NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Црква Светог арханђела Михаила у Бељини

Црква Светог арханђела Михаила у Бељини, насељеном месту на територији градске општине Барајево, подигнута је у пероду од 1813. до 1819. године на месту раније сакралне грађевине, за који се претпоставља да датира из раног средњег века. По архитектонским одликама, представља један од најранијх примера црквеног градитељства из времена прве владавине кнеза Милоша Обреновића, а по значају као непокретно културно добро представља споменик културе. Саграђена је као једнобродна грађевина засведена полуобличастим сводом са полукружном апсидом на истоку. Камене површине фасада оживљене су плитком рељефном декорацијом и фрагментима пластике и надгробних споменика, преузетих са старије грађевине. У југоисточном делу храма изграђена је мања капела правоугаоне основе. Класицистички компонован иконостас представља рад сликара Димитрија Посниковића из 1849. године, о чему сведочи запис са унутрашње стране западног зида цркве. У црквеној порти налази се десетак надгробних споменика из 18. и 19. века са грубо уклесаним орнаментима и једна касноантичка стела у југозападном делу порте. Галерија слика Види још Списак споменика културе у Београду Референце Спољашње везе Републички завод за заштиту споменика културе - Београд Листа споменика
Église Saint-Dimitri de Leskovac

L'église Saint-Dimitri (en serbe cyrillique : Црква Светог великомученика Димитрија ; en serbe latin : Crkva Svetog velikomučenika Dimitrija) est une église orthodoxe serbe située dans le village de Leskovac en Serbie, dans la municipalité de Lazarevac et sur le territoire de la ville de Belgrade. Construite en 1892, elle est inscrite sur la liste des monuments culturels protégés de la république de Serbie et sur la liste des biens culturels de la ville de Belgrade. Présentation L'église Saint-Dimitri a été construite en 1892 à l'emplacement d'un édifice remontant au XVIIe siècle. De style serbo-byzantin, elle est attribuée à Svetozar Ivačković, l'un des représentants de ce mouvement de l'architecture serbe profane et sacrée de la fin du XIXe siècle. L'église est construite sur un plan en forme de croix grecque. Les façades sont rythmées par une alternance de couches de pierres brisées et de briques, rappelant ainsi un motif de l'architecture serbe du Moyen Âge. Le beffroi et la maison paroissiale, qui datent de la même époque que l'église, forment avec elle une unité. L'iconostase de style classique est ornée d'icônes dues au peintre serbe Živko Jugović. L'église abrite un trésor constitué de livres religieux anciens, de documents d'archive et d'objets liturgiques précieux ; on y trouve notamment des dessins de l'archimandrite du monastère de Bogovađa Hadži-Ruvim (1752-1804). Dans le cimetière se trouve un ossuaire abritant les corps de soldats de la Première Guerre mondiale. Notes et références Voir aussi Monuments culturels de la ville de Belgrade Architecture à Belgrade Portail de Belgrade Portail de l’architecture chrétienne Portail de la protection du patrimoine Portail du christianisme orthodoxe
Црква Светог Великомученика Димитрија у Лесковцу

Црква Светог Великомученика Димитрија у Лесковцу, насељеном месту у градској општини Лазаревац, подигнута је 1892. године на месту првобитне цркве-брвнаре из 17. века. Црква посвећена Светом Великомученику Димитрији, подигнута је, како се сматра по пројекту Светозара Ивачковића, у српско-византијском стилу, са основом у облику слободног крста. Обрада фасада је спроведена наизменичним полихромним ређањем појасева опеке и ломљеног камена, по угледу на примере српске средњовековне архитектуре. Прегледним унутрашњим простором доминира класицистички обликован иконостас, са иконама које су рад познатог српског сликара Живка Југовића. Истовремено са црквом подигнути су кула-звонара и парохијски дом, који чине јединствену просторну, архитектонску и културно-историјску целину. У црквеној ризници чувају се архивски предмети од изузетне вредности: старе црквене књиге, уметничка и документарна грађа, као и записи и цртежи архимандрита манастира Боговађе Хаџи Рувима Нешковића. У црквеној порти налази се костурница српских ратника 1914—1918. године. Галерија Види још Списак споменика културе у Београду Референце Спољашње везе Републички завод за заштиту споменика културе - Београд Републички завод за заштиту споменика културе-Београд/База непокретних културних добара Листа споменика
Den helige store martyren Demetrius kyrka, Leskovac

