NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Цинцарска кућа у Гроцкој

Цинцарска кућа у Гроцкој је као варошка кућа, подигнута у доба економског полета Гроцке као административног и трговачког седишта нахије, у првим деценијама 19. века. Цинцарска кућа у Гроцкој носи статус културног добра од великог значаја. Налази се у улици 17. октобра 9 у Гроцкој. Историја Овај објекат подигнут у првој половини 19 века, од стране богате цинцарске трговачке породице, што се може видети како из просторне диспозиције, тако и из њене опремљености и саме величине. Кућа се може сврстати у грочанско-варошки изглед куће, коју карактеришу највиши грађевински, конструктивни и ликовни домет градње и обликовања. Изглед објекта Правоугаона основа куће је подељена на три дела. Кућу чине оџаклија, три собе, са истуреним доксатом, тремом и подрумом. Кућа је по конструкцији чатмара, зидана је у бондручној конструкцији, са испуном од чатме, са покривеним четворосливним ћерамидним кровом. Кућа преко оџаклије, у којој је зидано огњиште, прави везу између соба и дворишта. Кућа са налази на благој теренској косини, што доприноси њеној висини и варошком изгледу куће (кућа је у предњем делу готово спратна). Галерија Види још Списак споменика културе у Београду Грочанска чаршија Референце Литература Живковић, Нада (2011). . „Грочанске куће - парадигма времена” (PDF). Наслеђе: 267—279. Приступљено 1. 10. 2018. COBISS.SR 186737932 Спољашње везе beogradskonasledje.rs spomenicikulture.mi.sanu.ac.rs
Gellertkirche (Vršac)

Die Kirche des Heiligen Gerhard ist eine römisch-katholische Pfarrkirche in Vršac in Serbien. Sie ist dem Heiligen Gerhard Sagredo geweiht, der u. a. im heutigen Banat missionierte, das Bistum von Csanád gründete und dessen erster Bischof war. Die Kirche des Heiligen Gerhard ist heute die größte römisch-katholische Kirche in Serbien und gilt als die größte Gellertkirche nach der in Budapest. Geschichte Eine erste Kirche wurde 1726 von den Donauschwaben erbaut. Die neue Kirche wurde 1860–1863 nach den Plänen eines nicht näher bekannten Wiener Architekten im Stil der Neugotik errichtet. Die Kirche ist eine dreischiffige Hallenkirche mit einem lateinischen Kreuz als Grundriss. Sie ist etwa 61 m lang, 22 m breit und die Innenhöhe beträgt 19,50 m, die Türme ragen 63 m hoch. Portal, Fenster, Rosetten und Glockentürme sind mit reicher Dekoration geschmückt. Das Altarbild schuf Peter Johann Geiger von der Wiener Kunstakademie. Ausstattung Die heutige Orgel wurde 1912 von der Orgelmanufaktur Carl Leopold Wegenstein (Temeschwar, Rumänien) erbaut. Das Instrument hat 35 Register auf zwei Manualwerken und Pedal. Die Trakturen sind pneumatisch. Koppeln: II/I (als Normal-, Suboktav- und Superoktavkoppeln), I/P, II/P Spielhilfen: Feste Kombinationen (p, mf, f, ff, tutti) Einzelnachweise Weblinks
Church of Saint Gerhard de Sangredo, Vršac

The Church of Saint Gerhard de Sangredo (Serbian: Црква Светог Герхарда де Сангредо, romanized: Crkva svetog Gerharda de Sangredo) is the Roman Catholic church in Vršac, Serbia. It is the largest Catholic church in the country. History German families were the first Catholics to settle in Vršac in 1717 after the end of Austro-Turkish War and reorganization of the region from Temeşvar Eyalet into Banat of Temeswar. The parish was founded in 1720. In the absence of a church, a former mosque was used for religious services. The first church was constructed in 1730, with the tower added between 1750 and 1751. A new Neo-Gothic church was built between 1860 and 1863 and was consecrated on 27 December 1863. Gallery See also Catholic Church in Serbia Saint Nicholas Cathedral Cathedral of Ascension of the Ascension of the Lord References
Église Saint-Gérard-de-Csanád de Vršac

