NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Lac de Palić

Le lac de Palić (en serbe : Palićko jezero, Палићко језеро, en hongrois Palicsi-tó) est un lac situé à 8 kilomètres de Subotica, près de la ville de Palić, en Serbie. Histoire Le lac de Palić est vanté par les habitants comme étant le dernier vestige de la mer de Pannonie. Géographie Il recouvre une surface de 3,8 km2 et sa profondeur moyenne est de 2 m. Les côtes du lac ont été aménagées (parcours cyclistes, centres de spa) et le lac est la destination touristique la plus populaire de Voïvodine et la cinquième plus populaire de Serbie. Les sources d’eaux minérales sont à une température de 25 °C et la boue du lac est riche en substances minérales aux propriétés curatives. Protection Notes et références Portail des lacs et cours d'eau Portail de la Serbie et du peuple serbe
Palićko jezero

Palićko jezero (srp. Палићко језеро; mađ. Palicsi-tó, nje. Palitsch-See) je jezero na sjeveru Bačke. Zemljopisni položaj Nalazi se 8 km od Subotice, pokraj gradića Palića, u autonomnoj pokrajini Vojvodini, Srbija. Zauzima površinu od 4,6 km². Prosječna dubina jezera je 1,9 metara. Temperatura vode se kreće između 18 i 25°C. Povijest Podrijetlo i nastanak ovog jezera nas vodi u daleku prošlost. Poznato je da je jezero presušilo nekoliko puta i svaki put ga se opet punilo. Osobine Izvori mineralne vode su temperature 25°C, a jezersko dno je bogato važnim mineralnim tvarima koje imaju ljekovite osobine, pa je zbog toga ovo jezero i lječilišno mjesto. Godine 1995. je otvoren kanal Tisa-Palić, koji je pridonio kakvoći vode u jezeru. Ekologija Palićko jezero je zaštićeno područje 3. kategorije te je dobio status parka prirode. Turizam Palićko jezero je najomiljenije turističko odredište u Vojvodini i peto po popularnosti u Srbiji. Povezani članci Ludoško jezero Kelebijsko jezero zoološki vrt Palić Izvori Vanjske poveznice Vodič: Palićko jezero na Wikivoyageu Službene turističke stranice Arhivirana inačica izvorne stranice od 18. svibnja 2008. (Wayback Machine) (srp.) Subotičke Arhivirana inačica izvorne stranice od 30. ožujka 2009. (Wayback Machine) Palić, Ludoš, Kelebija - jezera ili bare? : Nesporazumi oko statusa jezera, 8. svibnja 2008. (srp.) Subotičke[neaktivna poveznica] Palić, Ludoš, Kelebija - jezera ili bare? : Ludaško jezero je u stvari bara, 16. svibnja 2008. (srp.) Subotičke[neaktivna poveznica] Palić, Ludoš, Kelebija - jezera ili bare? : Kako je izgubljena vlast nad vodama, 22. svibnja 2008.
Palicsi-tó

A Palicsi-tó (szerbül Палићко језеро / Palićko jezero) egy természetes tó Szerbiában, a Vajdaságban, Szabadkától 8 km-re keletre, Palics üdülőfalu része. Földrajza A V alakú sekély alföldi sztyeppi szikes tó a legutóbbi jégkorszakban keletkezett a nagy lösz- és homoklerakódások idején. Feljegyezték, hogy 1794-ben és 1863-ban is kiszáradt. Vize lúgos kémhatású volt a nátrium-karbonát miatt. Miután a 19. században felfedezték a víz gyógyhatását, Palics felkapott fürdőhely lett az Osztrák–Magyar Monarchiában. Környezeti károk Szabadka és a Palicsi Állatkert szennyvizének belevezetése a 20. században fokozatosan lerontotta a vízminőséget. A tó mellé telepített városi szennyvíztisztító sem működött megfelelő hatékonysággal. A nátrium-szulfátos iszap az évtizedek alatt vastagon lerakódott a fenéken. Az elszaporodott algák miatt vize 2008 óta sötétzöld és nyálkás. Lásd még Ludasi-tó Külső hivatkozások Mérgező algáktól fuldoklik a Palicsi-tó – Délmagyarország, 2014. augusztus 25. A Palicsi-tó ökoszisztéma-szolgáltatásai PDF In: Természetvédelmi Közlemények 18. (2012) 527–536. o.
Jezioro Palić

