NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Зграда породице Поповић-Пеци

Зграда породице Поповић-Пеци подигнута је крајем 18. или почетком 19. века у главној улици Зрењанина, улици краља Александра I Карађорђевића, у оквиру Старог градског језгра, као Просторно културно-историјске целине од великог значаја. Зграда је, у време када је подигнута, била једна од најмонументалнијих једноспратних грађевина зидана од тврдог материјала. Положај грађевине у раном развоју Бечкерека био је престижан. Изграђена је у непосредној близини Успенске цркве, српском делу града, у улици која је била нарочито значајна по многобројним занатским радњама. На основу масивне градње и величине, јасно је да је припадала неком богатом и угледном грађанину, неком ко је могао да обезбеди за оно време, амбициозну градњу а по свему судећи и добре мајсторе дунђере. У лето 1807. године, даљи успон града зауставио је пожар великих размера у коме је скоро до темеља изгорео град, међутим, неколицина кућа је ипак избегла ватрену стихију међу којима је и ова кућа. Зграда својим положајем чини чело уличног блока а основом се прилагођава старој наслеђеној регулацији улице. На грунтовној карти Великог Бечкерека из 1793. године на којој је детаљно приказано насеђе, јасно се види парцелација земље са уцртаним објектима. Током 18. века куће су се формирале на уским парцелама у низу блокова и биле су једноставнијих основа са једним крилом, мањих у габаритима, често изграђене од земље и бондрука. Kасније у 19. веку куће се граде сложенијих основа са унутрашњим двориштима, док су се парцеле у неким случајевима спајале. На угаоној парцели 604 налази се објекат сложене основе и габарита које одговарају дањашњој згради. Почетком 19. века власник је највероватније откупио и суседну парцелу 603 на којој је доградио правоугаони објекат уског прочеља који је постао интегрални део старог објекта са јединственим кровом. Доказ за ову тврдњу је и забатни зид у крову као и неједнака висина слемена која се може уочити са дворишне стране. Главна фасада старијег објекта симетрично је компонована са благо назначеним централним ризалитом. Ентеријер је у већој мери очуван – дрвено степениште, столарија, решетке од кованог гвожђа, у неким просторијама патос итд. Види још Старо језгро Зрењанина Референце Спољашње везе „Зграда породице Поповић-Пеци”. Завод за заштиту споменика културе Зрењанин. Приступљено 31. 3. 2020.
Кућа Живка Вукова

Кућа Живка Вукова подигнута је крајем 18. века у главној улици Зрењанина, улици краља Александра I Карађорђевића, у оквиру Старог градског језгра, као Просторно културно-историјске целине од великог значаја. Постојање куће потврђује грунтовна карта Великог Бечкерека из 1793. године на којој су уцртани габарити куће исти као и на савременим плановима. Сматра се да је најстарија сачувана кућа у језгру Зрењанина и једна од ретких која је остала после великог пожара 1807. године. Поред православних цркава, једина је стамбена зграда из периода барока. Не зна се прецизно ко ју је и када подигао, први записи о власницима куће – трговачкој породици Вуков, датирају тек из седамдесетих година 19. века. Kућа има одлике барокне стамбене градње које се огледају у уском фронту, строгој симетрији и високом стрмом крову. Иако је касније преправљена преобликовањем фасаде, њен склоп документује нестали барокни архитектонски фонд. Kаснијим преправкама девастирана је уклоњењем ограде балкона. Види још Старо језгро Зрењанина Референце Спољашње везе „Кућа Живка Вукова”. Завод за заштиту споменика културе Зрењанин. Приступљено 31. 3. 2020.
Палата Даун

