NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Banc Nacional de Sèrbia

El Banc Nacional de Sèrbia (en alfabet ciríl·lic serbi: Народна банка Србије) és el banc central de Sèrbia. Història El Banc Nacional de Sèrbia succeeix diverses institucions, totes amb seu a Belgrad, que reflecteixen la complexa història de Sèrbia al llarg del segle XX. La primera d'elles es va establir l'any 1884 amb el nom de Banc Nacional Privatitzat del Regne de Sèrbia. L'any 2003, el banc va succeir el seu predecessor immediat, el Banc Nacional de Iugoslàvia.(xinès) Missions Les responsabilitats del banc inclouen la política monetària, el monopoli de l'emissió de bitllets i monedes serbis, la protecció de la estabilitat de preus i la promoció de la estabilitat del sistema financer dins de Sèrbia. El Banc Nacional de Sèrbia és independent i autònom en el compliment de les tasques establertes per la llei, i ret comptes de la seva feina davant l'Assemblea Nacional de Sèrbia. L'objectiu principal del Banc Nacional de Sèrbia és assolir i mantenir la estabilitat de preus. Sense perjudici del seu objectiu principal, també contribueix a mantenir i enfortir la estabilitat del sistema financer. El Banc Nacional de Sèrbia: determina i implementa les polítiques monetària i de canvi de divises gestiona les reserves de divises determina i implementa, dins del seu àmbit d'autoritat, les activitats i mesures orientades a mantenir i enfortir la estabilitat del sistema financer emet bitllets i monedes i gestiona la circulació de l'efectiu regula, controla i promou el bon funcionament de les transaccions de pagament nacionals i transfrontereres, d'acord amb la llei atorga i revoca llicències operatives, realitza la supervisió prudencial de les operacions bancàries i duu a terme altres activitats d'acord amb la llei que regula els bancs realitza altres tasques dins del seu àmbit d'autoritat, d'acord amb la llei Organització Els òrgans del NBS són el Comitè Executiu, el Governador i el Consell del Governador. La governadora actual del banc nacional és Jorgovanka Tabaković. Governadors Des del seu restabliment, el Banc Nacional de Sèrbia ha tingut cinc governadors: Mlađan Dinkić (4 de febrer de 2003 – 22 de juliol de 2003) Kori Udovički (23 de juliol de 2003 – 25 de febrer de 2004) Radovan Jelašić (25 de febrer de 2004 – 28 de juliol de 2010) Dejan Šoškić (28 de juliol de 2010 – 6 d'agost de 2012) Jorgovanka Tabaković (6 d'agost de 2012 – actualitat) Edifici de la seu central L'edifici actual de la seu central, situat a la plaça Slavija, va ser dissenyat per l'arquitecte Grujo Golijanin per al Banc Nacional de Iugoslàvia, i la seva construcció es va iniciar a principis de la dècada de 1990. Tanmateix, es va aturar a causa dels problemes financers i polítics de Sèrbia en aquella època. Les obres es van reprendre a la dècada de 2000 i l'edifici es va inaugurar l'any 2006. Referències Enllaços externs Banc Nacional de Sèrbia - Lloc web oficial (serbi)
Nationalbank Serbiens

Die Nationalbank Serbiens (serbisch Narodna Banka Srbije/Народна банка Србије; Abkürzung NBS) ist die Zentralbank der Republik Serbien. Ihre wichtigsten Aufgaben sind der Schutz der Preisstabilität und die Wahrung der finanziellen Stabilität. Gouverneurin der Nationalbank ist seit 2012 Jorgovanka Tabaković. Sie gehört der seit 2012 ebenfalls regierenden SNS an. Zu den Kernaufgaben der NBS gehören die Festlegung und Umsetzung der Geldpolitik, die Dinar-Wechselkurspolitik, die Verwaltung der Devisenreserven, die Ausgabe von Banknoten und Münzen sowie die Wartung von effizienten Zahlungs- und Finanzsystemen. Letzter Gouverneur der Nationalbank Serbiens war seit 2004 Radovan Jelašić. Er trat im März 2010 aus „persönlichen Gründen“ zurück, wobei Kommentatoren den Grund eher in unterschiedlichen Auffassungen zwischen ihm und der serbischen Regierung über die Geldpolitik des Landes sahen. Anfang August 2012 trat Gouverneur Dejan Šoškić zurück, nachdem die Regierung angekündigt hatte, dem Parlament ein Gesetz vorzulegen, das ihr mehr Kontrolle über die Zentralbank geben soll. Siehe auch Liste der Zentralbanken Serbischer Dinar Wirtschaft Serbiens Weblinks Website der Nationalbank Serbiens (serbisch und englisch) Einzelnachweise
National Bank of Serbia

