NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Стара механа у Великом Селу

Стара механа у Великом Селу, општина Палилула, подигнута је у првој половини 19. века. Заштићена је као споменик културе од 2001. године. Положај и изглед Стара механа се налази у улици Београдска бб у београдском насељу Велико Село у општини Палилула. Подигнута је током интензивне трговачке размене са Аустријом, у 19. веку. Механа представља симбиозу моравске и војвођанске сеоске куће. Карактеристична је по томе што је управо комбинација два опречна, али територијално блиска типа народне архитектуре. Такође, претеча је и прекретница у формирању новије сеоске куће која ће доминирати у Србији крајем XIX и 20. века. Механа је бондручне конструкције са испуном од камена и ћерпича. Покривена је бибер црепом. Основа је у облику латиничног слова „L”. Грађевина је подељена на кухињу, оставу, малу и велику кафанску салу, фуруну и две собе за преноћиште. Две собе за преноћиште су од остатка одвојене попречним ходником. Јужни део зграде има спрат, а северни део је приземан. У једном делу грађевине налази се подрум. На главној, јужној страни механе, налази се пространи аркадни трем са угаоним доксатом. Од моравског стила преузета је просторна диспозиција, подрум у паду терена, обрада и план јужне фасаде са угаоним доксатом и аркадним тремом. Са друге стране, од војвођанског стила прихваћена је основа у облику латиничног слова „L”, вертикална подела источне фасаде, висок кров покривен бибер црепом и прозори у низу. Види још Списак споменика културе у Београду Републички завод за заштиту споменика културе Београд Референце Спољашње везе Републички завод за заштиту споменика културе - Београд Завод за заштиту споменика културе града Београда Листа споменика- САНУ
Catedral de la Santísima Virgen María (Belgrado)

La Catedral de la Santísima Virgen María​ o simplemente Catedral católica de Belgrado (en serbio: Катедрали Блажене Дјевице Марије у Београду) es un templo católico situado en Belgrado, en Serbia,​ en la parte de la ciudad llamada "Neimar". Es la sede de la arquidiócesis de Belgrado. La anterior iglesia fue construida en 1925 y bendecida en el mismo año por el entonces delegado apostólico en Bulgaria Angelo Roncalli, futuro Papa Juan XXIII, durante su visita a Belgrado el 25 de septiembre. En virtud de la presencia de la congregación de los Asuncionistas de Francia, la iglesia siempre se ha llamado "la iglesia francesa."[cita requerida] En 1938 se inició la construcción de una nueva iglesia, diseñada como una "iglesia monumento" a los soldados franceses y serbios que lucharon en el frente de Tesalónica. Debido a la Segunda Guerra Mundial y sus secuelas, la construcción del edificio permaneció paralizada durante más de 40 años y, mientras tanto, la iglesia fue utilizada inicialmente como sede de la Radio Belgrado y luego como centro de medicamentos. La construcción se reanudó en 1987 y se llevó a cabo con rapidez. Véase también Catedral de la Santísima Virgen María (Bogor) Catedral de la Santísima Virgen María (Vilkaviškis) Catedral de Santa María Referencias Belgrado
Cattedrale della Beata Vergine Maria Assunta in Cielo

La cattedrale della Beata Vergine Maria Assunta in Cielo (in croato: Katedrála Blažene Djevice Marije; in sloveno: Stólnica Blažene Device Marije) è un luogo di culto situato a Belgrado, in Serbia, nella parte della città chiamata "Neimar". È sede dell'arcidiocesi di Belgrado. Storia La precedente chiesa è stata edificata nel 1925 e benedetta nello stesso anno dall'allora delegato apostolico in Bulgaria Angelo Roncalli, futuro papa Giovanni XXIII, durante la sua visita a Belgrado il 25 settembre. In virtù della presenza della congregazione degli assunzionisti francesi, la chiesa per molto tempo è stata chiamata "chiesa francese". Nel 1938 iniziò la costruzione di una nuova chiesa, progettata come una "chiesa memoriale" per i soldati francesi e serbi caduti sul fronte a Salonicco. A causa della seconda guerra mondiale e delle sue conseguenze, la costruzione dell'edificio restò interrotta per più di 40 anni e, nel frattempo, la chiesa venne utilizzata prima come sede di Radio Belgrado e poi come magazzino di medicinali. La costruzione riprese solo nel 1987 e venne rapidamente portata a termine. L'organo a canne venne costruito da Francesco Zanin nel 1999; a trasmissione mista (meccanica per i manuali e il pedale, elettrica per i registri) dispone di 48 registri disposti su tre manuali e pedale. Note Voci correlate Chiesa cattolica in Serbia Cattedrali in Serbia Altri progetti Wikibooks contiene testi o manuali sulla disposizione fonica dell'organo a canne Wikimedia Commons contiene immagini o altri file sulla cattedrale della Beata Vergine Maria Assunta in Cielo Collegamenti esterni (EN) Cattedrale della Beata Vergine Maria Assunta in Cielo, in GCatholic.org. Sito dell'arcidiocesi di Belgrado, su kc.org.rs. URL consultato il 21 dicembre 2013 (archiviato dall'url originale il 7 dicembre 2013).
Katedra Najświętszej Maryi Panny w Belgradzie

