NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Église en bois de la Sainte-Trinité de Radijevići

L'église en bois de la Sainte-Trinité de Radijevići (en serbe cyrillique : Црква брвнара у Радијевићима ; en serbe latin : Crkva brvnara u Radijevićima) est une église orthodoxe serbe située à Radijevići, dans la municipalité de Nova Varoš et dans le district de Zlatibor, en Serbie. Elle est inscrite sur la liste des monuments culturels de grande importance de la république de Serbie (identifiant no SK 492). Présentation L'église, située dans les monts Zlatar, a été construite en 1808 à l'initiative de Vasilije Purić, un prêtre originaire d'Herzégovine. Édifiée pendant une courte trève lors du Premier soulèvement serbe contre les Ottomans, elle prend l'apparence d'une maison rurale, probablement pour dissimuler sa fonction de lieu de culte. De plan carré, l'édifice s'élève sur une base en pierre et les murs sont constitués de rondins ; le toit est recouvert de bardeaux. Comme la base, l'abside de l'autel est en pierre concassée. Les portes des côtés nord et sud de l'église sont modestement décorées, tandis que l'ouverture de la fenêtre est constituée de trois lattes verticales profilées. Fuyant Travnik avec sa famille, Vasilije Purić a apporté à Radijevići cinq icônes du peintre Andrija Raičević (vers 1610-après 1673), ainsi qu'un diskos (sorte de patène) en argent, partiellement doré avec une inscription ; ce diskos date de 1673-1674. On suppose que les icônes ont été créées en même temps que le diskos et pour la même église. Toutes ces peintures sont de dimensions égales, peintes sur fond rouge ; y sont figurés le Christ, la Mère de Dieu avec le Christ Enfant, l'archange saint Michel, les apôtres saint Pierre et saint Paul et Saint Georges tuant le dragon. Sur le plans du style, les icônes de Radijević font partie des plus belles réalisations du XVIIe siècle ; leur rénovation a été réalisée en 1960, en même temps que les travaux de restauration de l'église. Références Article connexe Monuments culturels du district de Zlatibor Portail de la Serbie et du peuple serbe Portail de l’architecture chrétienne Portail de la protection du patrimoine Portail du christianisme orthodoxe
Црква брвнара у Радијевићима

Црква брвнара у Радијевићима, месту у општини Нова Варош, подигнута је 1808. године и представља непокретно културно добро као споменик културе од великог значаја. Историја Цркву брвнару посвећену покрову Пресвете Богородице у селу Радијевићи на Златару је подигао свештеник Василије Пурић, пореклом из Херцеговине. Током кратког примирја у време Првог српског устанка изграђена је на стрмом земљишту црква налик на кућу, вероватно зато да би се прикрила њена намена. Изглед Над каменом зиданим подрумом уздиже се грађевина од талпи, четвртасте основе са кровом прекривеним шиндром. Олтарска апсида нема ширину наоса и попут подрума, зидана је ломљеним каменом. Врата на северној и јужној страни храма скромно су декорисана, док је прозорски отвор изведен од три вертикалне, профилисане летвице. Пребегавши са породицом у забачено златарско село, Василије Пурић је, изгледа из свог матичног манастира, донео пет икона даровитог сликара Андрије Раичевића као и сребрни, делимично позлаћен дискос са натписом. Дискос је 1673/1674. године зограф Андрија приложио „манастиру Архистратига на реци Тари“. Претпоставља се да су и иконе настале у исто време и за исту цркву. Све су једнаких димензија, сликане на црвеној позадини, са представама Христа, Богородице са малим Христом, арханђела Михаила, апостола Петра и Павла и Свети Ђорђа који убија аждају. У стилском погледу иконе из Радијевића припадају најлепшим остварењима 17. века. Њихова конзервација изведена је 1960. године, истовремено са заштитним радовима на цркви. Види још Списак споменика културе у Златиборском округу Споменик културе од великог значаја Референце Спољашње везе „Црква брвнара — Споменици културе у Србији”. САНУ. Републички завод за заштиту споменика културе - Београд Листа споменика Напомена: Садржај овог чланка је једним делом или у целости преузет са http://www.sanu.ac.rs. Носилац ауторских права над материјалом је дао дозволу да се исти објави под слободном лиценцом. Доказ о томе се налази на OTRS систему, а број тикета са конкретном дозволом је 2009072410055859.
Église de l'Ascension de Štavalj

