NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Ада Хуја

Ада Хуја је градска четврт у Београду која се налази на територији градске општине Палилула. Ада Хуја је индустријска зона. Ипак, овде постоје два сиротињска краја насељена Ромима (источна Ада Хуја и западни део Депоније). Локација Ада Хуја је полуострво на десној обали Дунава. Граничи се са насељима Вилине воде и Депонија, као и са Богословијом и Карабурмом на југу. Укључује Рукавац који га одваја од Вишњице и Роспи Ћуприје. Област укључује и две важне саобраћајне деонице — Вишњичку улицу и Панчевачки мост. Историја Ада Хуја је раније била острво. Острво и цела обала дуж Дунава (Вилине воде, Карабурма, Вишњичка бања) богати су изворима сумпорне воде. На острву, у данашњем подручју Роспи Ћуприје налазе се остаци велике Келтске некрополе. Римљани су користили термалне изворе за јавна купатила. На почетку 20. века, острво је прекривено бујном вегетацијом и виноградима захваљујући повољној клими (ветар) и термалним изворима. Између два рата, у рукавцу Дунава код стругаре Прометне банке (на чијем месту се данас налазе магацински простори Луке Београд), налазило се место познато као "Вир смрти" због великог броја утопљеника. Веслачко-пецачко-пливачки клуб "Дунав" је '20-тих и '30-тих имао 12.000 квм земљишта у закупу. У јесен 1940. рукавац Дунава је преграђиван како би се добио зимовник, дугачак 4 км и широк 200 м, било је планирано да се ту подигне и бродоградилиште. Ада Хуја представља зелену оазу са дивљим плажама. Године 1960. Ада Хуја је дефинисана као званична градска депонија све до 1977. године, када је отворена нова депонија у Винчи. Модерна фабрика хартије и дрвењаче „Београд” отворена је 3. јула 1962. Данас, почевши од Панчевачког моста, Ада Хуја је дуга скоро 4 километра. На простору Аде Хује постоје дуга аласка традиција. У част породица које практикују аласки начин живота генерацијама, подигнут је спомен-крст. Референце Спољашње везе Три старца испосника проричу са пустог острва у близини Београда смак света. "Време", 3 апр. 1938, стр. 13. digitalna.nb.rs Овај чланак о Београду је клица. Можете допринети Википедији тако што ћете га проширити.
Ada Međica

Ada Međica (srbsky Ада Међица) je místní část města Bělehrad a ostrov řeky Sávy. Administrativně patří do čtvrti Novi Beograd. Ada Međica je ostrov oválného tvaru, přibližně jeden kilometr dlouhý a asi 200 široký. Nachází se severně od středu většího ostrova Ada Ciganlija, respektive mezi ním a Novým Bělehradem asi 4 kilometry jihozápadně od ústí Sávy do Dunaje. Ostrov je zalesněný a přístupný pouze na malých plavidlech. Nemá žádné trvalé obyvatele, ale je na něm mnoho víkendových příbytků obyvatel Bělehradu. V letních měsících zde tráví volný čas až 2000 lidí. Volnočasové aktivity zahrnují koupání, procházky a barbecue, území ostrova je téměř nedotčeno a bez turistické infrastruktury. Jedno z místních sídlišť, které tvoří část Nového Bělehradu zvanou Blokovi byla v 90. letech 20. století pojmenována Ada Međica. V roce 2002 zde žilo 4636 obyvatel. Jméno ostrova – Ada Međica – znamená v srbštině „hraniční říční ostrov“. Řeka Sáva tvořila po staletí hranici mezi různými říšemi a státy (Římská a Byzantská říše, Uherské království, Srbsko, Osmanská říše, Habsburská monarchie atd.) Ostrov je na hranici i v současnosti, protože patří do místní části Nový Bělehrad a jen 100 metrů vzdálený ostrov Ada Ciganlija patří do čtvrti Čukarica. Odkazy Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Ada Međica na anglické Wikipedii. Související články Seznam ostrovů v Srbsku Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Ada Međica na Wikimedia Commons (srbsky) Ada Međica, fotografie
Ada Međica

