NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Crkva Krista Kralja u Beogradu

Crkva Krista Kralja u Beogradu katolička je crkva u beogradskoj općini Vračar. Na njezinu mjestu prvotno je bila kapela, posvećena sv. Ladislavu, a dozidavanjem sporednih ulaza, kora i zvonika, dosegla je trenutnu veličinu. 1926. godine, na svetkovinu Krista Kralja posvećena je novom zaštitniku - Kristu Kralju, i postala je privremenom katedralom, što je ostala do 1988. godine, kada je posvećena nova crkva, Uznesenja BDM, a ona je preimenovana u konkatedralu. Trenutni župnik u službi ove crkve je otac mr. Aleksandar Ninković Unutrašnjost crkve Glavni oltar okrenut je prema narodu. S obiju strana nadbiskupskoga trona nalaze se pomoćna sjedišta. Crkva ima i dva bočna mramorna oltara: Bezgrešne Djevice i svetog Josipa. Apsidu iznad trona krasi mozaik Krista Kralja. Izvori Beogradska nadbiskupija
Konkatedra Chrystusa Króla w Belgradzie

Konkatedra Chrystusa Króla (serb. Konkatedrala Krista Kralja) – konkatedra rzymskokatolickiej archidiecezji belgradzkiej. Świątynia została konsekrowana w dniu 7 grudnia 1924 roku przez nuncjusza apostolskiego w Królestwie Serbów, Chorwatów i Słoweńców, Ermenegilda Pellegrinettiego. Pierwotnie była to kaplica, poświęcona św. Władysławowi, o długości 15 metrów i szerokości 9,5 metrów, zbudowana została z twardego materiału. Była pierwszym rzymskokatolickim kościołem parafialnym w Belgradzie i tymczasową katedrą. W 1926 roku została rozbudowana do dzisiejszych rozmiarów, dodano wtedy boczne wejścia, prezbiterium i wieżę, a na uroczystość Chrystusa Króla została poświęcona pod nowym wezwaniem Chrystusa Króla. Funkcję katedry świątynia pełniła do 14 sierpnia 1988 roku, kiedy to została poświęcona nowa katedra Najświętszej Maryi Panny. Od tego czasu pełni rolę konkatedry. W dniu 15 grudnia 1927 roku zostały poświęcone organy, pierwsze w Serbii, wykonane przez firmę F. Jenko z Šentvidu koło Lublany, które grają do dziś. Przypisy
Црква Криста Краља

Црква Криста Краља је католичка црква и најстарија жупа Београдске надбискупије. Налази се у Крунској улици 23, на Врачару у Београду. До 1988. црква Криста Краља била је катедрална црква Београдске надбискупије. Те године надбискупија је добила нову, катедралу Блажене Девице Марије на Врачару. Историјат Почеци жупе датирају из друге половине 19. века, 1888. године изграђена је капела светог Ладислава у дворишту данашње цркве, а она данас представља један део цркве Криста Краља. Матичне књиге ове цркве почеле су да се воде још 1845. године, а оне се данас чувају у општини Врачар. Склапање Српског конкордата било је 1914. године, и тада се уредио правни однос католика у Краљевини Србији. Реализацију конкордата онемогућио је Први светски рат. Након завршетка рата и стварањем Краљевине Југославије, имовина је прешла у руке државних власти, капела је уступљена католицима, након чега је формиран одбор за градњу нове цркве у Београду, под руководством Вјекослава Вагнера. Црква је званично основана 7. децембра 1924. године, када је папа Пије XI именовао нуција Пелегринетија, посветио и инсталирао првог београдско—смедеревског надбискупа у личност фра Ивана Рафаела Родића, дотадашњег апостолоског администратора Баната, у црквици-капели на месту данашње цркве Криста Краља. Зграде су купљене за надбијскупску резиденцију у жупу захтаљујући новчаној помоћи Свете столице и југословенске владе, као и разумевању аустријске владе. Током 1926. године црква је увећена до данашњих размера, у капели Светог Ладислава дозидан је звоник, споредни улази, набављена су звона, црквене клупе и оргуље. Када је преуређен, овај објекат представљао је једину католичку цркву у Београду и посвећен је Кристу Краљу, 1926. године и од тада носи то име. Прве оргуље и прве у Србији, набављене су и засвирале у цркви 15. децембра 1927. године, а користе се и данас. Изглед цркве Према одредбама Другог ватиканског сабора (1962—1965), црква је реновирана, главни олтар окренут је према народу и постављен је надбускупски трон — седиште с источним грбом надбискупа Букатка, у мозаику и са његовим геслом на старословенском језику. Са обе стране трона цркве налазе се помоћна седишта, а у бочним лађама бочни олтари са табернакулима, постољима и киповима Безгрешне и Светог Јосипа, као и крстионицом. Недуго затим, захваљујући залагању нунција Пелегринетија, уз цркву је дограђена и црквена дворана, која је била поклон папе Пија XI. Све то је изграђено од мермера, којим су до 1,8 m висине обложени и зидови цркве. У апсиди, изнад трона постављен је велики полуовални мозаик Криста Краља, симболи седам светих сакрамената налазе се испред, а Његов мали мозаик изнад улазних врата цркве. На витражним прозорима приказане су главне појединости из живота Исуса, Богородице и цркве, као и верског живота по хришћанству. У десној црквеној ниши светилишта до сакристије је гроб надбискупа Јосипа Ујчића. Пројекат реновирања цркве направио је Аугусто Раноки. Галерија Референце Спољашње везе Црква Криста Краља на сајту Београдске надбискупије
Église Saint-Michel de Grgurevci