Палата Даун подигнута је у периоду од 1880. до 1882. године у главној улици Зрењанина, улици краља Александра I Карађорђевића, у оквиру Старог градског језгра, као Просторно културно-историјске целине од великог значаја. Архитектура палате Даунова палата је масивна једноспратна грађевина издужене правоугаоне основе која заузима две парцеле, а са своје три фасаде излази на регулациону линију три улице: краља Александра, Јеврејску и Гимназијску. Зграду чине четири крила која формирају унутрашњи светларник. Грађевина стилски припада академизму који се базирао на педантном преношењу образаца давно преживелих стилова. Фасадна платна су подељена хоризонталним венцима и вертикалним испустима у виду ризалита, као и елементима фасадне штуко декорације око и између прозора (троугаоних и фронтона и фронтона сегментног лука, пиластри са јонским капителима). Стилска декорација спољашности се наставља у унутрашњост, где је нарочита пажња усмерена на улаз са степеништем што је карактеристика у улазном холу из Гимназијске улице где је некада био главни улаз у зграду изведене су слепе аркаде. Степенице (које су и данас очиване) и галерија су били од кованог гвожђа богато докорисани, а у светларнику тада застакљеној галерији понављају се венци. Седамдесетих година 20. века приземље је застакљено целом дужином уличне фасаде, што је нарушило архитектонику грађевине и деградирало је у великој мери. Годинама уназад зграда је без намене и налази се у врло лошем стању. Kровни покривач од бибер црепа је сасвим дотрајао те пропушта воду на многим местима, као и малтер на фасадама који отпада. Види још Старо језгро Зрењанина Референце Спољашње везе „Даунова палата”. Завод за заштиту споменика културе Зрењанин. Приступљено 30. 3. 2020.
Палата Пањи

Палата Пањи подигнута је 1926. године у главној улици Зрењанина, улици краља Александра I Карађорђевића, у оквиру Старог градског језгра, као Просторно културно-историјске целине од великог значаја. Палата је двоспратна грађевина која је постављена на углу улица краља Александра и Светозара Марковића. Угао је наглашен полукружним еркером који се протеже кроз две етаже и завршава украсном капом од цинк лима. На фасади према главној улици се налазе декоративни балкони израђени од камених масивних плоча и конзола, а ограда је од камених балустара. На бочној фасади су мањи балкони са оградом од ливеног гвожђа. Фасада је сведено украшена декоративним елемнтима из репертоара сецесије али и класичне архитектуре. Власник Пањи Јанош је подигао најамну палату, која је за време када је настала, удовољавала високим стамбеним стандардима. Приземље је трговачког карактера док се на спратовима налазе четири луксузна стана. Распоред просторија и столарија су у великој мери сачувани. Види још Старо језгро Зрењанина Референце Спољашње везе „Палата Пањи”. Завод за заштиту споменика културе Зрењанин. Приступљено 31. 3. 2020.
Палата Српске штедионице

Палата Српске штедионице подигнута је 1899. године у главној улици Зрењанина, улици краља Александра I Карађорђевића, у оквиру Старог градског језгра, као Просторно културно-историјске целине од великог значаја. Палата је подигнута по пројекту архитекте Милана Табаковића који је складно употребио и комбиновао елементе неоренесансе, необарока и тек надолазеће сецесије, карактеристикама типичним за позни историцизам. Ово његово репрезентативно дело не заостаје за његовим најбољим остварењима. Наручилац палате била је Српска православна црквена општина, а 1901. године је у њој основана Српска штедионица. Данас је само део зграде према порти Успенске цркве у поседу СПЦО, где су смештене просторије парохијског дома и духовног центра. Архитектура палате Палата је угаона једноспратна грађевина основе у облику ћириличног слова „П”, са подужним крилом постављеним на регулацију Светосавске улице, а од осталих двају слободних фасада једна је на регулацији главне улице, а друга је у склопу порте Успенске цркве. Угао је засечен и наглашен витким кубетом сецесијске декорације који истиче репрезентативност објекта, наглашава угао раскршћа и кореспондира са куполама суседних објеката преко пута главне улице. На углу се налази балкон којег носе моћне конзоле са оградом од камених стубовима и кованог гвожђа. Изнад улаза у зграду у главној улици је декоративан еркер на конзолама, завршен полукуполом од поцинкованог лима. На фасади ка Светосавској улици наглашен је средишњи део са плитким ризалитом и лименим мансардним кровом. На овој страни фасаде налази се ајмфорт пролаз који води у атријум и из ког се иде на спрат са становима. На Фасади која је окренута ка порти цркве у средишњем делу се истиче портал наглашен степеништем и плитком полукуполом. На овом објекту уочава се Табаковићева склоност ка детаљима и орнаментици – фасадно платно је издељено пиластрима на поља у којима је по један прозор. Изнад прозора је декорација у виду барокних картуша са митолошким симболима и медаљонима са главама младића и девојака. Приземље је једноставне обраде и истиче трговачки карактер и намену објекта, са великим отворима за излоге и врата која су правоугаоног облика и без украса, једину декорацију чине хоризонталне фуге у малтеру. У организацијо простора, Табаковић се користи традиционалним решењима у двотрактној схеми са просторијама према улици, ходницима према дворишту и бочно постављеним степеништем. Покрајински завод за заштиту споменика културе из Новог Сада извео је рестаураторске радове на фасади 2002. године, када је враћен аутентичан изглед приземља. Галерија Види још Старо језгро Зрењанина Референце Спољашње везе „Палата Српске штедионице”. Завод за заштиту споменика културе Зрењанин. Приступљено 31. 3. 2020.
Барокна капија