Jezioro Palić – jezioro na północy Serbii w Autonomicznej Prowincji Wojwodiny w okręgu północnobackim. Leży w bezpośrednim sąsiedztwie miast Subotica oraz Palić. Popularne wśród Serbów miejsce wypoczynku. Należy do obszaru chronionego Parku Przyrody Palić (serb. Парк природе Палић). Jezioro leży na wschodnioeuropejskim szlaku migracyjnym ptaków. Pełni znaczącą rolę w zapewnieniu siedlisk ptactwu wodnemu. Na terenie Parku Przyrody Palić stwierdzono występowanie 210 gatunków ptaków, z czego około setka to gatunki gniazdujące na tym obszarze. Sztuczne wyspy usypane w latach 70. XX wieku na jeziorze stanowią jedyne miejsce lęgowe mewy śmieszki na terytorium Serbii. Przypisy
Lacul Palić

Palić (în maghiară Palicsi-tó) este un lac situat în partea de nord a Serbiei, la o distanță de 8 km de Subotica, aproape de orașul omonim. Are suprafața de 3,8 km 2 și adâncimea medie de 2 m. Lacul este considerat o arie protejată și este cunoscut datorită nămolurilor sale curative, care au devenit o atracți turistică. Perimetrul lacului, lung de 17 km a fost amenajat, dând astfel posibilitatea practicării drumeției sau ciclismului. Aproape de luciul de apă se găsesc izvoare minerale hipotermale (25 C). Note Legături externe http://www.palic.rs/
Palićsjön

Palićsjön (serb. Palićko jezero, Палићко језеро), är en sjö vid staden Palić nära Subotica i norra Bačka och en av de större turistattraktionerna i Serbien, samt den populäraste i Vojvodina. Sjön upptar en area av 380 ha och har en omkrets av 17 km. Medeldjupet är 2 m och där finns en hel del fisk. 1995 byggdes kanalen Tisza-Palić vilken hjälper till att hålla sjön ren. Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Palićsjön.﻿
Паригуз

Паригуз је вештачко језеро у насељу Ресник, изграђено крајем 1980-их година, познато је и под именом „Ресничко“ језеро. Дугачко је 700 а широко 120 метара. Раније је туда протицао поток, и на том месту налазило блато за које се веровало да лечи шуљеве, али је због многобројних поплава подигнута брана и направљено језеро да би се поплаве зауставиле. Постоји прича да је овај крај добио име Паригуз након заседе које су Срби направили Турцима у Карађорђево време. Легенда каже да су добили прилично сачме у стражњицама, па отуда такво име. Данас је језеро богато рибом, а на његовим обалама живе дивље патке и многе друге птице. Паригуз је омиљено место многих излетника и риболоваца. Поред језера се налази омања листопадна шума. На језеру се често одржавају разне манифестације. Једна од већих манифестација је алкохолијада, која почиње у Миљаковцу а завршава се у Реснику, али стално због нереда полиција удаљава учеснике од насеља и они одлазе на Паригуз где остају целу ноћ. У јулу 2004. на Паригузу се одржавао Шкец фест, који је полиција друго вече прекинула. На Паригузу постоји велики проблем са отпадом, зато што тамо још увек нису постављене кантице и градска чистоћа одатле не односи отпатке. Такође се отпадне воде неколицине околних кућа и стамбених зграда изливају у језеро, загађујући га фекалијама. Једно време су медији и челници општине Раковица најављивали сређивање овог језера, као „туристичког конкурента Ади Циганлији", укључујући и изградњу спортско-рекреативног комплекса, али још увек ништа од тога није остварено. Постоји и предлог за изградњу бициклистичке стазе Раковица-Ресник-Авала, која би ишла обалом Топчидерке и пролазила преко Паригуза. Види још Списак језера у Србији Референце Литература Мала енциклопедија Просвета (3 изд.). Београд: Просвета. 1985. ISBN 978-86-07-00001-2. Марковић, Јован Ђ. (1990). Енциклопедијски географски лексикон Југославије. Сарајево: Свјетлост. ISBN 978-86-01-02651-3.
Црква Вазнесења Господњег у Болечу