L'église Saint-Michel de Grgurevci (en serbe cyrillique : Српска православна црква Светог арханђела Михајла у Гргуревцима ; en serbe latin : Srpska pravoslavna crkva Svetog arhanđela Mihajla u Grgurevcima) est une église orthodoxe serbe située dans le village de Grgurevci en Serbie, sur le territoire de la ville de Sremska Mitrovica et dans la province de Voïvodine. Construite en 1754, elle est inscrite sur la liste des monuments culturels de grande importance de la république de Serbie (identifiant no SK 1314). Présentation L'église Saint-Michel a été construite en 1754, à l'emplacement d'une église en bois édifiée en 1732. Elle est constituée d'une longue nef unique prolongée par une abside demi-circulaire ; à l'ouest, elle est surmontée d'un haut clocher baroque qui fut construit ultérieurement. Les façades sont animées par une série d'arcatures aveugles et par une corniche moulurée. L'iconostase originale a été détruite par un incendie en 1793. La structure actuelle, qui mêle des motifs floraux et géométriques, a été sculptée entre 1803 et 1807 par Teodor Vitković et peinte par Dimitrije Dimšić en 1808 sous la direction de son maître Arsenije Teodorović ; en dépit d'une certaine influence baroque, l'ensemble reflète l'esprit du classicisme. L'intérieur et l'extérieur de l'église ont été recouverts de carreaux de céramique peinte en 1824. Des travaux de restauration ont eu lieu en 1977, 1982-1983 et 2001. Notes et références Articles connexes Monuments culturels du district de Syrmie Portail de la Serbie et du peuple serbe Portail de l’architecture chrétienne Portail de la protection du patrimoine Portail du christianisme orthodoxe
Српска православна црква Светог архангела Гаврила у Гргуревцима

Православна црква Светог архангела Гаврила у Гргуревцима је богослужбени православни храм у Гргуревцима код Сремске Митровице. Црква припада Епархији сремској Српске православне цркве. Црква је данас посвећена Светом архангелу Гаврилу. Црква је споменик културе од великог значаја. Историјат Црква Светог архангела Гаврила у Гргуревцима изграђена је 1754. године. На датом месту постојала је старија црква. На западној страни накнадно је дозидан високи барокни звоник. 1824. године црква је покривена црепом. Зидање цркве завршено је крајем 18. века. Године 1803, црквена општина склопила је договор са дрворезбаром Марком Вујатовићем, мајстором из Сремских Карловаца који је израдио неколико иконостаса за познате богомоље као што су фрушкогорски Манастир Раваница у Врднику, црквама у Сурчину, Шимановцима, Буковцу, Храму Светог Димитрија у Сремској Митровици итд. Према уговору посао је морао бити свршен од 15.03.1803. до 15.05.1805. године. Црква се обавезала да исплати мајстору трошкове у износу од 3000 сребрних форинти у готовом новцу и у намирницама по 2000 kg. пшенице, 800 kg. кукуруза, двогодишњу бербу грожђа и 4 бравца. Марко Вујатовић се поред иконостаса обавезао да ће тампл по узору на стејановачку цркву, архиепископски и богородичин престо и обе певнице. Мајсторима је такође обезбеђен стан и храна у периоду радова на изградњи иконостаса. Сликовне радове израдио је уз контролу свог учитеља Арсенија Теодоровића (познатог војвођанског сликара), Димитрије Димшић иконописац из Новог Сада, а позлату је израдио Теодор Витковић. На икони Тајна вечера забележена је 1868. година, када је иконостас обновљен. У цркви се налази балкон за хор. Црква има два портала главни западни и јужни, изнад јужног се налази ниша са фреском Сабора Светог Архистратига Михаила. У Другом светском рату црква је доста пострадала, била је паљена где је пострадао иконостас, бомбардована али није срушена. Последња обнова извршена је 2011. године. Значај Црква Светог архангела Гаврила је једнобродна грађевина с олтарском апсидом на источној страни и барокним звоником призиданим на западу. Галерија Референце Литература [1] Гргуревци у револуцији, Радомир Прица, хроника села Гргуревци [2] Спољашње везе САНУ - Споменици културе РЗЗСК - Непокретна културна добра [3]
Smederevska Palanka Airfield