Katedra Najświętszej Maryi Panny w Belgradzie (chorw. Katedrala Blažene Djevice Marije) – rzymskokatolicka katedra archidiecezji belgradzkiej, znajdująca się w Belgradzie, stolicy Serbii. Mieści się przy ulicy Hadži Milentijeva, pod numerem 75. Została wybudowana w latach 1987–1988 według projektu słoweńskiego architekta France Kvaternika. Poświęcona 14 sierpnia 1988 roku. 24 września 2000 r. arcybiskup Belgradu Franc Perko poświęcił nowe organy. Katedra zastąpiła starą Katedrę Chrystusa Króla wybudowaną w latach dwudziestych XX wieku. Linki zewnętrzne Informacje na stronie archidiecezji belgradzkiej
Aeroportul Bela Crkva

Aeroportul Bela Crkva (IATA: BCR, ICAO: LYBC) este un aeroport din Biserica Albă, Opština Bela Crkva⁠(d), Banatul de Sud, Voivodina, Serbia. Situat la o altitudine de 72 m, aeroportul dispune de o singură pistă. Infrastructură Piste Terminale Note Vezi și
Church of the Transfiguration, Krivaja

Church of the Transfiguration (Krivaja) is the Serbian Orthodox Church, located in Krivaja, near Šabac, and built in 1790. The church is on the list of Cultural Monuments of Great Importance. At the beginning of the 18th century, the Church of the Transfiguration in the village of Krivaja, belonged to the Krivaja monastery, known as Krivojnik and Dobrinje in history records from the 16th century. Its present look dates back to 1790, when extensive work was performed thanks to the patronage of the noble people from that region. The one who stood out was the Duke Ranko Lazarević. References
Église de la Transfiguration de Krivaja

L'église de la Transfiguration de Krivaja (en serbe cyrillique : Црква Преображења у Криваји ; en serbe latin : Crkva Preobraženja u Krivaji) est une église orthodoxe serbe située à Krivaja, sur le territoire de la ville de Šabac et dans le district de Mačva, en Serbie. Elle est inscrite sur la liste des monuments culturels de grande importance de la république de Serbie (no SK 364). Présentation L'église se trouve au pied du mont Cer. Elle apparaît dans les sources depuis le XVIe siècle et, du XVIe au XVIIIe siècle, elle a été l'église d'un monastère alors connu sous le nom de Krivojnik Dobrinje. Elle a reçu son apparence actuelle en 1790 commandités par le prince Ranko Lazarević, avec l'aide des higoumènes des monastères de Radovašnica, Kaona, Čokešina et Petkovica. L'église s'inscrit dans un plan tréflé ; elle est constituée d'une nef prolongée par une grande abside demi-circulaire et précédée par un petit narthex et un porche en bois ouvert. L'édifice est surmonté de trois dômes polygonaux : deux au-dessus des chapelles latérales du chœur, une troisième au-dessus de la partie centrale de la nef. Les façades sont dépourvues de décoration particulière. Le porche en bois est considéré comme l'un des chefs-d'œuvre des bâtisseurs. À l'intérieur, la décoration peinte a été réalisée par un groupe d'artistes de l'entourage de Hadži-Ruvim et de Petar Nikolajević Moler. Références Article connexe Monuments culturels du district de Mačva Portail de la Serbie et du peuple serbe Portail de l’architecture chrétienne Portail de la protection du patrimoine Portail du christianisme orthodoxe
Црква Преображења у Криваји (Шабац)