Барокна капија била је једна од многобројних на Београдској тврђави, изграђена током велике аустријске обнове Београдске тврђаве, у првој половини 18. века. Положај и окружење Барокна капија, данас зазидана, налази се на југоисточном бедему Горњег града Београдске тврђаве. Историја Барок је кратак тренутак у историји Београда када га је аустријска монархија преузела од скоро двовековног турског управљања и у њему покушала величанственим подухватима да у неколико деценија владавине Београд претвори из оријенталне вароши у прави европски утврђени град. Тако настао барокни град требало је да буде средство пропаганде којим је монархија желела да покаже сву своју снагу и величину према непријатељу. За време напред наведених намера Аустрије извођени су фортификацијских радови на Београдској тврђави, у првој половини 18. века, на основу пројекта Николе Доксата де Мореза. Београдска тврђава се преуређује у савремену утврду са украсним барокним капијама и иновативним здањима као што су Велики римски бунар и Велика барутана. Тако је у том грађевинском замаху настала и Барокна капија. Аустријанци су ову нову капију изградили у оквиру југоисточног бедема, ради стварања симетрије са главном тврђавском капијом – Стамбол капијом. Архитектура Барокна капија, је грађевинска структура барокног архитектонског склопа у стандарндом декоративном стилу за аустријску монархију. На спољној страни југоисточног бедема виде се опеком зазидани остаци те капије која је археолошки истражена и обновљена. Приликом обнове откривени су остаци првобитног подног застора: калдрма у ширини пролаза и тротоар од опеке. Када је Београдска тврђава поново враћена Турцима, они су у складу са одредбама Београдског мира из 1739. године, преграднним зидом затворли барокну аустријску капију југоисточног бедема Горњег града и поново отворили капију из Корнаровог доба – данашњу Сахат капију. Обнова Барокна капија је до 1987. године била зазидана и ван функције, када је ревитализацијом настала Галерија Београдске тврђаве. Последњa обнова овог комплекса рађена је 2003. године, када је утврђено сложено стање и неопходност додатних радова. Тада је подигнута привремена надстрешница, која се на овом простору налазила 17 година, због чега је дошло до убрзаног пропадања унутар самих капија, поготову у Галерији Београдске тврђаве, која је данас затворена за посетиоце. Једно време, у њој се налазила поставка „Изложба Београдска тврђава” у оквиру које су биле изложене: римске статуе и жртвеници са простора Србије и Београда, макете Тврђаве из 15. века, макете тврђаве из 1736. и 1790. године, део посвећен деспоту Стефану Лазаревићу и браниоцима Београда из 15. века, римске статуе и жртвеници са простора Србије и Београда, Види још Београдска тврђава Капије Београда Референце Спољашње везе Центар за туристе у Барокној капији („Политика”, 19. јул 2020)
Блок 49