Smederevska Palanka Airfield (Serbian: Аеродром Смедеревска Паланка / Aerodrom Smederevska Palanka) (ICAO: LYSP), also locally known as Rudine Airfield (Serbian: Аеродром Рудине / Aerodrom Rudine), is a recreational aerodrome that serves the town of Smederevska Palanka. The airfield has a grass runway that is 700 m long and 30 m wide. See also List of airports in Serbia Transport in Serbia External links Smederevska Palanka airport information (PDF) Smederevska Palanka airport pictures
Aeroportul Smederevska Palanka

Aeroportul Smederevska Palanka (IATA: SPL, ICAO: LYSP) este un aeroport din Serbia ce deservește zona Smederevska Palanka. A fost numit după zona deservită. Situat la o altitudine de 99 m, aeroportul dispune de o singură pistă. Infrastructură Piste Terminale Note Vezi și
Flugplatz Čačak-Preljina

Der Flugplatz Čačak-Preljina (serbisch-kyrillisch Аеродром Чачак-Прељина oder Раван, Flugplatz Čačak-Preljina oder Ravan, ICAO-Code: LYCA) ist ein privater Flugplatz in der Nähe des Pferderennplatzes in Čačak, Serbien. Der Flugplatz besitzt eine Graspiste mit 650 m (2130 ft) Länge und einer Breite von 60 Metern (200 ft) Ausrichtung 12L/30R, sowie eine Asphalt- oder Betonpiste mit 215 m (700 ft) 12R/30L. Der Flugplatz liegt 6 km (3,7 mi) nordöstlich der Stadt Čačak (43°53'54.43"N; 20°26'1.42"E). Betreiber ist der Aeroklub „Čačak“. Weblinks Piloteninformation für den Flugplatz Čačak-Preljina (englisch)
Preljina Airfield

Preljina Airfield (Serbian: Аеродром Прељина / Aerodrom Preljina) (ICAO: LYCA), also known as Ravan Airfield (Serbian: Аеродром Раван / Aerodrom Ravan), is a recreational aerodrome situated in the vicinity of the hippodrome in Čačak, Serbia. Ravan is a sports airfield A1 class. The field boasts a runway measuring 600 x 60 metres, a club house, and a hangar for storing techniques, as well as a 16-metre-high air traffic control tower. Aero Club Čačak one operated from this field, and today it is home to Čačanski Aero Club Finesse, a center for pilot training on light motor airplanes and motorgliders. Every year, the local Aero Meeting takes place here. The aerodrome is located 6 kilometres (3.7 mi) northeast of the city of Čačak, in the village of Preljina. References
Port lotniczy Čačak-Preljina

Port lotniczy Čačak-Preljina (serb. Аеродром Чачак-Прељина lub Aerodrom Čačak-Preljina, IATA: CCA, ICAO: LYCA) – lotnisko położone w bliskiej odległości od hipodromu w Čačaku (Serbia). Używane do celów sportowych. Bibliografia Informacje o lotnisku (Fallingrain)
Аеродром Прељина