Црква Вазнесења Господњег у Болечу, насељеном месту на територији градске општине Гроцка припада Архиепископији београдско-карловачкој Српске православне цркве. Земљиште и темеље цркве посвећене Вазнесењу Господњем освештао је 2004. године патријарх српски Павле, а црква је подигнута 2006. године. Благословом патријарха српског Иринеја земни остаци Јанка Гагића, буљубаше народне војске и болечког кмета, пренесени су 15. фебруара 2014. године из Великог Луга у порту цркве. Галерија Види још Архиепископија београдско-карловачка Референце Спољашње везе „Болеч и Болечица – механа и река која лечи!”. Општина Гроцка. Приступљено 20. 9. 2019.
Kristi himmelsfärds kyrka, Boleč

Kristi himmelsfärds kyrka (serbisk kyrilliska: Црква Вазнесења Господњег; latinska: Crkva Vaznesenja Gospodnjeg) är en serbisk-ortodox kyrkobyggnad belägen i tätorten Boleč i Serbiens huvustad, Belgrad. Kyrkan är helgad åt Kristi himmelfärd och tillhör Belgrads och Karlovcis ärkebiskopsdöme. Historik Marken och grunden för Kristi himmelsfärds kyrka invigdes år 2004 av Serbisk-ortodoxa kyrkans dåvarande patriark, Pavle. Bilder Se även Östortodoxa kyrkor Religion i Serbien Källor Болеч и Болечица - механа и река која лечи! - Градска општина Гроцка (grocka.rs) Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Kristi himmelsfärds kyrka, Boleč.
Црква Светог Георгија у Лештанима

Црква Светог Георгија у Лештанима, насељеном месту на територији градске општине Гроцка припада Архиепископији београдско-карловачкој Српске православне цркве. Црква посвећена Светом Георгију освештана је 28. октобра 2012. године. Чин освештења је обавио патријарх српски Иринеј. Галерија Види још Архиепископија београдско-карловачка Референце Спољашње везе
Sankt Georgs kyrka, Leštane

Sankt Georgs kyrka (serbisk kyrilliska: Црква Светог Георгија; latinska: Crkva Svetog Georgija; kyrkslaviska: Це́рковь Свѧтого Геѡ́ргїѧ) är en serbisk-ortodox kyrkobyggnad belägen i byn Leštane i kommunen Grocka, i Serbiens huvudstad Belgrad. Kyrkan är helgad åt den romerske martyren, soldaten och helgonet Sankt Göran. Den tillhör Belgrads och Karlovcis ärkebiskopsdöme. Historik Sankt Georgs kyrka i Leštane började att byggas år 2004 och stod klar 2007. Bilder Se även Östortodoxa kyrkor Religion i Serbien Källor Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Sankt Georgs kyrka, Leštane.
Palić Zoo

Palić Zoo is a 10-hectare (25-acre) zoo and gardens founded in 1949 and located in Palić, North Serbia, a part of the City of Subotica, 5 kilometres (3.1 mi) from the E75 Budapest – Belgrade highway. History It was believed that the lake water and mud at Palić Lake had healing powers, and from the mid-1880s to the beginning of World War I, Palić was a popular spa destination. After World War II, the zoo was conceived as part of an effort to bring tourism back to the area. The zoo was opened in 1949. Animals The zoo is home to about 150 species of animals, including monkeys, deer, antelope, zebras, giraffes, lions, elephants, camels, tigers, wolves, polar bears, emu, ostriches, and other birds, as well as snakes, reptiles, and tarantulas. The zoo is also home to some domesticated animals including donkeys, goats, and horses. Landscaping The Zoo includes ponds and fountains, as well as more than 270 species of trees and shrubs, including Lebanon cedars, sequoias, and larch, as well as many domestic species. The northern part of the zoo is covered with evergreen trees and the southern part is predominantly deciduous. The zoo includes a children's playground and a petting zoo. Gallery Notes External links Media related to Palić Zoo at Wikimedia Commons Official website
Zoológico de Palić