Црква Преображења у Криваји, насељеном месту на територији града Шапца, припада Епархији шабачкој Српске православне цркве и представља непокретно културно добро, као споменик културе од великог значаја. Историја Црква посвећена Преображењу Господњем је подигнута у атару села Криваја, у подножју планине Цера, која је до почетка 18. века била црква манастира Криваје, познатог као Кривојник и Добриње по изворима из 16. века. Свој данашњи изглед црква добија 1790. године када се врше обимни радови на њој захваљујући ктиторству виђених људи овог краја, између којих се издваја оберкнез Ранко Лазаревић, заједно са још тројицом угледних домаћина и игуманима манастира Радовашнице, Каоне, Чокешине и Петковице. Као главни мајстор ангажован је Михаило Петровић, који се потписао на часној трпези. Опис Храм има триконхалну основу са пространом олтарском апсидом, припратом и карактеристичним полукружним дрвеним тремом на западној страни који је накнадно придодат. Три куполе доминирају споља: централна и две бочне које се налазе изнад певничких апсида. Спољашњи зидови су једноставно малтерисани, без украса, окречени у бело. Поред дрвеног трема, који је неоспорно ремек дело народног неимара, пажњу привлаче и два портала на западној страни грађевине (један који води у трем а други у главну грађевину), дело истих мајстора који су трем реализовали. Фасаде су једноставне, окречене, без декоративне пластике. Сликану декорацију је извела група сликара око Хаџи Рувима и Петра Молера. У току 1978. године обављени су конзерваторски радови на крову, фасадама и трему цркве као и уређење порте. Види још Списак споменика културе у Мачванском округу Референце Литература Завод за заштиту споменика Ваљево: Споменичко наслеђе Колубарског и Мачванског Округа. Ваљево. 2006. ISBN 978-86-904745-2-3. COBISS.SR 131307532 Спољашње везе „Црква Преображења — Споменици културе у Србији”. САНУ. Цркве и манастири Републички завод за заштиту споменика културе - Београд Листа споменика Црква у Криваји Црква Преображења
Centre culturel de Belgrade pour les enfants

Le Centre culturel de Belgrade pour les enfants (en serbe cyrillique : Дечји културни центар Београд ; en serbe latin : Dečji kulturni centar Beograd) est une institution culturelle située à Belgrade, la capitale de la Serbie, dans la partie urbaine de la municipalité de Palilula. Il propose des manifestations culturelles et éducatives pour les plus jeunes. Le centre est installé 8 rue Takovska. Historique L'origine du centre culturel remonte à 1952. Connu sous le nom de « Maison des pionniers de Belgrade », le centre des enfants a été créé par l'Assemblée de la Ville de Belgrade, à l'initiative du Conseil des pionniers. Studios et ateliers Le centre est constitué de nombreux studios et ateliers : l'école de jazz chanté de Katarina Kačunković ; l'atelier de création pour les 3 à 7 ans ; l'école de guitare ; l'atelier de ballet pour les 3 à 5 ans ; le sport pour les enfants ; le studio de culture de la parole et du drame ; l'atelier de théâtre pour les enfants en anglais ; le studio de ballet ; le studio de danse jazz ; le studio de danse contemporaine ; l'atelier musical pour les 3 à 7 ans ; l'atelier des beaux-arts ; le studio des arts appliqués ; l'atelier de bande dessinée et de dessin animé ; l'atelier de cinéma ; l'atelier du film d'animation ; l'atelier de piano et de chant solo ; l'atelier de guitare classique ; l'atelier de créativité et de réalisation personnelle (pour enfants et adultes) ; le chant choral. Manifestations Le centre culturel des enfants organise plusieurs manifestations, dont le festival international « Joie de l'Europe » (en serbe : Radost Evrope), qui rassemble des jeunes de 7 à 14 ans notamment autour de spectacles et de concours de danse, de musique et d'art dramatique ; il a été créé en 1969, à l'occasion de la Journée de l'enfance et se déroule au début du mois d'octobre. Parmi les autres manifestations, on peut citer le festival des Enfants compositeurs et le festival La Sirène d'or (Zlatna sirena), qui est un concours de chant pour les enfants. Notes et références Liens externes (sr + en) Site officiel Portail de Belgrade Portail de la culture
Институт за ядрени науки във Винча

