NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Babin zub

Le Babin zub (en français : « dent de grand-mère », en serbe : Бабин зуб) est un sommet dans le massif de montagne Stara Planina, dans le sud-est de la Serbie. Le sommet culmine à une altitude de 1 780 m. Le Babin zub a la particularité d'avoir une forme verticale, similaire à la forme d'une dent ; ce qui explique son nom. Une petite station de sports d'hiver a été développée sur les pentes de la montagne. Un télésiège moderne a été construit en 2006. Un projet ambitieux de développement du domaine skiable existe, une estimation de près de 250 millions d'euros étant nécessaire pour mener à bien ce projet d'ici 2015. Articles connexes Liste des stations de sports d'hiver en Serbie Liens externes (sr) Babin zub sur le site Skijanje.co.yu Portail de la montagne Portail des sports d’hiver Portail de la Serbie et du peuple serbe
Бабин зуб

Бабин зуб је излетиште на Старој планини у околини Књажевца и налази се на надморској висини од 1550 m. У близини се налази истоимени планински врх на 1758 m. надморске висине, одакле почиње успон на Миџор, који је највиши планински врх у Србији, без Косова и Метохије, са висином од 2169 m. Изграђено је неколико скијашких стаза, а на Бабином зубу се налази планински дом и хотел који припада Електропривреди Србије. У доњем делу Бабиног зуба расте субалпска буква која је данас заштићена зона (парк природе, природно станиште великог броја животињских и биљних врста, од којих су неке ретке и заштићене). У околини Бабиног зуба налази се велики број извора који чине слив Трговишког Тимока. Галерија Бабин зуб Литература Мала енциклопедија Просвета (3 изд.). Београд: Просвета. 1985. ISBN 978-86-07-00001-2. Марковић, Јован Ђ. (1990). Енциклопедијски географски лексикон Југославије. Сарајево: Свјетлост. ISBN 978-86-01-02651-3. Књажевац о завичају од а до ш. Владана Стојадиновић, Милена Милошевић Мицић, Бојана Илијић. Референце Спољашње везе Magazin za nacionalnu geografiju, kulturu i tradiciju - Srbija plus
Байракли джамия (Белград)

Байракли джамия (на сръбски: Бајракли џамија или Bajrakli džamija) е мюсюлмански храм, построен около 1575 година и е една от 273 джамии, които са посторени в Белград, според пътеписа на Евлия Челеби. Първоначално се е нарича Чохаджи джамия по името на еснафа и търговец на чох – хаджи Али. Джамията представлява еднокуполен градеж с минаре. По времето на австрийското владение на Белград (1717 – 1739) е преустроена в католическа църква. През този преиод са разрушени и голям брой от белградските джамии. След връщането на османците сградата отново е превърнтата в джамия. През 1741 година Хюсеин бег – кехая (помощник) на главния управител на Белград Али паша, обновява джамията след което за известно време тя е наричана Хюсеинбегова или Хюсеинкехайова джамия. В края на 18 век мюсюлманският храм получава днешното си название Байракли джамия по байрака, който се е развявал над нея като знак за едновременно започване на молитвата във всички белградски джамии. След обновлението ѝ през 19 век – дело на сръбските князе, е превърната в главна градска джамия. Байракли джамия е единственият действащ мюсюлмански храм в сръбската столица. Към нея има медресе и ислямско средно училище. На 18 март 2004 година Байракли джамия е запалена от група сръбски националисти в отговор на палежите на сръбски православни храмове от албанските екстремисти в Косово. Днес джамията е реконструирана. Външни препратки Байракли джамия на официалния сайт на Белград Официален сайт на Ислямската общност в Сърбия Архив на оригинала от 2009-02-04 в Wayback Machine.
Mešita Bajrakli

