NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Ranko-Žeravica-Sporthalle

Die Ranko-Žeravica-Sporthalle (serbisch-kyrillisch Хала спортова Ранко Жеравица, Hala sportova Ranko Žeravica) ist eine Mehrzweckhalle im Stadtbezirk Novi Beograd der serbischen Hauptstadt Belgrad. Sie bietet zu Sportveranstaltungen 5000 Plätze. Bei Konzerten sind es bis zu 7000 Plätze. Geschichte Die Halle wurde im Dezember 1968 unter dem Namen Hala sportova Novi Beograd (deutsch Sporthalle Novi Beograd) eröffnet. Sie hat einen kreisförmigen Grundriss (Rotunde) und einen Durchmesser von 60 m. Die Veranstaltungshalle war über Jahre die Heimat der beiden großen Basketballvereine der Stadt. Von der Eröffnung bis zum Umzug in die Hala Pionir 1973 nutzte der KK Roter Stern Belgrad die Sportstätte. 1970 folgte der Rivale KK Partizan Belgrad in die Spielstätte. Partizan blieb bis 1990 in der Sporthalle und wechselte auch in die größere Hala Pionir. Seit 1979 gehört die Halle zum staatlichen JP Sportski centar Novi Beograd (deutsch JP Sportzentrum Novi Beograd), der mit dem Sportsko-rekreativni centar 11. april (deutsch Sport- und Freizeitzentrum 11. April) zusammengehört. Beide Anlagen sind fast ganzjährig für die Besucher geöffnet. Weitere Basketballvereine in der Halle waren der KK Novi Beograd, der KK Beobanka und der KK Superfund. Gegenwärtig sind die Frauen-Basketballmannschaft des ŽKK Partizan Belgrad, des KK Dynamic und des KK Mega Basket in der Halle beheimatet. Des Weiteren trugen hier auch Handball- und Volleyballmannschaften ihre Spiele aus. 2011 wurde der Bau renoviert. Die Sporthalle wurde umgebaut und komplett klimatisiert, alle Umkleideräume wurden renoviert und das Parkett-Spielfeld erneuert. Die Kosten lagen bei etwa 60 Millionen serbischen Dinar (rund 512.000 Euro) Im Jahr 2016 wurde die Sportarena, zu Ehren des kurz zuvor verstorbenen Basketballtrainers Ranko Žeravica (1929–2015), in Ranko-Žeravica-Sporthalle umbenannt. Žeravica führte die jugoslawische Basketballnationalmannschaft 1970 zum ihrem ersten Weltmeistertitel und 1980 zu Gold bei Olympia. Vom 10. bis 14. Februar 2022 trug die Serbische Basketballnationalmannschaft der Damen als Gastgeber zwei der vier Qualifikationsturniere zur Basketball-Weltmeisterschaft der Damen 2022 in der Sporthalle aus. Im September 2025 wählte die Euroleague Basketball die Ranko-Žeravica-Sporthalle für die Heimspiele des israelischen Clubs Hapoel Jerusalem aus. Aufgrund der Sicherheitslage können die Partien der EuroCup-Saison 2025/26 nicht in Israel stattfinden. Neben den Sportveranstaltungen werden auch Konzerte in der Halle ausgetragen. Weblinks mojaekipa.com: Sportski centar „Ranko Žeravica“ – Novi Beograd (serbisch) belgrade-beat.com: Hala sportova Ranko Zeravica (englisch) combatsports.kx.hu: Ranko Žeravica Sports Hall (englisch) Einzelnachweise
Ranko Žeravica Sports Hall

