NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Katedra Świętej Teresy z Ávili w Suboticy

Katedra Świętej Teresy z Ávili (ser. Subotička stolna crkva (katedrala) svete Terezije, węg. A szabadkai Szent Teréz székesegyház (katedrális)) – główna świątynia rzymskokatolickiej diecezji subotickiej w Serbii. Mieści się w Suboticy przy placu Trg žrtava fašizma, pod numerem 3. Została wybudowana w latach 1773–1779 w stylu barokowym według projektu architekta Franza Kaufmanna z Budapesztu. Wymiary katedry to długość: 61 metrów, szerokość: 26 metrów, wysokość: 18 metrów, wysokość wież kościelnych: 64 metry. Katedra znana jest ze swych obrazów ołtarzowych. Większość z nich jest autorstwa malarza z Budapesztu, Josefa Schoeffta, z wyjątkiem obrazu Świętej Rodziny namalowanego przez Kaspera Schleibnera z Monachium i obrazu Świętego Krzyża wykonanego przez Emmanuela Walcha z Innsbrucku. Ci malarze wykonali również malowidła na sklepieniach. Dekoracje ścienne są dziełem Johannesa Clausena z Zagrzebia. W latach 1972–1973 wnętrze świątyni zostało odnowione. Przypisy Linki zewnętrzne Informacje o katedrze (ang)
Собор Святой Терезы Авильской (Суботица)

Собор Святой Терезы Авильской (серб. Катедрала Свете Терезе Авилске) — католический собор в городе Суботица, Сербия. Кафедральный собор епархии Суботицы, памятник архитектуры, имеет почётный статус малой базилики. Включён в реестр памятников культуры большого значения Сербии. Во второй половине XVIII века Суботица имела значительное католическое население, которое к тому же быстро росло, что привело к необходимости строительства большой католической церкви. В 1748 году в Суботице проживало 5290 католиков, в 1767 году — 7779 католиков, в 1783 — 11 600, а в 1791 году их было уже 19 786 человек. Католическая община Суботицы была многонациональной, её основу составляли хорваты, венгры, немцы и словаки. Католическая церковь святой Терезы Авильской построена в 1773—1797 годах, архитектурный стиль можно охарактеризовать как переходный от барокко к классицизму. Храм расположен в самом центре исторического города, служит архитектурной доминантой одной из главных городских площадей. Длина собора составляет 61 метр, ширина — 26, высота 18 — метров, высота колоколен — 64 метра. Храм св. Терезы однонефный, неф заканчивается полукруглой заалтарной апсидой, по бокам от которой расположены ризницы. Главный фасад украшен высокими боковыми двухъярусными колокольнями с треугольным фронтоном между ними. Главный алтарь выполнен в Пеште в начале XIX века, настенные росписи относятся к последним десятилетиям XIX века. Орган собора создан в 1897 году в Пече. В XX веке церковь реставрировалась. До 1923 года церковь св. Терезы была регулярной приходской церковью. В 1923 году была создана Апостольская администратура югославской Бачки, где храм св. Терезы стал исполнять функции главного собора. С 25 января 1968 года, когда была образована епархия Суботицы, храм служит кафедральным собором этой епархии. 29 апреля 1974 года храм получил почётный статус малой базилики. По данным на 2014 год собор св. Терезы — один из двух католических храмов на территории Сербии с подобным статусом наряду с Базиликой Святого Димитрия в Сремска-Митровице. В настоящее время приход св. Терезы насчитывает около 12 тысяч человек и является двуязычным, его примерно в равных пропорциях составляют венгры и хорваты. Примечания Ссылки Црква Терезе Авилске Собор на сайте епархии Собор на сайте gcatholic.org
Римокатоличка црква Свете Терезе Авилске