Mešita Bajrakli (srbsky Бајракли џамија) se nachází v hlavním městě Srbska, Bělehradu. Je jedinou stavbou tohoto typu z původních osmdesáti v srbské metropoli, která stále stojí a slouží věřícím.[zdroj?] Nachází se v bývalé turecké čtvrti Bělehradu, která se rozpínala na jižním břehu Dunaje od pevnosti Kalemegdan směrem na východ. Mešita vznikla v roce 1575 Bajrak je turecký výraz pro vlajku a bajrakli znamená „s vlajkou“. Mezi lety 1717 a 1739, kdy Bělehrad a jeho okolí obsadila habsburská vojska byla přebudována na katolický kostel, avšak poté, co Osmané získali opět vládu nad městem původní účel stavby obnovili. Mešita též byla poškozena 18. března 2004, kdy během nepokojů v Kosovu ji výtržníci zapálili jako symbol Albánců, jež jsou převážně muslimové. Během jedné z četných demonstrací proti nezávislosti Kosova kordon protestujících provalil policejní ohrady a skanduje heslo "Ubij Šiptara" směřoval k jediné bělehradské mešitě s cílem ji zapálit. Na dvoru mešity se skutečně podařilo požár založit. Soudní proces s výtržníky probíhal během roku 2012. Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Mešita Bajrakli na Wikimedia Commons
Meczet Bajrakli

Meczet Bajrakli (serb. Bajrakli džamija) – jedyny meczet w Belgradzie, stolicy Serbii. Powstał w XVI w. podczas panowania Imperium Osmańskiego. Został wybudowany w typowym stylu osmańskim. Znajduje się on na ulicy Gospodar Jevremovej. Nazwa meczetu wywodzi się od tureckiego słowa Bayraklı - oznacza "z flagą". Meczet posiada jedna kopułę i jeden minaret. Kopuła opiera się na ośmiobocznym tamburze. Zbudowany jest w całości z kamienia, a jedynie minaret wykonany jest z cegły. Okna umieszczone są wysoko. Podczas panowania Austrii w latach 1717–1739 meczet został przekształcony w kościół rzymskokatolicki, co uchroniło go przed zniszczeniem, a po odzyskaniu miasta przez Turków powrócił do swojej pierwotnej funkcji. Linki zewnętrzne Islamic Religious Community Belgrade Bajrakli Mosque
Bajraklimoskén

Bajraklimoskén (serbiska: Бајракли џамија/Bajrakli džamija) är en sunnimuslimsk moské belägen i Belgrad, Serbien. Under tiden då det Osmanska riket styrde Belgrad fanns runt 80 moskéer i staden. Idag är Bajraklimoskén den enda kvarvarande. Moskén byggdes runt 1575. "Bayrakli" betyder "med flagga" på turkiska. Då Österrike styrde Belgrad 1717-1739 fungerade moskén som en romersk-katolsk kyrka. De flesta moskéerna förstördes under samma period. Moskén renoverades 1741 av Husein-beg och togs igen i bruk som moské. Den 18 mars 2004 sattes moskén i brand i samband med oroligheterna i Kosovo där flera medeltida serbisk-ortodoxa kyrkor förstördes. Moskén har sedan dess reparerats. Bajraklimoskén ligger i området Dorćol, på adressen Gospodar Jevremova 11. Bilder Se även Islamisk konst Islamisk arkitektur Referenser Noter Externa länkar Bajraklimoskén på Belgrads officiella hemsida
Мечеть Байракли (Белград)