The Ranko Žeravica Sports Hall (Serbian: Хала спортова Ранко Жеравица, romanized: Hala sportova Ranko Žeravica) is a multi-purpose sports arena located in the Belgrade municipality of New Belgrade. Ranko Žeravica Sports Hall, renamed in 2016 in honor of Serbian basketball coach Ranko Žeravica, is widely known by its informal title Hala. It was built in 1968 and opened in December 1968. Since 1979 it functions as part of a state-owned enterprise JP Sportski centar Novi Beograd. Nearby Sports and Recreation Center 11. April (Sportsko-rekreativni centar 11. april) is also included under its group. Hala seats up to 5,000 people for sporting events and up to 7,000 for musical events. In November 2010, the renovation of Hala was announced for 2011. The new-look renovated venue was presented in late of August 2011. Sports Hala sportova served as home floor for many Belgrade-based sports teams. KK Partizan The most prominent of them all was Partizan basketball club, which played its home games here from 1970 until 1990. During this time, famous Partizan players like Dragan Kićanović, Dražen Dalipagić, Vlade Divac, Aleksandar Sasha Đorđević, Predrag Danilović and Žarko Paspalj graced Hala's floor. Popular commercial radio jingle promoting Partizan at the time was: Pođimo u Halu na Novi Beogradda bodrimo Partizan svima nam je drag,navijačke pesme zapevajmo svivolimo Partizan jer je najbolji. Their finest Hala hour occurred on 22 March 1989 in the second leg of the 1988-89 Korać Cup final. Taking on the Italian club Pallacanestro Cantù (Wiwa Vismara), Partizan came back from the first leg with a 13-point deficit. However, a heroic performance on Hala floor saw them overturn the Italians' lead and win the Cup in high style with a splendid 19-point victory 101-82 behind Divac's 30 points with Paspalj adding 22 and Đorđević 21. Other teams Hala has also been home to basketball's Novi Beograd, known throughout its history of sponsorships as IMT, Infos-RTM, Beopetrol, and Atlas. Another resident was Lavovi. Other former basketball occupants included now defunct Beobanka (during the 1990s) and occasionally even nomadic BKK Radnički, which at one time or another played its home games in just about every spot within Belgrade city limits that has two hoops and a roof. In addition to basketball, various handball, boxing, karate, aikido, and judo teams trained and hosted matches and events in Hala. Concerts Along with sports, Hala has played host to many shows by a variety of musical acts. They include: See also List of indoor arenas in Serbia References
Hala sportova (Novi Beograd)

La Sportski kompleks "Ranko Žeravica" (in serbo cirillico, Хала спортова на Новом Београду) è una struttura sportiva polivalente, progettata per accogliere eventi sportivi come pallacanestro, pallamano, boxe, karate, aikidō, e judo, oltre che eventi musicali. Si trova a Belgrado, capitale della Serbia. Storia Inaugurata nel 1968 è il più antico impianto sportivo della municipalità di Novi Beograd. Dall'inaugurazione, e fino al 1992 ha ospitato le partite casalinghe del Partizan Belgrado. In passato ha inoltre ospitato le partite interne dell'Atlas Belgrado, e durante gli anni 1990 del Beobanka, oltre che a poche partite del BKK Radnički. Attualmente ospita le gare interne del Superfund Belgrado, e della sezione femminile di pallacanestro del Partizan. Manifestazioni Nel 2009 ha ospitato l'edizione estiva delle XXV Universiade. Concerti e manifestazioni sono regolarmente ospitati nella struttura. Voci correlate Belgrado Novi Beograd
Хала спортова Ранко Жеравица

Хала спортова Ранко Жеравица је вишенаменска спортска дворана у Новом Београду, Београд, Србија. Отворена је 1968. године и то је најстарији спортски објекат у Новом Београду, а од 1979. се налази у саставу Спортског центра Нови Београд. Капацитет јој је 5.000 посетилаца за спортске и 7.000 за музичке догађаје. Садашње име је добила 10. фебруара 2016. године у славу кошаркашког тренера Ранка Жеравице. Поред велике хале, постоје и три мање сале за различите спортове. У холу се налазе столови за стони тенис и професионална теретана. Хала спортова служила је као домаћи терен многим спортским клубовима. Од краја 1970-их до раних 1990-их своје домаће утакмице овде је играо Партизан, повремено Раднички Београд, а пре преласка у Пионир и кошаркаши Црвене звезде и ОКК Београда. Користили су је још Атлас (раније ИМТ Београд, Беопетрол), бивша Беобанка (90-их), а тренутно је домаћи терен кошаркаша Суперфунда и кошаркашица Партизана. Халу осим кошаркашких користе и клубови из осталих спортова. Хала је такође била један од домаћина Летње универзијаде 2009. У њој су концерте одржале многе велике домаће и стране музичке звезде. У претходном периоду Хала је делимично реновирана. Комплетан простор је климатизован, реновиране су свлачионице, постављен нови паркет и реконструисан хол. А током 2011. сређена је и спољашњост хале. Концерти Поред спортских, у хали су одржане и многе музичке манифестације. Најпознатији су концерти: Референце Спољашње везе Хала спортова (језик: српски)
Novo groblje