Ada Međica​ (en serbio cirílico: Ада Међица) es un barrio urbano de Belgrado, la capital de Serbia. Se encuentra en el municipio de Belgrado de Novi Beograd. Ada Međica también es una isla fluvial en el río Sava, de un kilómetro de largo y 200 metros de ancho. Se encuentra justo al norte de la parte central de la mucho más grande isla Ada Ciganlija. Está cubierta de bosques y no tiene población residente, pero tiene muchas casas vacacionales cuyos propietarios son en su mayoría habitantes de Belgrado. Durante el verano más de 2000 personas pasan los fines de semana en Ada Međica, que es accesible solo por pequeñas embarcaciones. Las Actividades de ocio incluyen nadar, caminar y barbacoas, ya que la zona está casi intacta y sin servicios turísticos. El nombre de la isla, Ada Međica, proviene del serbio "isla del río fronterizo", debido a que por muchos siglos el río Sava, fue una frontera de muchos estados (Imperio Romano, Imperio Bizantino, Reino de Hungría, Serbia, el Imperio Otomano, la Monarquía Habsburgo, etc.) La isla es hoy un límite interno, ya que pertenece al municipio de Novi Beograd, y a tan solo 100 metros de distancia esta Ada Ciganlija que pertenece al municipio de Cukarica. Véase también Geografía de Serbia Geografía de Europa Referencias Enlaces externos Fotos de la Isla
Ada Međica

Ada Međica (en serbe cyrillique : Ада Међица) est un quartier de Belgrade, la capitale de la Serbie. Il est situé dans la municipalité urbaine de Novi Beograd. Présentation Plus qu'un véritable quartier, Ada Međica est une île fluviale située sur la Save, au nord de l'île d'Ada Ciganlija. Elle mesure 1 km dans le sens de la longueur et 200 m dans le sens de la largeur. Couverte par une forêt, Ada Međica n'est pas habitée en permanence. En revanche, quelques Belgradois y possèdent une résidence secondaire et, pendant l'été, environ 2 000 personnes viennent y passer la fin de semaine malgré le manque d'installations touristiques. L'une des communautés locales qui constitue le quartier des Blokovi à Novi Beograd portait le nom d'Ada Međica dans les années 1990 ; en 2002, il comptait 4 636 habitants. En serbe, le nom de l'île signifie « l'île fluviale de la frontière » ; il rappelle qu'Ada Međica s'est trouvée aux limites de nombreux États : l'Empire romain, l'Empire byzantin, l'Empire ottoman, l'empire d'Autriche etc. Références Voir aussi Articles connexes Quartiers et faubourgs de Belgrade Novi Beograd Portail de Belgrade Portail des îles
Железничка станица Лапово

Железничка станица Лапово је једна од железничких станица и железнички чвор на прузи Београд—Ниш. Налази се насељу Лапово (село) у општини Лапово. Пруга се наставља у једном смеру ка Багрдану, у другом према према Лапово–ражирној и у трећем према Баточини. Железничка станица Лапово састоји се из 7 колосека. Види још Србија карго Србија воз Железнице Србије Галерија Спољашње везе Ред вожње Овај чланак о Србији је клица. Можете допринети Википедији тако што ћете га проширити.
Gebäude der alten Telefonzentrale in Belgrad