Мечеть Байракли (серб. Bajrakli džamija, тур. Bayraklı Camii) — мечеть у Белграді. Єдина мечеть, що збереглася в столиці Сербії. Історія Точна дата її побудови невідома. За одними даними фортеця була зведена в період З 1660 по 1688 роки, при султані Сулеймані II, а в інших джерелах говориться, що вона була побудована 1523 року Алібегов Улук Газі Хаджіевроносом. Байракли перекладається з турецької мови, як «з прапором», так як на мечеті вивішували прапор, щоб віруючі знали час молитви. У період з 1717 по 1739 року Сербія була окупована австрійцями, які переробили мечеть під католицьку церкву, проте з приходом турків вона знову повернула своє звання. Під час війни мечеть двічі була пошкоджена, але практично відразу відновлювалася. Через рік після війни, в 1946 році мечеть була взята під охорону держави і оголошена пам'ятником культури. У 2004 році унікальна пам'ятка Сербії була підпалена мародерами під час заворушень в Косово. Про цю мечеті, єдину, яка залишилася в Белграді, збереглося багато старих рукописів і документів. Література Е. Челебија, Путопис: одломци о југословенским земљама I, Сарајево 1979. (17. век; Истанбул 1896) Ф. Каниц, Србија — земља и становништво, књ.1, Београд 1986. (Лајпциг 1909) А. И. Хаџић, Бајракли џамија у Београду, Годишњак Музеја града Београда бр.4, Београд 1957. Ж. П.Јовановић, Из старог Београда, Београд 1964. Р. Самарџић, Нови век: доба турске власти 1521—1804, у: Историја Београда 1, Београд 1974. Д.Ђурић Замоло, Београд као оријентална варош под Турцима 1521—1867, Београд 1977. А. Талунџић, Бајракли џамија у Београду, Мост — часопис за образовање, науку и културу бр.183, 94-нова серија, Мостар 2005. С. Богуновић, Архитектонска енциклопедија Београда XIX и XX века, Београд 2005. М.Ђ. Милићевић, Топографске белешке, у: Стари Београд — путописи из XIX века, Београд 2005. С.и Д. Вицић, Поздрав из Београда 1895—1941, књ. 1, Београд 2008. Бајракли џамија, досије споменика културе, Документација Завода за заштиту споменика културе града Београда.
Budovy Generálního štábu a Ministerstva obrany

Budovy Generálního štábu a Ministerstva obrany (srbsky Зграде Генералштаба и Министарства одбране/Zgrade Generalštaba i Ministarstva odbrane) se nacházejí v srbské metropoli Bělehradu na křižovatce ulic Nemanjina a Kneza Miloša, nedaleko od Sávského náměstí a hlavního nádraží. Jedná se o dvě budovy podobného vzhledu, které představovaly v době vzniku symbolickou bránu do města. Projektovány byly jako jeden celek. Budova A (severozápadní) sloužila pro potřeby Generálního štábu Jugoslávské lidové armády a budova B byla sídlem Ministerstva vnitra SFRJ (Svazového sekretariátu lidové obrany[zdroj?]). Budova je známá charakteristickým stupňováním směrem do Nemanjiny ulice, stejně tak i rudým obkladem v průčelí (kámen byl dovezen z dolu u Kosjeriće na západě Srbska) a mramorem v méně exponovaných částech obou objektů. Historie Budovy vznikly na pozemku, kde se nacházela již dříve budova patřící jugoslávské armádě. Protože však byla během bojů o Bělehrad v roce 1944 těžce poškozena, byla stržena a prostor se uvolni. Stavby vznikly na základě návrhu architekta Nikoly Dobroviće. Vítězný návrh byl vybrán v dubnu 1954 a hned poté byly zahájeny stavební práce, které probíhaly až do roku 1963. První byl budován severní objekt pro Generální štáb. Výstavba se neustále zpožďovala, navíc došlo k názorovým střetům architekta Dobroviće a jugoslávského státu, který budovy financoval. Výsledná podoba objektů byla oproti původnímu návrhu změněna; do jihozápadního cípu jednoho z objektů byla přidána osmnáctipatrová věž. Protože obě stavby patřily ve své době za unikátní ukázku modernistické architektury v Jugoslávii, byly zapsány v roce 2005 do seznamu kulturních památek. Po roce 1999 byly známé především jako cíle bombardování NATO. Oba objekty byly na začátku bombardování evakuovány, neboť jugoslávská armáda předpokládala, že by mohly být zasaženy. Nicméně trvalo celý měsíc, než je NATO zvolilo za cíle útoku. Budovy byla zasažena třemi bombami; 29. dubna 1999 (dvakrát) a 7. května 1999 (jednou). Objekty byly při leteckém úderu poničeny do takové míry, že jejich značnou část nebylo možné znovu využívat. Zůstaly až do druhého desetiletí 21. století opuštěné, včetně poškození způsobeného bombami. Případné stržení objektů či jejich rekonstrukce je v Bělehradě předmětem dlouhé diskuze. Budovy se staly symbolem bombardování města a pravidelně se zde konaly vzpomínkové akce připomínající letecké údery. Vzhledem k lukrativnosti pozemku, na kterém se objekty nacházejí, byly části stavby strženy s myšlenkou jejich nahrazení moderními objekty. Vizualizaci projektu představil v roce 2024 Jared Kushner, což v Srbsku vyvolalo vlnu nevole a iniciovalo petici za záchranu stavby. Dne 7. listopadu 2025 byl přijat parlamentem zákon (lex specialis), který umožňuje demolici objektu. Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Budovy Generálního štábu a Ministerstva obrany na Wikimedia Commons
Здания Генштаба Армии Сербии и Черногории и Министерства Обороны