Novo groblje​​ (cirílico serbio: Ново гробље, que significa Nuevo Cementerio en serbio) es un complejo funerario en Belgrado, la capital de Serbia.​ Está situado en la calle Ruzveltova del municipio de Zvezdara. El cementerio fue construido en 1886 como el tercer cementerio cristiano de Belgrado. En 1893 se construyó la iglesia de la Iglesia Ortodoxa Serbia,​ dedicada a San Nicolás, obra del arquitecto Svetozar Ivačković.​ Además de las tumbas de los ciudadanos de a pie, el complejo también incluye zonas especiales, con tumbas de militares de la Guerra Serbo-Otomana, la Guerra Serbo-Búlgara, las Guerras de los Balcanes y la Primera y Segunda Guerra Mundial. Además, integra el "Paseo de los Grandes" y el "Paseo de los Ciudadanos Distinguidos", donde se encuentran enterradas algunas de las personas más importantes de la historia de Serbia. El cementerio de Novo groblje está catalogado como monumento del Patrimonio Cultural de Serbia. Personalidades enterradas Algunas de las personas más importantes de la historia de Serbia reposan en el Paseo de los Ciudadanos Distinguidos,​ Escritores como Branko Miljković, Branislav Nušić, Duško Radović, Milan Rakić, Branko Ćopić, Ivo Andrić, Danilo Kiš, Milorad Pavić y Petar Kočić. Pintores como Nadežda Petrović, Petar Lubarda y Paja Jovanović. Músicos como Kornelije Stanković y Milan Mladenović. Deportistas como Radivoj Korać. Actores como Pavle Vuisić y Ljuba Tadić. Políticos como Rodoljub Čolaković, Veljko Vlahović, Nikola Ljubičić, Zoran Đinđić e Ivan Stambolić. Militares como Radomir Putnik, Petar Bojović, Kosta Nađ, Ivan Gošnjak, Koča Popović y Milunka Savić. Personalidades como Vesna Vulović. Galería de tumbas Referencias Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Novo groblje. Sitio web Archivado el 30 de octubre de 2012 en Wayback Machine.
Novo groblje