Das Gebäude der alten Telefonzentrale befindet sich in Belgrad in der Kosovska ulica 47. Es wurde nach dem Entwurf von Branko Tanazević als Telefonzentrale gebaut und ist das erste Gebäude dieser Art in Serbien. Es wurde im Jahr 1908 fertiggestellt. Das dritte Stockwerk wurde nach dem Ersten Weltkrieg aufgesetzt. Das Gebäude befindet sich seit 1981 unter staatlichem Schutz als Kulturgut von großer Bedeutung. Aussehen In Bezug auf räumliche und strukturelle Aspekte beruht es auf den Traditionen des Akademismus, während die Gestaltung vom serbisch-byzantinischen Stil abgeleitet wurde. Mit einem funktionalen Grundriss und einer grundsätzlich einfachen architektonischen Komposition liegt der Schwerpunkt auf der Gestaltung des Eckteils des Gebäudes mit einer charakteristischen Kuppel. Die Fassade ist asymmetrisch, mit einem flachen Risalit von größerer Breite an einem Ende des Gebäudes und großen Fensteröffnungen, die viel von der Fassade einnehmen. Die reichlich angewandte Flachreliefdekoration, die fast bis zur Fassadenebene reduziert ist, besteht aus stilisierten Motiven aus dem Erbe der Morava-Schule (Rosetten, Ornamente, geometrische Designs, Schachboxen). Neben der erfolgreichen Realisierung des serbisch-byzantinischen Stils in der Belgrad-Architektur durch einen Hauptvertreter dieses Stils, hat dieses Gebäude auch eine historische Bedeutung als repräsentatives Zweckgebäude und dokumentiert die Entwicklung des Telefondienstes in Serbien im frühen 20. Jahrhundert. Das Gebäude war auf der 50-Mio.-Dinar-Banknote aus dem Jahr 1993 abgebildet. Konservierungsarbeiten wurden im Jahr 1988 durchgeführt. Literatur Đorđe Alfirević: Expressionismus in der serbischen Architektur. Orionart, Belgrad 2016. Weblinks Republik Institut für den Schutz der Kulturdenkmäler - Belgrad Republik Institut für den Schutz der Kulturdenkmäler - Belgrad / Datenbank unbeweglicher Kulturgüter (Memento vom 5. März 2012 im Internet Archive) Liste der Denkmäler Einzelnachweise
Old Telephone Exchange, Belgrade

The Old Telephone Exchange (Serbian: Зграда старе телефонске централе у Београду, romanized: Zgrada stare telefonske centrale u Beogradu) is a building located in Belgrade, Serbia, at 47 Kosovska Street. It was built according to the project by Branko Tanazević for the telephone exchange and is the first such building in Serbia. It was completed in 1908. The third floor was added later, after the First World War. The building is under state protection since 1981 as a cultural property of great importance. Conservation works were performed in 1988. Appearance Regarding the spatial and structural aspect, it relies on the traditions of the academy, while the formation was derived in Serbian-Byzantine style. With functional bases, basically simple architectural compositions, the emphasis is placed on the processing of the angular part of the building with a characteristic dome. The facade is asymmetrical, with a shallow avant-corps of greater width at one end of the building and large window openings that occupy much of the facade canvas. Richly applied shallow plastic decoration, reduced almost to the plane of the facade, is made of stylized motifs taken from the heritage of the Moravian school (rosettes, ornaments, geometric designs, chess boxes). Besides being a successful realization of the Serbian-Byzantine style in Belgrade architecture and significant work of art of one of the main proponents of this style, this building also has historical significance as a representative building of a specific purpose, documenting the development of telephone services in Serbia in the early 20th century. The building was featured on a banknote of 50 million dinars in 1993. Conservation works were carried out in 1988. See more List of cultural monuments in Belgrade Cultural monuments of exceptional importance References External links Аlfirević, Đorđe. Expressionism in Serbian Architecture. Belgrade: Orionart, 2016. Republic Institute for the Protection of Cultural Monuments – Belgrade Republic Institute for the Protection of Cultural Monuments-Belgrade/Immovable cultural property base List of monuments
Edificio de la antigua central telefónica en Belgrado