El Zoológico de Palić es un zoológico y jardín de 10 hectáreas (25 acres) fundado en 1949 y ubicado en Palić, al norte de Serbia, en un pequeño pueblo a 6 kilómetros (3,7 millas) de la ciudad de Subotica y a 5 kilómetros (3,1 millas) de la vía Budapest E75 - Belgrado.​ Los locales creían que el agua y barro en el lago Palić tenía poderes curativos, y desde mediados de la década de 1880 hasta el comienzo de la Primera Guerra Mundial, Palić era un destino balneario popular.​ Después de la Segunda Guerra Mundial, el zoológico fue concebido como parte de un esfuerzo para traer turismo a la zona.​ el zoológico abrió sus puertas en 1949. Véase también Jardín zoológico Anexo:Jardines zoológicos Referencias
Zoološki vrt Palić

Zoološki vrt Palić je zoološki vrt pokraj jezera Palić, Subotica, Srbija. Osnovan je 1949. godine. U njemu živi 50 životinjskih vrsta u 450 primjeraka. Ima 40 nastambi i velik je 10 hektara. Ideju da se osnuje ovaj zoološki vrt je dao ondašnji subotički gradonačelnik Marko Bačlija. Galerija Izvori Vanjske poveznice Službena stranica Arhivirana inačica izvorne stranice od 23. srpnja 2009. (Wayback Machine)
Зоолошки врт Палић

Зоолошки врт Палић је један од четири зоолошка врта у Србији, налази се у насељеном месту Палић, крај палићког језера, у близини Суботице. О зоолошком врту Основан је 31. маја 1950. године, као установа културе, а као оснивач води се град Суботица. Први становници били су медвед, мајмун и папагај. Површина на којој се простире износи 15 хектара, од којих је 10 хектара култивисаног парковског простора, доступног посетиоцима. Располаже са око 100 животињских врста, односно око 450 примерака животиња које су смештене у четрдесетак волијера, кавеза или објеката. Годишње га посећује око 160.000 посетилаца из земље и иностранства. У склопу ЗОО-врта је и ботаничка баштина врта која представља збирку многих заштићених врста, као и нетипичних лишћара и четинара (као што су либански кедар, џиновска секвоја и ариш) и више десетина хиљада садница сезонских цветница сопствене производње. Поред класичне зоолошке и ботаничке функције ЗОО-врт Палић од средине осамдесетих година функционише и као педагошка установа, јер ту ђаци из 20 основних школа града Суботице организовано долазе у посету. Том приликом се организују, између осталог богатог садржаја и едукативне амбијенталне радионице, предавања, посматрање биљака и животиња, али и разни семинари. ЗОО-врт Палић иницирао је сарадњу са представницима Управе за заштиту животне средине Министарства за науку и заштиту животне средине, Покрајинским секретаријатом за заштиту животне средине и одрживи развој и Заводом за заштиту природе у правцу обезбеђивања услова да зоо-врт Палић добије статус прихватилишта за животиње које су под контролом трговине ретким и угроженим врстама, као и прихват болесних, изнемоглих, рањених и/или заплењених животиња које су дошле у посед државе, а са циљем њихове ревитализације и каснијег враћања у природу. Прихватилиште за дивље животиње основано је 2004. године, и од тада је збринуто око 3700 јединки. ЗОО врт је отворен сваког дана у години, како радним данима, тако и празницима и викендима. Галерија Види још Београдски зоолошки врт Зоо парк Јагодина Зоо врт Бор Палић Палићко језеро Референце Спољашње везе Званични сајт Мапа врта Еко-рај: „ЗОО-врт Палић“ B92: „Палић: Хумани ЗОО врт“ subotica.info: Dešavanja u zoo-vrtu
Црква Свете Тројице у Заклопачи