Римокатоличка црква Свете Терезе Авилске се налази у Суботици, подигнута је у периоду од 1773. до 1797. године. Столна је црква Суботичке бискупије. Представља заштићено непокретно културно добро као споменик културе од великог значаја. Црква својим монументалним размерама и складним архитектонским композиционим решењима доминира једним од главних тргова у граду. Саграђена је у духу прелазног барокно-класицистичког стилског периода као једнобродна грађевина триконхалне основе са полукружном олтарском апсидом и бочним сакристијама. Два висока двоспратна звоника доминирају западном фасадом са пољем између њих које је завршено тимпаноном. Вишеструко профилисани пиластри уоквирују главни портал. Унутрашњи простор прекривају сферна поља која граде лукови, наспрамно спајајући пиластре прислоњене уз подужне зидове, са наглашеном колористичком декорацијом, која је имала за циљ репрезентативност. Осликавање централног олтара поверено је Јожефу Шафту из Пеште од 1802. до 1820. године. Зидне слике, настале у последњим деценијама 19. века, рад су Каспера Шлајбнера и Клаузена Јаноша, за кога се претпоставља да је аутор и зидне орнаментике. Изузетно префињеном израдом одликује се камена стела на гробу племићке породице Перчић, из 1824. године. Храм је обновљен 1912. године, о чему сведочи запис на бочном зиду левог звоника. Обимни конзерваторско рестаураторски радови на сликарству вршени су 70-тих година 20. века, а уређење порте током 2001. и 2005. године. Галерија Види још Споменик културе од великог значаја Списак споменика културе у Севернобачком округу Референце Спољашње везе „Црква Терезе Авилске — Споменици културе у Србији”. САНУ. Списак споменика културе од великог значаја у Војводини Архивирано на веб-сајту Wayback Machine (17. мај 2014) Републички завод за заштиту споменика културе - Београд Листа споменика Напомена: Садржај овог чланка је једним делом или у целости преузет са http://www.sanu.ac.rs. Носилац ауторских права над материјалом је дао дозволу да се исти објави под слободном лиценцом. Доказ о томе се налази на OTRS систему, а број тикета са конкретном дозволом је 2009072410055859.
Magasins Janić

Les magasins Janić (en serbe cyrillique : Јанићеви дућани ; en serbe latin : Janićevi dućani) sont situés à Ostružnica, sur le territoire de la Ville de Belgrade et dans la municipalité urbaine de Čukarica. Construits dans la première moitié du XIXe siècle, ils sont inscrits sur la liste des biens culturels de la Ville de Belgrade. Présentation Les magasins Janić, situés 4 place Karađorđevih ustanika à Ostružnica, ont été construits dans la première moitié du XIXe siècle. Ils étaient constitués d'une kafana et de huit chambres, de deux salles de restaurant sur le devant de la maison et d'une cuisine avec des garde-manger à l'arrière. L'aile occidentale de la maison, séparée du reste de l'édifice par un couloir faisant toute la largeur de la construction, constituait les quartiers d'habitation du propriétaire. Sur la façade sud se trouve un porche avec des arcades qui courent tout le long de l'édifice. Au début du XXe siècle, la maison a accueilli de nouvelles fonctions commerciales et a subi quelques adaptations mineures. Les magasins Janić restent encore aujourd'hui un exemple typique d'une maison moderne de la Morava. Références Articles connexes Architecture à Belgrade Čukarica Portail de Belgrade Portail de la protection du patrimoine Portail du commerce
Јанићеви дућани у Остружници

Јанићеви дућани у Остружници као зграда, подигнута је у првој половини 19. века за кафану. Представља непокретно културно добро као споменик културе. Зграда се састојала од осам просторија, две кафанске сале у предњем делу зграде и кухиње са оставама у задњем делу. Источно крило, одвојено ходником, који пролази целом ширином зграде, садржи две собе за становање власника. Са јужне главне фасаде налази се аркадни трем који се протеже целом дужином грађевине. Зграда почетком 20. века добија нову трговачку намену и том приликом трпи мање адаптације. Као објекат јавне намене и изузетног архитектонског и ликовног обликовања, зграда Јанићеви дућани је аутентични представник типа тзв. новије моравске куће. Галерија слика Види још Списак споменика културе у Београду Јанићева кафана у Остружници Црква Светог Николе у Остружници Референце Спољашње везе Републички завод за заштиту споменика културе - Београд Листа споменика Градски завод за заштиту споменика културе града Београда/Каталог непокретних културних добара на територији града Београда Архивирано на веб-сајту Wayback Machine (8. мај 2015) Јанићеви дућани
Maison Crvenčanin

