NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Зграда Општинског дома у Смедереву

Зграда Општинског дома у Смедереву је подигнута 1928. године, има статус непокретног културног добра као споменик културе. Зграда Општинског дома је саграђена на предлог општинских одборника и „Удружења добротвора“, који су поклонили плац и делимично учествовали у финансирању изградње. Архитектура Изграђена по пројекту који је 1926. године израдио чувени архитекта царске Русије, академик Николај Краснов, у самом центру града, зграда је постављена на правилним регулационим линијама некадашњих улица Вожда Карађорђа и Краља Александра. Грађевина се одликује масивном и репрезентативном архитектуром са наглашеном хоризонталном елевацијом, са сложеном основом, којa се састоји од подрума испод једног дела зграде, приземља и спрата. Улични фронтови су неједнаке дужине и окренути су ка Тргу Републике, односно делу садашњег проширења Трга републике, на коме је фонтана са скулптуром „Купачице“ рад вајара Александра Зарина. Ликовност објекта остварена је јединственим третманом фасадних фронтова и заснована је на снажном контрасту хоризоталног и вертикалног. Правилан ритам поделе по вертикали и на тај начин наглашена вертикалност фасадних поља унутар којих су формирани отвори, постигнут је применом тешких удвојених пиластера са израженим хоризонталним фугама. Уз уочљиво одсуство хоризонталних подеоних венаца, објекат својим габаритом и масама, као и истакнутим кровним венцем са балустрадом има наглашену хоризонталност као основну ликовну детерминанту читавог објекта. Посебност архитектуре објекта представља угаоно концепцијско решење са главним улазним делом који је наглашен са четири високе фигуре у контрапосту. Ове скулптуре су постављене на балустради и представљају персонификацију правде, рада, науке и културе. Спецификум укупне архитектуре ентеријера објекта, чини некада скупштинска, а данас биоскопска сала, простор који у пројектантском смислу представља изузетно елегантно и сврсисходно решење изузетних акустичких својстава. Види још Списак споменика културе у Подунавском округу Референце Спољашње везе Републички завод за заштиту споменика културе - Београд Листа споменика Републички завод за заштиту споменика културе-Београд/База непокретних културних добара
Église Saint-Michel-et-Saint-Gabriel d'Iđoš

L'église Saint-Michel-et-Saint-Gabriel d'Iđoš (en serbe cyrillique : Црква Светих арханђела Михаила и Гаврила у Иђошу ; en serbe latin : Crkva Svetih arhanđela Mihaila i Gavrila u Iđošu) est une église orthodoxe serbe située à Iđoš, dans la province autonome de Voïvodine, dans la municipalité de Kikinda et dans le district du Banat septentrional en Serbie. Elle est inscrite sur la liste des monuments culturels de grande importance de la république de Serbie (identifiant no SK 1454). Présentation L'église a été construite en 1787 dans un style mêlant classicisme et baroque, là où se trouvaient autrefois les reliques de saint Rafailo, un moine du monastère de Hilandar. Elle a été consacrée par l'évêque de l'éparchie de Temišvar Petar Petrović. La façade occidentale est dominée par un haut clocher surmonté d'un bulbe. À l'intérieur, l'iconostase a été peinte en 1802 par Aleksej Nikiforović dans un style baroque tardif. Notes et références Article connexe Monuments culturels du district du Banat septentrional Portail de la Serbie et du peuple serbe Portail de l’architecture chrétienne Portail de la protection du patrimoine Portail du christianisme orthodoxe
Црква Светих арханђела Михаила и Гаврила у Иђошу