The National Bank of Serbia (Serbian Cyrillic: Народна банка Србије, romanized: Narodna banka Srbije) is the central bank of Serbia. History The National Bank of Serbia succeeds several institutions, all based in Belgrade, mirroring the complex history of Serbia throughout the 20th centuries. The first of these was established in 1884 as the Privileged National Bank of the Kingdom of Serbia. In 2003 Bank succeeded its immediate predecessor, the National Bank of Yugoslavia. Missions The responsibilities of the bank include monetary policy, the monopoly on issuance of Serbian banknotes and coins, the protection of price stability, and the promotion of stability of the financial system within Serbia. The National Bank of Serbia is independent and autonomous in carrying out its tasks laid down by the law, and is accountable for its work to the National Assembly of Serbia. The primary objective of the National Bank of Serbia is to achieve and maintain price stability. Without prejudice to its primary objective, it also contributes to maintaining and strengthening of the stability of the financial system. The National Bank of Serbia: determines and implements the monetary and foreign exchange policies manages foreign exchange reserves determines and implements, within its scope of authority, the activities and measures aimed at maintaining and strengthening the stability of the financial system issues banknotes and coins and manages cash circulation regulates, controls and promotes smooth performance of domestic and cross-border payment transactions, in accordance with law issues and revokes operating licenses, carries out prudential supervision of bank operations and performs other activities in accordance with the law governing banks performs other tasks within its scope of authority, in accordance with law Organization The bodies of the NBS are the Executive Board, the Governor and the Council of the Governor. The incumbent governor of the national bank is Jorgovanka Tabaković. Governors Since its re-establishment, the National Bank of Serbia has had five governors: Mlađan Dinkić (4 February 2003 – 22 July 2003) Kori Udovički (23 July 2003 – 25 February 2004) Radovan Jelašić (25 February 2004 – 28 July 2010) Dejan Šoškić (28 July 2010 – 6 August 2012) Jorgovanka Tabaković (6 August 2012 – present) Headquarters building The current headquarters building on Slavija Square was designed by architect Grujo Golijanin for the National Bank of Yugoslavia, for which construction started in the early 1990s. It stopped, however, because of Serbia's financial and political challenges of the time. Works restarted in the 2000s and the building was inaugurated in 2006. See also Serbian dinar Banking in Serbia Insurance in Serbia List of banks in Serbia List of central banks List of financial supervisory authorities by country References External links Official website
Banco Nacional de Serbia

El Banco Nacional de Serbia (en serbio: Народна банка Србије romanizado: Narodna banka Srbije) es el banco central de Serbia y, como tal, sus principales responsabilidades son la protección de la estabilidad de los precios y el mantenimiento de la estabilidad financiera.​ Historia Fundado originalmente el 2 de julio de 1884, como el Banco Nacional Privilegiado del Reino de Serbia. Su modelo estaría basado en el del Banco Nacional de Bélgica, considerado para el momento como el modelo a seguir de las instituciones bancarias modernas.​ Su primer director sería Aleksa Spasić. Después de la gran guerra, el banco estuvo bajo tremendos cambios como el país, que tras su expansión, se haría eventualmente una nueva nación: Yugoslavia. No sería sino hasta el 2003, cuando el último remanente de Yugoslavia desapareciera y el banco retomara la labor de imprimir solo la divisa de Serbia. Entidades predecesoras Banco Nacional Privilegiado del Reino de Serbia (2 de julio de 1884 - 20 de enero de 1920) Banco Nacional del Reino de los serbios, croatas y eslovenos (20 de enero de 1920 -3 de octubre de 1929) Banco Nacional del Reino de Yugoslavia (3 de octubre de 1929 - 1 de septiembre de 1946) Banco Nacional de Yugoslavia (1 de septiembre de 1946 - 19 de julio de 2003) Banco Nacional de Serbia (19 de julio de 2003 - presente) Funciones Las funciones básicas del Banco Nacional de Serbia incluyen la determinación y aplicación de la política monetaria, así como el de la política de tipo de cambio del dinar, la gestión de las reservas de divisas, emisión de billetes de banco y monedas, y el mantenimiento eficiente de pago y los sistemas financieros. Edificio del banco El edificio del banco actual en la plaza Slavija fue diseñado por el arquitecto Grujo Golijanin para el Banco Nacional de Yugoslavia, y su construcción comenzó a principios de la década de 1990.​ Sin embargo, la construcción se detuvo debido a las dificultades económicas y políticas que atravesaba Serbia en aquel momento. Las obras se reanudaron en la década de 2000 y el edificio se inauguró en 2006.​ Lista de gobernadores A continuación se listan a algunos de los directores más reconocidos del Banco Nacional de Serbia desde su restablecimiento en el año 2003.​ Véase también Bolsa de Belgrado Economía de Serbia Referencias
Banca Națională a Serbiei