L'église de l'Ascension de Štavalj (en serbe cyrillique : Црква Вазнесења Христовог у Штављу ; en serbe latin : Crkva Vaznesenja Hristovog u Štavlju) est une église orthodoxe serbe située à Štavalj, dans le district de Zlatibor et dans la municipalité de Sjenica en Serbie. Elle est inscrite sur la liste des monuments culturels protégés de la république de Serbie (identifiant no SK 1658). Présentation L'église a été construite sur le site d'un ancien lieu de culte entre 1873 et 1877. Bâtie sur un plan basilical, elle se présente comme un bâtiment massif à base allongée surmonté d'un haut dôme octogonal. L'intérieur, doté d'une voûte semi-circulaire, est divisé en trois parties, ce qui correspond à l'organisation basilicale de l'espace. Les façades sont rythmées par des niches peu profondes encadrées de pilastres en pierre ; la pierre se trouve sur les pilastres d'angle, les portails et les grandes ouvertures des fenêtres cintrées. L'église constitue un exemple de l'architecture sacrée du XIXe siècle dans les régions sous domination ottomane. Références Article connexe Monuments culturels du district de Zlatibor Portail de la Serbie et du peuple serbe Portail de l’architecture chrétienne Portail de la protection du patrimoine Portail du christianisme orthodoxe
Црква Вазнесења Христовог у Штављу

Црква Вазнесења Христовог у Штављу налази се на територији општине Сјеница, у Штављу, у приватној својини чији је власник Српска православна црква. Саграђена је 1877. године. Историјат Црква Вазнесења Христовог у Штављу је подигнута на старијем култном месту у периоду од 1873. до 1877. године. Изглед цркве Црква је масивна грађевина издужене основе, са троделним олтарским простором и високом, осмостраном куполом. Унутрашњост цркве је подељена на три дела, засведена полуобличастим сводом. Фасадне површине рашчлањене су плитким нишама између прислоњених пиластера, изведених у камену који се као материјал понавља и на угаоним пиластрима, порталима и високим прозорским отворима, лучно завршеним. Црква данас Црква је вредан примерак сакралне архитектуре 20. века, настале као последица националног буђења у крајевима под турском влашћу и као таква је утврђена за споменик културе 2000. године. Види још Списак споменика културе у Златиборском округу Референце Спољашње везе Републички завод за заштиту споменика културе - Београд Листа споменика Заштићена непокретна културна добра на подручју Златиборског управног округа Архивирано на веб-сајту Wayback Machine (10. децембар 2020)
Église de la Sainte-Trinité de Bistrica

L'église de la Sainte-Trinité de Bistrica (en serbe cyrillique : Црква Свете Тројице у Бистрици ; en serbe latin : Crkva Svete Trojice u Bistrici) est une église orthodoxe serbe située à Bistrica, dans le district de Zlatibor et dans la municipalité de Nova Varoš en Serbie. Elle est inscrite sur la liste des monuments culturels protégés de la république de Serbie (identifiant no SK 1505). Présentation Elle a probablement été construite après la restauration du Patriarcat de Peć en 1557 ; l'église a été rénovée en 1833 ; en revanche. Dans tous les cas, l'édifice présente sans aucun doute un témoignage significatif de l'architecture sacrée du Moyen Polimlje dans la seconde moitié du XVIe siècle. L'église, précédée d'un narthex, est constituée d'une nef unique divisée en trois travées par des pilastres ; l'abside de l'autel est demi-circulaire à l'extérieur comme à l'intérieur. L'église est dotée d'une voûte semi-circulaire et d'un dôme aveugle appuyé sur des trompes et caché sous la pente raide du toit. Bien que dépourvue de décoration murale peinte, l'église a conservé son mobilier d'origine (lustre, trône, chœur en bois), ainsi que des icônes, des manuscrits et de vieux livres imprimés. Références Article connexe Monuments culturels du district de Zlatibor Portail de la Serbie et du peuple serbe Portail de l’architecture chrétienne Portail de la protection du patrimoine Portail du christianisme orthodoxe
Црква Св. Тројице у Бистрици