La maison Crvenčanin (en serbe cyrillique : Кућа Црвенчанина ; en serbe latin : Kuća Crvenčanina) est située à Belgrade, la capitale de la Serbie, dans la municipalité urbaine de Stari grad. Construite en 1887, elle est inscrite sur la liste des biens culturels de la Ville de Belgrade. Présentation La maison du marchand Crvenčanin, située 15 Kralja Petra, a été construite en 1887 d'après des plans de l'architecte Jovan Ilkić. Elle dispose d'une cave, d'un rez-de-chaussée et de deux étages ; l'attique et la mansarde sont séparés par divers dômes. La corniche du toit est soutenue par des demi-colonnes d'ordre ionique, qui se dressent sur les deux étages. L'architecture intérieure, avec sa mezzanine au-dessus du rez-de-chaussée fait de la maison du marchand Crvenčanin un exemple inhabituel dans l'architecture contemporaine de cette époque. La maison est située dans l'une des plus anciennes rues commerçantes de Belgrade ; le rez-de-chaussée et sa mezzanine servaient à des fins commerciales, tandis que les étages supérieures avaient une fonction résidentielle. Le bâtiment constitue un témoin de l'architecture académique à Belgrade et l'une des plus intéressantes créations de l'architecte Jovan Ilkić. Références Articles connexes Architecture à Belgrade Stari grad (Belgrade) Portail de Belgrade Portail de la protection du patrimoine
Кућа трговца Црвенчанина

Кућа трговца Црвенчанина се налази у Београду, на територији градске општине Стари град. Подигнута је 1887. године и представља непокретно културно добро као споменик културе. Кућа је подигнута по пројекту архитекте Јована Илкића, са подрумом, приземљем, два спрата који су надвишени атиком и мансардним кровом са сегментним куполама. Кровни венац држе јонски полустубови који се протежу дуж оба спрата. По својој концепцији просторног решења, где се први пут у архитектури Београда појављује мезанин изнад приземља, кућа трговца Црвенчанина представља необичан пример архитектонског решења свог времена. Налази се у једној од најстаријих трговачких улица Београда, што је условило да приземље и мезанин буду намењени трговини, а спратови становању. Објекат је истакнути представник академског стила 19. века и једно од значајних остварења познатог београдског архитекте Јована Илкића. Види још Списак споменика културе у Београду Референце Спољашње везе Републички завод за заштиту споменика културе - Београд Републички завод за заштиту споменика културе-Београд/База непокретних културних добара Листа споменика
Maison Flašar

La maison Flašar (en serbe cyrillique : Кућа Флашар ; en serbe latin : Kuća Flašar) est située à Belgrade, la capitale de la Serbie, dans la municipalité urbaine de Vračar. Construite en 1932, elle est inscrite sur la liste des biens culturels de la ville de Belgrade. Présentation La maison Flašar, située 16 rue Kornelija Stankovica, a été construite en 1932 d'après un projet de l'architecte Milutin Borisavljević (Miloutine Borissavliévitch). Elle a été conçue comme une maison familiale d'un étage, de plan rectangulaire avec un agencement symétrique. Elle est caractéristique du style académique, avec une façade comportant des pilastres monumentaux couronnés de volutes ioniques. Le toit est plat avec des balustrades et des éléments décoratifs en forme d'urnes. Les fenêtres du rez-de-chaussée, de même que l'entrée, se terminent par des arcades et sont ornées de balustrades aveugles ; les fenêtres de l'étage sont rectangulaires et chacune dotées d'un balcon en fer forgé. Les ouvertures reflètent l'organisation de l'espace intérieur. En 1936, la maison a été achetée par Ignjat Flašar, qui lui a ajouté un étage, lui aussi conçu par l'architecte Borisavljević. Références Articles connexes Architecture à Belgrade Vračar Portail de Belgrade Portail de l’architecture et de l’urbanisme
Кућа Флашар у Београду