L'église Saint-Gérard-de-Csanád de Vršac (en serbe cyrillique : Римокатоличка црква св. Герхарда де Сангредо у Вршацу ; en serbe latin : Rimokatolička crkva sv. Gerharda de Sangredo u Vršacu) est une église catholique située à Vršac et dans le district du Banat méridional, en Serbie. Elle est inscrite sur la liste des monuments culturels protégés de la république de Serbie (identifiant no SK 1765). C'est la plus grande église catholique de Serbie. Elle est dédiée à Gerardo Sagredo ou Gérard de Hongrie qui évangélisa la Hongrie au XIe siècle. Historique La construction a commencé en 1860 et s'est achevée en 1863 ; son architecte, Franc Brandajs, l'a conçu dans le style néo-gothique. Dimensions Les dimensions de l'édifice sont les suivantes : Hauteur intérieure ; 19,5 m Longueur : 61 m Hauteur des tours : 63 m Largeur ; 22 m Références Article connexe Monuments culturels du district du Banat méridional Liens externes Portail du catholicisme Portail de l’architecture chrétienne Portail de la Serbie et du peuple serbe Portail de la protection du patrimoine
Римокатоличка црква Св. Герхарда де Сангредо у Вршцу

Римокатоличка црква Св. Герхарда де Сангредо у Вршцу грађена је у периоду од 1860. до 1863. године и представља непокретно културно добро као споменик културе. Није познато име архитекте који је израдио нацрт, али се претпоставља да је из Беча. Фасада је првобитно изведена у теракоти, али брзо је пропала, тако да је већ 1902. године обновљена и делом обложена каменом, с тим што је камен употребљаван за архитектонске детаље. Радове на обнови фасаде извеле су архитекте из Беча Knotgen и Bach из Беча. Архитектура цркве Црква је саграђена у неоготском стилу веома чистог обрасца. Приликом обнове постављене су и скулптуре на прочељу, као и велика композиција на балдахину изнад главног портала. Академски вајар и професор уметничке академије у Будимпешти исклесао је у камену: композицију у дубоком рељефу Богородица благосиља светог Стефана, затим скулптуре у натприродној величини Христос учитељ, Свети краљ Стефан, Свети Герхард и Богородица. Главни олтар светог Герхарда осликао је професор Бечке академије уметности Петар Јохан Гајгер 1863. године. Бочни олтар са представом Свете породице израдио је академски сликар Карл Гуч 1869. године. Унутрашњу декорацију - композиције и орнаментика изведене су у времену од 1912. до 1914. године. Сликао је Сирмај Антал уз помоћ Јуреина Антала и Јулија Мерлића, сликара из Вараждина. Десно од главног улаза налази се велика композиција, уље на платну, настала 1923. године, рад Стефана Јегера сликара из Ченеја, која приказује одбрану Вршца од турског напада у рату 1788. године, под вођством Јакоба Ханемана. Осим тога у цркви се чувају и следеће заставе: Зидрског еснафа из 1896. године, Вршачког удружења пољопривредника из 1906. године, Вршачког привредног савеза из 1901. године, као и застава ковачког цеха из 1894. године. У цркви се налазе и оргуље са два мануала и 52 регистра, израђена су почетком века 20. века, у радионици Леополда Вегштајна у Темишвару. Галерија Види још Списак споменика културе у Јужнобанатском округу Референце Спољашње везе Списак споменика културе од великог значаја у Војводини Архивирано на веб-сајту Wayback Machine (17. мај 2014) Републички завод за заштиту споменика културе - Београд Листа споменика
SPENS