Banca Națională a Serbiei (sârbă Народна банка Србије sau Narodna banka Srbije) este banca centrală a Republicii Serbia și, ca atare, principalele sale responsabilități sunt protecția de stabilitate a prețurilor și de întreținere a stabilității financiare. Funcțiile de bază a Băncii Naționale a Serbiei include stabilirea și punerea în aplicare a politicii monetare, precum și cursului de schimb a dinarului, de gestionarea rezervelor valutare, emiterea de bancnote și monede, precum și întreținerea eficientă a plații și a sistemelor financiare. Dr. Dejan Šoškić este actualul guvernator al Băncii Naționale a Serbiei. Guvernatorul Băncii Naționale a Serbiei este ales de Adunarea Națională. Vezi și Economia Serbiei Note
Народный банк Сербии

Народный банк Сербии (серб. Народна банка Србије / Narodna banka Srbije) — центральный банк Республики Сербия. История Первые бумажные деньги (ассигнаты) были выпущены на территории Сербии в 1848 году в городах Сремски-Карловци и Суботица (Воеводина). В 1876 году выпущены первые сербские банкноты казначейства. 2 июля 1884 года основан Привилегированный народный банк Сербского Королевства, получивший право выпуска банкнот, размениваемых на золото. В период австрийской оккупации во время Первой мировой войны банк находился в эмиграции во Франции. Законом от 26 января 1920 года банк преобразован в Народный банк Королевства сербов, хорватов и словенцев. В 1931 году банк переименован в Народный банк Королевства Югославия. В 1941—1944 годах банк находился в эмиграции в Лондоне. На оккупированной территории Сербии был создан Сербский народный банк (Српска народна банка), выпускавший банкноты и монеты. После освобождения Народный банк Королевства Югославия возобновил работу в Югославии. В 1946 году банк национализирован и переименован в Народный банк Федеративной Народной Республики Югославия. В 1963 году банк переименован в Народный банк Югославии. Законом, вступившим в силу 19 июля 2003 года, банк переименован в Народный банк Сербии. В 2025 году Народный банк Сербии награждён Сретенским орденом I степени. См. также Здание Народного банка в Белграде Примечания Литература Бутаков Д.Д., Золотаренко Е.Д., Рыбалко Г.П. Валюты стран мира: Справочник / Под ред. С. М. Борисова, Г. П. Рыбалко, О. В. Можайскова. — 5-е изд., перераб. и доп. — М.: Финансы и статистика, 1987. — 383 с. Ссылки nbs.rs (серб.) — официальный сайт Народного банка Сербии (англ.)
Narodna banka Srbije