Блок 49 је један од новобеоградских блокова који већим делом припада Бежанијској коси, а својим подножјем делу месне заједнице “Стари аеродром”. Локација Блок је оивичен улицама: Аутопут Е75 (на североистоку), Николе Добровића (на југу), Тошин бунар (у подножју блока, на истоку), и Партизанске авијације (на северозападу). Спорт и рекреација Блок поседује неколико фитнес паркова, као и парк за кућне љубимце. У близини видиковца налази се велики број спортских терена и рекреативни центар, као и СРЦ 11. април. Културне и образовне установе На северозападу блока, уз улицу Партизанске авијације, налази се Храм Светог Василија Острошког који је неуобичајеног облика за српске православне цркве и подсећа на „Храм Цркву” у Лондону, саграђену од стране витезова Темплара у XII веку. У блоку се налази вртић Врабац, као и неколико приватних вртића и дечијих образовних центара. Занимљивости Блок је украшен великим бројем мурала уличног уметника и архитекте Андреја Јосифског, познатијег под уметничким именом Пијаниста. Овде се налази видиковац са ког се пружа поглед на скоро целу општину Нови Београд и друге делове града на десној обали Саве. На видиковцу постоји неколико кафића са погледом на Београд. Овај блок је, заједно са блоком 60, био предвиђен да постане Олимпијско село за летње Олимпијске игре 1992, за које се Београд кандидовао неколико година раније. У оквиру блока се налазе породичне стамбене куће, које су архитектонски осмишљене да представе неке од типичних кућа са територије бивше Југославије, тако да су добиле називе војвођанке и медитеранке, а према популарној серији из осамдесетих година 20. века, због своје величине и гламурозности неке су назване карингтонке. Саобраћај У подножју блока налази се Железничка станица „Тошин бунар”, којом саобраћају локалне, регионалне и међународне линије. До блока се градскм превозом може доћи линијама: Линија 65 (Звездара2 · Ново Бежанијско Гробље) Линија 70 (Бежанијска Коса · Робна кућа „ИКЕА”) Линија 72 (Зелени венац · Аеродром „Никола Тесла”) Линија 74 (Бежанијска Коса·Миријево 3) Линија 75 (Зелени венац · Бежанијска Коса) Линија 76 (Нови Београд /Блок 70А/ · Бежанијска Коса/Болница) Линија 82 (Земун /Кеј Ослобођења/ · Бежанијско Гробље) Линија 612 (Нови Београд /Павиљони/ · Кванташка пијаца · Нова Галеника) Линија 613 (Нови Београд /Павиљони/ - Насеље Радиофар) Линија 708 (Нови Београд /Блок 70А/ · Земун Поље) БГ воз 1(Батајница - Овча) Референце
ОШ „Јован Ристић” Београд

ОШ „Јован Ристић” је основна школа која се налази у Борчи, на територији општине Палилула у Београду. Једна је од 3 основне школе у Борчи, поред ОШ „Стеван Сремац” и ОШ „Раде Драинац”. Историјат Још 70-их година 20. века јавила се потреба да насеље Борча, поред две постојеће основне школе („Стеван Сремац” и „Вељко Влаховић”, касније преименоване у „Раде Драинац“), добије и трећу школу. Овај пројекат је реализован тек након скоро четири деценије. На иницијативу Града, а захваљујући средствима Европске инвестиционе банке, саграђена је Основна школа „Јован Ристић” која је отпочела са радом 1. септембра 2010. године. Назив је добила по српском политичару, државнику и историчару Јовану Ристићу. Колектив школе формиран је од наставника школа „Стеван Сремац“ и „Раде Драинац“. Школа је почела рад са 12 одељења млађих и 11 одељења старијих разреда, с планом да постане четвороодељењска и да се настава одвија само у преподневној смени. Данас школа 1164 ученика распоређених у 44 одељења, као и 111 запослених. У извођењу наставе примењују се рачунари, паметне табле и ДВД уређаји, а школа је опремљена видео надзором. Референце Спољашње везе Званични сајт школе
ОШ „Раде Драинац” Београд