SPENS (zkratka z Stonotenisko prvenstvo Evrope Novi Sad, v srbské cyrilici Стотениско првенство Европе Нови Сад) je rozsáhlé obchodní a sportovní centrum v Novém Sadu. Patří mezi nejrozsáhlejší svého druhu v Evropě. Využití V centru se konají četné sportovní aktivity, včetně různých mistrovství (např. roku 1990 šachová olympiáda). Právě zkratka z celoevropské soutěže ve stolním tenise zlidověla, a dnes se tak obecně říká celému centru SPENS (oficiální název je Sportovní a pracovní centrum Vojvodiny – srbsky v cyrilici Спортски и пословни центар Војводине). Celý objekt se rozprostírá na ploše přes 85 000 m2 a sportovní část zahrnuje malou i velkou halu, arénu pro zimní sporty, bowling, plavecký bazén, 11 tenisových kurtů, halu pro střelbu, divadelní sál a konferenční sál. K celému areálu SPENSu patří také i dvoupatrové kryté garáže. Kapacita areálu je 11 500 míst. Historie O výstavbě obchodního domu a sportovního centra rozhodli místní občané v referendu v 70. letech 20. století. Jeho výstavba začala roku 1971 a otevřeno bylo 14. dubna 1981. Jeho architektem byl Živorad Janković,, který navrhl například i budovu Paláce mládeže a sportu v Prištině, nebo halu Skenderija v Sarajevu. V interiéru vznikla umělá zahrada, aby byla zdůrazněna světelnost celé stavby, byly některé její části obloženy dekorativním bílým mramorem. Pro ocelové konstrukce byla jako doplňková barva zvolena žlutá. V blízkosti SPENSu se nachází studentský kampus Univerzity v Novém Sadu, fotbalový stadion Karađorđe, areál bývalé železniční stanice, jakož i rozsáhlá veřejná prostranství. Na nich se konají různé trhy. Na konci 80. let to bylo populární místo pro příznivce Slobodana Miloševiće během tzv. Jogurtové revoluce. Tehdy se zde shromažďovaly tisíce lidí, aby si vyslechli projev tohoto srbského autoritativního politika. Rekonstrukce V roce 2014 nechalo město Novi Sad zřídit expertní skupinu, která se měla zabývat modernizací stavby, především zvýšením míry její efektivity co do spotřeby elektrické energie. V závěru druhé dekády 21. století probíhala v Novém Sadu diskuze o možné přestavbě nebo zbourání stárnoucího obchodního centra, to však nakonec zůstalo bez odezvy místní samosprávy, neboť se k rozhodnutí nenašla podpora většiny veřejnosti. V blízkosti obchodního centra SPENS (a i nedalekého centra Mercator) vznikl nový obchodní komplex Promenada. V roce 2020 má být za pomoci EBRD zahájena rekonstrukce budovy, která nicméně má probíhat v duchu původní podoby a ztvárnění stavby. Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu SPENS na Wikimedia Commons
Centre sportif SPENS

Le Centre sportif SPENS ou simplement SPENS (de son nom complet : Centre sportif et d'affaires de la Vojvodine (en alphabet cyrillique serbe : Спортски и пословни и економски центар Војводина ; transcription latine : Sportski i poslovni ekonomski centar Vojvodina) est un complexe multi-sport situé à Novi Sad dans la province du Vojvodine en Serbie. Il appartient à la société publique serbe JP SPC Vojvodina. Présentation Le SPENS a été conçu par l'Institut d'urbanisme de la Faculté d'architecture de Sarajevo. Les principaux architectes étaient Žika Janković et Branko Bulić. Les travaux débutèrent en 1979 et durèrent deux ans. Il fut inauguré le 14 avril 1981 à l'occasion des Championnats du monde de tennis de table. Vaste de 85 000 m2, le Centre comprend une salle polyvalente principale pouvant accueillir jusqu'à 11 500 personnes. Sports Plusieurs clubs résident au SPENS : Vojvodina Novi Sad (volley-ball) KK Vojvodina (basket-ball) KK Novi Sad (basket-ball) HK Vojvodina Novi Sad (hockey sur glace) HK Novi Sad (hockey sur glace) Le Centre a également été le théâtre à plusieurs reprises d'évènements sportifs internationaux: Championnats du monde de tennis de table en 1981 Finale de la Coupe des coupes 1987 de basket-ball (Cibona Zagreb - Victoria Libertas Pesaro 89-74) Olympiade d'échecs de 1990 7 matchs de l'Eurobasket 2005 Comme le volleyball est un sport très populaire à Novi Sad, la sélection nationale joue la plupart de ses rencontres à domicile notamment celles de Ligue mondiale au SPENS. Autres Des concerts sont également donnés au SPENS. Il s'agit essentiellement d'artistes originaires des Balkans Voir aussi Liens externes SPENS Références Portail de l’architecture et de l’urbanisme Portail du sport Portail de la Serbie et du peuple serbe
Sportsko-poslovni centar "Vojvodina"