Здания Генштаба Армии Сербии и Черногории и Министерства Обороны — памятник архитектуры и современной истории Сербии, находящийся в центре Белграда, по адресу улица Князя Милоша, 33-41. Представляет из себя бывшее до 1999 года здание Генерального штаба, повреждённое во время бомбардировок НАТО и не восстанавливаемое (как минимум до 2026 года). Памятник архитектуры Ансамбль из двух зданий был построен в 1955—1965 годах по проекту сербского архитектора Николы Добровича как Государственный секретариат национальной обороны. Являясь значительным достижением послевоенной сербской и югославской архитектуры, эти здания включены в список сербских памятников архитектуры. Ансамбль состоит из двух монументальных ступенчатых участков, которые каскадом спускаются к улице Неманьина, создавая таким образом символ городских ворот. Доступ к этим участкам, несколько отодвинутым от улицы Князя Милоши, осуществлялся через два монументальных портика. Помимо выразительных каскадных форм, для фасадов характерно использование контрастных материалов — тёмно-красного камня из Косьерича и плит белого мрамора с острова Брач. Яркий визуальный стиль дополняется решётками на фасадах, выполненными в духе позднего модернизма. Сам дизайн призван напоминать каньон реки Сутьеска, где произошло одно из самых значительных сражений во время Второй мировой войны в Югославии. Улица Неманьина, как река, поднималась на холм от здания центрального железнодорожного вокзала, а две части ансамбля образовывали символические ворота. Две части ансамбля носят названия «А» и «Б». «А», напротив здания правительства Сербии на улице Князя Милоша, имеет площадь 12 654 квадратных метра. «Б», разделенная улицей Неманьина, имеет площадь 36 581 кв. Памятник истории В 1999 году часть ансамбля была разрушена при бомбардировках ВВС НАТО как часть военной кампании по прекращению войны в Косово. Бомбардировки проходили 29/30 апреля 1999 года и 7/8 мая 1999 года. В этот момент здание было необитаемо, поэтому существует возможность, что его бомбили скорее из-за его символического значения, а не из тактических соображений. Благодаря своему символическому значению, после распада Югославии, здание является не только охраняемым памятником архитектуры, но и сознательно сохраняемым в центре города напоминанием о бомбардировках Югославии силами НАТО. Все возможные идеи по сносу здания отвергаются архитектурным сообществом, а проекты ремонта здания критикуются правыми политическими партиями, ратующими за реставрацию здания, учитывая его новый исторический (после 1999 года) контекст. В 2015 году была проведена реконструкция здания «А» для предотвращения его обрушения, в 2022 году проведён новый конкурс проектов реконструкции. Примечания
Zemun Polje Airfield