Novo groblje (język serbski: Ново гробље), Nowy cmentarz w Belgradzie – największy cmentarz w Belgradzie. Miejsce spoczynku wielu zasłużonych Serbów. Historia Od XVIII w. zmarłych mieszkańców Belgradu chowano na niewielkich cmentarzach, znajdujących się głównie w północnej części miasta i na starym cmentarzu na Tašmajdanie. Na potrzeby budowy nowej nekropolii ówczesny burmistrz Belgradu Vladan Đorđević ofiarował należącą do niego ziemię. Nowy cmentarz w Belgradzie, który powstał w 1886 był pierwszym cmentarzem miejskim w stolicy Serbii, zaprojektowanym jako główna nekropolia miejska, wraz z niezbędną infrastrukturą. Jego powstanie wiązało się ze wzrostem liczby ludności i deficytem miejsc grzebalnych. Uroczyste otwarcie cmentarza nastąpiło 16 sierpnia 1886, a już następnego dnia odbył się na nim pierwszy pochówek. Początkowo od imienia donatora cmentarz określano mianem Vladanovac, ale z czasem utrwaliła się nazwa Nowy cmentarz (Novo groblje). Cmentarz powstał przy ulicy Grobljanskiej (dzis. Ruzveltova), odległej od centrum miasta, co wywoływało niezadowolenie jego mieszkańców. Dopiero uruchomienie tramwaju konnego do ulicy Grobljanskiej rozwiązało problem komunikacji z nowym cmentarzem. W latach 80. XIX w. powierzchnia cmentarza wynosiła 2.2 ha, do 2017 wzrosła do 30 hektarów. W 1893 odbyła się konsekracja cerkwi św. Mikołaja, która służyła odtąd jako cerkiew pogrzebowa. Po likwidacji cmentarza na Tašmajdanie, szczątki osób tam pochowanych przenoszono sukcesywnie na Nowy cmentarz (proces ten trwał do roku 1927). Pierwszy pomnik, który wzniesiono na cmentarzu powstał w 1907 i był poświęcony żołnierzom, którzy w XIX w. zginęli w walkach z Turkami i Bułgarami i zostali przeniesieni ze starego cmentarza. W 1927 powstała Aleja velikana (Алеја великана), na której chowano osoby o szczególnych zasługach dla Serbii. Do 2017 pochowano w tym miejscu 113 osób. Osobne cmentarze w bezpośrednim sąsiedztwie głównej metropolii służyły pochówkom belgradzkich Żydów: aszkenazyjskich i sefardyjskich. W czasie bombardowania Belgradu w czasie I wojny światowej, cmentarz doznał wielu zniszczeń. W 1954 w sąsiedztwie cmentarza powstał Cmentarz Wyzwolicieli Belgradu, projektu Bogdana Bogdanovicia i Svetislavy Ličiny, na którym pochowano partyzantów poległych w czasie II wojny światowej. W 1965 powstała Aleja Zasłużonych, projektu Svetislavy Ličiny, na której chowano osoby o szczególnych zasługach dla Belgradu. W 1964 przy cmentarzu powstało pierwsze w Serbii krematorium do spalania zwłok osób zmarłych. W 1981 wzniesiono nowy budynek administracji cmentarza, projektu Zoranaj Jakovljevicia i Bojana Tomicia. W 1983 decyzją Zgromadzenia Narodowego Serbii, Nowy Cmentarz został wpisany na listę zabytków kultury. W okresie 1886–2017 na cmentarzu pochowano ponad 340 000 zmarłych. Galeria Przypisy Linki zewnętrzne Bодич кроз ново гробље. beogradskagroblja.rs. s. 57. (serb.).
Belgrads nya begravningsplats

Belgrads nya begravningsplats (serbisk kyrilliska: Ново гробље; latinska: Novo groblje) är en begravningsplats, belägen i Serbiens huvudstad Belgrad. Begravningsplatsen hyser bland annat soldatgravar från det Serbisk-bulgariska kriget, Balkankrigen och Första och Andra världskriget. I anslutning finns också judiska begravningsplatser för sefarder och ashkenazer. Mer än 700 000 avlidna vilar i 48 000 gravar och 37 mausoleer, som är utsmyckade med omkring 1 500 skulpturer skapade av fler än 130 konstnärer. Historik Begravningsplatsen grundades år 1886 på initiativ av författaren och politikern Vladan Đorđević. Källor Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Belgrads nya begravningsplats. Novo Groblje på Find a Grave
Црква Светог великомученика Георгија у Чалми

Црква Светог великомученика Георгија у Чалми, насељеном месту на територији Града Сремска Митровица, припада Епархији сремској Српске православне цркве. Црква посвећена Светом великомученику Георгију подигнута је 1776. године. Види још Списак цркава Епархије сремске Референце Спољашње везе „Намесништво сремскомитровачко”. Епархија сремска. Архивирано из оригинала 05. 02. 2018. г. Приступљено 25. 10. 2018.
Римокатоличка црква Светог Рока у Моровићу

Римокатоличка црква Светог Рока у Моровићу, насељеном месту на територији општине Шид, припада Сријемској бискупији Римокатоличке цркве. Прва католичка црква Светог Рока саграђена је од дрвета, 1699. године. Жупу су држали калуђери из реда Светога Фрање (фрањевци), до доласка 1761. године првог световног жупника Петра Старешинића. Током 1825. године започела је изградња нове цркве. Декан и жупник из Дреноваца, Илија Вражић, поставио је камен темељац. Радови су текли и у јесен 1826. године црква је била готова. Црква није била велика, наводи се да је дуга 17 хвати, а широка 8 хвати. Имала је торањ висок 15 хвати, а у њега су смештена два звона (од 380 кг и 250 кг). Таква каква је тада, црква ће остати и касније, једино ће 1828. године торањ бити надограђен (подигнут за још 8,5 метара). Године 1844. торањ ће добити и сат који је за 290 форинти направио Бенедикт Миллер из Апатина. Током 1866. године у цркву су донете и оргуље. Купио их је бачвар Адам Стеинер. Током 1886. године испред цркве ће бити подигнут крст од белог мермера. Током 1902. године пред црквом је подигнута Калварија. Види још Сријемска бискупија Референце Спољашње везе Званични веб-сајт „Župe u Srijemskoj biskupiji”. Srijemska biskupija. Архивирано из оригинала 30. 10. 2017. г. Приступљено 31. 10. 2018.
Букаревац