El edificio de la antigua central telefónica se encuentra en Belgrado, en la calle Kosovska número 47. Fue construido según el proyecto de Branko Tanazević específicamente como una central telefónica, y es el primer edificio de este tipo en Serbia.​ Fue terminado en 1908. El tercer piso fue añadido después de Primera Guerra Mundial. El edificio es bajo la protección del Estado desde 1981, como un bien cultural de gran importancia. Trabajos de conservación se realizaron en 1988.​ Aspecto En cuanto al aspecto espacial y estructural, el edificio se basa en las tradiciones del academicismo, mientras que la formación es derivada del estilo serbio-bizantino.​​ Tiene bases funcionales y en total unas composiciones arquitectónicas simples, mientras que el énfasis está en el procesamiento de la parte angular del edificio con una cúpula característica. La fachada es asimétrica, con un bajo avant-corps de mayor anchura en una parte del edificio y grandes ventanas que ocupan la mayor parte del lienzo de fachada. La decoración opulenta de plástico bajo, reducida casi al plano de la fachada está hecha de motivos estilizados tomados de la herencia de la escuela morava (rosetones, adornos, diseños geométricos, cajas de ajedrez). Además de ser una realización exitosa del estilo serbio-bizantino en la arquitectura de Belgrado y una obra significativa de uno de los principales partidarios de este estilo, este edificio también tiene importancia histórica como una construcción representativa de un propósito específico que documenta el desarrollo de los servicios telefónicos en Serbia a principios del siglo XX. El edificio fue presentado en el billete de 50.000.000 dinares de 1993. Los trabajos de conservación se llevaron a cabo en 1988. Véase también List of cultural monuments in Belgrade Cultural monuments of exceptional importance Referencias Enlaces externos Portal:Serbia. Contenido relacionado con Serbia. Аlfirević, Đorđe. Expressionism in Serbian Architecture. Belgrade: Orionart, 2016. Republic Institute for the Protection of Cultural Monuments – Belgrade Republic Institute for the Protection of Cultural Monuments-Belgrade/Immovable cultural property base List of monuments
Ancien central téléphonique de Belgrade

L'ancien central téléphonique (en serbe cyrillique : Зграда Старе телефонске централе ; en serbe latin : Zgrada Stare telefonske centrale) est un édifice situé à Belgrade, la capitale de la Serbie, dans la municipalité urbaine de Stari grad. En raison de son importance architecturale, cet édifice, construit en 1908, figure sur la liste des monuments culturels de grande importance de la république de Serbie et sur la liste des biens culturels de la ville de Belgrade. Présentation Le bâtiment, situé 47 rue Kosovska a été construit en 1908 d'après des plans de l'architecte Branko Tanazević. Il a été conçu comme un bâtiment d'angle de deux étages, destiné à accueillir un central téléphonique, ce qui en fait le premier édifice de ce genre en Serbie. Un troisième étage fut ajouté en 1925 selon les plans du même architecte. Sur le plan la structure générale, l'immeuble correspond encore à l'architecture académique ; en revanche, sur le plan de la décoration, il a été dessiné en mêlant le style serbo-byzantin et l'architecture Art nouveau ; les façades, asymétriques, sont ainsi ornées de tuiles vernissées inspirées de l'école moravienne, avec des rosettes et des motifs géométriques, et la façade d'angle est surmontée d'un dôme nervuré. Le bâtiment témoigne de la volonté de Branko Tanazević de faire renaître le style serbe ancien. Il témoigne aussi du développement des services téléphoniques en Serbie. L'ancien central téléphonique a été restauré en 1988. Références Articles connexes Architecture à Belgrade Stari grad Portail de Belgrade Portail de la protection du patrimoine
Здание старой телефонной станции в Белграде