Црква Свете Тројице у Заклопачи, насељеном месту на територији градске општине Гроцка припада Архиепископији београдско-карловачкој Српске православне цркве. Прва црква у Заклопачи, према предању, подигнута је око 1830. године, за време кнеза Милоша. На њеном месту озидана је 1885. године данашња црква. Архитектура Данашња црква подигнута је као мања једнобродна базилика, засведена полуобличастим сводом, са једном полукружном апсидом (споља петостраном) на источном делу цркве и правоугаоним певницама које не досежу висину наоса. Зидана је од камена и врућег малтера, монолитног конструктивног склопа. Припрата и звоник су дозидани знатно касније, 1952. године. На јужном зиду наоса уграђена је 1922. године правоугаона плоча од тамносивог мермера са уклесаним натписом: Овај свети храм Сошествија Св. Духа сазидан је 1885.године. Добротвори: Славко Станић из Заклопаче +1905. Јања Јанковић поклони црквено звоно 1962. Иконостас Оригинални иконостас и остали црквени инвентар нису сачувани. Данашњи иконостас је новије израде, као и иконе које се на њему налазе. Изузетак чине Царске двери из прве половине 19. века, које су некада припадале цркви у Врчину, и две иконе са краја 19. века. Царске двери су богато украшене дуборезом стилизованих барокних биљних мотива који су накнадно позлаћени. Мада је дуборез сразмерно плитак и компактан, пластични елементи су изведени на високом занатском нивоу. У средњем делу се налази композиција Благовести, рађена темпером на дрвету. Поред две централне фигуре Богородице и архангела Гаврила, у горњем делу се налазе мали медаљони у којима су осликани Јеванђелисти, а у доњој зони четири стојеће фигуре светитеља: св. Јован Златоусти, св. Василије Велики, св. Григорије Богослов, и св. Никола. Црквена порта У црквеној порти се налазе два надгробна споменика за које, на основу сачуване орнаментике, можемо рећи да потичу с прве половине XIX века. На њима нема никаквих натписа. Осим тога, у порти се налази и Споменик изгинулим ратницима у Првом светском рату, израђен од камена у облику пирамиде. Галерија Види још Архиепископија београдско-карловачка Референце Спољашње везе
Дослідницька станція «Пєтніца»

Дослідницька станція «Пєтніца» (серб. Истраживачка станица Петница / Istraživačka stanica Petnica) — незалежний навчальний заклад, науковий центр, що проводить додаткові навчальні семінари для високомотивованих школярів, студентів та викладачів. Працює з 1982 року у селищі Пєтніца Колубарського округу Сербії. Історія Станцію засновано у 1982 році групою молодих дослідників, викладачів та студентів, які були незадоволені існуючою практикою підготовки наукових кадрів (один із засновників, Вігор Маїч, згодом обіймав посаду заступника міністра освіти та спорту Сербії). Таким чином, вона стала першою незалежною освітньою організацією на території Югославії. Місцем базування станції обрали невелике селище Пєтніца, що знаходиться у семи кілометрах на південний схід від міста Валево та у дев'яноста кілометрах на південний захід від Белграду. Станція швидко здобула популярності, ставши одним з найпрестижніших наукових центрів у регіоні. Так, за перші два десятиліття свого існування «Пєтніца» організувала близько 2 тисяч семінарів, у яких взяли участь більш ніж 40 тисяч осіб. Діяльність та характеристики «Пєтніца» займається проведенням сезонних семінарів для обдарованих підлітків, що вийшли за рамки стандартної загальноосвітньої програми та бажають розвиватися інтенсивніше. В основному це учні молодших та старших класів шкіл з хорошою успішністю, але також на станції є курси для студентів вишів та молодих викладачів. Навчання для громадян Сербії безкоштовне, тоді як іноземні учні мають можливість приїжджати сюди на платній основі. Залежно від обраних програм учні вивчають такі дисципліни як математика, фізика, історія, біологія, астрономія, хімія, геологія, інформатика, археологія, антропологія, медицина, лінгвістика, психологія та ін. Керівництво залучає до читання лекцій професійних вчених, інженерів, співробіників науково-дослідницьких інститутів, університетських професорів. В цілому навчальний центр «Пєтніца» займає площу у 7500 м² та включає шість будівель: навчальний корпус, адміністративний корпус, житловий кампус, їдальня, бібліотека та лабораторна будівля. Навчальний корпус поділений на декілька аудиторій різного призначення та розміра. Житловий кампус розрахований на 170 осіб, зазвичай учні живуть у кімнатах по двоє. Центр має астрономічну обсерваторію та сім спеціалізованих лабораторій для проведення практичних експериментальних занять, це лабораторії з біології, біомедицини, хімії, геології, археології, фізики та електроніки/комп'ютерних наук. Щорічно станція організовує понад сто навчальних курсів, за цей час нею користуються близько 2,5 тисяч учнів та вчителів. Річний бюджет організації становить приблизно 0,8 млн євро. Фінансування лише на 40 % здійснюється за рахунок державного бюджету, грантів міністерств освіти, науки та молоді, тоді як решта коштів надходять від розроблюваних у науковому центрі проектів, прямих пожертв, спонсорів та внесків іноземних студентів. Зокрема, «Пєтніцу» фінансово підтримує Нафтова індустрія Сербії. Примітки Посилання Офіційний сайт дослідницької станції «Пєтніца» [Архівовано 5 березня 2022 у Wayback Machine.] (серб.)
Národní divadlo (Subotica)