Кућа Флашар се налази у београдској општини Врачар у улици Корнелија Станковића број 16. Подигнута је 1932. године и представља изузетан пример архитектуре породичних кућа и вила у периоду између два светска рата. Статус споменика културе добила је 2007. године. Изглед куће Кућа Флашар је подигнута 1932. године према пројекту архитекте Милутина Борисављевића. Првобитно је замишњена као породична вила правоугаоне основе са једним спратом и потпуно симетричним распоредом просторија. Саграђена је у духу академске традиције са монументалним, удвојеним пиластрима дуж читаве фасаде, који се завршавају елегантним јонским волутама. Када је 1936. године вилу откупио Игњат Флашар, надзидан је спрат са терасом, за који је архитекта Милутин Борисављевић такође израдио пројекат. Надзидани део куће не обухвата читаву површину крова већ само једну половину, док је друга искоришћена као тераса. Кров је раван, оивичен балустрадом са украсима у облику урни. Прозори у приземљу, као и улаз у кућу, лучног су облика са слепим балустрадама испод, док су прозори на спрату правоугаони прозори-балкони са оградама од кованог гвожђа. Испред куће налази се мала, лепо уређена башта са зиданом оградом, чији су стубови украшени урнама од вештачког камена и капијом од кованог гвожђа. Види још Списак споменика културе у Београду Милутин Борисављевић Александар Флашар Референце Литература Vujović, Branko (2003). Beograd : kulturna riznica. Beograd: Idea. ISBN 978-86-7547-053-3. Спољашње везе Републички завод за заштиту споменика културе - Београд Листа споменика Архитектонски опус Милутина Борисављевића
Maison Hristić-Mijušković

La maison Hristić-Mijušković (en serbe cyrillique : Кућа породице Христић-Мијушковић ; en serbe latin : Kuća porodice Hristić-Mijušković) est située à Belgrade, la capitale de la Serbie, dans la municipalité urbaine de Stari grad. Construite en 1930, elle est inscrite sur la liste des monuments culturels protégés de la république de Serbie (identifiant no SK 1614) et sur la liste des biens culturels de la ville de Belgrade. Présentation La maison Hristić-Mijušković, située 3 rue Dobračina, a été construite en 1930 selon des plans de l'ingénieur Mijušković. Le terrain sur lequel fut construite la bâtisse appartenait à Filip Hristić, diplomate, ministre des Affaires étrangères, qui fut, plus tard, ministre de l'Éducation dans le gouvernement du prince Miloš Obrenović. Aujourd'hui encore, la maison est habitée par les descendants de Hristić. La maison a été conçue comme un bâtiment d'un étage, là où se trouvait un bâtiment réduit à un rez-de-chaussée ; elle était pensée à l'origine comme une maison relevant de l'architecture académique, avec une organisation symétrique. Avec ses meubles et ses archives familiales, la maison représente une résidence caractéristique de son temps et témoigne de l'atmosphère de la rue Dobračina à l'époque de sa construction. Références Articles connexes Architecture à Belgrade Stari grad (Belgrade) Portail de Belgrade Portail de la protection du patrimoine
Кућа породице Христић-Мијушковић

Кућа породице Христић-Мијушковић се налази у Београду, на територији градске општине Стари град. Подигнута је 1930. године и представља непокретно културно добро као споменик културе. Кућа је саграђена према пројекту инжењера Мијушковића, док је парцела на којој је саграђена припадала је Филипу Христићу, дипломати, министру иностраних дела и касније министру просвете у влади кнеза Михаила Обреновића. Грађена је као спратни објекат, на месту првобитне приземне куће. Обликована је у маниру касног академизма са наглашеном симетричношћу у просторној концепцији и обради. Заједно са покретним предметима и породичном архивом, овај грађевина представља карактеристичан стамбени објекат свога времена, значајан чинилац у амбијенту Добрачине улице и ширег историјског градског центра Београда. Данас у њој живе потомци породице Христић. Види још Списак споменика културе у Београду Референце Спољашње везе Републички завод за заштиту споменика културе - Београд Републички завод за заштиту споменика културе-Београд/База непокретних културних добара Листа споменика
Krsmanović-Haus