Здание старой телефонной станции в Белграде (серб. Зграда старе телефонске централе / Zgrada stare telefonske centrale находится на Косовской улице д. 47. Здание было построено про проекту Бранко Таназевича с целевым назначением под размещение телефонной станции, является первым сооружением такого рода в Сербии. Его строительство закончено в 1908 году. Четвёртый этаж надстроен после Первой мировой войны. Здание охраняется законом с 1981 года в качестве памятника культуры. Консервационные работы выполнены в 1988 году. Внешний вид В пространственно-структурном отношении сооружение опирается на традиции академизма, оформление выполнено в сербско-византийском стиле. Функциональные основания с применение в основном несложной архитектурной композиции, и акцентом, сделанным на отделку угловой части здания с характерным куполом. Фасад асимметричен, с неглубоким ризалитом бо́льшей ширины в одной части сооружения и широкими оконными проемами, занимающими бо́льшую часть фасадной стены. Пышная неглубокая рельефная декорация, почти не выходящая за поверхность фасада, составлена из стилизованных мотивов, принятых из наследия сербско-моравской школы (розетки, переплетающиеся извилистые элементы, геометрические мотивы, шахматные поля). Здание является не только удачным произведением сербско-византийского стиля в белградской архитектуре и важным авторским произведением одного из главных сторонников данного стиля, а также и представительным зданием специфического назначения, свидетельствующее о развитии телефонизации в Сербии начала XX века. Знание было изображено на купюре достоинством 50 000 000 динаров образца 1993 года. Консерваторские (реставрационные) работы производились в 1988 году. См. также Список памятников культуры города Белграда Памятники культуры большого значения Примечания Внешние ссылки Алфиревич, Джордже. Экспрессионизм в сербской архитектуре. Белград: Орионарт, 2016. Институт по охране памятников культуры Республики Сербии - Белград Институт по охране памятников культуры Республики Сербии - Белград/База недвижимых объектов культурного наследия Перечень памятников
Зграда старе телефонске централе у Београду

Зграда старе телефонске централе се налази у Београду, у Косовској улици 47. Изграђена је по пројекту Бранка Таназевића наменски за телефонску централу и први је такав објекат у Србији. Завршена је 1908. године. Трећи спрат је дозидан после Првог светског рата. Зграда је под заштитом државе од 1981. као културно добро од великог значаја. Конзерваторски радови су изведени 1988. Изглед У просторно-структуралном погледу ослања се на традиције академизма, док је обликовање изведено у српско-византијском стилу. Функционалне основе, у целини једноставне архитектонске композиције, акценат је стављен на обраду угаоног дела зграде са карактеристичном куполом. Фасада је решена асиметрично, са плитким ризалитом веће ширине на једном крају грађевине и широким прозорским отворима који заузимају већи део фасадног платна. Богато примењена плитка пластична декорација, сведена готово на раван фасаде, сачињена је од стилизованих мотива преузетих из наслеђа моравске школе (розете, преплети, геометријски мотиви, шаховска поља) која су вешто уклопљена са елементима сецесије. Осим што представља успешно остварење српско-византијског стила у београдској архитектури и значајно ауторско дело једног од главних заговорника тог стила, ова зграда има и историјски значај као репрезентативни објекат специфичне намене који документује развој телефонске службе у Србији на почетку 20. века. Зграда се налазила на новчаници од 50.000.000 динара из 1993. године. Конзерваторски радови су изведени 1988. године. Види још Зграда Министарства пошта ПТТ музеј у Београду Списак споменика културе у Београду Споменици културе од великог значаја Референце Спољашње везе Алфиревић, Ђорђе. Експресионизам у српској архитектури. Београд: Орионарт, 2016. Републички завод за заштиту споменика културе - Београд Листа споменика Републички завод за заштиту споменика културе-Београд/База непокретних културних добара Напомена: Садржај овог чланка је једним делом или у целости преузет са http://www.sanu.ac.rs. Носилац ауторских права над материјалом је дао дозволу да се исти објави под слободном лиценцом. Доказ о томе се налази на OTRS систему, а број тикета са конкретном дозволом је 2009072410055859.
Stari Han