ОШ „Раде Драинац” је основна школа која се налази у Борчи, на територији општине Палилула у Београду. Једна је од 3 основне школе у Борчи, поред ОШ „Стеван Сремац” и ОШ „Јован Ристић”. Историјат Школа је саграђена 1970. године као издвојено одељење ОШ „Стеван Сремац”, а 1976. године почиње самостално да ради под називом ОШ „Вељко Влаховић”. Прве школске године школа је имала 27 одељења са 258 ученика, а 33 године након отварања школа је имала 72 одељења са 1997 ученика. Јануара 1987. године свечано је отворен новодограђени део зграде са 16 кабинета, читаоницом, салом за представе, зубном ординацијом и амбулантом. Школске године 2005/06. школа је променила назив у садашњи, названа је по српском песнику Радету Драинцу. Школа данас Школу данас похађа 1550 ученика у две смене. Школа садржи: 15 учионица за ученике млађих разреда и 13 за ученике старијих разреда учионицу за одељење ученика са сметњама у развоју и летњу учионицу кабинети за верско и грађанско васпитање, техничко информатичко образовање и информатику модерно опремљену велику салу и малу за ученике млађих разреда технички опремљену свечану салу са 120 места библиотеку са читаоницом и делом за наставнике школску кухињу са трпезаријом стоматолошку ординацију за ученике школе Дан школе је 16. март. Референце Спољашње везе Званични веб-сајт Архивирано на веб-сајту Wayback Machine (24. новембар 2020)
ОШ „Стефан Дечански” Чукарица

Oсновна школа „Стефан Дечански” једна је од основних школа на општини Чукарица. Налази се у улици Милана Мијалковића 11 у Железнику. Име школе Школа носи име српског краља из породице Немањића, Стефана Дечанског. Стефан Урош III Немањић (око 1276. или око 1284. — 11. новембар 1331), познатији као Стефан Дечански, био је краљ Србије из породице Немањића, син краља Милутина (1282.—1321) и отац Стефана Душана. Историјат Прва школска зграда у Железнику је подигнута 1840. године и за њену градњу мештани су потрошили 9000 чаршијских гроша. Све до краја 19. века, школа међу ученицима није имала женске деце. У дворишту чукаричке основне школе Стеван Дечански, у октобру 1935. засађен је храст као успомена на краља Александра. Одлуку о оснивању нове, модерне школе, са именом ОШ Владимир Назор, доноси Народни oдбор Општине Чукарица 8. новембра 1960. године. Школа је свечано отворена за ђаке и наставнике 19. новембра 1960. године. Године 1970. на постојећу зграду дограђен је нови део и школа добија изглед који је задржала до данас. На предлог Ученичког парламента и Савета родитеља донете су одлуке Наставничког већа и Школског одбора о промени назива школе у ОШ „Стефан Дечански”. Скупштина града Београда и Министарство просвете, науке и технолошког развоја су дали сагласност за промену назива школе у ОШ „Стефан Дечански”, који се званично примењује од 1. септембра 2016. године. Школа данас Школску 2019/20. годину похађа 847 ученика, распоређених у 35 одељења. Рад школе одвија се у две смене, непарну смену чине одељења са индексима 1, 3 И 5, а парну одељења, са индексима 2,4 и 6. Страни језици који се уче у школи су енглески и француски језик. Школа је отворена сваког радног дана од 6.30 до 21.00 час. Настава у преподневној смени почиње у 8.00 и траје до 13.10 (шест часова) односно до 13.55 (седми час). Настава у поподневној смени почиње од 14.00 и завршава се у 19.10 (шести час) односно у 19.55 (седми час). Референце Спољашње везе Званични веб-сајт ОШ „Стефан Дечански“ на сајту facebook.com
Парк Ушће