Црква Светих арханђела Михаила и Гаврила у Иђошу, месту у општини Кикинда, представља заштићено непокретно културно добро као споменик културе од великог значаја. Парохијски храм, посвећен Сабору Светог Архангела Михаила, саграђен је на месту где су лежале мошти Светог Рафаила банатског. Садашњи храм освећен је од стране епископа темишварског Петра (Петровића) у време аустријског цара Јосифа II. Изглед цркве Храм је саграђен у барокном класицизму. На западној фасади Цркве Светог арханђела Гаврила и Михаила, забележене су две године значајне за овај храм. 1787. година, када је храм основан и 1863, година када је храм обновљен. Грађена је у познобарокном стилу и у том смислу се сврстава у велику групу сличних богомоља саграђених у 18. веку. На звонику храма налазе се четири звона, а завршен је са снажно развијеном јабуком са лантерном и крстом. Вишеспратни иконостас је урађен 1802. године. Осликао га је Алекса Никифоровић у барокном стилу. Капела у оквиру Цркве Спомен костурница породице Челекетић, саграђена је 1983. године и дата Црквеној општини иђошкој на трајно власништво. Она је посвећена Светом Првомученику и Архиђакону Стефану, користи се као гробљанска капела и поседује једно звоно. Види још Споменик културе од великог значаја Списак споменика културе у Севернобанатском округу Иђош Референце Спољашње везе „Српска православна црква Св. Арханђела Михаила и Гаврила — Споменици културе у Србији”. САНУ. Списак споменика културе од великог значаја у Војводини Архивирано на веб-сајту Wayback Machine (17. мај 2014) Републички завод за заштиту споменика културе - Београд Листа споменика Напомена: Садржај овог чланка је једним делом или у целости преузет са http://www.sanu.ac.rs. Носилац ауторских права над материјалом је дао дозволу да се исти објави под слободном лиценцом. Доказ о томе се налази на OTRS систему, а број тикета са конкретном дозволом је 2009072410055859.
Église Saint-Côme-et-Saint-Damien d'Azanja

L'église Saint-Côme-et-Saint-Damien d'Azanja (en serbe cyrillique : Црква Светих бесребреника Кузмана и Дамјана у Азањи ; en serbe latin : Crkva Svetih besrebrenika Kuzmana i Damjana u Azanji) est une église orthodoxe serbe située à Azanja, dans le district de Podunavlje et dans la municipalité de Smederevska Palanka en Serbie. Elle est inscrite sur la liste des monuments culturels protégés de la république de Serbie (identifiant no SK 1731). Présentation L'église a été construite entre 1884 et 1889 dans l'esprit de l'architecture classique avec des éléments romantiques. Elle est constituée d'une nef unique précédée d'un narthex ; de part et d'autre de l'autel se trouvent deux absides rectangulaires qui font saillie sur les façades nord et sud. Un clocher élancé domine la façade occidentale. Horizontalement, les façades sont rythmées par des cordons moulurés dont un court juste en-dessous de la corniche du toit ; verticalement, elles sont rythmées par des pilastres qui reflètent la partition intérieure de la nef. D'autres détails contribuent à la décoration extérieure comme des oculi aveugles et des frontons surmontant les portails d'entrée. À l'intérieur se trouvent des fresques peintes par un maître inconnu ; les icônes de l'iconostase, qui datent de la fin du XIXe siècle, sont l'œuvre de Nastas Tomić, un artiste de Kruševac. L'église abrite des icônes précieuses ainsi que des livres et des objets liturgiques. Notes et références Voir aussi Monuments culturels du district de Podunavlje Portail de la Serbie et du peuple serbe Portail de l’architecture chrétienne Portail de la protection du patrimoine Portail du christianisme orthodoxe
Église des Cinq-Saints-Martyrs de Smoljinac