Den helige store martyren Demetrius kyrka är en serbisk-ortodox kyrkobyggnad, belägen i orten Leskovac i kommunen Lazarevac i Serbiens huvudstad, Belgrad. Kyrkan är helgad åt den kristna martyren Helige Demetrius av Thessaloniki och tillhör Belgrads och Karlovcis ärkebiskopsdöme. Historik Den helige store martyren Demetrius kyrka i Leskovac byggdes år 1892, då den ersatte en äldre timmerkyrka från 1600-talet. Kyrkan är också klassad som ett kulturminnesmärke. Kyrkan Kyrkan är byggd i serbisk-bysantinsk stil. Ikonostasen är gjord i klassicistisk stil, vars ikoner gjordes av målaren Živko Jugović. Vid ingången finns ett benhus för serbiska soldater från mellan 1914 och 1918. Bilder Se även Östortodoxa kyrkor Källor Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Den helige store martyren Demetrius kyrka, Leskovac.
Église Saint-Nicolas de Voganj

L'église Saint-Nicolas de Voganj (en serbe cyrillique : Српска православна црква Светог Николе у Вогњу ; en serbe latin : Srpska pravoslavna crkva Svetog Nikole u Vognju) est une église orthodoxe serbe située dans le village de Voganj en Serbie, dans la municipalité de Ruma et dans la province de Voïvodine. Construite entre 1740 et 1760, elle est inscrite sur la liste des monuments culturels de grande importance de la république de Serbie (identifiant no SK 1299). Présentation L'église Saint-Nicolas a été construite au milieu du XVIIIe siècle et fait partie des édifices religieux baroques de la région de Syrmie. Elle est constituée d'une nef unique prolongée par une abside demi-circulaire et est surmontée à l'ouest d'un clocher à base carrée. La façade est ornée de pilastres et de niches aveugles. Notes et références Article connexe Monuments culturels du district de Syrmie Portail de la Serbie et du peuple serbe Portail de l’architecture chrétienne Portail de la protection du patrimoine Portail du christianisme orthodoxe
Српска православна црква Светог Николе у Вогњу

Српска православна црква Светог Николе у Вогњу крај Руме подигнута је средином 18. века. По времену настанка и стилским одликама архитектуре припада барокним споменицима Срема и убраја се у споменике културе од великог значаја. Изглед Храм Светог Николе је једнобродна грађевина, где је наос на источној страни завршен споља полукружном апсидом, а на западу је призидан вишеспратни звоник, квадратне основе уже од ширине брода и са карактеристичним „јастуком” и лантерном на врху. Плитке лезене на фасадама као и алтернација полукружно завршених прозора и слепих ниша одражавају унутрашњу поделу простора на три травеја. Источни травеј има певничка проширења изведена у ширини зида, тако да споља нису видљива. Осим главног улаза у храм, који се налази у приземљу звоника, постоји и портал на јужном зиду цркве. Барокно-рокајна обележја овог споменика огледају се и на резбареној олтарској прегради, изведеној крајем шесте деценије 18. века и са уобичајеним распоредом и тематиком сликаних представа. На престоној Христовој икони исписана је година 1761. и потпис мало познатог сликара Аксентија Остојића. Претпоставља се да је он аутор и зидне декорације коју је, готово век касније, пресликао Павле Чортановић чији се живопис и данас може видети у цркви у Вогњу. Види још Списак споменика културе у Сремском округу Споменици културе од великог значаја Референце Спољашње везе „Црква Св. Николе — Споменици културе у Србији”. САНУ. Списак споменика културе од великог значаја у Војводини Архивирано на веб-сајту Wayback Machine (17. мај 2014) Републички завод за заштиту споменика културе - Београд Листа споменика Напомена: Садржај овог чланка је једним делом или у целости преузет са http://www.sanu.ac.rs. Носилац ауторских права над материјалом је дао дозволу да се исти објави под слободном лиценцом. Доказ о томе се налази на OTRS систему, а број тикета са конкретном дозволом је 2009072410055859.
Church of St. Theodore Tiron, Irig

