Раваниця

Монастир Раваниця (серб. Манастир Раваница) — чоловічий монастир Православної церкви Сербії, розташований недалеко від міста Чупрія в центральній частині Сербії. Одна з найважливіших пам'яток сербської середньовічної культури. Резиденція останнього Сербського князя Лазаря Хребеляновича. Головний храм монастиря освячений на честь Вознесінню Господньому. Історія Монастир Раваниця був заснований у 1374 році як резиденція князя Лазаря I Хребеляновича його ж коштом. Місце було обране в передгір'ях Кучайських гір, в мальовничій долині річки Раваниця між пагорбами Врсол та Главніце. В 1375 році розпочалося будівництво головного монастирського храму, княжих хоромів, трапезної та господарських будівель. Комплекс мали захищати потужні мури з сімома вежами. У 1377 році будівництво переважно було завершене, а у 1380-х роках головний храм був розписаний. У 1389 році, після загибелі у битві на Косовому полі князь Лазар був похований у монастирі (згодом канонізований як Святий благовірний князь Лазар Сербський). Після загибелі князя Лазаря Раваниця була місцем паломництва і важливим осередком культурного життя сербів. Монастир неодноразово зазнавав нападів від турків-османів, зокрема у 1386, 1398, 1427 та 1436 роках. Під час османсько-християнської війни 1683—1699 років, після Віденської битви частина монахів була вбита, а решта з них у 1690 році покинули монастир і перебралися в закинутий монастир Врднік — Малу Раваницю на Фрушка-горі (Раваниця Сремська), куди перенесли і мощі Лазаря Сербського. Відновлений старий монастир Раваниця (Моравська) був лише у 1717 році: ченець Стефан, що повернувся до Раваниці і знайшов монастир розграбованим і пустельним, разом з місцевою громадою відбудував монастир і побудував новий нартекс храму. У війнах кінця XVIII століття Раваніця відігравала помітну роль. На початку XIX століття, в ході Першого сербського повстання, монастир знову зазнав руйнувань і відровлений був лише в середині ХІХ століття. Під час Другої світової війни німці знову порушили і пошкодили монастир, а 24 лютого 1943 року затримали, катували і вбили його настоятеля Макарія. Втім будівлі монастиря не зазнали серйозної шкоди, тому монастир в Раваниці невдовзі відновився. Найбільш серйозні та найбільш широкомасштабні консерваційні та реставраційні роботи в Раваниці були проведені у 1956 році, коли було перекрито покрівлю храму, знято пізніший шар з зовнішніх фасадів, відреставроване внутрішнє і зовнішнє оздоблення храму, впорядковано територію монастиря. Архітектура і оздоблення За архітектурним стилем монастир Раваниця — одна з перших і найяскравіших пам'яток раннього моравського стилю. Храм Вознесіння Господнього, — головний храм монастиря, — являє собою оригінальний архітектурний проект, що поєднує хрестоподібну форму і форму трилисника, що виразилося в появі бічних апсид. П'ятиглав'я, оригінальне рішення внутрішнього простору пізніше стали виразними ознаками, моделлю для подальшого розвитку просторової концепції храмів моравського стилю. Церква рясно прикрашена різьбленням і фігурної керамічною плиткою, складена з почергово укладених рядів каменю і кольорової цегли. Всередині збереглися численні фрески і кераміка. Як важливий центр духовного, культурного, літературного та художнього життя Раваниця вплинула на появу цілої низки церков і монастирів, серед яких сусідній монастир Сисоєвац та церкви в історичній Петрушкій області. Дотепер збереглися три вежі та частина північних фортечних стін, але для захисту монастиря, що знаходився в долині, обов'язково була необхідна велика і сильна фортифікація. У історичних джерелах 1568 року згадується, що монастирська фортеця мала сім веж. Проте до першої половини ХІХ століття їх збереглось тільки чотири. У монастирському комплексі була також велика середньовічна трапезна, але сьогодні вона більше не доступна. Храм Вознесіння Господнього багато прикрашений фресками, які є одним з найвідоміших зразків моравського стилю іконопису кінця XIV — початку XV століть. Князь Лазар загинув на Косовому Полі і був похований у Раваниці, через це тут виник центр, де підтримувався культ косівських героїв, значне місце в декорації храму займають зображення святих ратників, які втілюють ідеї боротьби за Батьківщину, а також портрети князя Лазаря та його родини. Серед фресок виділяються сцени страстей Господніх і особливо чудес Христових, що було рідкісним явищем у старих сербських храмах. Образи глибоко ліричні, витончені, трохи видовжені граціозні постаті, приємна врода облич, ніжна гармонія стриманих кольорів, що притаманні всій моравській школі. Прикметно, що у Раваниці відблиски на фрески накладаються паралельними рисками, — техніка не характерна для іконопису XV століття. Література В. Р. Петковић. Манастир Раваница. — Београд, 1922. (серб.) Б. Вуловић. Раваница: њено место и њена улога у сакралној архитектури Поморавља. — Београд, 1966. (серб.) С. Ћирковић. Раваничка хрисовуља // Манастир Раваница. Споменица о шестој стогодишњици. — Београд, 1981. — P. 69-82. (серб.) Г. Шкриванић. Раваничко властелинство // Манастир Раваница. Споменица о шестој стогодишњици. — Београд, 1981. — P. 83-99. (серб.) С. Мандић. Болоњски препис раваничке повеље // Манастир Раваница. Споменица о шестој стогодишњици. — Београд, 1981. — P. 257-264. (серб.) Лазарев В. Н. IX. Четырнадцатый век и последние десятилетия византийской живописи (около 1300–1453) [IX.14. Сербия: монументальное искусство] // История византийской живописи. — Москва : Наука, 1971. — Т. 1. — С. 175-178. (рос.) Посилання Раваница- Благо Фонд [Архівовано 27 січня 2021 у Wayback Machine.] Ravanica. National Tourism Organization of Serbia. Архів оригіналу за 23.10.2014. Процитовано 23.10.2014. : Cite має пустий невідомий параметр: |df= (довідка); Не збігається часова мітка у |archive-date= / |archive-url=; можливо, 2014-10-23? (довідка) (англ.) Манастир Раваница. «Manastiri» — сайт Сербської православної церкви. Архів оригіналу за 15 серпня 2018. Процитовано 12 серпня 2018. (серб.)