Црква Свете Тројице у Бистрици налази се на територији општине Нова Варош, у Бистрици, припада Епархији милешевској Српске православне цркве. Налази се на један километар од магистралног пута Пријепоље-Нова Варош. Црква је највероватније саграђена у другој половини 16. века. Историјат Црква Свете Тројице у Бистрици је саграђена највероватније након обнове Пећке патријаршије, у другој половини 16. века. Подигнута је за време Немањића. Црква је обновљена 1833. године, а њена историја за сада је непозната и непроучена. Изглед цркве Црква по типу архитектуре припада групацији цркава са прислоњеним бочним луковима. Као посебна просторна јединица је решена припрата. Једнобродни наос је пиластрима подељен на три травеја. Олтарска апсида је полукружна са спољне и унутрашње стране. Храм је засведен полуобличастим сводом и слепом калотом ослоњеном на тромпе, скривеним под стрми кров. Црква Свете Тројице је без сликаног зидног украса. Потпуно је сачуван првобитни ентеријер са мобилијаром (полијелеј, архијерејски престо, дрвена певница, проскинтар), вредним иконама и рукописним и старим штампаним књигама. Црква је покривена двосливним кровом од шиндре. Црква данас Црква је вредан примерак сакралне архитектуре и као таква је утврђена за споменик културе 1997. године. Види још Списак споменика културе у Златиборском округу Референце Спољашње везе Републички завод за заштиту споменика културе - Београд Листа споменика Заштићена непокретна културна добра на подручју Златиборског управног округа Архивирано на веб-сајту Wayback Machine (10. децембар 2020)
Водица Воздвиженија часног крста у Уздину

Водица Воздвиженија часног крста у Уздину, насељеном месту на територији општине Ковачица, грађена је у стилу рустичног барока, представља јединствен пример сакралног народног градитељства на тлу Војводине и као таква евидентирано је непокретно културно добро као споменик културе. Водица подигнута почетком 19. века посвећена је Воздвижењу Часног крста својим изгледом-ротондом, заједно са сачуваним масивним улазом, састоји се од капеле и озиданог улаза у порту, која је у прошлости била ограђена живом оградом. Саграђена је у време када је Уздин био једно од граничарских насеља Баната. Види још Списак споменика културе у Јужнобанатском округу Референце Спољашње везе Списак споменика културе од великог значаја у Војводини Архивирано на веб-сајту Wayback Machine (17. мај 2014) Републички завод за заштиту споменика културе - Београд Листа споменика
Водоторањ у Панчеву

Водоторањ у Панчеву грађен је пре Првог светског рата, представља непокретно културно добро као споменик културе. Подигнут наменски као резервоар за воду за поливање улица, више се не користи, водоторањ је претворен у угоститељски објекат. Пумпа помоћу које се вукла вода из бунара, који се налазио испод водоторња, као и механизам за пуњење цистерни налазили су се у приземљу водоторња и демонтирани су осамдесетих година 20. века. Око водоторња налазили су се објекти за смештај цистерни и штале за коње који су вукли цистерне за прање улица. Ти објекти су порушени шездесетих година 20. века када је у непосредној близини водоторња изграђен стамбени блок и дечије игралиште. Опис водоторња Основа грађевине је полигонална са четири шире и четири уже стране. Фасада је хоризонтално подељена на сокл завршен венцем, приземље и спрат између којих је кордонски венац. Кров је јако стрм са четири таванска прозора, на свакој широј страни по један. Испод крова је врло истакнут венац. Објекат је малтерисан осим сокла који је обложен фасадном опеком. На објекту постоје једна улазна врата и прозори, у приземљу лучно завршени, а на спрату правоугаони. Између правих прозора налазе се лажни – нише. Као споменик културе има документарно-историјску и амбијенатлну вредност јер се својим положајем, изгледом и првобитном наменом (резервоар за воду за поливање улица) уклапа у амбијент Старе индустријске зоне Панчева која се протеже дуж обале Тамиша. Види још Списак споменика културе у Јужнобанатском округу Референце Спољашње везе Списак споменика културе од великог значаја у Војводини Архивирано на веб-сајту Wayback Machine (17. мај 2014) Републички завод за заштиту споменика културе - Београд Листа споменика
Helige Johannes Teologens ortodoxa kyrka, Bač

