NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Dry Bridge

Dry Bridge (Serbian: Мост на сувом, Суви мост) is a bridge in Zrenjanin, Serbia. It currently does not span any physical obstacle, since the flow of the river under it was diverted. History The bridge was built in 1962 by project engineer Rada Janjatov, as a suspension bridge. Its purpose was to connect Zrenjanin city center with Mala Amerika quarter. Two holding towers, one on the north side and the other on the south side, are made of steel and concrete. The northern tower is a 23-meter-high pylon, while the southern tower is A-shaped and 16 meters high. The suspension cable is made of 102 steel wires. In 1985, city authorities decided to fill in the secondary bed of the Begej river. A dike between two lakes of the former Begej bed was built at the bridge site, and 23 years after being built, Dry Bridge lost its purpose. As of 2015 the bridge still stands, although rusty and in bad condition. The city authorities plan to demolish the bridge since it does not have any purpose and is unsafe. Some residents claim that Dry Bridge has become an ironic symbol of Zrenjanin, and should not be demolished, on the basis that it is one of only a few bridges in the world that does not span any kind of physical obstacle; Trinity Bridge in Crowland, England, is another smaller, older example. References External links Image of the bridge About the bridge (In Serbian) Dry Bridge
Ponte secco

Il ponte secco (chiamato Мост на сувом, Суви мост in serbo) è un ponte a Zrenjanin, in Serbia. Viene chiamato così perché non attraversa nessun ostacolo siccome il corso d'acqua che c'era una volta è stato deviato. Storia Il ponte è stato costruito nel 1962 dall'ingegnere Rada Janjatov per connettere il centro di Zrenjanin al quartiere di Mala Amerika. Nel 1985, è stato prosciugato il pezzo del meandro del fiume Bega che passava sotto il fiume, facendolo così diventare inutile, e quindi venne chiuso. Nel 2015 le autorità cittadine hanno pianificato di abbattere il ponte ma i cittadini si sono opposti per farlo rimanere in piedi siccome ormai era divenuto un simbolo della città. Struttura Il ponte è sorretto da due piloni, il più alto, a forma di torre è alto 23 metri, mentre l'altro, a forma di A è alto 16 metri. Entrambi i piloni sono fatti di acciaio e cemento e il suo cavo di sospensione è formato da 102 fili di acciaio. Collegamenti esterni (SR) Ponti di Zrenjanin, su visitzrenjanin.com. URL consultato il 10 luglio 2025.
Мост на сувом у Зрењанину

Мост на сувом је мост у Зрењанину, испод кога је некада текао рукавац Бегеја, који je затрпан 1985. године, тако да данас испод њега више не постоји водена површина. Историја Мост је изграђен 1962. године по пројекту инжењера Раде Јањатова, као висећи мост. Намена му је била да повеже центар Зрењанина са градским квартом Мала Америка. Два носећа стуба, један на северној, а други на јужној страни, направљени су од армираног бетона. Северни стуб је у облику обелиска и његова висина је 23 метра, док је јужни стуб у облику шестара, а висина износи 16 метара. Носећи кабл се састоји од 102 челичне жице. Без реке 1985. године, градске власти одлучују да затрпају рукавац Бегеја на којем се мост налази, и од њега направе три језера. Насип између два језера изграђен је тачно на месту моста. Тако је 23 године после изградње, мост изгубио своју намену. Данас 2018. године, 33 године од када је мост остао без реке, Мост на сувом и даље стоји, иако зарђао и у лошем стању. Градске власти планирају да мост сруше, јер више не служи намени а и због безбедносних разлога. Неки грађани сматрају да је Мост на сувом постао иронични симбол Зрењанина и да не би требало да буде срушен, као једини мост на свету који је на сувом. Референце Спољашње везе
Synagoge (Zemun)