Институтът за ядрени науки във Винча е научен институт на Белградския университет край Винча, близо до Белград, Сърбия за изследвания главно в областта на ядрената физика, както и в свързани области от физиката, химията и биологията. История Основан е като Физичен институт през 1948 г. Няколко научни групи започват работа в него през 1950-те години и са построени 2 изследователски реактора. Институтът разполага с 2 научноизследователски реактора: RA и RB, които са доставени от Съветския съюз. Мощността на по-големия реактор по време на съществуването му е оценена на 6,5 MW. Реакторите използват съветско гориво – 80% обогатен уран. На 15 октомври 1958 г. в изследователски реактор става инцидент. 6 работници са облъчени с голяма доза радиация; човек от тях умира малко след това. Останалите облъчени са подложени на първата трансплантация на стволови клетки в Европа. Дотогавашната изследователска програма е закрита през 1968 г. Ядрените реактори са изключени през 1984 г. Институтът продължава работа като мултидисциплинарен научен институт. Сметище През 2009 г. са публикувани доклади относно лошото състояние на съществуващото хранилище за радиоактивни отпадъци от реакторите, датиращо от създаването на института през 1948 г.. Поради запълването на капацитета му не е възможно изваждането на горивото от реакторите за техния демонтаж. Затова Международната агенция за атомна енергия обявява търг за извозването им в Русия, спечелен от руска фирма. През 2010 г. почти 2,5 тона отпадъци, включително 13 килограма отработено ядрено гориво в лошо състояние, са транспортирани от Винча до комплекса за обработка на ядрени отпадъци „Маяк“ в град Озьорск (Челябинска област), Русия. Това е най-големият проект за техническо сътрудничество на МАГАТЕ, в който хиляди полицаи охраняват конвоите. Премахването на натрупаните радиоактивни отпадъци дава възможност за демонтаж на останалия реактор във Винча. През 2007 година във Винча започва строеж на ново хранилище за радиоактивни отпадъци, което е най-голямото в Европа. Бележки Външни препратки Институт за ядрени науки във Винча
Ústav jaderných věd Vinča

Ústav jaderných věd Vinča, srbsky Institut za Nuklearne Nauke „Vinča“, je největší vědecká výzkumná instituce v Srbsku. Leží ve vesnici Vinča asi 14 kilometrů jihovýchodně od Bělehradu. Byl založen v roce 1948 jako Fyzikální ústav a v roce 1950 přejmenován na Ústav pro výzkum struktury hmoty; v letech 1953–1992 nesl jméno Ústav jaderných věd Borise Kidriče (po politikovi Borisu Kidričovi). Vlastní dva výzkumné reaktory, četné laboratoře, knihovnu a vlastní infrastrukturu (banka, obchody, atd.) pro zaměstnance. Ústav zaměstnává 408 vědců a asi 350 dalších osob (stav březen 2007). Mezi významné spolupracovníky ústavu patřili Pavle Savić, Slobodan Ribnikar, Jordan Pop-Jordanov, Đorđe Jović a Ratko Janev. reaktory Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Institut für Nuklearwissenschaften „Vinča“ na německé Wikipedii. Literatura článek Institut za Nuklearne Nauke „Boris Kidrič“, v: Enciklopedija Jugoslavije, 2. vyd., díl 5 Externí odkazy Oficiální stránky ústavu
Institut für Nuklearwissenschaften „Vinča“