Helige Johannes Teologens ortodoxa kyrka (serbisk kyrilliska: Православна црква Светог Јована Богослова; latinska: Pravoslavna crkva Svetog Jovana Bogoslova), eller Johannes Teologens kyrka, är en serbisk-ortodox kyrkobyggnad, belägen i staden Bač i distriktet Södra Bačka i provinsen Vojvodina i norra Serbien. Kyrkan är helgad åt aposteln Johannes. Den tillhör Bačkas eparki (eparki är Östortodoxa kyrkans motsvarighet till stift). Historik Kyrkan började att byggas år 1992 och stod färdig 2007. Inventarier Inne i kyrkan finns en ikonostas gjord av trä. Övrigt Nära kyrkan finns ett församlingshem. Bilder Se även Östortodoxa kyrkan i Serbien Källor Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Helige Johannes Teologens ortodoxa kyrka, Bač. Bačkas eparkis hemsida (på serbiska) Serbisk-ortodoxa kyrkans hemsida (på serbiska)
Црква Светог апостола Матеја у Сурчину

Црква Светог апостола Матеја у Сурчину је српска православна црква основана 2018. године, која се налази у насељу Нови Сурчин у градској општини Сурчин у граду Београду, а припада Епархији сремској. Основање Црква је основана 2018. године, зидана је три године, а то је уједно прва направљена црква у Сурчину након више до 200 година. Изградња храма почела је 2015. године, а његови темељи су освећени 6. марта 2016. године. Камен темељац донесен је из Челинца, а положили су га епископ сремски Василије Вадић и председник градске општине Сурчин Стефан Шуша. У темељ цркве симболично су спустили камење донесено са Хиландара и из манастира Крке и угравирали на њих своја имена председник Грађевинског одобра Младен Петковић, протођакон Слободан Вујасиновић и сви остали присутни. Епископ сремски Василије Вадић освештао је храм, након чега је служена прва света архијерејска литургија. Епископу Василију саслуживали су протосинђел Георгије, игуман манастира Лелића, протојереји-ставрофори: Слободан Радојчић, архијерејски намесник земунски и Милан Алексић из Епархије ваљевске, јереји Александар Чавка парох угриновачки, Јулијан Тодоровић парох добановачки и Слободан Чавка парох сурчински; протођакон Слободан Вујасиновић и ђакон Станко Лакетић, професор Карловачке богословије. Референце Спољашње везе Црква Светог Матеја Архивирано на веб-сајту Wayback Machine (7. јул 2020) на сајту Епархије сремске Званична страница Епархије сремске Архивирано на веб-сајту Wayback Machine (27. април 2013) Otac Slobodan Čavka - Očeva zapovest - Dok anđeli spavaju на веб-сајту YouTube
Комплекс „Енглеско-југословенске дечије болнице” у Сремској Каменици

Kомплекс „Енглеско-југословенске дечије болнице” у Сремској Kаменици представља непокретно културно добро као споменик културе. Главна зграда „Енглеско-југословенске дечије болнице” за лечење туберкулозе костију и зглобова, изграђена 1934. године по пројекту архитекте Хмара. За идеју о градњи и вођење сложеног поступка обезбеђивања докумената заслужна је била др Kетрин Макфејл, лекарка из Шкотске. Простран слободностојећи објекат основе развученог ћириличног слова П изграђен је на падини Фрушке горе. Високи партер на крају крила подигнут је за један спрат. Kровови су сложени, четвороводни, покривени бибер црепом. На равно малтерисаним фасадама декорација је сасвим сведена. Испод кровне стрехе изведени су, угаоно постављеним опекама, удвојени зупчасти фризони, а око отвора плитка малтерска профилација. На поду улазног хола изведен је терацо-мозаик са фигуром лава – симболом Шкотске. Изнад главног улаза је медаљон са симболичном фигуром дечака и записом „salvate parvulos” (чувајмо децу). Уз јужну и западну фасаду израђена је широка тераса са погледом на Дунав и бачку равницу. Унутрашња организација простора је типична за болничке установе – дугачки ходници и собе у низу. Помоћна зграда правоугаоне основе, пројектована за намену вешернице, изграђена истовремено када и главна зграда. Због стрмог терена једна подужна фасада је партерна, а наспрам, ка згради болнице, спратна са две дубоке терасе (лево) и избаченом вертикалом (десно). Пројектом истог аутора, основни архитектонски елементи и декорација прате изглед главне зграде. Спомен-биста др Kетрин Макфејл (бронза), на постаменту од црног мермера, постављена 1984. године испред улаза у главну зграду болнице. Аутор је вајар Ратко Гигић из Новог Сада. Види још Списак споменика културе у Јужнобачком округу – Град Нови Сад Референце Спољашње везе Републички завод за заштиту споменика културе - Београд Архивирано на веб-сајту Wayback Machine (6. фебруар 2021) Републички завод за заштиту споменика културе-Београд/База непокретних културних добара Листа споменика Рад дечје болнице у Сремској Каменици. Политика, 1. окт. 1935
А блок