Аеродром Прељина (IATA: нема, ICAO: LYCA), познат и као аеродром Раван, је аеродром који се налази у близини хиподрома у Чачку, Србија. Раван је спортски аеродром А1 класе. Аеродром има полетно-слетну стазу димензија 600 x 60 m, клупску кућу, хангар за складиштење техникe, као и торањ за контролу ваздушног саобраћаја висине 16 метара. На овом аеродрому је некада функционисао аеро-клуб Чачак, а данас је чачански аеро-клуб Finesse, центар за обуку пилота на лаким моторним авионима и моторним једрилицама. Сваке године овде се одржава локални аеро-митинг. Локација Аеродром се налази 6 километара (3,7 km) североисточно од града Чачка, у селу Прељина. Аеродром је стациониран поред магистралног пута Е-761 где је планиран ауто-пут Прељина–Појате тзв. Моравски коридор. У близини се налази и петља Прељина која је део ауто-пута Е-763 тзв. Милош Велики. Недалеко од аеродрома Раван налази се и међународни аеродром Морава LYКV у месту Лађевци удаљен 16 km. Референце
Church of St. Nicholas, Šid

The Church of St. Nicholas (Serbian Cyrillic: Храм светог Николе) in Šid is Serbian Orthodox church in Vojvodina, Serbia. The church is dedicated to Saint Nicholas. It is the primary centrally located Eastern Orthodox church in the town and a protected cultural monument. The building was constructed in the second half of the 18th century and completed in 1780. At the time, modern day Vojvodina was a part of the Habsburg monarchy in which Šid was located close to the Ottoman Serbia. At the time of the construction of the Eastern Orthodox church in Šid, Habsburg Monarchy (nominally protector of the Roman Catholic church ever since the time of Counter-Reformation) implemented numerous legal reforms such as Declaratory Rescript of the Illyrian Nation and Patent of Toleration which improved legal standing of the Eastern Orthodox subjects. The church in Šid is a single-nave building with a semicircular apse and a high bell tower. The iconostasis was painted in 1767 by Grigorije Nikolić, a painter from Zemun. Sombor painter Jovan Nedeljković was invited to renew the iconostasis in 1825. The building is facing east-west direction with entry door and bell tower at the western wall. Gallery See also Privina Glava Monastery Eparchy of Srem Syrmia Serbs of Vojvodina References
Église Saint-Nicolas de Šid

L'église Saint-Nicolas de Šid (en serbe cyrillique : Српска православна црква Светог Николе у Шиду ; en serbe latin : Srpska pravoslavna crkva Svetog Nikole u Šidu) est une église orthodoxe serbe située en Serbie, dans la ville de Šid et dans la province de Voïvodine. Construite dans la seconde moitié du XVIIIe siècle, elle est inscrite sur la liste des monuments culturels de grande importance de la république de Serbie (identifiant no SK 1357). Présentation L'église Saint-Nicolas a été construite dans la seconde moitié du XVIIIe siècle, dans le style baroque serbe caractéristique de la Syrmie mais avec une nef et un clocher plus hauts que les constructions contemporaines de la région. Elle est constituée d'une nef unique prolongée par une abside demi-circulaire et, à l'ouest, elle est dominée par son clocher. La hauteur des façades est accentuée par la présente de pilastres aux chapiteaux moulurés. L'entrée principale de l'édifice est située à l'ouest et, au nord, se trouve un portail d'accès secondaire. L'iconostase, de style baroque avec des éléments rococo, date également de la seconde moitié du XVIIIe siècle ; elle est ornée de grappes de raisin, de feuilles de chêne et de boutons de rose qui encadrent les icônes ; l'église abrite également un mobilier de style baroque, dont le trône de l'évêque. Les peintures de l'iconostase sont dues à Grigorije Nikolić, un artiste originaire de Zemun, et datent de 1787 ; elles ont été remaniées en 1825 par Jovan Nedeljković. L'église a été restaurée en 2006. Notes et références Articles connexes Monuments culturels du district de Syrmie Portail de la Serbie et du peuple serbe Portail de l’architecture chrétienne Portail de la protection du patrimoine Portail du christianisme orthodoxe
Српска православна црква Светог Николе у Шиду