Die Synagoge von Zemun liegt im Belgrader Stadtteil Zemun und ist eine von derzeit zwei Synagogen in der serbischen Hauptstadt Belgrad. Die zweite, die Belgrader Synagoge, befindet sich in der Belgrader Innenstadt. Geschichte Die Synagoge der Aschkenasim wurde 1850 an der Stelle einer älteren erbaut, ist heute jedoch nicht im Besitz der jüdischen Gemeinde, sondern wird als Gastbetrieb genutzt. 1962 sah sich die jüdische Gemeinde genötigt, die Synagoge an die Stadt Belgrad zu verkaufen, welche die Synagoge in ein Kulturzentrum umwidmete. Seit 1997 wird die Synagoge von der Belgrader Gemeinde Zemun an ein Unternehmen des Gastgewerbes vermietet. Seit 2005 sammelt die jüdische Gemeinde von Zemun die nötigen Geldmittel, um die Synagoge zurückzuerwerben. Weblinks Offizielle Webseite der jüdischen Gemeinde Zemun (en, sr) Einzelnachweise
Synagogue de Zemun

La synagogue de Zemun (en serbe cyrillique : Земунска синагога ; en serbe latin : Zemunska sinagoga) est une synagogue ashkénaze située à Belgrade, la capitale de la Serbie, dans la municipalité urbaine de Zemun. Elle se trouve à l'angle des rues Preka et Rabina Alkalaja. Présentation La synagogue a été construite en 1850 dans un style néoromantique, à l'emplacement d'une synagogue plus ancienne. Aujourd'hui désaffectée, la synagogue appartient à l'État serbe ; elle abrite un restaurant et une école de langue. Depuis 2005, la communauté juive de Zemun, à travers son association Vratimo Zemunsku sinagogu, « Ouvrons la synagogue de Zemun », recueille des fonds pour le rachat de la synagogue. Références Voir aussi Articles connexes Histoire des Juifs à Zemun Synagogue de Belgrade Histoire des Juifs en Serbie Architecture à Belgrade Liens externes (sr + en) Site de la communauté juive de Zemun (sr) Nataša Žigić, Sudbina zemunske sinagoge Portail du judaïsme Portail de Belgrade Portail de l’architecture et de l’urbanisme
Земунска синагога

Земунска синагога је ашкенаска синагога која се налази у старом језгру Земуна на углу улица Преке и рабина Јехуде Алкалаја. Опис Сазидана је 1863. године и била је у добром стању после 1945. године. Током Другог светског рата, велики број земунских Јевреја је убијен, а део преживелих преселио се у Израел. Године 1962. Земунска Јеврејска општина продала је објекат општини Земун, а општина је синагогу користила за састанке и програме културно-уметничког садржаја, након тога и као магацин. У новембру 1969. године, синагога је постала дискотека, а након тога претворена у ресторан, 1997. године. Објекат се састоји из два дела, предњег, ужег и краћег и задњег, дужег дела храма. У главном делу се налази дрвена галерија за жене,до које се долази са споредног улаза преко хола. Таваница објекта је равна са орнаментима. На синагоги је сачувано верско обележје, две таблице са десет Божјих заповести. У синагоги је служио Јехуда Алкалај, сефардски рабин, писац, вероучитељ и јеврејски национални радник, по коме данас нови назив улица у којем се овај објекат налази. Републички завод за заштиту споменика културе Београд је предвидео повратак сакралног објекта синагоге, а 2016. године Агенција за реституцију је 2016. године вратила власништво над синагогом Јеврејској општини Земун, али је у договору са закупцем објекат остао у функцији ресторана Сач. Галерија Види још Београдска синагога Земун Референце Литература Јеврејска општина Земун - званична страница (језик: српски), (језик: енглески) „Време“ - „Синагога, ресторан, стрељана“ Архивирано на веб-сајту Wayback Machine (12. април 2008), 26.4.1997. (језик: енглески) Спољашње везе "VRATIMO ZEMUNSKU SINAGOGU" Nova Kontext škola u Zemunu Наташа Жигић, Судбина земунске синагоге Архивирано на веб-сајту Wayback Machine (31. јануар 2014) ZEMUN-nekoliko priloga o Zemunu ЗЕМУНСКА СИНАГОГА ВРАЋЕНА ЈЕВРЕЈИМА: После четири године Управни суд ставио тачку на спор око ашкенашког храма („Вечерње новости”, 26. новембар 2020)
Сопочани