А блок је насеље на Новом Београду, које је изграђено крајем 2019. године. Овај пословно-стамбени комплекс налази се у Блоку 67а. Опште карактеристике Изградња стамбено-пословног комплекса А блок започела је у априлу 2014. године. Насеље је градила компанија Дека инжењеринг. Насеље се састоји од 23 стамбених ламела, 2 пословне зграде, хотела и малопродајног простора у приземљу зграда. Зелене површине простиру се око целог комплекса и међу зградама, на више од 9000 m2. Испод комплекса налази се подземна гаража на два нивоа. Зграде одликују упечатљиве и благе фасаде које се састоје од опеке, самовентилирајуће фасадне облоге и бојене фасаде. У оквиру насеља постоје станови свих структура, од једнособнох до петособних, као и неколико пентхауса и станова у приземљу са баштама. Локација и саобраћај А блок налази се у Блоку 67а на Новом Београду, оивичен је улицама Јурија Гагарина, Омладинских бригада, Уроша Мартиновића и Булеваром Црвене армије. Насеље се налази на око 4 km од центра Београда, а у његовој непосредној близини налази се Техничка школа Нови Београд, Делта сити, Дом здравља Нови Београд и ОШ „Младост”. До насеља се може стићи градским превозом, у његовој близини саобраћа дванаест линија аутобуса и четири трамвајске линије које обезбеђује ГСП Београд. Референце Спољашње везе Званични веб-сајт насеља
Археолошки музеј Ђердапа

Археолошки музеј Ђердан се налази у Кладову и представља огранак Народног музеја у Београду. Конституисан је и отворен 1996. године са циљем презентовања културног наслеђа. Музеј је најмлађа институција у области спровођења мера интегралне заштите баштине у Ђердапској регији, надлежан је за археолошку збирку Ђердап, као и за културно и природно наслеђе десне обале Дунава, у овој регији. Формирањем Музеја и организовањем прве поставке 1996. године, реализован је један од великих задатака музејских и научних институција укључених у овај пројекат, с циљем да се представи и очува изузетно археолошко благо од преко 100.000 предмета. Поставке Поставке Археолошког музеја Ђердап чине праисторијска, римска и средњовековна колекције. Праисторијска колекција чине артефакти и примерци из дугог раздобља старе ере, па до доласка Римљана, почетком нове ере. У музеју су изложене скулптуре културе Лепенски Вир, посуде и фигуре од глине првих земљорадника са територије Старчева и Винче, њихов алат, оруђе, прибор од камена и кости или рогова. Праисторијске камене посуде, које су дошле са обале Дунава и оближњих насеља, су најстарије колекције из периода неолита. Римска колекција обухвата период од почетка нове ере до краја првих шест векова. У Музеју су изложени предмети различите намене и од различитих материјала који су се користили у рату, као и у свакодневном животу, за чување и припрему хране, забаву, накит, украсни предмети, фармацеутски и медицински инструменти. Епиграфски, камени споменици са натписима, су значај део музејске колекције. Средњовековна колекција започиње експонатима који потврђују трајно насељавање Словена. Изложени су утилитарни предмети од глине, накит од стаклене пасте, бронзе, сребра или злата. Галерија Референце
The Gallery of Fine Arts – Gift Collection of Rajko Mamuzić