Das Institut für Nuklearwissenschaften „Vinča“ (serbisch: Institut za Nuklearne Nauke „Vinča“, serbisch-kyrillisch Институт за нуклеарне науке „Винча“) ist das größte naturwissenschaftliche Forschungsinstitut Serbiens. Es liegt in dem Dorf Vinča (Gemeinde Grocka), ca. 14 km südöstlich von Belgrad. Es wurde 1948 als Institut für Physik gegründet, 1950 in Institut für die Struktur der Materie umbenannt und trug in den Jahren 1953–1992 den Namen Institut für Nuklearwissenschaften „Boris Kidrič“ (benannt nach dem Politiker Boris Kidrič). Zum Institut gehören unter anderem zwei Forschungsreaktoren, zahlreiche Labore, eine Bibliothek und eine eigene Infrastruktur (Bank, Läden etc.) für die Mitarbeiter. Das Institut beschäftigt 408 Wissenschaftler und ca. 350 weitere Mitarbeiter (Stand: März 2007). Bekannte ehemalige Mitarbeiter des Instituts sind unter anderem Pavle Savić, Slobodan Ribnikar, Jordan Pop-Jordanov, Đorđe Jović und Ratko Janev. Daten der Reaktoren Im Institut wurden bzw. werden folgende Reaktoren betrieben: Literatur Artikel Institut za Nuklearne Nauke „Boris Kidrič“, in: Enciklopedija Jugoslavije, 2. Ausg., Band 5 Weblinks Homepage des Instituts Einzelnachweise
Instytut Badań Jądrowych Vinča

Instytut Badań Jądrowych Vinča − serbski instytut badań naukowych, położony w Vinča, na przedmieściach Belgradu. Podlega Uniwersytetowi Belgradskiemu. Do 1968 prowadził program badań jądrowych, obecnie jest instytutem interdyscyplinarnym. Założony w 1948 jako Instytut Fizyki. Pracowało w nim kilka grup naukowych, które pracowały na dwóch radzieckich badawczych reaktorach jądrowych, RA i RB. Używały wysokowzbogaconego uranu (80%). Reaktory pracowały do 1984. Wypadek jądrowy W październiku 1958 w jednym z reaktorów badawczych miał miejsce wypadek jądrowy, podczas którego doszło do osiągnięcia stanu krytycznego. Sześciu pracowników otrzymało wysokie dawki promieniowania, z których jeden zmarł. Pozostałych pięcioro otrzymało pierwsze w Europie przeszczepy szpiku kostnego. Wywóz odpadów promieniotwórczych W 2009 stwierdzono złą kondycję przechowalnika odpadów jądrowych, zawierającego znaczne ilości materiałów promieniotwórczych. W 2010 zorganizowano wywóz 2,5 tony materiałów, w tym 13 kilogramów uranu o wzbogaceniu 80%, które przewieziono do rosyjskiego ośrodka przetwarzania odpadów promieniotwórczych Majak. Była to największa tego typu operacja przeprowadzona przez Międzynarodową Agencję Energii Atomowej. Oba reaktory badawcze czekają na rozbiórkę. Zobacz też Reaktor Maria Linki zewnętrzne Strona domowa (ang.)
Institutul Nuclear Vinča

Institutul de Științe Nucleare Vinča este un institut de cercetare a fizicii nucleare situat în apropiere de Belgrad, Serbia. De la înființarea sa, institutul a efectuat cercetări în domeniile fizicii, chimiei și biologiei. Institutul face parte din Universitatea din Belgrad. Istoria Institutul a fost înființat în 1948 ca Institut pentru Fizică. Mai multe grupuri diferite de cercetare au început activitatea în anii '50, timp în care s-au construit și doi reactori de cercetare. Institutul operează doi reactori de cercetare; RA și RB. Reactorii de cercetare au fost furnizate de către URSS. Cel mai mare dintre cei doi reactori a fost evaluat la 6,5 ​​MW și a folosit combustibil de uraniu îmbogățit 80% furnizat de sovietici. La 15 octombrie 1958, a existat un accident critic la unul dintre reactorii de cercetare. Șase muncitori au primit doze mari de radiații; unul a murit la scurt timp după aceea. Ceilalți cinci au primit primul transplant de măduvă osoasă vreodată în Europa. Programul de cercetare nucleară s-a încheiat în 1968, iar reactorii au fost opriți în 1984. Îndepărtarea deșeurilor radioactive În anul 2009 s-a raportat că fondul de stocare a combustibilului nuclear, care conținea cantități mari de deșeuri radioactive, era în stare proastă. În anul 2010 2,5 tone de deșeuri, inclusiv 13 kg de uraniu îmbogățit 80%, au fost transportate de la Vinča la o instalație de reprocesare de la Mayak, Rusia. Acesta a fost cel mai mare proiect de cooperare tehnic al AIEA, mii de polițiști protejând convoaiele. Departamente Astăzi centrul de cercetarea include mai multe departamente : Departamentul de fizică Accelerator de particule Particule elementare Energie înaltă Departamentul de fizică nucleară și de fizică de plasmă Departamentul de fizică teoretică și de fizică a materiei condensate Departamentul de radiație chimică și fizică Departamentul de fizică atomică Departamentul de chimie fizică Departamentul de chimie dinamică și de formație permanentă Departamentul de radioizotopie Departamentul de radiobiologie și de genetică moleculară Departamentul de genetică moleculară și de endocrinologie Departamentul de radiații și de protecție a mediului Departamentul de energie Centrul de cercetare pluridisciplinară și de inginerie Referințe Legături externe Vinča Institute of Nuclear Sciences
Ministry of Culture and Information (Serbia)