Манастирът Сопочани се намира на 16 km западно от Нови пазар, и северно непосредствено над извора на река Рашка. Част е от средновековния комплекс Стари Рас поставен в списъка на световното културно и природно наследство на ЮНЕСКО. Манастирът е посветен на Света Троица. Име Етимологията на името произлиза от Сопот, т.е. извор.. История Основан е от крал Стефан Урош I близо до областта в сърцето на държавата Рашка – Стари Рас над извора на едноименната река. Източно от манастира се намира средновековното Търговище, а западно, след изкачване, започва сръбския Пещер. Манастирската църква е построена през 1260 г. В средата на 14 век към нея е добавена камбанария. В манастира са погребани някои от членовете на династията Неманичи. Фреските които красят църквата са датирани около 1270 г. Архитектура и изкуство Архитектурата на манастира е в рашки стил. Екстериорът е в типичния романски стил характерен за рашката школа. Уникална е формата на базиликата – апсида под формата на полукръг. Стенописите създадени в периода 1263 – 1268 г. изобразяват членовете на кралската династия на Неманичите – ктитора, кралицата майка, Стефан Неманя. Стефан Първовенчани и Стефан I Урош са показани с умалени модели на ктиторските им църкви в ръце. Фреските около олтара са по-късни. На тях са изобразени ктитора със синовете си Драгутин и Милутин, както и останалите членове на кралското семейство. Фреските в купола на църквата са изографисани последни. На тях са изобразени смъртта на Стефан Неманя и преноса на мощите му в манастира Студеница. Стефан Душан е представен със съпругата му Елена Българска и малкия Стефан Урош V. Значение Някои от фреските в църквата са особено ценен палеологов ренесанс, поради и което манастира е включен още през 1979 г. в списъка на световното културно наследство на ЮНЕСКО. Източници Вижте също Стари Рас Рашки стил Стълбове на Свети Георги
Monestir de Sopoćani

El monestir de Sopoćani (en serbi: Сопоћани), donació del rei Stefan Uroš I de Sèrbia, va ser construït en la segona meitat del segle xiii, prop d'una font del riu Raška a la regió de Ras, al centre de la Sèrbia medieval. L'església va ser dedicada a la Santísima Trinitat i acabada al voltant de l'any 1265, amb l'interior decorat poc després. L'arquebisbe Sava II, que va esdevenir cap de l'Església ortodoxa sèrbia el 1263, està representat en processó d'arquebisbes a la zona de l'altar. Els frescs de Sopoćani són considerats per alguns experts en art medieval serbi com els més bells de l'època. A la paret oest de la nau hi ha el conegut fresc de la Dormició de la Verge. El segle xvi els monjos van haver de deixar temporalment el monestir en diverses ocasions a causa de l'amenaça otomana. Finalment, durant un dels atacs ocorregut el 1689 els otomans van incendiar el monestir i es van dur el plom de la teulada. Els monjos van fugir amb algunes importants relíquies a Kosovo, i el monestir va romandre abandonat durant dos-cents anys, fins al segle xx. L'església a poc a poc va anar caient: les seves voltes es van excavar, va caure la cúpula i les restes dels edificis que l'envoltaven quedaren cobertes per runa. Finalment, durant el segle xx el monestir va ser restaurat i s'hi va assentar una nova comunitat de monjos. A pesar d'haver estat abandonats durant dos segles, la major part dels frescs de Sopoćani es conserven en bon estat. Està inscrit en la llista del Patrimoni de la Humanitat de la UNESCO des del 1979. Referències Enllaços externs Pàgina web del monestir Arxivat 2009-03-09 a Wayback Machine.. Plantilla:Commons category-inline. BLAGO Fund: Sopoćani Arxivat 2019-01-13 a Wayback Machine.. Aerial video of the Sopoćani.
Klášter Sopoćani