Narodna banka Srbije (srbsko: Народна банка Србије) je centralna banka Srbije. Ustanovljena je bila leta 1884, njene odgovornosti pa so: monetarna politika, edini izdajatelj srbskih bankovcev in kovancev, zaščita stabilnosti cen in spodbujanje stabilnosti finančnega sistema v Srbiji. Organi NBS so izvršilni odbor, guverner in svet guvernerja. Sedanji guverner banke je Jorgovanka Tabaković. Zgodovina Banka je bila ustanovljena 2. julija 1884 kot Privilegirana narodna banka Kraljevine Srbije. Oblikovana je bila po vzorcu Belgijske narodne banke. Prvi guverner banke je bil Aleksa Spasić. Po prvi svetovni vojni je banka doživela več sprememb, ko se je država širila in sčasoma postala Jugoslavija, medtem ko se je banka preimenovala v Narodno banko Jugoslavije. Šele leta 2006 je izginil zadnji ostanek Jugoslavije in banka se je vrnila v kovanje srbske valute, njeno prvotno ime pa je bila Narodna banka Srbije. Predhodniki Privilegirana narodna banka Kraljevine Srbije (2. julij 1884 - 20. januar 1920) Narodna banka Kraljevine Srbov, Hrvatov in Slovencev (20. januar 1920 - 3. oktober 1929) Narodna banka Kraljevine Jugoslavije (3. oktober 1929 - september 1946) Narodna banka Jugoslavije (september 1946 - 19. julij 2003) Narodna banka Srbije (19. julij 2003 - danes) Funkcije Narodna banka Srbije je samostojna in avtonomna pri opravljanju svojih nalog, določenih z zakonom o NBS in drugimi zakoni, ter za svoje delo odgovarja Državnemu zboru Republike Srbije. Primarni cilj NBS je doseči in ohraniti stabilnost cen. Brez poseganja v glavni cilj NBS prispeva tudi k ohranjanju in krepitvi stabilnosti finančnega sistema. Guvernerji Seznam guvernerjev Narodne banke Srbije od leta 2003: Mlađan Dinkić (4. februar 2003 – 22. julij 2003) Kori Udovički (23. julij 2003 – 25. februar 2004) Radovan Jelašić (25. februar 2004 – 28. julij 2010) Dejan Šoškić (28. julij 2010 – 6. avgust 2012) Jorgovanka Tabaković (6. avgust 2012 – sedanjost) Menedžment banke Trenutni menedžment banke vključujejo: Jorgovanka Tabaković, guvernerka Veselin Pješčić, podpredsednik Diana Dragutinović, podpredsednica Đorđe Jevtić, direktor uprave za nadzor finančnih institucij
Народний банк Сербії

Народний банк Сербії (серб. Народна банка Србије) — центральний банк Сербії. Історія Перші паперові гроші (асигнати) були випущені на території Сербії в 1848 році в містах Сремськи-Карловци і Суботиця (Воєводина). У 1876 році випущені перші сербські банкноти казначейства. 2 липня 1884 року заснований Привілейований народний банк Сербського Королівства, що отримав право випуску банкнот, що розмінюються на золото. В період австрійської окупації під час Першої світової війни банк знаходився в еміграції у Франції. Законом від 26 січня 1920 року банк перетворений в Народний банк Королівства сербів, хорватів і словенців. У 1931 році банк перейменований в Народний банк Королівства Югославія. У 1941–1944 роках банк знаходився в еміграції в Лондоні. На окупованій території Сербії був створений Сербський народний банк (Српска народна банка), що випускав банкноти і монети. Після звільнення Народний банк Королівства Югославія відновив роботу в Югославії. У 1946 році банк націоналізований і перейменований в Народний банк Федеративної Народної Республіки Югославія. У 1963 році банк перейменований в Народний банк Югославії. Законом, що набрав чинності 19 липня 2003 року, банк перейменований в Народний банк Сербії. Примітки Джерела Бутаков Д.Д., Золотаренко Е.Д., Рыбалко Г.П. Валюты стран мира: Справочник / Под ред. С. М. Борисова, Г. П. Рыбалко, О. В. Можайскова. — 5-е изд., перераб. и доп. — М. : Финансы и статистика, 1987. — 383 с. — 55 000 прим. Посилання Офіційний сайт [Архівовано 5 червня 2012 у Archive.is] (серб.)(англ.)
Хидроелектрана Бистрица