L'église des Cinq-Saints-Martyrs de Smoljinac (en serbe cyrillique : Црква Светих Петозарних мученика у Смољинцу ; en serbe latin : Crkva Svetih Petozarnih mučenika u Smoljincu) est une église orthodoxe serbe située à Smoljinac, dans la municipalité de Malo Crniće et dans le district de Braničevo en Serbie. Elle est inscrite sur la liste des monuments culturels protégés de la république de Serbie (identifiant no SK 619). Présentation L'église a été construite en 1847 sur les fondations d'un édifice religieux plus ancien. L'année de la construction, les donateurs, le constructeur et les peintres sont connus grâce à une inscription conservée sur le mur nord de la nef ; on sait ainsi que celui qui a bâti l'église est le constructeur Anastas Naumović d'Ohrid. L'édifice a été conçu dans un style néo-classique. L'église est constituée d'une nef unique prolongée par une abside demi-circulaire à l'est et précédée par un narthex avec une galerie à l'ouest ; la nef est dotée de chapelles latérales rectangulaires peu profondes au niveau de la zone de l'autel ; la façade occidentale est dominée par un clocher massif. Les divisions horizontales et verticales sont rendues visibles sur les façades, notamment grâce à l'emploi de la polychromie, c'est-à-dire à l'usage de l'ocre et de la terracotta. Comme en témoigne l'inscription de la nef, les fresques et les icônes de l'iconostase ont été peintes par Milija et Ivan Marković, des artistes de Požarevac. L'iconostase est de style classique avec une décoration en bois doré de style rococo. Les trente-trois icônes de l'iconostase, réparties en trois zones, ainsi que celles du trône de l'évêque et celles du trône de la Mère de Dieu ont été classées dès 1975. L'édifice abrite aussi de belles icônes mobiles, des livres et des objets liturgiques et du mobilier d'église. Sur le parvis se trouvent quelques pierres tombales et des monuments funéraires en forme de croix remontant à la première moitié du XIXe siècle. Un monument a été érigé en l'honneur des soldats morts dans les guerres de libération de la Serbie entre 1912 et 1918 ; il est fait de marbre noir et prend la forme d'un obélisque au-dessus duquel se trouve un aigle à deux têtes. Notes et références Articles connexes Monuments culturels du district de Braničevo Portail de la Serbie et du peuple serbe Portail de l’architecture chrétienne Portail du néo-classicisme Portail de la protection du patrimoine Portail du christianisme orthodoxe
Црква Светих Петозарних мученика у Смољинцу

Црква Светих Петозарних мученика у Смољинцу, месту у општини Мало Црниће, подигнута је 1847. године на темељима старије цркве. О години градње, добротворима, градитељу и сликарима говори сачуван натпис на северном зиду наоса. Из њега се сазнаје да је цркву градио мајстор Анастас Наумовић из Охрида. Представља непокретно културно добро као споменик културе. Архитектура Црква је изведена у класицистичком духу, као једнобродна грађевина са полукружном олтарском апсидом у ширини брода на истоку и звоником на западу. Просторно је подељена на олтар, наос са плитким, правоуганим певничким просторима и припрату са галеријом, над којом је изведен масиван звоник. На фасадама је примењена вертикална и хоризонтална подела, што је наглашено применом теракоте и окер боје у финалној обради. Живопис и иконе на олтарској прегради урадили су Милија и Иван Марковић, сликари из Пожаревца, о чему сведочи натпис у наосу. Иконостас је изведен у класицистичком духу уз примену барокно-рокајне позлаћене декорације. Тридесет и три иконе распоређене у пет зона на олтарској прегради, као и архијерејски и Богородичин престо и два певничка стола првобитно су заштићени 1975. године. Црква у Смољинцу поседује и лепе примере покретних икона, богослужбених књига и сасуда, као и комада црквеног мобилијара. У порти се налази неколико надгробних плоча и старих камених споменика у облику крста из прве половине 19. века. Поред њих је подигнут и споменик палим ратницима из овог краја за ослобођење Србије у ратовима 1912-1918. године. Изведен је у црном мермеру, у виду обелиска са двоглавим орлом на врху. Галерија Види још Списак споменика културе у Браничевском округу Списак цркава Епархије браничевске Референце Спољашње везе Републички завод за заштиту споменика културе - Београд Листа споменика
Bâtiment situé 21 rue Žarka Zrenjanina à Vršac