Sportsko-poslovni centar "Vojvodina", poznatiji kao SPENS, višenamjenska je športska dvorana s pratećim sadržajima, predviđena za održavanje športskih, kulturnih, poslovnih i zabavnih manifestacija. Dvorana je izgrađena povodom 36. svjetskog prvenstva u stolnom tenisu. Gradnja dvorane započela je 1979., a radovi su završeni 14. travnja 1981. Projektiranje je preuzela tvrtka Institut za arhitekturu, urbanizam i prostorno planiranje Arhitektonskog fakulteta u Sarajevu, a glavni projektanti bili su Živorad Janković, Branko Bulić, i Duško Bogunović. Površina dvorane je 85.000 m2, a kapacitet je 7022 sjedećih mjesta. Dvorana je 1991., nakon pada Vukovara, služila kao koncentracijski logor u koji su dovođeni zarobljeni hrvatski branitelji i civili. Iako prolaznog tipa, kao mjesto izdvajanja pojedinih skupina zarobljenika prije slanja u druge koncentracijske logore u Srbiji (Stajićevo, Begejci, VIZ Beograd, Niš), prema svjedočenjima logoraša i u SPENS-u su pripadnici srbijanske policije provodili torturu nad zarobljenicima. Iz navedenog je razloga, a nakon apela braniteljskih udruga, hrvatski pjevač Tony Cetinski otkazao svoj koncert u dvorani zakazan za 8. ožujka 2026. navodeći kako je „posljednjih dana upoznat s brojnim svjedočanstvima ljudi za koje ta dvorana nosi teške uspomene iz ratnih devedesetih te da kao čovjek koji duboko poštuje svaku ljudsku patnju, osjeća odgovornost da na to ne ostane ravnodušan”. Zbog prethodnih nastupa koje je održao ondje izrazio je žaljenje, a zbog brojnih prijetnji smrću koje je dobio nakon otkazivanja koncerta ustvrdio je da se ondje više neće vratiti. Izvori
SPC Vojvodina

Lo SPC Vojvodina (in serbo Спортски и пословни центар "Војводина"?, Sportski i poslovni centar "Vojvodina"), noto anche solo con l'abbrevizione di SPENS, è un'arena coperta di Novi Sad. Storia e descrizione I lavori di costruzione sono iniziati nel 1979, per poi essere inaugurato il 14 aprile 1981; al suo interno vengono disputati di incontri casalinghi di squadre di pallavolo, pallacanestro e pallamano, oltre che eventi e concerti. Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su SPC Vojvodina Collegamenti esterni (SR) Sito ufficiale, su spens.rs.
Воеводина (стадион)

Воеводина (серб. Војводина) — спортивный комплекс в Нови-Саде, Сербия. Является домашним стадионом спортивного клуба «Воеводина». История Строительство стадиона длилось около двух лет, открыт он был 14 апреля 1981 года. Первым мероприятием, принятым стадионом, стал чемпионат мира по настольному теннису 1981 года. В 1987 году стадион принял финал Европейского кубка обладателей кубков по баскетболу, в котором югославская команда «Цибона» переиграла итальянский «Скаволини» со счётом 89-74. В 2005 году конфедерация Сербии и Черногории принимала у себя чемпионат Европы по баскетболу. В Нови-Саде прошли матчи группы D турнира — в которых принимали участие сборные Испании, Израиля и Латвии, а также команда-хозяйка турнира — сборная Сербии и Черногории. Для проведения первенства планеты в спортивном комплексе был проведён ремонт, а также установлены две видеостены. В 2012 году в Сербии прошёл чемпионат Европы по гандболу. Нови-Сад принимал матчи группы C предварительного раунда (с участием команд Норвегии, Словении, Хорватии и Исландии), а также матчи группы II основного раунда мужского чемпионата (Хорватия, Словения, Исландия, Испания, Франция, Венгрия). В женском чемпионате нови-садской арене достались матчи тех же групп, что и в мужском. В группе C приняли участие команды Венгрии, Испании, Германии и Хорватии, а во II группе Испания, Германия, Венгрия, Черногория, Россия и Румыния. Также на арене проводит свои матчи мужская волейбольная сборная Сербии. Комплекс используется также для проведения концертов. Первым концертом стало выступление югославской музыкальной группы Седморица Младих. Примечания Ссылки Профиль арены на сайте eurohockey.com Архивная копия от 18 августа 2016 на Wayback Machine (англ.)
Archives de Serbie