Парк Ушће у Београду представља део насеља општине Нови Београд, које се налази непосредно уз ушће Саве у Дунав, по чему је и добило назив. Овај део града је ненасељен и прекривен зеленим површинама, а у њему се одржавају манифестације, као што су: концерти, фестивали, ауто-трке. У оквиру парка Ушће налази се и музеј савремене уметности, који је реконструисан 2017. године. Позиција Ушће је оивичено рекама Дунавом и Савом, Бранковим мостом, Булеваром Михајла Пупина, Булеваром Николе Тесле и Земунским кејом. Северно од Ушћа, преко Дунава налазе се Мало и Велико ратно острво, а источно, преко Саве налази се Калемегдан и Београдска тврђава. Јужно од Ушћа налази се Старо Сајмиште, најстарији део Новог Беогарда и место некадашњег логора, а западно Земунски кеј и хотел „Југославија“. Уређење Парка Парк „Ушће“ који заузима око 80 хектара почео је са уређењем 2017.године у сарадњи са данским архитектом Јаном Гелом. Парк „Ушће“ направљен је од Бранковог моста до хотела Југославија. На почетку парка “ Ушће“ налази се први скејт парк у Београду и Србији у близини Бранковог моста.Простире се на 2.200 квадратних метара. Зоне Формирано је или је у припреми 7 тематских парковских зона: Зона Кретања – Представља зону за рекреацију спорт , а налазе се стазе за трчање,ауто стаза за децу,теретане,бициклистичке стазе…. Зона Природе – Ова зона посвећена је природи и требало би да буду постављене реплике животиња. Зона Србија –Зона која је посвећена природи и култури Србије. Зона Музике – Зона посвећена музици како за игру деце,тако и део где би требало да се организују концерти и сличне манифестације. Зона Воде – Зона посвећена води на ушћу двеју река. У овој зони вода би требало да улази у парк и да се формита парковско језеро. Зона Уметности – Зона код Музеја савремене уметности. Зона Науке – Замишљена је као зона богатог едукатовног саџаја са низом забавних и атратктивних експоната за популаризацију науке. Галерија Референце
Средња занатска школа Београд

Средња занатска школа Београд је средња школа на општини Раковица у Београду. Налази се у улици Вукасовићева 21а на Канаревом брду. Школа данас Средња занатска школа у Раковици је наменски пројектована установа, која у погледу опремљености и наставног плана и програма задовољава све светске стандарде. Како би одржала висок ниво рада, школа се свакодневно прилагођавала новим стандардима и друштвеним променама. Данас ову школу похађа око 360 ђака распоређених у 41 одељење. О ученицима се брине комплетни стручни тим састављен од психолога, социјалних радника, координатора за отворену привреду – дефектолога. У складу са потребама повремено се ангажују и лекар специјалиста неуропсихијатар и лекар специјалиста медицине рада. Школа представља последњу карику у ланцу рехабилитације ученика са сметњама у развоју. Усвојивши сложена знања различитих заната ученици одлазе из наше школе спремни за самостални живот и рад. У склопу школе налази се: 17 учионица опште намене, 12 кабинета, 7 радионица, библиотека, фискултурна сала, кухиња, трпезарија, спортски терени. Смерови Хемија, неметали и графичарство Помоћник књиговесца (3 године) Помоћник аутолакирера (2 године) Графички манипулант (1 година) Пољопривреда, производња и прерада хране Пекар (3 године) Цвећар – вртлар (2 године) Манипулант у прехрамбеној производњи (1 година) Манипулант у производњи биља (1 година) Делатност личних услуга Фризер (3 године) Фризерски манипулант (1 година) Трговина, угоститељство и туризам Припремач намирница (2 године) Пакер (2 године) Машинство и обрада метала Бравар (3 године) Аутолимар (3 године) Манипулант у машинској обради метала (1 година) Металофарбар манипулант (1 година). Визија и мисија Средња занатска школа бави се професионалном рехабилитацијом ученика са сметњама у развоју и учењу. Посебна пажња посвећује се практичној настави која се одвија у школским радионицама и код приватних послодаваца са којима школа има склопљене уговоре и који запошљавају наше ученике. Основни циљ ове установе је да децу са сметњама у развоју не одваја из заједнице и да их оспособи за самосталан каснији живот и рад. Референце Спољашње везе 50 година Средње занатске школе на сајту youtube.com