Le bâtiment situé 21 rue Žarka Zrenjanina à Vršac (en serbe cyrillique : Зграда у ул. Жарка Зрењанина бр. 21 у Вршцу ; en serbe latin : Zgrada u ul. Žarka Zrenjanina br. 21 u Vršcu) se trouve à Vršac et dans le district du Banat méridional, en Serbie. Il est inscrit sur la liste des monuments culturels de grande importance de la république de Serbie (identifiant no SK 1444). Présentation Le bâtiment a été construit vers 1870 pour le marchand Frisch de Vršac comme un immeuble résidentiel constitué d'un simple rez-de-chaussée, dont le plan épouse la lettre Alphabet cyrillique « Г ». Il est édifié dans des matériaux solides, plâtré et peint, avec un toit à tuiles plates. Il a acquis son aspect actuel « Art nouveau » au début du XXe siècle. La façade sur rue est divisée en sept parties grâce à des pilastres peu profonds ; toutes les ouvertures sont rectangulaires et surmontées de décorations de style Sécession géométriques dans la partie supérieure. Des motifs floraux complètent l'ornementation de l'ensemble. La cour abrite une tour dotée d'un rez-de-chaussée et d'un étage en bois ; elle est couronnée d'un toit en tôle. L'intérieur du bâtiment est également caractéristique du style Art nouveau, notamment dans le traitement du gypse et de la menuiserie. Des travaux de restauration ont été réalisés sur l'édifice en 2005. Notes et références Article connexe Monuments culturels du district du Banat méridional Portail de la Serbie et du peuple serbe Portail de la protection du patrimoine
Зграда у ул. Жарка Зрењанина бр. 21 у Вршцу

Зграда у ул. Жарка Зрењанина бр. 21 у Вршцу подигнута је око 1870. године, коју је саградио вршачки трговац Фриш и данас се налази као заштићено непокретно културно добро на листи споменика културе од великог значаја. Архитектура зграде Саграђена је као приземни стамбени објекат са основом у облику ћириличног слова „Г”. Зидана је од тврдог материјала, малтерисана и бојена са кровним покривачем од бибер црепа. Садашњи изглед са стилским обележјима сецесије добила је почетком 20. века, када је и ентеријер промењен. Улична фасада издељена је плитким лизенама на седам делова. Сви отвори су правоугаоног облика, са леве стране широка улазна капија-ајнфорт, а са десне прозорски отвори у двостепено усеченим правоугаоним пољима и геометријским сецесијским украсом у доњем делу. Изнад првог кордонског венца, који је у облику широке равне траке, налазе се правоугаона поља у којима је изнад прозора, у правоугаоним касетама, пластични украс са флоралним мотивима. На месту сусрета лизена и поткровног фриза су украсне конзоле које носе венац. Пролаз ајнфорта је богато украшен плитким правоугаоним нишама изнад којих су лучно завршена поља са богатим флоралним украсом. Поред ајнфорта, са дворишне стране, налази се двоспратна кула са лименим кровом и дрвеним горњим делом. У ентеријеру зграде, посебно код гипсаних радова и столарије, такође је богато коришћен репертоар сецесијског стилизованог украса. Конзерваторски радови на објекту изведени су 2005. године. Галерија Види још Списак споменика културе у Јужнобанатском округу Споменик културе од великог значаја Референце Спољашње везе „Зграда у ул. Жарка Зрењанина бр. 21 — Споменици културе у Србији”. САНУ. Списак споменика културе од великог значаја у Војводини Архивирано на веб-сајту Wayback Machine (17. мај 2014) Републички завод за заштиту споменика културе - Београд Листа споменика Напомена: Садржај овог чланка је једним делом или у целости преузет са http://www.sanu.ac.rs. Носилац ауторских права над материјалом је дао дозволу да се исти објави под слободном лиценцом. Доказ о томе се налази на OTRS систему, а број тикета са конкретном дозволом је 2009072410055859.
Église Saint-Michel de Poblaće