Les archives de Serbie (en serbe cyrillique : Архив Србије ; en serbe latin : Arhiv Srbije) sont situées à Belgrade, la capitale de la Serbie, dans la municipalité de Palilua. Elles recueillent et protègent tous les documents produits par les corps d'État, les organisations et certaines personnalités importantes depuis l'époque de la principauté de Serbie jusqu'à nos jours. Le bâtiment des archives, construit en 1928, figure sur la liste des monuments culturels protégés de la république de Serbie (identifiant no SK 657) et sur celle des biens culturels de la Ville de Belgrade. Histoire L'idée de créer un service d'archives publiques en Serbie remonte à 1847. Les archives ont été créées par un décret de décembre 1898 et le service a commencé à travailler en 1900 sous le nom d'« Archives nationales du royaume de Serbie ». Après plusieurs changements liés à la succession des régimes politiques, elles ont reçu leur nom actuel en 1969. Bâtiment Le bâtiment des archives, situé 2 rue Karnegijeva, a été achevé en 1928 d'après des plans de l'architecte d'origine russe Nikola Krasnov. Il est caractéristique du style académique, avec une attention particulière apportée à la décoration de la façade, et constitue l'un des rares bâtiments expressément construits pour abriter des archives en Serbie. Fonds et collections Les Archives de Serbie abritent environ 10 000 mètres linéaires de documents, répartis en 972 fonds et 51 collections. Les documents les plus nombreux concernent les institutions publiques ou possèdent une valeur sociale, culturelle et scientifique. Les plus anciens d'entre eux remontent à la période de 1815 à 1839 et au fonctionnement de la chancellerie du prince, avec quelques archives plus anciennes remontant à la fin du XVIIe siècle, concernant des localités serbes mais ne relevant pas encore de l'État serbe moderne tel qu'il s'est structuré au début du XIXe siècle ; dans la collection d'Andrija Luburić, dont l'ensemble date de 1690, figure ainsi un document de 1282 et la collection de Mita Petrović couvre une période allant de 1718 à 1899. Parmi les documents conservés, on compte aussi de nombreux fonds familiaux ou personnels, notamment avec des collections émanant de personnalités politiques, de savants, d'écrivains et de personnalités culturelles et publiques qui ont marqué l'histoire de la Serbie. Notes et références Voir aussi Articles connexes Archives de Yougoslavie Architecture à Belgrade Palilula (Belgrade) Liens externes (sr) Site officiel Sciences de l’information et bibliothèques Portail de Belgrade Portail de la Serbie et du peuple serbe Portail de la protection du patrimoine
Државни архив Србије

Државни архив Србије је институција која чува и штити архивску грађу насталу радом државних органа и институција Србије до краја 1918. године, архивску грађу из времена Другог светског рата и послератног периода, као и личне и породичне фондове и збирке. Оснивање Архива Србије Идеја о оснивању институције која би сакупљала и чувала документа настала радом државних органа у Србији, први пут је у јавности изнета 1847. године. Неколико деценија касније, доношењем Закона о Државној Архиви, 2/14. децембра 1898, основан је Архив Србије, а са радом је започео 1900. године. Оснивачи су били Ј. Н. Ивковић, др М. Гавриловић, М. Ранчић и М. К. Борисављевић. У току постојања, његов званичан назив мењан је више пута: од 1900. до 1918. године носио је име Државна Архива Краљевине Србије, од 1918. до 1945. године Државна Архива, од 1945. до 1948. године Државна Архива Федеративне Народне Републике Југославије, од 1948. до 1958. године Државна Архива Народне Републике Србије, од 1958. до 1969. године Државни Архив НР Србије. Године 1969. године добио је назив Архив Србије, који је остао непромењен до 2021. Од 2. фебруара 2021. зове се Државни архив Србије. Грађа Архива Србије Архив Србије чува око 10.000 дужних метара архивске грађе, разврстане у 972 фонда и 51 збирку. Према времену настанка, целокупна архивска грађа подељена је на две основне целине – стари и нови период. Стари период обухвата архивску грађу насталу до краја 1918. године, а нови период архивску грађу из времена Другог светског рата и периода након рата. Најстарији фонд који се чува у Архиву Србије, а који је настао на територији Србије је Књажевска канцеларија са архивском грађом од 1815. до 1839. године. Поред архивских фондова државних органа и установа, Архив Србије чува и личне и породичне фондове и збирке државника, политичара, научника, књижевника, културних и јавних радника и других значајних личности Србије. Дечанска повеља Најстарији фондови Архива Србије углавном потичу из 19. века. Фонд од изузетног и великог значаја је фонд Привилеговане српске општине у Будиму у ком се налази грађа од 1696. године, а најстарији документ који се чува у Архиву Србије је Дечанска повеља из 1330. године. Зграда Архива Србије Зграда Државног архива подигнута је 1928. године према пројекту архитекте Николаја Краснова, руског емигранта, запосленог у архитектонском одељењу Министарства грађевина Краљевине СХС/Југославије. Подигнута је као једноспратно монументално здање, у основи изведено у облику обрнуто постављеног слова „Т”, са главним, попречним трактом окренутим Карнегијевој улици, и подужним управљеним ка дворишној страни. У главном, попречном крилу објекта Краснов је сместио радне и административне просторије, док је подужни део зграде, окренут дворишту смислено наменио њеним депоима. Архив Србије је 20. фебруара 2014. године одликован од стране Српске Православне цркве, Орденом Светог Саве првог степена. Референце Спољашње везе Архиви чине историју мање опасном („Политика“, 29. децембар 2013) Државна архива у Београду ("Време", 11. апр. 1940, стр. 11) digitalna.nb.rs
Church of St. John the Baptist, Bačka Palanka