Klášter Sopoćani (srbsky Сопоћани) je jedním ze středověkých monastýrů srbské pravoslavné církve. Nachází se v jižní části státu, přibližně 16 km západně od města Novi Pazar. Od roku 1979 je chráněnou kulturní památkou Republiky Srbsko. Historie Monastýr byl vystavěn mezi roky 1259 a 1270 za vlády Štěpána Uroše I. (který je zde pochován) v hornatém terénu pramenné oblasti řeky Raška, nedaleko od Starého Rasu -- prvního hlavního města středověkého srbského státu Raška. Klášter byl mnichy obýván od svého založení až do roku 1689, kdy byl vypálen Osmany. Znovuosídlen a rekonstruován byl až v 20. století. Od roku 1979 je součástí světového kulturního dědictví společně se Starým Rasem, klášterem Đurđevi Stupovi a kostelem svatých apoštolů Petra a Pavla ve městě Novi Pazar. Stavba nese prvky románské architektury. Východní část chrámu je tvořena půlkruhovou apsidou, západní průčelí zahrnuje chrámovou předsíň. Kopule v centrální části stavby (tzv. křížení) je vystavěna na tamburu. Vysoká zvonice pochází ze 14. století. Interiér monastýru je bohatě zdoben freskami, které vznikly okolo roku 1270, např. vyobrazení Zesnutí přesvaté Bohorodice na západní stěně chrámové lodi. V té době byla Konstantinopol v rukou křižáků a byzantští umělci našli své uplatnění na srbském dvoře. Současnost Během 20. století byl monastýr obnovel a znovu osídlen mnišskou komunitou, která se rychle rozrostla. V roce 1979 byl monastýr prohlášen kulturní památkou Republiky Srbsko. Galerie Odkazy Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Sopoćani na anglické Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Klášter Sopočani na Wikimedia Commons BLAGO Fund: Sopoćani
Kloster Sopoćani

Sopoćani ist ein mittelalterliches serbisch-orthodoxes Kloster. Es liegt in etwa 750 m Höhe, 16 km von Novi Pazar entfernt, in einer bergigen Waldlandschaft. Geschichte Das im serbisch-byzantinischen Stil der Raška-Schule 1265 erbaute Kloster war von König Stefan Uroš I. gestiftet worden und sollte ihm als Grablege dienen. Der marmorne Steinsarg über der Grabstelle von König Uroš I., im südlichen Teil der Kirche, ist noch erhalten. Seit dem 17. Jahrhundert während der Kriege zwischen Österreichern und Türken erlitt das Kloster schwere Zerstörungen und stand bis zum Anfang des 20. Jahrhunderts als Ruine ohne Dach und Kuppel da. Durch mehrere Restaurierungsschritte konnte es wieder errichtet und vor allem die hervorragenden Fresken gerettet werden. Beschreibung Die einschiffige Basilika (Bautyp) hat im Osten eine halbkreisförmige Apsis und im Westen einen großen Narthex mit seitlichen Kapellen. Über der Vierung wölbt sich die Kuppel auf einem runden, durch Fenster und Blendarkaden gegliederten Tambour (Architektur). In vielen Details zeigen sich romanische Einflüsse aus dem Küstengebiet. Den hohen, quadratischen Glockenturm neben der Kirche ließ Stefan Uroš IV. Dušan in der ersten Hälfte des 14. Jahrhunderts errichten. Die Fresken auf den Wänden und die Ikonen im Inneren von Sopoćani zählen zu den schönsten der serbischen mittelalterlichen Malereien. Viele internationale Historiker beschrieben diese als die besten Arbeiten des Serbisch-byzantinischen Stils und rechneten sie zu den Höhepunkten christlich-europäischer Malerei des 13. Jh. Sie sind im höfischen Stil auf luxuriösem Goldgrund ausgeführt, der jedoch bis auf wenige Reste erloschen ist. An der Naos-Westwand ist als monumentales Gemälde die Entschlafung Mariä dargestellt im Kreise der Apostel und Empfang ihrer (als Wickelkind dargestellten) Seele durch Christus, der sie den Engeln übergibt. Mit seinen Ausmaßen (6,35 m mal 4,25 m) ist es das größte Werk der mittelalterlichen europäischen Malerei. Weitere, hervorzuhebende Gemälde sind unter anderem die Geburt Christi, Christi Verklärung, Christus in der Vorhölle und der ungläubige Thomas. Die Fresken im Narthex sind etwa fünf Jahre nach denen im Naos entstanden. Sie schuf ein anderer Maler im mehr kleinfigürlich-erzählenden Stil, der eine eher lebhafte Wirkung ausstrahlt. UNESCO-Weltkulturerbe 1979 wurde das Kloster als Teil der Stätte Stari Ras und Sopoćani von der UNESCO zum Weltkulturerbe erklärt. Literatur Frank Rother: Jugoslawien. Kunst, Geschichte und Landschaft zwischen Adria und Donau. DuMont Buchverlag, Köln 1988, ISBN 3-7701-0787-0, S. 242–244. Franz N. Mehling: Jugoslawien (Knaurs Kulturführer), Droemer Knaur, München 1984, ISBN 3-426-26135-9, S. 347–349. Vojislav J. Djurić: Sopoćani. E. A. Seemann Verlag, Leipzig 1967, (Kathedrale und Fresken). Weblinks Offizielle Website des Klosters Sopoćani BLAGO Fund: Sopoćani
Monastère de Sopoćani