L'église Saint-Michel de Poblaće (en serbe cyrillique : Црква Арханђела Михаила у Поблаћу ; en serbe latin : Crkva Arhanđela Mihaila u Poblaću) est une église orthodoxe serbe située à Poblaće, dans la municipalité de Priboj et dans le district de Zlatibor, en Serbie. Elle est inscrite sur la liste des monuments culturels de grande importance de la république de Serbie (identifiant no SK 495). Présentation Dans une nécropole médiévale contenant des stećci (type de tombes médiévales), sur le site d'Ocrkovlje et sur la rive gauche de la rivière Poblaćnica non loin de Priboj, s'élève une église qui, malgré des études approfondies, reste globalement énigmatique. L'église est constituée d'une nef unique divisée en trois travées par une série de pilastres. Elle est dotée d'une voûte en plein cintre. La voûte de l'allée centrale est considérablement surélevée, ce qui semble indiquer qu'elle était à l'origine censée supporter un dôme. L'abside de l'autel est semi-circulaire à l'intérieur et polygonale à l'extérieur. L'édifice possède des façades simplement plâtrées et des toits à pignons. À l'intérieur, la seule surface peinte est l'iconostase en maçonnerie, qui abrite une frise avec les bustes des apôtres et du Christ, un ornement en forme de rideaux et une représentation de chérubins. La dation de ces peintures est difficile : elle va des premières décennies du XVIe siècle aux années 1570. Des travaux de conservation et de restauration de l'architecture et des peintures ont été réalisés en 1965-1966, 1975 et 1987-1988. Références Lien externe (sr) « Црква Св. Арханђела », sur nasledje.gov.rs (consulté le 26 mai 2020) Article connexe Monuments culturels du district de Zlatibor Portail de la Serbie et du peuple serbe Portail de l’architecture chrétienne Portail de la protection du patrimoine Portail du christianisme orthodoxe
Црква Светог Аранђела у Поблаћу

Црква Светог Аранђела у Поблаћу, општина Прибој, подигнута је у 16. веку и представља непокретно културно добро као споменик културе од великог значаја. Изглед цркве Спољни изглед Црква посвећена Светом Аранђелу Михаилу се налази на средњовековној некрополи стећака, на локалитету Оцрковље на левој обали Поблаћнице недалеко од Прибоја, која упркос знатном степену проучености остаје загонетна у готово свим важним сегментима. Њена једнобродна основа је паровима пиластара подељена на три травеја, полуобличасто засведена. Свод средњег травеја знатно је надвишен, па се чини да је првобитно требало да носи куполу. Олтарска апсида је изнутра полукружна, а споља тринаестострана. Добро пропорционисана, једноставних, омалтерисаних фасада и посебних, двосливних кровова са шиндром над сваким травејем, црква складном ритмиком делује монументално, али у свом архитектонском решењу остаје без аналогија. Унутрашњост У унутрашњости, олтарски простор је од наоса одвојен зиданом преградом са два потковичасто обликована пролаза. Једина живописана површина управо је зидани иконостас, на којем је приказан фриз попрсја апостола и Христа, орнамент у виду завеса и, унутар пролаза, представе херувима. Особене стилске одлике фресака тешко је поуздано временски определити, па се датовање креће у распону од првих деценија 16. века и препознатих готичких уплива, до седамдесетих година 16. века и везе са зидним сликарством Никољца. У омањој збирци икона посебно је значајна она која илуструје Богородичину химну „О тебе радујетсе“. Веровање о ктитору цркве Постоји веровање које се преноси генерацијама, да је цркву сазидао Мехмед-паша Соколовић, Велики везир Отоманског царства, на гробу своје мајке, за чију тврдњу не постоји никакав писани траг. Конзерваторско-рестаураторски радови на архитектури и живопису извођени су 1965–1966, 1975. године и 1987–1988. године. Види још Списак споменика културе у Златиборском округу Референце Спољашње везе „Црква Св. Аранђела — Споменици културе у Србији”. САНУ. Републички завод за заштиту споменика културе - Београд Листа споменика Напомена: Садржај овог чланка је једним делом или у целости преузет са http://www.sanu.ac.rs. Носилац ауторских права над материјалом је дао дозволу да се исти објави под слободном лиценцом. Доказ о томе се налази на OTRS систему, а број тикета са конкретном дозволом је 2009072410055859.
Зграда „Конкордија” у Вршцу