The Church of St. Theodore Tiron (Serbian: Црква светог Теодора Тирона) in Irig is Serbian Orthodox church in Vojvodina, Serbia. It is one of three Serbian Orthodox churches in Irig. The building represents a typical example of Serbian Orthodox place of worship from that time built on the territory of the Austrian Empire. It was built at the site of an older church from 1679. The iconostasis was made by Jovan Klajić in 1863 and 1864. See also Eparchy of Srem Church of the Dormition of the Theotokos, Irig Church of St. Nicholas, Irig References
Église Saint-Théodore-Tiron d'Irig

L'église Saint-Théodore-Tiron (en serbe cyrillique : Српска православна црква Светог Теодора Тирона у Иригу ; en serbe latin : Srpska pravoslavna crkva Svetog Teodora Tirona u Irigu) est une église orthodoxe serbe située en Serbie, dans la ville d'Irig et dans la province de Voïvodine. Construite en 1780, elle est inscrite sur la liste des monuments culturels de grande importance de la république de Serbie (identifiant no SK 1295). Présentation L'église Saint-Théodore-Tiron a été construite dans le dernier quart du XVIIIe siècle. Elle est constituée d'une nef unique prolongée par une abside pentagonale et, à l'ouest, elle est dominée par un clocher. Les façades sont rythmées par un socle horizontal et des pilastres surmontés par des corniches courant le long du toit. L'entrée de l'édifice, située au niveau de la façade occidentale, est surmontée par un tympan triangulaire et par une niche ornée d'une icône représentant saint Théodore Tiron. L'iconostase a été réalisée par un sculpteur inconnu de la seconde moitié du XVIIIe siècle. Les icônes et les fresques du chœur ont été peintes à la fin du XVIIIe siècle et les portes méridionales en 1788 ; elles sont l'œuvre de Jakov Orfelin et ont été retouchées en 1824 par Teodor Drezmanović et Dimitrije Lazarević. En 1864, les icônes ont été nettoyées par Jovan Klajić, au moment où ce peintre a réalisé les autres fresques de l'église. Le trône de l'évêque est orné d'une représentation du Christ remontant au XVIIIe siècle et le trône de la Mère de Dieu est orné d'icônes dues à Grigorije Nikolić et datant de 1801. Dans le chœur se trouve une chapelle dédiée à saint Charalampe qui abrite une iconostase peinte par Jovan Pantelić en 1811. Références Article connexe Monuments culturels du district de Syrmie Portail de la Serbie et du peuple serbe Portail de l’architecture chrétienne Portail de la protection du patrimoine Portail du christianisme orthodoxe
Српска православна црква Светог Теодора Тирона у Иригу

Српска православна црква Светог Теодора Тирона у Иригу, на Фрушкој гори, подигнута је 1780. године и представља споменик културе од великог значаја. Као једна од три православне цркве у Иригу, црква је посвећена светом ратнику Теодору Тирону. Изглед Саграђена је као једнобродна је грађевина са петостраном апсидом на источној и звоником на западној страни. Фасаде су рашчлањене соклом, пиластрима и кровним венцем. Улаз је на јужној фасади, где се у ниши над вратима налази икона патрона, Светог Теодора Тирона. Иконостас је извео непознат бољи дуборезац из друге половине 18. века. Највише барокних и рококо декоративно-симболичних мотива украшавају најзначајније иконе на иконостасу, оне из прве зоне. Иконостас и слике на певницама завршени су крајем осамдесетих година 18. века, а на јужним дверима забележена је година 1788. То је сликарство блиско раду Јакова Орфелина, а његов део пресликали су и позлатили 1824. године Теодор Дрезмановић и Димитрије Лазаревић. Иконе је потом чистио Јован Клаић 1864. године, када је изводио и зидне слике у унутрашњости цркве, да би најзад, почетком 20. века био премазан комплетан живопис и већина икона на иконостасу. У цркви се налазе и архијерејски трон са доцније пресликаном иконом Христа из 18. века, као и Богородичин престо са иконама Григорија Николића из 1801. године. На хору је издвојена капела Св. Харалампија са иконостасом Јована Пантелића из 1811. године. Галерија Види још Списак споменика културе у Сремском округу Споменици културе од великог значаја Референце Спољашње везе „Српска православна црква Св. Теодора Тирона — Споменици културе у Србији”. САНУ. Списак споменика културе од великог значаја у Војводини Архивирано на веб-сајту Wayback Machine (17. мај 2014) Републички завод за заштиту споменика културе - Београд Листа споменика Напомена: Садржај овог чланка је једним делом или у целости преузет са http://www.sanu.ac.rs. Носилац ауторских права над материјалом је дао дозволу да се исти објави под слободном лиценцом. Доказ о томе се налази на OTRS систему, а број тикета са конкретном дозволом је 2009072410055859.
Église Saint-Nicolas de Stejanovci