Le monastère de Sopoćani (en serbe cyrillique : Манастир Сопоћани ; en serbe latin Manastir Sopoćani) est un monastère orthodoxe serbe situé à 7 km de Novi Pazar, près des sources de la Raška et à proximité de Vieux Ras, qui fut le centre de l’État serbe médiéval de Rascie. Il est inscrit sur la liste des monuments culturels d'importance exceptionnelle de la république de Serbie (identifiant no SK 156). Présentation Le monastère a été fondé en 1260 par le roi Uroš Ier Nemanjić qui souhaitait en faire son mausolée. L’église, achevée vers 1265, fut dédiée à la Sainte Trinité. L’intérieur fut orné de fresques qui comptent parmi les plus belles de la Serbie médiévale. Selon certains critiques d’art, elles rappellent par leur style la peinture de l’Antiquité. Parmi les sujets représentés, on trouve l’archevêque Sava II, fils de Stefan Nemanjić et neveu de Saint Sava. En 1263, Saint Sava II était devenu le chef de l’Église orthodoxe serbe. Sur le mur Ouest de la nef, se trouve une des plus célèbres fresques de Serbie, celle de la Dormition de la Vierge (voir ci-contre). Au XVIe siècle, les moines durent à plusieurs reprises quitter leur monastère à cause de la menace turque. En 1689, les Ottomans incendièrent le monastère et arrachèrent le plomb qui couvrait le toit de l’église. Les frères purent s’échapper, en emportant avec eux au Kosovo d’importantes reliques. L’endroit resta à l’abandon pendant plus de deux siècles, soumis aux vicissitudes du temps et du climat. Il ne fut finalement restauré qu’au XXe siècle. Il est aujourd’hui de nouveau habité par une importante communauté monastique. En 1979, le monastère de Sopoćani a été inscrit sur la liste du patrimoine mondial de l’UNESCO, en même temps que Stari Ras (Vieux Ras) et le monastère de Đurđevi Stupovi. Références Articles connexes Vieux Ras Liste des monastères orthodoxes serbes Éparchie de Ras-Prizren Monuments culturels du district de Raška Liens externes (fr) Article sur le monastère de Sopoćani (en) BLAGO Fund: Sopoćani (fr) Page de l’UNESCO sur le monastère de Sopoćani (en) The Stari Ras and Sopoćani monument area Bibliographie Vojislav Đurić, Sopoćani, Prosveta, Belgrade, 1991. Portail du monachisme Portail de l’architecture chrétienne Portail du patrimoine mondial Portail de la Serbie et du peuple serbe Portail du christianisme orthodoxe
Sopoćani

Manastir Sopoćani (srpski: Сопоћани) je pravoslavni samostan posvećen Svetoj Trojici koji je osnovao srpski kralj Stefan Uroš I. kao mauzolej za sebe i svoju obitelj. Zbog iznimne vrijednosti, manastirski kompleks (zajedno s kompleksom Starog Rasa i manastirom Đurđevi stupovi) upisan je UNESCOv popis mjesta svjetske baštine u Europi 1979. godine. Povijest Crkva je izgrađena 1260. godine, a kupola sa zvonikom je dograđena sredinom 14. stoljeća. Neki članovi kraljevske obitelji sahranjeni su u manastiru. Freske u crkvi su završene 1270. godine. Nedugo nakon bitke na Kosovu, manastir je bio uništen, te je obnovljen za vrijeme despota Stefana Lazarevića. Odlike Crkva je jedinstvena građevina romaničkog stila s polukružnom apsidom, što svjedoči da su najvjerojatnije graditelji došli iz Dalmacije. Portal i prozori su od kamena, a najranije freske nastale su 1273. godine. Jedna od fresaka prikazuje Uroša I. dok čeka kraljicu koju vodi Stefan Nemanja. Oslikana je i ktitorska kompozicija koja prikazuje Stefana Vladislava Nemanjića i Uroša I. s modelima svojih crkava. Freske oko oltara su naslikane kasnije; na jednoj je prikazan Stefan Uroš I. sa sinovima Dragutinom i Milutinom kao i ostalim članovima kraljevske obitelji. Freske u kapelama su oslikane posljednje. U južnoj kapeli nalazi se freska koja prikazuje smrt Stefana Nemanje i prijenos njegovih moći u Studenicu. Također postoje freske koje prikazuju cara Dušana i njegovu ženu Jelenu. Freske u Sopoćanima su iznimne zbog linearnosti i kolorita koji se može usporediti s talijanskim slikarstvom Trecenta. U Manastiru Sopoćani sahranjeni su: kralj Stefan Uroš I., njegova supruga - kraljica Jelena Anžujska i Joanikije I., peti srbijanski nadbiskup. Literatura Sopoćani, Vojislav Đurić, Prosveta, Beograd, 1991. Poveznice Srpski manastiri Studenica Visoki Dečani Manastir Gračanica Vanjske poveznice Službene internet stranice Arhivirana inačica izvorne stranice od 9. ožujka 2009. (Wayback Machine) UNESCOva svjetska baština - Sopoćani Sopoćani- virtuelna tura i foto kolekcija Fonda Blago
Sopoćani