Црква Светог Николе у Шиду је главна православна црква у граду. Црква припада Епархији сремској Српске православне цркве. Представља непокретно културно добро као споменик културе од великог значаја. Историјат Монументална црква Светог Николе подигнута је у другој половини 18. века (вероватно 1758—1765). Високи иконостас из друге половине 18. века резбарен је у барокном духу са извесним рокајним елементима. Иконостас је 1787. осликао Григорије Николић, земунски сликар. Сомборски сликар Јован Недељковић био је позван да обнови иконостас 1825. При овој цркви постојало је ивше задужбина и друштава током 19. и 20. века. Значај Црква висином брода и звоника као и габаритом превазилази сремске цркве тога времена. Концепцијом простора и обликовањем архитектонског украса припада савременим барокним решењима сакралног градитељства. Једнобродна је грађевина с полукружном апсидом и високим призиданим звоником. Статичка санација грађевине је урађена 2006. године. Овде се налази Црквена ризница у Шиду. Галерија Литија 2018. Црква, као и Шид слави Пренос моштију Светог оца Николаја, када се организује и литија улицама града. Види још Списак споменика културе у Сремском округу Споменици културе од великог значаја Референце Спољашње везе „Српска православна црква Св. Николе — Споменици културе у Србији”. САНУ. Списак споменика културе од великог значаја у Војводини Архивирано на веб-сајту Wayback Machine (17. мај 2014) Републички завод за заштиту споменика културе - Београд Листа споменика Сахрањивање у порти храма Св. Николаја у Шиду (Порекло, 8. фебруар 2022) Постанак храма Св. Николаја у Шиду (1704-1804) (Порекло, 20. фебруар 2022)
Helige Nikolaus serbisk-ortodoxa kyrka, Šid

Helige Nikolaus serbisk-ortodoxa kyrka (serbisk kyrilliska: Српска православна црква Светог Николе; latinska: Srpska pravoslavna crkva Svetog Nikole), eller enbart Helige Nikolaus kyrka (Црква Светог Николе/Crkva Svetog Nikole), är en serbisk-ortodox kyrkobyggnad, belägen i orten och kommunen Šid i regionen Srem i provinsen Vojvodina i nordvästra Serbien, nära gärnsen till Kroatien. Kyrkan är helgad åt Helige Nikolaus av Myra och tillhör Srems stift. Historik Helige Nikolaus serbisk-ortodoxa kyrka byggdes någonstans under den andra halvan av 1700-talet. Kyrkan Huvudentrén ligger i på den västra sidan, men det finns också en sidoportal på den södra. Kyrkan är enskeppig Inne i kyrkan finns en hög ikonostas från 1700-talet. Själva målandet av den genomfördes 1787 av målaren Grigorije Nikolić från Zemun. Bland annat är borden inne i kyrkan tillverkade i samma stil som ikonostasen. Bilder Se även Östortodoxa kyrkor Religion i Serbien Källor СПЦ Св. Николе у Шиду (nasledje.gov.rs) Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Helige Nikolaus serbisk-ortodoxa kyrka, Šid.
Belgrade marshalling yard

Belgrade marshalling yard (Serbian: Ранжирна железничка станица Београд) or Makiš railway station (Железничка станица Макиш-Ранжирна), or Makiš freight station, is a classification yard of the Belgrade railway junction and the largest railway station in Serbia. It is located in the neighbourhood of Makiš in Čukarica of Belgrade. The railroad continues to Ostružnica in one line via park A, in the other direction to Ostružnica via park B, in third direction to Resnik via junction B near Železnik and junction K of Belgrade railway junction near Petlovo Brdo, in fourth direction to Resnik via junction R in the tunnel below Vidikovac and junction A near Kneževac, in the fifth direction to Rakovica via park B and junction R, in the sixth direction to Rakovica via park A and junction T, in the seventh direction to Rakovica via park B and junction T per second line and the eight towards direction to Jajinci. Belgrade marshalling yard consists of 120 railway tracks. See also Serbian Railways Belgrade railway junction References
Мост Обреновац—Сурчин (Аутопут А2)

Мост Обреновац−Сурчин на ауто-путу А2 премоштава Колубару и Саву код Београда. Мост је део ауто-пута А2, у Србији често називаног Коридор XI. Припремни радови на изградњи моста су почели 12. фебруара 2017. године, а свечано су отворени заједно са радовима на деоници аутопута Обреновац−Сурчин 17. децембра 2019. године. Референце
Ружица (църква)