Хидроелектрана Бистрица је једна од неколико хидроелектрана из система Лим-Дрина. Налази се на реци Лим, између Пријепоља и Прибоја. Хидроелектрана је грађена у периоду 1959-1960. када је и пуштена у рад. Има две турбине укупне снаге 104 MW. Брана Радоиња је од камена, висине 43 м и дужине седам километара. Формира акумулацију од 7,5 милиона м³. Историјат Изградња ХЕ Бистрица почела је изградњом бране Радоиња. Хидроелектрана је грађена у периоду од 1955. до 1960. године. Током изградње ове хидроелектране је први пут у Србији коришћено масовно минирање помоћу дубинских мина, као и коморно минирање. Доводни тунел је посебно занимљив и значајан јер највећим делом пролази кроз плочасте и масивне кречњаке. Рад на ископу искључиво је вршен ручно. Извођење радова често је ометано обрушавањем материјала и појавом вода. Године 1958. је током пробијања последњих километара доводног тунела дошло до велике несреће у којој су животе изгубила 32 минера. Током саме изградње још пет радника је изгубило живот. Када су пуштени у рад, агрегати ХЕ Бистрица имали су највећу снагу, радили су на највећем паду и одржавали су стабилност електроенергетског система Србије. Разводно постројење ХЕ Бистрица први пут је у тадашњој Југославији пуштено под напон од 220 kV. Током Нато бомбардовања 13. априла 1999. године, хидроелектрана је оштећена, али су оштећења касније и санирана. Положај Хидроелектрана Бистрица чини део енергетског система Лимске хидроелектране. Осим ХЕ Бистрица овај енергетски систем чине и хидроелектране Кокин Брод и Увац на Увцу и Потпећ на Лиму. На сопственом паду, хидроелектрана Бистрица користи изравнате воде у акумулацији ХЕ Кокин Брод. У хидрауличном погледу ове две електране представљају један енергетски систем који искоришћава воде Увца, а уз помоћ посебних уређаја могу да раде и одвојено. Галерија Види још Хидроелектране у Србији Референце Спољашње везе ХЕ Бистрица (језик: српски) ХЕ Бистрица — технички подаци (језик: српски)
ГЕС Бистриця

ГЕС Бистриця — гідроелектростанція на сході Сербії у Златиборському окрузі, неподалік від кордону з Боснією та Чорногорією. Становить нижній ступінь у каскаді на річці Увач (права притока Ліму, який, своєю чергою, є правою притокою Дріни), знаходячись після ГЕС Кокін Брод. У період з 1957 по 1959 роки Увач перекрили кам'яно-накидною греблею з асфальтовим облицюванням «Radojna». Вона має висоту 42 метри, довжину 361 метр та ширину по гребеню 6 метрів. Це утворило водосховище Златар об'ємом лише 8 млн м3, що значно менше аніж в інших гребель на Увачі. Проте на відміну від них ГЕС Бистриця спорудили за дериваційною схемою, що дозволило їй стати найпотужнішою в каскаді. У межах цієї схеми тунель довжиною 8 км та діаметром 4 метри проходить через гірський масив, який відділяє Бистирицю від згаданої вище річки Лім. При цьому створюється напір до 378 метрів. Машинний зал обладнано двома турбінами типу Френсіс загальною потужністю 104 МВт, які забезпечують виробництво 276 млн кВт·год на рік. Примітки
Свети Георги (Опленац)

„Свети Георги“ (на сръбски: Црква Светог Ђорђа) e православна църква, разположена на хълма Опленац, близо до град Топола, Сърбия, уникален културно-исторически паметник. Петкуполната църква от бял мрамор е изградена от 1910 до 1930 година като мавзолей на династията Караджорджевичи. Стените ѝ са украсени с мозайки, съставени от повече от 15000 камъчета, изобразяващи библейски сцени копирани от фреските на повече от 70 сръбски манастира.
Oplenac