Sopoćani (serb. Сопоћани) – monastyr w południowej części Serbii. Położony 15 km na zachód od miasta Novi Pazar, nad rzeką Raška. Monastyr został ufundowany w 1260 przez króla Stefana Urosza I jako mauzoleum dla niego i jego rodziny. Na początku XIV wieku car Duszan zlecił dobudowanie narteksu z wieżą. Klasztor został zniszczony jeszcze w 1389, popadł w ruinę po kolejnej wojnie austriacko-tureckiej. Gruntowne prace renowacyjne przeprowadzono w latach 1925–1929 i 1949–1958. W 1979 monastyr Sopočani został wpisany na listę światowego dziedzictwa UNESCO. Freski W cerkwi Świętej Trójcy zbudowanej w stylu bizantyjskim znajdują się freski z okresu 1263–1268 o tematyce religijnej i historycznej. Wnętrza wieży i narteksu zdobią malowidła z okresu 1338–1346. Większość malowideł zachowało się w stanie oryginalnym (70%). Freski w Sopoćani stanowią jeden z najcenniejszych zabytków serbskiego malarstwa ściennego. Przypisy
Sopoćani

O Mosteiro de Sopoćani (em sérvio: Сопоћани) é um mosteiro construído na segunda metade do Século XIII próximo à nascente do Rio Raska, na região de Ras. Foi doado pelo Rei Estêvão Uroš I da Sérvia. A igreja foi dedicada à Santíssima Trindade e foi terminada por volta de 1265, com o interior sendo decorado pouco depois. O arcebispo Sava II, que se converteu no chefe da Igreja Ortodoxa Sérvia em 1263, está representado na processão de arcebispos na região do altar. Os afrescos de Sopoćani são considerados por alguns expertos em arte medieval sérvio como os mais belos da época. Na parede oeste da nave existe um famoso afresco da Dormição da Virgem. No Século XVI os monjes tiveram que deixar temporariamente o monastério em várias ocasiões devido a ameaça otomana. Finalmente, durante um dos ataques de 1689 os otomanos incendiaram e saquearam o mosteiro. Os irmãos fugiram com algumas relíquias importantes a Kosovo (não retornaram a Sopoćani) e o mesmo permaneceu abandonado durante duzentos anos, até o Século XX. A igreja, pouco a pouco, foi decaindo. Finalmente, durante o Século XX o mosteiro foi restaurado e uma nova ordem de monjes lá se assentou. Apesar de haverem sofrido com o tempo, a maior parte dos afrescos de Sopoćani ainda estão bem conservados. UNESCO A Antiga Ras, em conjunto com Sopoćani foram inscritos como Patrimônio Mundial por "possuir várias construções medievais como fortalezas, igrejas e monastérios. O monastério em Sopoćani é uma lembrança do contato entre o Ocidente e o mundo Bizantino." Referências
Mănăstirea Sopoćani

Mănăstirea Sopoćani (în sârbă Манастир Сопоћани, cu alfabetul latin[*]​: Manastir Sopoćani) este un lăcaș de cult din Serbia, monument istoric înscris pe lista UNESCO a patrimoniului universal. Edificiul se află înscris, de asemenea, în itinerariul european Transromanica. Note