Букаревац (на сръбски: Букаревац или Bukarevac; на албански: Bukuroci) е село в Югоизточна Сърбия, Пчински окръг, община Прешево. История Според статистиката на Васил Кънчов („Македония. Етнография и статистика“) от 1900 година Букоровче е населявано от 270 жители българи християни. По данни на секретаря на Българската екзархия Димитър Мишев („La Macédoine et sa Population Chrétienne“) в 1905 в Букуровци (Boukourovtzi) има 56 българи патриаршисти гъркомани. Според преброяването на населението от 2002 г. селото има 905 жители. Данните за етническия състав на населението са от преброяването през 2002 г. албанци – 899 жители (99,33%) неизвестно – 6 жители (0,66%) Албанците в община Прешево бойкотират проведеното през 2011 г. преброяване на населението. Бележки
Bukarevac

Bukarevac (srbsky Букаревац, albánsky Bukuroc) je vesnice nacházející se v jižní části Srbska, administrativně spadající pod opštinu (obec) Preševo u hranice se Severní Makedonií. V roce 2022 zde žilo 661 obyvatel, počet obyvatel vsi od roku 1961 strmě roste. Obyvatelstvo je v drtivé většině albánské národnosti. Název vznikl podle příjmení Bukorovci, resp. jako ves lidí Bukorových. Vesnice se rozkládá nedaleko říčky Preševska Moravica, dálnice A1 a stejným směrem vedoucí silnice. Prochází tudy také železniční trať z Niše do Skopje, na které má Bukarevac vlastní železniční stanici. Obec je poprvé zmíněna v osmanském sčítání lidu z 16. století. Existoval Dolní a Horní Bukarevac. Měl tři části (mahala): Horní, střední a dolní. Dnes se v obci nachází park, fotbalové hřiště a mešita.
Bukarevac

Bukarevac (Serbian Cyrillic: Букаревац; Albanian: Bukuroc) is a village located in the municipality of Preševo, Serbia. According to the 2002 census, the village has a population of 905 people. Of these, 899 (99,33%) were ethnic Albanians, and 6 (0,66 %) others. The name of the settlement Bukarevac originates from the anthroponym Bukor, from the family name Bukorovci. References
Bukarevac

Bukarevac (en serbe cyrillique : Букаревац ; en albanais : Bukuroci) est un village de Serbie situé dans la municipalité de Preševo, district de Pčinja. En 2002, il comptait 905 habitants, dont 899 Albanais (99,33 %). Bukarevac est également connu sous le nom de Bukurevac. Le village est situé à proximité de la route européenne E75. En septembre 2011, l'assemblée des députés albanais de Preševo, Bujanovac et Medveđa a incité les Albanais de Serbie à boycotter le recensement prévu pour le mois d'octobre de cette année-là ; de ce fait, aucun chiffre de population n'a été communiqué pour les localités de la municipalité de Preševo. Démographie Notes et références Voir aussi Articles connexes Localités de Serbie Villes de Serbie Liens externes (en) Vue satellite de Bukarevac sur fallingrain.com Portail de la Serbie et du peuple serbe
Bukarevac

Bukarevac (em cirílico: Букаревац) é uma vila da Sérvia localizada no município de Preševo, pertencente ao distrito de Pčinja, na região de Vallée de Preševo. A sua população era de 905 habitantes segundo o censo de 2002. Demografia Referências Ligações externas «Bukarevac Map» (em inglês). Maplandia.com «Bukarevac Map» (em inglês). Fallingrain.comacessodata=
Bukarevac