L'église Saint-Nicolas de Stejanovci (en serbe cyrillique : Српска православна црква Светог Николе у Стејановцима ; en serbe latin : Srpska pravoslavna crkva Svetog Nikole u Stejanovcima) est une église orthodoxe serbe située à Stejanovci en Serbie, dans la municipalité de Ruma et dans la province de Voïvodine. Construite en 1774, elle est inscrite sur la liste des monuments culturels de grande importance de la république de Serbie (identifiant no SK 1311). Présentation L'église Saint-Nicolas a été construite en 1774. Elle est constituée d'une nef unique prolongée par un chevet à cinq pans ; à l'ouest, elle est dominée par un haut clocher à bulbe. Les façades sont rythmées par un socle, par une corniche moulurée et par des pilastres. L'iconostase a été sculptée en 1801 par Marko Vujatović ; elle est ornée de colonnes cannelées avec des motifs végétaux comme des feuilles de vigne avec des grappes de raisin, des feuilles de chêne avec des glands et des roses ; elle a été peinte par Jakov Orfelin en 1803, peu avant sa mort, et achevée par Arsa Teodorović. Petar Čortanović a remanié les peintures en 1846. L'église a été restaurée en 1998. Notes et références Article connexe Monuments culturels du district de Syrmie Portail de la Serbie et du peuple serbe Portail de l’architecture chrétienne Portail de la protection du patrimoine Portail du christianisme orthodoxe
Српска православна црква Светог Николе у Стејановцима

Српска православна црква Преноса моштију Светог Николе у Стејановцима, месту у општини Рума, подигнута је 1774. године и представља споменик културе од великог значаја. Изглед Црква у Стејановцима посвећена је Преносу моштију Светог Николе, саграђена је као издужена једнобродна грађевина са петостраном апсидом, певничким нишама и призиданим звоником. Декоративне елементе зидних површина чине ниски сокл, пиластри и профилисани кровни венац. Резбарена вишеспратна иконостасна конструкција потиче из 1801. године и дело је карловачког дрворезбара Марка Вујатовића. Канелирани стубови одвајају престоне иконе. На иконостасу преовлађују биљни мотиви винове лозе са грожђем, класје, храстово лишће са жиром и руже. Иконе су првобитно биле наручене од Јакова Орфелина 1803. године. Он је, међутим, умро веома брзо по закључењу уговора са Црквеном општином, па се – судећи према ликовном рукопису – иконе приписују Арси Теодоровићу. Петар Чортановић је 1846. године обновио иконостас и живописао унутрашњост цркве. Конзерваторски радови су изведени 1998. године. Види још Списак споменика културе у Сремском округу Споменици културе од великог значаја Референце Спољашње везе „Српска православна црква Св. Николе — Споменици културе у Србији”. САНУ. Списак споменика културе од великог значаја у Војводини Архивирано на веб-сајту Wayback Machine (17. мај 2014) Републички завод за заштиту споменика културе - Београд Листа споменика Напомена: Садржај овог чланка је једним делом или у целости преузет са http://www.sanu.ac.rs. Носилац ауторских права над материјалом је дао дозволу да се исти објави под слободном лиценцом. Доказ о томе се налази на OTRS систему, а број тикета са конкретном дозволом је 2009072410055859.
Église de la Sainte-Trinité de Baćevac