The Gallery of Fine Arts – Gift Collection of Rajko Mamuzić, which represents a modern museum-gallery type of institution, was founded in 1972 and opened to the public in 1974. It is located in Novi Sad, Serbia, in a building built according to the designs of architect Filip Smith for the Radulović family of Novi Sad. The basic fund of the Gallery represents an anthology of Serbian fine arts from the second half of the 20th century and it contains over 800 works of art, including paintings, sculptures, and drawings by 35 artists: Danica Antić, Miloš Bajić, Slavoljub Slava Bogojević, Kosara Bokšan, Lazar Vozarević, Lazar Vujaklija, Matija Vuković, Angelina Gatalica, Ksenija Divjak, Aleksandar Zarin, Boža Ilić, Nikola Koka Janković, Ljubinka Jovanović, Olivera Kangrga, Majda Kurnik, Aleksandar Luković - Lukijan, Stevan Maksimović, Mario Maskareli, Milorad Bata Mihailović, Mirjana Koka Mihać, Edo Murtić, Petar Omčikus, Vladeta Petrić, Boško Petrović, Zoran Petrović, Milan Popović, Mića Popović, Milica Ribnikar, Ljubica Cuca Sokić, Jovan Soldatović, Mladen Srbinović, Aleksandar Tomašević, Stojan Ćelić, Branko Filipović - Filo and Dragutin Cigarčić. Collector and donor Rajko Mamuzić chose the first post-war generation of artists who, having rejected the laws of socialist realism, took the way of liberated art without any prejudices and dogmas. Nowadays, they represent the most prominent names of Serbian modern arts with the seven of them being members of the Serbian Academy of Sciences and Arts (SANU). The Gallery is organized thematically, including individual and retrospective exhibitions as well as lectures on authors, and seminars on art and concerts. See also List of museums in Serbia External links www.galerijamamuzic.org.rs (in Serbian)
Galerie des Beaux-Arts - donation et collection de Rajko Mamuzić

La galerie des Beaux-Arts - donation et collection de Rajko Mamuzić (en serbe cyrillique : Галерије ликовне уметности - Поклон збирке Рајка Мамузића ; en serbe latin : Galerije likovne umetnosti - Poklon zbirke Rajka Mamuzića) est un musée consacré à l'art serbe de la seconde moitié du XXe siècle situé à Novi Sad, la capitale de la province autonome de Voïvodine, en Serbie. Elle a été créée à la suite d'un don effectué par Rajko Mamuzić. Le bâtiment dans lequel la galerie est installée est inscrit sur la liste des monuments culturels protégés de la république de Serbie (identifiant n° SK 1074). Historique Architecture Le bâtiment qui abrite la galerie a été construit sur des plans de l'architecte Filip Smith, qui l'a conçu pour la famille Radulović de Novi Sad. Collections permanentes Le fonds de la galerie est une anthologie des beaux-arts serbe de la seconde moitié du XXe siècle. Il présente les œuvres de 35 artistes : Danica Antić, Miloš Bajić, Slavoljub Slava Bogojević, Kosara Bokšan, Lazar Vozarević, Lazar Vujaklija, Matija Vuković, Angelina Gatalica, Ksenija Divjak, Aleksandar Zarin, Boža Ilić, Nikola Koka Janković, Ljubinka Jovanović, Olivera Kangrga, Majda Kurnik, Aleksandar Luković-Lukijan, Stevan Maksimović, Mario Maskareli, Milorad Bata Mihailović, Mirjana Koka Mihać, Edo Murtić, Petar Omčikus, Vladeta Petrić, Boško Petrović, Zoran Petrović, Milan Popović, Mića Popović, Milica Ribnikar, Ljubica Cuca Sokić, Jovan Soldatović, Mladen Srbinović, Aleksandar Tomašević, Stojan Ćelić, Branko Filipović-Filo et Dragutin Cigarčić. Activités Références Voir aussi Articles connexes Liste de musées en Serbie Liste de peintres serbes Monuments culturels du district de Bačka méridionale - ville de Novi Sad Lien externe (sr) Site officiel Portail de la Serbie et du peuple serbe Portail des musées Portail de la peinture Portail de la sculpture Portail de la protection du patrimoine