Das Haus des Krsmanović (auch Haus des Aleksa Krsmanović) wurde im Jahr 1885 gebaut und befindet sich an der Anschrift Terazije 34 in Belgrad. Geschichte Das Haus wurde nach den Plänen des Architekten Jovan Ilkić im Stil des Akademismus als Wohnhaus für den Handelskaufmann Marko O. Marković gebaut. Die Brüder Krsmanović erwarben Haus und Grundstück im Jahr 1898. Nach der Aufteilung bekam Aleksa Krsmanović das Haus, in dem er bis zu seinem Tod im Jahr 1914 wohnte. Das Haus und den gesamten Grundbesitz hinterließ er dem serbischen Volk. Nach seinem Tod ging das Haus zusammen mit dem gesamten Grundbesitz auf dem Platz Terazije in den Besitz der „Genossenschaft von A. Krsmanović“ über. Seine Frau wohnte gemäß Testament weiterhin im Haus. Nach ihrem Tod ging es an den Stifter über. Aufgrund seines repräsentativen Charakters diente es nach dem Ersten Weltkrieg von 1918 bis 1922 als Königspalast des Serbischen Königreichs, in dem der Regent Aleksandar Karadjordjević residierte, da der Königspalast ziemlich beschädigt war. Am 1. Dezember 1918 wurde in diesem Haus das Dokument über die Entstehung des Königreichs der Serben, Kroaten und Slowenen unterzeichnet. Nach 1930 war hier das Restaurant „Kleridž“ und danach eine Zeitlang auch das Theater Branino Pozorište (des Brana Cvetković) untergebracht. Architektur Das repräsentative Gebäude mit Hanglage ist auf der Straßenseite eingeschossig und der Gartenseite zweigeschossig. Gartenseitig ist auf Straßenniveau eine große Terrasse über dem Untergeschoss angelegt und zwei geschwungene Freitreppen führen in den Garten. Die Balustraden der Terrasse und die Treppen sind im Barockstil gehalten. Von Form und Ausführung gilt das Gebäude als eines der am besten realisierten Projekte des Architekten. Das Haus wurde nach dem Zweiten Weltkrieg nationalisiert und ging in den Staatsbesitz über. Es diente lange als Protokoll-Gebäude des Außenministeriums. Bildergalerie Einzelnachweise Weblinks Die Kulturdenkmäler in Serbien: Das Haus des Krsmanović auf dem Platz Terazije (Webseite SANU) (serbisch, englisch)
Krsmanović House, Terazije

Krsmanović's House (Serbian: Крсмановићева кућа), situated at 34 Terazije Street in Belgrade, was built in 1885 for a merchant. In 1918, it became the house of Alexander Karađorđević, Prince Regent of Yugoslavia and was used as a theatre before it became public property after World War II. It has served as the Protocol building of the Ministry of Foreign Affairs. The Academic art house is considered among the best designs of the architect Jovan Ilkić. It was registered as a cultural monument of Serbia in 1981 by the Zavoda za zaštitu spomenika spomenika kulture grada Beograda, or Institute for the Protection of Cultural Monuments. It was restored in 1987. History Architect Jovan Ilkić designed the Neo-Baroque or Academic art-style house for Marko O. Marković, a merchant, and his family. Unable to afford the house due to Marković's debts, the house was surrendered and bought by Krsmanović brothers in 1898, and became the property of Aleksa Krsmanović, who lived in it until he died in 1914. The house and property were bequeathed to the Serbian people, through the A. Krsmanović endowment, with stipulation that his wife was to live in the house until her death. The Royal Palace was damaged during the First World War, and between 1918 and 1922, the house served as the residence of Aleksandar Karađorđević and the Court of the Kingdom of Serbia. On 1 December 1918, the document was signed that created the Kingdom of Serbs, Croats and Slovenes, after which he gave a speech from the house to people of Belgrade. Then, the house was managed by an endowment to be used to generate for orphanages for children, because the Krsmanovićs had not had children. Portions of the building were used for several purposes by organizations and retailers—inhabitants included an "exclusive" oriental carpet retailer and an Automobile Club. After 1930, the "Claridge" occupied the house, and later on, for some time, the Theatre of Brana Cvetković. During World War II, the Germans used the house as a canteen. After the war the house was nationalized. It was used as a youth center, bank and diplomatic club. For three decades, until 1979, it served as the Protocol building of the Ministry of Foreign Affairs. Today, several companies are headquartered in the building. Architecture The house was once described as "a small neo-baroque castle and one of the most beautiful monuments of this type in Serbia." It sits on a slope, with a base of 30 metres, with the street side of the building on high ground, and the back of the house is two floors, with the access to the garden. The courtyard facade was accentuated by a curved double flight of stairs descending from a semi-circular terrace. Based on the architectural composition, internal disposition, artistic shape and craftsmanship, it is among Ilkić's best works. Gallery See more Spisak spomenika kulture u Beogradu Јоvan Ilkić References
Maison Krsmanović