L'église de la Sainte-Trinité (en serbe cyrillique : Црква Свете Тројице ; en serbe latin : Crkva Svete Trojice) est une église orthodoxe serbe située dans le village de Baćevac en Serbie, dans la municipalité de Barajevo et sur le territoire de la ville de Belgrade. Construite en 1882, elle est inscrite sur la liste des monuments culturels protégés de la république de Serbie et sur la liste des biens culturels de la ville de Belgrade. Présentation L'église de la Sainte-Trinité a été construite en 1882 près des ruines d'une église en bois datant de la première moitié du XIXe siècle ; elle est probablement due à l'architecte Dušan Živanović et est caractéristique du premier style néo-byzantin en Serbie. L'édifice s'inscrit dans un plan cruciforme plutôt trapu et est surmonté de trois dômes qui soulignent architecturalement la dédicace à la Sainte Trinité ; celui qui s'élève au-dessus du narthex sert de beffroi. Les fenêtres allongées et les sculptures des montants du porche principal constituent la seule décoration des façades extérieures. À l'intérieur, l'iconostase, de style néo-classique avec des motifs néo-baroques, a été sculptée à la fin du XIXe siècle et peinte par M. Marković en 1914. Notes et références Voir aussi Monuments culturels de la ville de Belgrade Architecture à Belgrade Portail de Belgrade Portail de l’architecture chrétienne Portail de la protection du patrimoine Portail du christianisme orthodoxe
Црква Свете Тројице у Баћевцу

Црква Свете Тројице у Баћевцу, насељеном месту на територији градске општине Барајево, подигнута је 1882. године. Због значајног доприноса обнови српско-византијског стила у црквеној архитектури друге половине 19. века у Србији, представља непокретно културно добро као споменик културе. Црква посвећена Светој Тројици подигнута је у близини рушевина старије цркве-брвнаре из прве половине 19. века. Саграђена је као једнобродна грађевина са основом у облику сажетог крста и по једним кубетом над припратом, централним травејем наоса и олтарским простором. Осим што кубе над припратом има функцију звонаре, неуобичајено присуство три кубета на цркви требало је да на симболичан начин истакне посвету цркве. Претпоставља се да је црква изграђена према пројекту архитекте Душана Живановића. Једини украс на бело омалтерисаним фасадама цркве представљају конусно обрађени оквири прозора и пластични украс на довратнику главног портала. Неокласицистички иконостас, израђен крајем 19. века, украшен је дуборезачком пластиком необарокног типа. Иконе је насликао сликар М. Марковић 1914. године. Галерија Види још Списак споменика културе у Београду Референце Спољашње везе Републички завод за заштиту споменика културе - Београд Листа споменика
Борковац (језеро)

Борковачко језеро или акумулација Борковац је вештачко језеро које се налази у Срему, 2 km удаљено од Руме, 20 km од Сремске Митровице, 40 km од Новог Сада и 60 km од Београда. Настало је 1972. године преграђивањем потока Борковац, а пуњење акумулације водом трајало је следеће три године. Опис Језеро се простире правцем север–југ, у дужини од 2 km. Брана се налази на јужном делу акумулације, дужине је 209 m, а висине 11 m. Највећа ширина језера је у централном делу и износи 320 m, а највећа дубина је 5 m. Током просечног водостаја, дужина обале акумулације је 4400 m, а површина воде износи 360.000 m². Летња температура воде у језеру достиже и 29 °C, а провидно је и до пола метара дубине. Водоводна мрежа користи воду из језера. Екологија језера Борковачко језеро се може окарактерисати као мезотрофно језеро, са великим потенцијалом за еутрофикацију. У њему је примећено цветање воде, у којем учествују модрозелене бактерије из родова Phormidium, Microcystis и Aphanisomenon, као и динофлагелата Ceratium hirundinella. Језеро је богато рибом, присутни су сом, смуђ, шаран, бабушка, бела риба, амур и толстолобик. Види још Списак језера у Србији Референце Литература Мала енциклопедија Просвета (3 изд.). Београд: Просвета. 1985. ISBN 978-86-07-00001-2. Марковић, Јован Ђ. (1990). Енциклопедијски географски лексикон Југославије. Сарајево: Свјетлост. ISBN 978-86-01-02651-3.
Алеја великана на Новом гробљу у Београду