The Zemun Polje Airfield, also referred to as "May 13th Airfield", (Serbian: Аеродром Земун Поље or Aerodrom Zemun Polje) is located on left side of the Belgrade-Novi Sad road, parallel to the railway for about 500–600 m before road turns towards Batajnica. It mostly sports- and amateur aeroplanes. External links Aerodrom "13 Maj" Web site (Serbian)
Aeropuerto de Zemun Polje

El Aeropuerto de Zemun Polje (serbio: Aerodrom Zemun Polje, serbio cirílico: Аеродром Земун Поље) es un aeropuerto situado en el municipio de Zemun de la ciudad de Belgrado (Serbia). En el siglo XX, Zemun fue sede de un aeropuerto internacional, el Aeropuerto de Zemun-Bežanija (el primero de la ciudad de Belgrado) y una base militar de la antigua Yugoslavia, donde se desarrollaron importantes acontecimientos y que fue sede principal de la Real Fuerza Aérea Yugoslava. Utilización El Aeropuerto de Zemun Polje, también conocido como Aeropuerto 13 de mayo,​ se encuentra junto a la carretera Belgrado-Novi Sad, en paralelo a las vías del ferrocarril, y próximo a la carretera de Batajnica, donde se encuentra la Base Aérea de Batajnica de las Fuerzas Aéreas de Serbia. El aeropuerto es utilizado principalmente para la aviación deportiva y de aficionados. Referencias
Аеродром Земун поље

Аеродром 13. мај, познат и као аеродром Земун Поље (ICAO: LYZP), је цивилни спортски аеродром у Београду. Налази се 10 km западно од центра Београда у Земун Пољу, општини Земун. Аеродром се најчешће користи за спортско и аматерско летење, а у оквиру њега постоји Центар за обуку пилота „Земун Поље”, који је основан 1996. године. У склопу аеродрома налазе авиони Pioneer 200, Pioneer 300, MXP-155 Tayrona, MXP Sila 450C и Cessna 172 Skyhawk, хеликоптер Газела и сервис за млазне хеликоптере. Такође, поред хеликоптера и авиона аеродром поседује и жирокоптере Apollo Gyro AG-1 и MTO Sport 914, а први је доступан за обуку пилота. Аеродром поседује и моторне змајеве, а доступни су модели Pipistrel Spider и Apollo Delta Jet. Референце
Zrenjanin Court House

Zrenjanin Court House, also known as Palace of Justice (Serbian: Палата правде / Palata pravde, Hungarian: Igazságügyi palota) is a seat of Municipal, District and Trade Court in Zrenjanin. Building The monumental Neromantical building of the District Court dates from the beginning of the 20th century. Construction works started in 1906 and were finished in 1908. It has a dominant long facade along with the Begej river bank, cupolas at the corners of the building. The central risalit at the same time represents the most thoroughly modelled part of the building. The building was built according to the projects of two architects from Budapest, who won at the contest - Sándor Eigner and Marcus Rehmer. The Court House represents one of the major symbols of Zrenjanin. There are several interesting objects in the close surrounding; next to it is a Protestant church, and a Small bridge in front of it. Across the river is the Trade academy. Trivia Most of the workers who built the Court House were women. References See also Zrenjanin
Palais de justice de Zrenjanin