La maison Krsmanović (en serbe cyrillique : Крсмановићева кућа ; en serbe latin : Krsmanovićeva kuća) est située à Belgrade, la capitale de la Serbie, dans la municipalité urbaine de Savski venac. Construite en 1885, elle est inscrite sur la liste des monuments culturels de grande importance de la république de Serbie et sur la liste des biens culturels de la ville de Belgrade. Présentation La maison Krsmanović est située au n° 34 de Terazije, au centre de Belgrade. Elle a été construite en 1885 sur des plans de l'architecte Jovan Ilkić pour servir de résidence familiale au riche marchand Marko O. Marković. Elle a été achetée en 1898 par les frères Krsmanović et, après leur rupture, elle revenue à Aleksa Krsmanović, l'un des plus riches marchands de Belgrade. La maison fut alors avancée de 30 m de part et d'autre du vestibule initial. Entre 1918 et 1922, elle a servi de palais royal au temps du royaume des Serbes, Croates et Slovènes. La maison se veut une construction d'apparat et est dotée d'une riche décoration intérieure et extérieure. Le fort dénivelé du terrain crée une différence dans la disposition des étages. Du côté de la rue, l'édifice comporte un sous-sol et un rez-de-chaussée, tandis que la façade sur cour compte deux étages dominant un jardin en terrasses. La façade sur cour est ornée d'une balustrade baroque qui se prolonge par un double escalier. La maison doit son importance au fait qu'elle constitue l'un des édifices néobaroques les plus importants des dernières décennies du XIXe siècle à Belgrade et en Serbie. Le bâtiment a été restauré en 1987. Références Voir aussi Articles connexes Architecture à Belgrade Savski venac Portail de Belgrade Portail de la protection du patrimoine
Maison Milovanović

La maison Milovanović (en serbe cyrillique : Кућа породице Миловановић ; en serbe latin : Kuća porodice Milovanović) est située à Belgrade, la capitale de la Serbie, dans la municipalité urbaine de Stari grad. Construite en 1884, elle est inscrite sur la liste des biens culturels de la Ville de Belgrade. Présentation La maison de la famille Milovanović, située 15 rue Dobračina, était à l'origine un édifice d'un étage construit par le colonel Đorđe Marković en 1884. En 1900, la maison a été achetée par Milan Milovanović, un juriste, et, en 1927, un étage fut ajouté à la maison selon des plans de l'architecte Đorđe Bajalović. Aujourd'hui encore, la maison a préservé son style originel, avec des différences à peine perceptibles entre la façade et les modifications et ajouts ultérieurs. La façade principale est ornée d'éléments plastiques caractéristiques de l'académisme de la fin du XIXe siècle. À la suite de son extension, la maison a perdu son plan fonctionnel où les parties résidentielles et les autres pièces étaient organisées autour d'un hall central desservi par un porche couvert. La maison de la famille Milovanović est caractéristique des résidences urbaines construites à la fin du XIXe siècle. Références Articles connexes Architecture à Belgrade Stari grad (Belgrade) Portail de Belgrade Portail de la protection du patrimoine