The Ministry of Culture (Serbian: Министарство културе, romanized: Ministarstvo kulture) is a ministry in the Government of Serbia, which is in the charge of culture and mass media regulation. The current minister is Nikola Selaković, in office since 2 May 2024. History The Ministry of Culture was established in 1991. The Ministry of Information was merged into the Ministry of Culture in 2001. The Ministry of Telecommunications and Information Society was merged into the Ministry of Culture, Information, and Informational Society in 2011. The Ministry of Religion and Diaspora which existed from 1991 to 2012, merged into the Ministry of Culture, Information, and Diaspora in 2012. Also, some of the jurisdictions of the Ministry were passed to the reestablished Ministry of Internal and Foreign Trade, Telecommunications, and Information Society in 2012. Ministry was once again re-established as the Ministry of Culture in 2022. Organization The ministry is organized into following departments: Department for the protection of cultural heritage and digitalization Department for contemporary creativity Department for international cooperation and European integration List of ministers Political Party: SPS SPO DS G17 Plus SNS n-p References External links Official website Serbian ministries, etc – Rulers.org
Ministère de la Culture (Serbie)

Le ministère de la Culture et de l'Information (en serbe cyrillique : Министарство културе и информисања ; en serbe latin : Ministarstvo kulture i informisanja) est le département ministériel du gouvernement serbe chargé de la politique culturelle et de l'information en Serbie. Organisation Le ministère s'organise autour de plusieurs sections ou départements, parmi lesquels on peut citer : le Département du patrimoine culturel ; le Département de l'art contemporain et des industries de la création ; le Département de l'information et des médias ; le Département des communications électroniques ; le Département de la société de l'information ; le Département de l'intégration européenne dans le domaine des communications électroniques, des services postaux et de la société de l'information ; le Département des services postaux ; le Département des affaires économiques et financières ; l'Administration de l'agenda numérique. Missions Liste des ministres Notes et références Articles connexes Gouvernement de la Serbie Culture serbe Site officiel Site officiel Portail de la Serbie et du peuple serbe Portail de la culture Portail de la politique
Министерство культуры и информации Сербии

Министерство культуры и информации Сербии (серб. Министарство културе и информисања Републике Србије) — орган государственного управления Сербии, отвечающий за проведение политики в области культуры и информации. Министерство располагается в здании бывшего Аграрного банка в Белграде по адресу Влайковичева улица, дом 3. В здании оно занимает первый и второй этажи. 2 мая 2024 года был утверждён новый состав Правительства Сербии, Министерство культуры и информации возглавил Никола Селакович. В организационном плане оно делится на секторы, отделения, отделы и группы. Основная часть состоит из шести секторов: культурного наследия, современного творчества, информирования и СМИ, международных отношений и евроинтеграции в сфере культуры, развития электронных исследований, финансово-экономического. Кроме того, в состав Министерства входят секретариат и кабинет министра. Отдельным подразделением является группа внутреннего аудита. Примечания Ссылки Официальный сайт Министерства (серб.). Дата обращения: 15 августа 2016.
Министарство културе Републике Србије

Министарство културе Републике Србије је ресор државне управе који служи да помогне лицима при изградњи пројеката на глобалном нивоу културе. Тренутни Министар културе је Никола Селаковић. Види још Влада Републике Србије Култура Србије Референце Спољашње везе Званични веб-сајт