Зграда „Конкордија“ у Вршцу је подигнута 1847. године и представља споменик културе од великог значаја. Подигнута је за потребе хотела, по пројекту Франца Брандајса, на месту старе Штенцерове гостионице. Зграду откупљује прво вршачко акционарско друштво, руши је и гради нови објекат за гостионицу под именом „Конкордија“, који је и данас сачуван. Зграду затим, 1852. године откупљује Магистрат за смештај Ниже реалке и отада је служила за потребе образовања и у новије време потребе Градског музеја Вршац. Измењена је и проширена 1884. године по пројектима истог аутора, у монументалну спратну грађевину, са фронтом према улици, бочним и дворишним крилом. Архитектонски је обликована са стилским обележјима класицизма. Улична фасада је компонована око централног тракта са два нижа бочна крила. У централном тракту приземља налази се широка лучно завршена капија – ајнфорт, док су сви прозори приземља у плитким нишама са степенастом архиволтом у горњем делу. Спрат централног тракта украшен је монументалним канелираним полукружним пиластрима са коринтским капителима између високих полукружно завршених прозора, који се разликују од правоугаоних прозора на бочним деловима грађевине. На крајевима бочних фасада налазе се плитки пиластри са истакнутим венцем уместо капитела, а на широком фризу централног тракта, изнад греде коју носе пиластри, налази се место за натпис. Конзерваторски радови рађени су 1988. и 1994. године. Галерија 4 Види још Списак споменика културе у Јужнобанатском округу Споменик културе од великог значаја Референце Спољашње везе „Зграда "Конкордија" — Споменици културе у Србији”. САНУ. Списак споменика културе од великог значаја у Војводини Архивирано на веб-сајту Wayback Machine (17. мај 2014) Републички завод за заштиту споменика културе - Београд Листа споменика
Moulin à vent à Melenci

Le moulin à vent à Melenci (en serbe cyrillique : Ветрењача у Меленцима ; en serbe latin : Vetrenjača u Melencima) est un moulin à vent situé à Melenci, dans la province de Voïvodine, sur le territoire de la ville de Zrenjanin et dans le district du Banat central, en Serbie. Il est inscrit sur la liste des monuments culturels de grande importance de la république de Serbie (identifiant no SK 1104). Présentation Le moulin a été construit à la périphérie du village, sur la route de Bašaid, en 1899. Il est bâti en briques et forme un cône tronqué sur lequel repose un toit pentu recouvert de bardeaux. Le mécanisme des ailes, actionnées par le vent et aujourd'hui disparues, passait par le toit. L'intérieur du moulin est constitué d'un rez-de-chaussée, de deux étages et d'un grenier reliés par un escalier. Dans le grenier et l'étage supérieur se trouvaient des engrenages et des arbres en bois tandis que le premier étage était occupé par trois meules destinées à moudre le grain qui, réduit à l'état de farine, descendait jusqu'au rez-de-chaussée. Par sa structure et son fonctionnement, le moulin à vent de Melenci est très proche du moulin à vent de Čurug et de celui de Belo Blato. Notes et références Article connexe Monuments culturels du district du Banat central Portail de la Serbie et du peuple serbe Portail de l'agriculture et de l'agronomie Portail de la protection du patrimoine