Národní divadlo (srbsky Narodno pozorište, maďarsky Népszínház, chorvatsky Narodno kazalište) se nachází v srbském městě Subotica. Její budova je jedna z nejstarších ve městě, postavená v roce 1854 podle plánů architekta Jánose Skultétiho. Je nápadná především kvůli antickému řádu obrácenému k hlavnímu subotickému náměstí. Má vlastní srbskou a maďarskou část. Je to osmé nejstarší divadlo v Karpatské kotlině a jedno z prvních divadel vzniklých pro maďarskojazyčný divadelní soubor. Přestože v Uhersku již dříve existovala řada divadelních společností, často působily v nestálých scénách. Původní budova byla v roce 1904 přestavěna, v roce 1915 její hlavní sál vyhořel. V roce 1926 zde bylo zřízeno kino. Dnes je většina budovy divadla nevyužívaná, protože její stav se zhoršil natolik, že pobyt v některých částech budovy není bezpečný. O rekonstrukci budovy se dlouho vedly intenzivní debaty, které byla městská rada nucena po léta odkládat, zčásti kvůli hospodářské recesi a zčásti kvůli válkám v Jugoslávii. Rekonstrukce budovy divadla byla jedním z největších stavebních projektů ve městě. Uskutečněna byla v hodnotě přibližně 23 milionů eur, přičemž 45-45 % finančních prostředků poskytla srbská vláda a Autonomní oblast Vojvodina a 10 % město Subotica. Jednalo se o jeden z největších projektů v Srbsku z hlediska rozvoje kultury. Rekonstrukce byla dokončena v 2. dekádě 21. století. Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Népszínház (Szabadka) na maďarské Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Národní divadlo v Subotice na Wikimedia Commons
National Theatre in Subotica

The National Theatre (Serbian: Народно позориште у Суботици / Narodno Pozorište u Subotici; Croatian: Narodno kazalište u Subotici; Hungarian: Népszínház) is a theater in Subotica, Serbia. Reconstruction The original building of the theater, which was built in 1854 as the first monumental public building in Subotica, was razed with the purpose of reconstruction by City authorities in 2007, although it was declared a historic monument under state protection in 1983, and in 1991 it was added to the National Register as a monument of an extraordinary cultural value. An international campaign was organized both in Serbia and in Hungary to save the original building. ICOMOS and INTBAU also protested against the decision, but with no avail. According to some opinions, the old town center of Subotica was severely damaged visually by this action. Some scanty remains of the destroyed building will be allegedly incorporated into the new theater. External links Official website References