aussi une Mère de Dieu à l'Enfant et un petit Saint Jean. L'église abrite également des éléments de l'ancienne iconostase peinte par Simeon Lazović ; la nouvelle iconostase a été peinte en 1851, probablement par Dimitrije Posniković. Parmi les trésors de l'église figurent une collection de gravures du XVIIe au XIXe siècle et des objets liturgiques divers réalisés par des orfèvres d'Užice. Références Article connexe Monuments culturels du district de Zlatibor Portail de la Serbie et du peuple serbe Portail de l’architecture chrétienne Portail de la protection du patrimoine Portail du christianisme orthodoxe
Црква Светог Марка у Ужицу

Црква Св. Марка у Ужицу, налази се у улици Николе Пашића 41 и представља непокретно културно добро као споменик културе од великог значаја. Историјат Првобитна стара ужичка црква, такође, посвећена Светом апостолу и еванђелисту Марку подигнута је 1721. године. Смештена је у делу града познатом по имену стара Варош или Царина. У времену када су Ужицем владали Турци та богомоља је спаљена и на њеним темељима подигнута садашња црква. Она је подигнута 1828. године, за време кнеза Милоша Обреновића. Изглед цркве Првобитно је обухватала само наос и полигоналну олтарску апсиду, да би јој 1831./1832. била додата припрата са галеријом. Изграђена је у бондруку са испуном од чатме и черпића, док је кров великог нагиба покривен клисом. Над западним прочељем уздиже се мали звоник. У низу архитектонских елемената (декорација северних врата, преграда између припрате и наоса, веза галерије са кулом-звоником) препознају се утицаји исламског градитељства. Када је средином века у Ужицу настала нова црква Светог Ђорђа, старија богомоља је запустела. У обнови изведеној од 1885. до 1890. године подигнут је високи дрвени звоник са зиданим најнижим нивоом и међуспратним конструкцијама истакнутим испустима у виду надстрешница са шиндром, укупне висине 22 м. По складним облицима и лепоти јединствен је у Србији. Градио га је један ужички сајџија, а ктитори су му биле ужичке занатлије. Дугачак живот старе ужичке цркве илуструје и богата збирка икона. Посебно се издваја италокритско остварење из 16. века, префињено сликана представа Христа Пантократора на златној позадини. Из истог времена је и Богородица са Христом и малим Светим Јованом, која се приписује некој приморској радионици. Заштитни радови на храму Светог Марка извођени су током нашег века у више наврата (1904, 1922, 1951, средина седамдесетих година), при чему је клис замењен шиндром, а бондручна конструкција опеком. Види још Списак споменика културе у Златиборском округу Референце Спољашње везе „Црква св. Марка — Споменици културе у Србији”. САНУ. Републички завод за заштиту споменика културе - Београд Непокретна културна добра Листа споменика Ужичка црква век старија него што се писало („Политика”, 23. новембар 2016) Порта Цркве Светог Марка најлепше уређено двориште у Ужицу (Б92, 9. јун 2020) Симбол Ужица: Црква Светог Марка постоји већ три века (Б92, 18. мај 2021)
Шумаричко језеро

Шумаричко језеро је вештачко језеро у Србији у граду Крагујевцу. Сврха и намена Има декоративан значај. Подигнуто је са циљем улепшавања спомен парка Шумарице. Ово језеро има велику посећеност, нарочито током летњег периода. Шумаричко језеро је такође једно од најпознатијих купалишта у Шумадији. На језеро долази велики број купача, као и риболоваца. Општи подаци о језеру Шумаричко језеро је дуго 1.500 метара, а широко 175 метара. У језеру се акумулира око 800.000 m³ воде. Језеро заузима површину од око 22 хектара. Живи свет у језеру Од рибе овде живи шаран, штука, деверика, бабушка, мрена, клен, амур итд. Осим ових врста, у Шумаричком језеру живи једна врста сасвим необична за ове просторе, а то је амерички бас, или широкоусти гргеч, који је ту донесен крајем деведесетих година и данас се потпуно одомаћио.
Црква Светог Преображења у Славковици

Црква Светог Преображења у Славковици је саграђена 1875. године. Припада Епархији ваљевској Српске православне цркве и представља непокретно културно добро као споменик културе од великог значаја. Историја У цркви у Славковици код Љига, у подножју Сувоборског Рајца налазе се иконе на дрвету рад докмирске школе из 1820. године. У засеоку Иконић, на око 2 км од центра села налази се манастир посвећен Ваведењу Пресвете Богородице, задужбина краља Милутина. У њему су пронађени саркофази за које се претпостављало да су деспота Ђурђа Бранковића и његове жене Јерине, али по резултатима археолошких истраживања у питању су неколико векова старији налази. Оставши у народном поимању у рушевинама, иста се још увек назива Црквина. Галерија Референце Види још Списак споменика културе у Колубарском округу Литература Завод за заштиту споменика културе Ваљево: "Споменичко наслеђе Колубарског и Мачванског Округа" , Ваљево. 2006. ISBN 978-86-904745-2-3. COBISS.SR 131307532 Спољашње везе Републички завод за заштиту споменика културе - Београд Листа споменика Епархија ваљевска