Bukarevac (izvirno srbsko Букаревац) je naselje v Srbiji, ki upravno spada pod Občino Preševo; slednja pa je del Pčinjskega upravnega okraja. Demografija V naselju, katerega izvirno (srbsko-cirilično) ime je Букаревац, živi 550 polnoletnih prebivalcev, pri čemer je njihova povprečna starost 28,2 let (27,0 pri moških in 29,5 pri ženskah). Naselje ima 195 gospodinjstev, pri čemer je povprečno število članov na gospodinjstvo 4,64. Prebivalstvo je večinoma albansko, po popisu iz leta 2002. Viri in opombe Glej tudi seznam naselij v Srbiji
Букаревац

Букаревац (алб. Bukuroc) је насеље у Србији у општини Прешево у Пчињском округу. Према попису из 2022. био је 661 становник. Букаревац је старо село у равницу лево од реке Моравице. У турском попису из XVI столећа помињу се Горње и Доње Букоровце. Букаревац се сатоји из три махале: Горња мала, Средња мала и Горња мала. После другог свестког рата постојало је 35 српских домаћинстава у овом насељу. Топоним Букаревац постојао је од антропонима Букор, од имена фамилије Букоровци. Овде се налази Железничка станица Букаревац. Демографија У насељу Букаревац живи 550 пунолетних становника, а просечна старост становништва износи 28,2 година (27,0 код мушкараца и 29,5 код жена). У насељу има 195 домаћинстава, а просечан број чланова по домаћинству је 4,64. Ово насеље је великим делом насељено Албанцима (према попису из 2002. године). Референце Спољашње везе Мапе, аеродроми и временска ситуација локација (Fallingrain) Гугл сателитска мапа (Maplandia) План насеља на мапи (Mapquest)
Апостоловићева кућа

Апостоловићева кућа је једна од најстаријих зграда у Грочанској чаршији. Грочанска чаршија је још 1966. године проглашена је за споменик културе – просторну културно-историјску целину. Тринаест година касније, 1979. године, Грочанска чаршија утврђена и за културно добро од великог значаја. Поред решења о заштити Грочанске чаршије, у овом периоду донета су и решења којима су заштићени и појединачни објекти на територији вароши. Апостоловића кућа налази се у Чаршији и заштићена је у склопу просторне културно-историјске целине. С обзиром на податак да је познато да је предак данашњег власника кућу купио од Турака, верује се да је зидана крајем 18. или почетком 19. века. Историја Власник куће и дућана је наследник свог претка Ристе Апостола који је ову кућу купио од Турака још у првој половини 19. века, а пошто је умро 1852.године то нас упућује да је кућа зидана, највероватније, крајем 18. века, што јој даје вредност најстарије зграде у Чаршији. Унутрашњи изглед куће је током времена више пута преправљан. Изглед куће Кућа Апостоловића подигнута је са леве стране главне улице, преко пута цркве Свете Тројице. Својом величином, изгледом, упадљивом дужином и другим архитектонским квалитетима представља највреднију кућу у Варошици. На главној фасади, у горњем делу куће који служи за становање, издваја се трем, а у доњем делу се налазио дућан са ћепенцима у приземљу, и димњак прислоњен на бочну фасаду зграде. Све ове карактеристике и типска обележја спољашњег изгледа везују кућу Апостоловића за турске варошке куће Јужне Србије и Македоније. Види још Грочанска чаршија Референце Литература Лазаревић, Милан (1999). Гроцка и Грочани. Београд: Библиотека "Илија Гарашанин". Живковић, Нада (2011). . „Грочанске куће - парадигма времена” (PDF). Наслеђе: 267—279. Приступљено 1. 10. 2018. COBISS.SR 186737932 Атић, Зорица (2018). Топлина варошког дома Гроцке : Грочанска чаршија и ранчићева кућа. Гроцка: Центар за културу Гроцка. Спољашње везе Николић, Зоран (11. 1. 2018). . „Београдске приче: Грочанска чаршија старија од Скадарлије”. Вечерње новости. Приступљено 15. 11. 2018.