The Church of St. John the Baptist in Bačka Palanka, dedicated to the Nativity of St. John the Baptist, was constructed between 1783 and 1787. Built in the late baroque style by architects Josif Cigler and Ernest Harle, the church features a single nave with a semi-circular apse, a rectangular choir wider than usual for the region, and a tall baroque bell tower. The church has entrances on the west, north, and south facades. The interior includes iconostasis crafted by Georgije Dević, a woodcarver from Bačka Palanka, who also created the woodcarvings on the candle stands and in the choir area. The iconostasis was painted in 1811 by Grigorije Jezdimirović, a late baroque artist inclined towards classical monumental religious compositions. The church underwent extensive interior restoration in 1961 under the supervision of the Provincial Institute for the Protection of Cultural Monuments from Novi Sad, during the tenure of bishop Nikanor Iličić. From 2013 to 2015, the exterior was renovated, followed by interior restoration in 2016. See also Eparchy of Bačka Church of the Nativity of the Blessed Virgin Mary, Bačka Palanka References
Église de la Nativité-de-Saint-Jean-Baptiste de Bačka Palanka

L'église de la Nativité-de-Saint-Jean-Baptiste de Bačka Palanka (en serbe cyrillique : Црква Рођења Светог Јована Крститеља у Бачкој Паланци ; en serbe latin : Crkva Rođenja Svetog Jovana Krstitelja u Bačkoj Palanci) est une église orthodoxe serbe située à Bačka Palanka, dans la province de Voïvodine et dans le district de Bačka méridionale en Serbie. Elle est inscrite sur la liste des monuments culturels de grande importance de la république de Serbie (identifiant no SK 1127). Présentation L'église a été construite entre 1783 et 1787 par les maîtres Jozef Cigler et Ernest Herlei, tous deux originaires de Čerević. De style baroque, elle est constituée d'une nef unique prolongée par une abside demi-circulaire aussi large que la nef ; la zone du chœur, légèrement plus large, est de forme rectangulaire ; la façade principale est dominée par un haut clocher baroque. À l'intérieur, l'iconostase a été réalisée par le sculpteur sur bois Georgije Dević de Bačka Palanka ; elle a été peinte en 1811 par Grigorije Jezdimirović, un maître de la peinture baroque tardive tendant vers le classicisme. Une composition représentant Le Christ au tombeau a été réalisée par Konstantin Pantelić en 1836. L'église abrite de vieux ouvrages imprimés, dont un Pentikostar (Pentecôtier) et un Évangile, protégés en tant que « biens mobiliers ». Notes et références Article connexe Monuments culturels du district de Bačka méridionale Portail de la Serbie et du peuple serbe Portail de l’architecture chrétienne Portail de la protection du patrimoine Portail du christianisme orthodoxe