The Stari Han (Serbian Cyrillic: Стари хан) is a former caravanserai in Kremna, Užice municipality, southwestern Serbia. It was listed as a Cultural Monument of Exceptional Importance. History The Stari Han was established in the first two decades of the 19th century. It belonged to the Moljković family from Herzegovina. At that time, it was located on the trade route between Užice and Višegrad, one of the two major links between Bosnia and Serbia. Architecture The Han was built on a rectangular base on a sloping land. The lower floor hosts a stone warehouse, while the upper floor has several rooms for accommodating the travellers. Opposite the entrance hall, the building has a corbelled prominent part of typical Blakan architecture. The four-sided roof is covered with wood shingles. Gallery References
Vieux han à Kremna

L'ancien han de Kremna (en serbe cyrillique : Стари хан ; en serbe latin : Stari han) est un ancien caravansérail situé à Kremna, près d'Užice, dans le sud-ouest de la Serbie. Il a été construit dans la première moitié du XIXe siècle et figure sur la liste des monuments culturels d'importance exceptionnelle du pays (identifiant no SK 515). Histoire Le han de Kremna a été construit dans les premières décennies du XIXe siècle et appartenait à la famille Moljković, venue d'Herzégovine. À cette époque, il se trouvait sur la route commerciale reliant Užice à Višegrad, l'un des axes majeurs entre la Bosnie et la Serbie. Description Le bâtiment est construit sur un terrain en pente, sur un plan rectangulaire, et dispose d'un entrepôt en pierre situé dans la partie inférieure de l'édifice ; à l'étage se trouvent les chambres destinées à l'hébergement des voyageurs. À l'opposé du hall d'entrée, le bâtiment est doté dune partie saillante en encorbellement, typique de l'architecture balkanique. Le toit à quatre pans est recouvert de bardeaux. Références Articles connexes Fontaine Moljković à Kremna Monuments culturels d'importance exceptionnelle en Serbie Monuments culturels du district de Zlatibor Portail de la Serbie et du peuple serbe Portail de l’architecture et de l’urbanisme
Стари Хан у Кремнима

Стари Хан је грађевина која се налази у селу Кремна на територији града Ужица. Као непокретно културно добро има статус споменика културе од изузетног значаја. Кремна Кремна су планинско место у истоименој котлини које раздваја две чувене планине у Западној Србији, Златибор и Тару. Плодна котлина и планинско окружење су од давнина омогућавали развитак насеља. Преко Шаргана су ишли путеви који су долину Западне Мораве повезивали са долином Дрине. После И светског рата овуда је прошла железничка пруга, а шаргански масив је савладан чувеним техничким решењем „Шарганска осмица“, где се са 800 м надморске висине, колико су Кремна, спушта воз на 450 м надморске висине, колико је Мокра Гора. Изглед хана За стари хан се не зна поуздано када је подигнут, али је сигурно да је постојао у првим деценијама XIX века. У посед породице Мољковић, која се доселила из Херцеговине, дошао је средином XIX века. У том периоду хан се налазио на путу Ужице–Вишеград, који је тада био главна спона између Србије и Босне. Зграда је подигнута на косом терену, правоугаоне је основе, са каменом магазом испод доње половине приземља. Спратни део хана грађен је у бондручном конструктивном систему, са испуном од чатме, где су смештене собе за коначиште. На супротној страни од улаза ходник се завршава ћошком или чардаком, истуреним делом на фасади према путу. Зграда има четвороводни кров покривен шиндром, на коме се истичу карактеристични високи димњаци. Позната је као један од ретких примера куће херцеговачког типа у Србији. Промене које су током времена вршене на објекту, као и конзерваторски радови изведени 1978. године, нису угрозиле његов првобитни облик. Данашњи конзерваторски радови који су у току прете да у потпуности наруше њене изворне карактеристике. Галерија Види још Мољковића чесма Референце Спољашње везе Споменици културе - Стари хан Републички завод за заштиту споменика културе - Београд Листа споменика Кремна Кремна, Тарабићи Мољковића хан