Le palais de justice de Zrenjanin (en serbe cyrillique : Палата правде ; en serbe latin : Palata pravde) est situé à Zrenjanin, dans la province de Voïvodine et dans le district du Banat central, en Serbie. Avec l'ensemble du quartier ancien de la ville, il est inscrit sur la liste des entités spatiales historico-culturelles de grande importance de la république de Serbie (identifiant no PKIC 48) et, à ce titre, sur la liste des monuments culturels de grande importance. Présentation Le palais de justice, situé dans le quartier ancien de Zrenjanina, a été construit entre 1906 et 1908 à la suite d'un concours organisé par le ministère de la Justice de Budapest remporté par l'architecte Sándor Eigner. L'objectif de cette construction monumentale était de manifester l'importance de la ville de Veliki Bečkerek (Zrénjanin) en tant que siège administratif du comitat de Torontál. Le bâtiment est doté d'un rez-de-chaussée et de deux étages et s'élève sur un plan prenant la forme de la lettre cyrillique « P », allongée sur le Kej 2. oktobra qui longe la rivière Begej (Bega). Stylistiquement, il est dominé par les éléments néo-romans à une période qui voit parallèlement la fin de l'historicisme. Son emplacement au bord d'un des lacs de la Bega avec le « petit pont » donne une importance urbanistique particulière à l'édifice. Photographies Notes et références Article connexe Monuments culturels du district du Banat central Portail de la Serbie et du peuple serbe Portail de la protection du patrimoine
Палата правде (Зрењанин)

Палата правде у Зрењанину саграђена је у периоду од 1906. до 1908. године. На расписаном конкурсу Министарства правде у Будимпешти, прву награду за пројекат зграде жупанијског суда и затвора добио је будимпештански архитекта Шандор Ајгнер. Својом наменом и величином зграда сведочи о све већој улози Великог Бечкерека као административно управног и регионалног седишта Торонталске жупаније. Архитектура Палата је монументална двоспратна грађевина подужне основе у облику неправилног ћириличног слова П, са веома издуженим уличним крилом које је постављено паралелно са некадашњим током Бегеја а на регулационој линији Кеја 2. октобра. У архитектури палате преовлађују елементи стила неороманике а изграђена је у периоду касног историзма. Након сто година од изградње, зграда суда и затвора у Зрењанину успешно задовољава исту намену, кроз неколико државних и правних система који су се у међувремену смењивали. Од профаних грађевина, поред Градске куће (некад Жупанијске палате), зграда суда и затвора представља највредније архитектонско дело у заштићеном градитељском корпусу на територији града Зрењанина. Поред историјске и архитектонске вредности, палата има изузетну амбијенталну вредност – са које год стране се сагледава, пружа јединствен призор. Галерија Види још Списак споменика културе у Средњобанатском округу Референце
Zrenjanin City Hall

Zrenjanin City Hall (Serbian: Градска кућа / Gradska kuća, Hungarian: Városháza) is located at the Trg Slobode (Liberty Square) in Zrenjanin, Serbia. It is a seat of the Zrenjanin municipality. History Present-day Zrenjanin (formerly known as Veliki Bečkerek / Nagybecskerek / Großbetschkerek / Becicherecul Mare) was a seat of Torontaliensis county from 1779. A great fire in 1807 destroyed almost every building in the city, including old county building. Construction works for a new building started in 1816 and were finished in 1820 under project of architect Joseph Fischer. From 1885 to 1887, county building was re-constructed under projects of two renowned architects from Budapest, Gyula Pártos and Ödön Lechner. The county building was added by right and left wings, modernised facade in Neobaroque, new balcony, Zsolnay roof tile patterns and several other things like electrical lightning and telephone line. At that time, it was the most modern building in southern part of the Kingdom of Hungary. Main stairs are decorated by three stained glasses, depicting personifications of "Justice", "Wisdom" and "Power". They were damaged during storm in the summer 2003, and repaired aftermath. Today Zrenjanin City Hall is today a seat of Zrenjanin municipality authorities and Central Banat District. It is one of the most recognisable symbols of Zrenjanin, depicted on many postcards for 100 years. Since 1952 the building houses the Historical Archive of Zrenjanin. City park In the building's backyard there is a city park - created in 1887 after re-construction of the City Hall. It is decorated by fountain with a stork, many sculptures and mural depicting old Bečkerek fortress. It is opened for public during summer. Gallery See also Zrenjanin Bács-Bodrog County Palace References