„Света Богородица“ или Ружица (на сръбски: Црква Ружица) е най-старата църква в Белград. Намира се в Белградската крепост. Посветена е на Ружица Балшич. По времето на средновековния български Белград е съществувал митрополитски православен храм „Успение Богородично“, но след османското завоюване на Белград (виж Обсада на Белград (1521)), старата митрополитска църква на Белградския митрополит е преустроена в джамия. Легенда Църквата се намира в непосредствена близост до друга църква – „Света Петка“ и до лековит извор. История След Първата световна война, на 11 октомври 1925 година в Югославия, църквата е обновена и осветена. При обновлението на входа на църквата са поставени две статуи - на цар Стефан Душан и на пехотинец от Балканските войни. Значително обновление и реставрация на църквата е извършена през 1937 година, когато е наново съградена и другата църква в съседство, която е посветена на Света Петка Българска. От 31 май 1965 година църквата е под защита на държавата. [1] Архив на оригинала от 2012-11-01 в Wayback Machine. Източници Бележки Външни препратки ((sr)) Църквите Ружица и Света Петка Архив на оригинала от 2012-11-01 в Wayback Machine.
Rosenkirche (Belgrad)

Die Rosenkirche (Serbisch: Црква Ружица/Crkva Ružica) ist eine serbisch-orthodoxe Kirche in Belgrad in Serbien. Sie ist der Gottesmutter Maria geweiht. Die Kirche gehört zur Erzeparchie von Belgrad und Karlovci der Serbisch-orthodoxen Kirche. Die Rosenkirche befindet sich in nordöstlichen Teil der Belgrader Festung. Zur Zeit Stefan Lazarević' im frühen 15. Jahrhundert existierte eine Kirche gleichen Namens. Diese wurde bei der osmanischen Eroberung Belgrads 1521 zerstört. Die heutige Kirche war ursprünglich ein Pulvermagazin und wurde im 18. Jahrhundert errichtet. Nachdem die Osmanen die Belgrader Festung an das Fürstentum Serbien 1867 übergaben, wurde das genannte Pulvermagazin zunächst in eine Militärkirche umgewandelt. Nach den Wirren des Ersten Weltkrieges, indem die Kirche vor allem in der Apsis und am Kirchturm schwer beschädigt war, wurde die Rosenkirche 1925 restauriert und umgebaut. Die Ikonostase stammte von Kosta Todorović, die Ikonen malte der Mönch Rafailo Momčilović, während die Fresken der aus Russland emigrierte Maler Andrei Bicenko ausmalte. Weblinks Kirchenarchitektur in Belgrad
Église Ružica

L'église Ružica (en serbe cyrillique : Црква Ружица ; en serbe latin : Crkva Ružica) est une église orthodoxe serbe située au sein de la forteresse de Belgrade, à Belgrade, en Serbie. Présentation Une église du même nom existait au même endroit du temps de Stefan Lazarević. Elle a été détruite en 1521 par les Ottomans. Au XVIIIe siècle, l'église actuelle était un dépôt de poudre à canon ; elle a été convertie en église militaire entre 1867 et 1869. Fortement endommagée pendant la Première Guerre mondiale, l'église a été restaurée en 1925. L'iconostase est l'œuvre de Kosta Todorović, et les icônes ont été peintes par Rafailo Momčilović. Les fresques ont été réalisées par l'artiste russe Andrej Bicenko. Voir aussi Articles connexes Belgrade Kalemegdan Architecture à Belgrade Monuments culturels de la ville de Belgrade Lien externe (sr) « Bogorodičina crkva Ružica », sur arhiepiskopija.rs, archevêché de Belgrade-Karlovci (consulté le 15 septembre 2016) Portail de Belgrade Portail de l’architecture chrétienne Portail du christianisme orthodoxe
Rozenkerk

De Rozenkerk (Servisch: Црква Ружица, Crkva Ružica) is een Servisch-orthodox kerkgebouw in Belgrado. De kerk is gewijd aan de Moeder Gods. De Rozenkerk bevindt zich in het noordoostelijke deel van de vesting van Belgrado. Tijdens de regering van Stefan Lazarević bestond in de vroege 15e eeuw een kerk onder dezelfde naam. Deze kerk werd echter in 1521 bij de Ottomaanse verovering van Belgrado verwoest. De huidige kerk was oorspronkelijk een buskruitmagazijn dat in de 18e eeuw werd gebouwd. Nadat de Osmanen de vesting van Belgrado in 1867 overdroegen aan het Vorstendom Servië, werd het buskruitmagazijn in een garnizoenskerk omgebouwd. De kerk werd in de Eerste Wereldoorlog ernstig beschadigd, maar na de oorlog volgde een restauratie in 1925. De iconostase werd gemaakt door Kosta Todorović, de iconen werden vervaardigd door de monnik Rafailo Momčilović, terwijl de fresco's door de uit Rusland geëmigreerde schilder Andrej Bitsenko werden aangebracht. Externe link (en) Kerkarchitectuur in Belgrado