Kostel svatého Jiří v Topole (srbsky: Црква Св. Ђорђа) známý jako Oplenac je mausoleum srbské a jugoslávské královské rodiny z dynastie Karađorđevićů ve městě Topola jižně od Bělehradu. Místo pro stavbu kostela vybral sám král Petr I., vnuk Karađorđeho, který byl právě v Topole zvolen vůdcem srbského povstání proti Turkům. Kostel se nachází v nadmořské výšce 337 metrů na vrchu Mali Oplenac, podle kterého je nazýván. Samotné jméno Oplenac pochází od oplenu a jeho spojitosti se zdejším místem, které bylo před stavbou kostela celé porostlé lesy. Mausoleum Kromě dvou hrobek uvnitř kostela (Karađorđeho v jižní apsidě a Petra I. v severní apsidě) je v tomto mauzoleu 26 dalších členů dynastie, jejichž věčné místo odpočinku se nachází v tomto mauzoleu. V tomto kostele bylo pohřbeno šest generací rodiny Karađorđevićů: První generace: Marica Živković, matka Karađorđeho. Druhá generace: Karađorđe (v kostele) a jeho manželka Jelena Jovanović (1764–1842). Třetí generace: Karađorđeho syn Alexandr a jeho manželka Persida Nenadović (1813–1873). Čtvrtá generace: Devět dětí Alexandra a Persidy: Kleopatra (1835–1855), Aleksije (1836–1840), Svetozar (1841–1847), Jelena (1846–1867), Andreja (1848–1864), Jelisaveta (1851–1852), Đorđe (1856–1888), Arsenije a Petr I. (v kostele) a jeho manželka Ljubica známá také jako Zorka (je pohřbena v kryptě). Z deseti dětí prince Alexandra a princezny Persidy zde nebyla pohřbena pouze jejich nejstarší dcera Poleksija (1833–1914), i když je zde pohřbena Poleksijina dcera Persida Ida Nikolaijevic (1860–1945). Pátá generace, děti Petra I. a Zorky: Milena (1886–1887), Jiří a jeho manželka Radmila Radonjić (1907–1993), Alexandr I. a jeho manželka Marie a Andrija (1890–1890, žila jen 23 dní). Také syn prince Arsena Pavel a jeho manželka Olga. Šestá generace: Král Alexandr I. a děti královny Marie: Petr II. a jeho manželka Alexandra, Tomislav a Ondřej. Také synové prince Pavla Nikolas a Alexandr. Z 28 hrobek dynastie Karađorđevićů šest z nich patří panovníkům: velký kníže Karađorđe, kníže Alexandr, král Petr I., král Alexandr I., princ Pavel a král Petr II. Je to důležité místo srbské historie. Dne 6. října 2012 zde byli pohřbeni princ Pavel, jeho manželka Olga a jeho syn Nikolas poté, co byly jejich ostatky exhumovány ze hřbitova Bois-de-Vaux v Lausanne a navráceny do Srbska. Dne 26. května 2013 zde byli pohřbeni královna Marie, její synové král Petr II. a princ Ondřej a manželka Petra II. Alexandra poté, co byly jejich ostatky exhumovány z Frogmore v Británii, kláštera svatého Sávy v Libertyville v Illinois, hřbitova Nová Gračanica, také v Illinois, a paláce Tatoi v Řecku, a navráceny do Srbska. Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Oplenac na Wikimedia Commons Oficiální stránky mauzolea Oplenac
Oplenac

La iglesia de San Jorge (en serbio cirilizado, Црква Св. Ђорђа) generalmente llamada Oplenac, es el mausoleo de la Casa Real de Karađorđević, familia real de Serbia y, posteriormente, de Yugoslavia hasta 1945, situada en la colina de Oplenac, en la villa de Topola, a unos 80 kilómetros al sur de Belgrado, habiendo sido fundada por el rey Pedro I. En 1903, se premió en un concurso nacional el proyecto de Nikola Nestorović, aunque, ante el rechazo al mismo del rey, el diseño de la ejecución final, desde 1909, se debe a Kosta J. Jovanović.​ Se trata de un gran edificio con cinco cúpulas cuyo interior está cubierto por completo con mosaicos de vidrios de colores que representan copias de los frescos de 60 iglesias y monasterios medievales serbios, siendo supervisados todos los detalles de la decoración suntuosa del templo por el exiliado Nikolay Krasnov, un antiguo arquitecto imperial ruso y arquitecto principal del rey Alejandro I.​ La ubicación para la iglesia fue elegida en 1903, y en 1907, se colocó la primera piedra de la fundación de la iglesia. Pero la construcción se vería obligada a detenerse dos veces en la década de 1910, debido tanto a las guerras de los Balcanes como a la Primera Guerra Mundial. El rey Pedro murió en 1921, antes de que pudiera ver la finalización de su proyecto. El plan fue asumido por su sucesor Alejandro I y se completó en 1930.​ La iglesia fue planteada en forma de cruz griega y erigida en estilo serbio-neobizantino, con cuatro pequeñas cúpulas que irradian alrededor de una cúpula central más grande. El mármol blanco de la austera fachada del edificio proviene de la vecina montaña de Venčac, pero el desornamentado exterior del edificio contrasta con la gran riqueza decorativa del interior. Hasta seis generaciones de miembros de la dinastía Karađorđević reposan en la cripta, mientras que el fundador de la misma, Karađorđe Petrović, y el del templo, Pedro I, están inhumados a nivel del suelo en la propia iglesia.​ Referencias Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Oplenac.