Алеја великана је прва просторна целина на Новом гробљу у Београду, намењена сахрањивању истакнутих личности. Историја Београдска општина је започела њену изградњу 1926. године, са намером да се тамо сахране личности које су или храбро погинуле или оставиле толико дубок траг у Србији, да држава није стигла да им се одужи за живота, подразумевајући да ће са њима бити сахрањене и њихове породице. Алеја се налази на простору између Аркада и Алеје стрељаних родољуба. Једна од првих личности сахрањених у Алеји великана је Велимир Теодоровић (ванбрачни син Михаила Обреновића), чија је капела изграђена 1927. године, према пројекту Пере Поповића и Василија Михаиловича Андросова, архитеката Министарства грађевина. Неке гробнице српских великана из 19. века су у ову алеју пренете са старог Ташмајданског гробља, које се налазило код цркве Светог Марка. Алеју великана не треба мешати са Алејом заслужних грађана, као ни са Аркадама (где је међу првима сахрањен Никола Пашић). затим Миленко Веснић и армијски генерал Јанко Вукотић. Многе новине, радио и ТВ станице, али и учесници у бројним емисијама, ненамерно праве грешке, мешајући ове алеје. Истакнуте личности Неке од истакнутих личности сахрањених у Алеји великана су: Милош Васић (1859—1935), дивизијски генерал, министар војске и морнарице СХС и војни реформатор Стеван Владислав Каћански (1829—1890), национални револуционар и песник Михаило Ковачевић (1878—1927), бригадни генерал Бранислав Којић (1899—1987), архитекта Петар Кочић (1877—1916), књижевник и политичар Милан Кујунџић Абердар (1842—1893), филозоф и политичар Душан Марковић (1879—1935), дивизијски генерал Илија Милосављевић Коларац (1789—1878), трговац и задужбинар Јован Поповић (1905—1952), књижевник Милан Прибићевић (1877—1937), официр и политичар Милорад Рувидић (1863—1914), архитекта Милунка Савић (1890—1973), учесница Балканских и Првог светског рата Милан Сршкић (1880—1937), правник и политичар Корнелије Станковић (1831—1865), композитор Велимир Михаило Теодоровић (1849—1898) добротвор и задужбинар Димитрије Туцовић (1881—1914), теоретичар социјализма и политичар Коста Христић (1852—1927), правник и дипломата Стеван Христић (1885—1958), композитор и диригент Јован Цвијић (1865—1927), географ Гробна места у Алеји Референце Литература
Јозића колиба

Јозића Колиба је историјски еколошки локалитет крај обале реке Колубаре.Једна од најпознатијих зелених оаза Обреновца је „Јозића Колиба” у којој се узгајају многе аутохтоне и егзотичне биљне врсте али и резерват заштићених храстова лужњака, који одавно представљају реткост, не само на овим просторима а ујредно је уточиште за птице и друге животиње. Историја Јозића Колиба у Великом пољу је еколошка кућа из времена Устанка у Посавини, са еко-баштом и шест заштићених храстова који су стари преко 200 година. Ово је и један од пунктова Стазе здравља и рекреације. Крошње шест стабала храстова лужњака заузимају 16,49 ари на градском излетишту „Јозића колиба” на левој обали реке Колубаре. Шест храстова је 1996. године стављено под заштиту трећег степена. Забрањено је ломљење грана, кидање лишћа, ложење ватре у њиховој близини, испаша стоке. Кажу да храст лужњак може да живи 1.000 година, али ипак постоји неко правило да се он рађа 100 година, 100 живи, а 100 година умире. Референце Спољашње везе