NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Monastère de Sićevo

Le monastère de Sićevo (en serbe cyrillique : Манастир Сићево ; en serbe latin : Manastir Sićevo) est un monastère orthodoxe serbe situé à Sićevo, dans la municipalité de Niška Banja, sur le territoire de la ville de Niš et dans le district de Nišava, en Serbie. Il est inscrit sur la liste des monuments culturels de grande importance de la république de Serbie (identifiant no SK 230). Localisation Le monastère, dédié à la Présentation de la Mère de Dieu au Temple, se trouve dans la gorge de Sićevo, sur la rive gauche de la rivière Nišava. Historique La date de fondation du monastère n'est pas connue avec exactitude. Selon la tradition, il aurait été créé grâce aux frères Mrnavčević, à l'époque du roi Stefan Milutin. Ce premier monastère a été détruit au moment des conquêtes turques, très probablement à la fin du XIVe siècle ; il se trouvait alors sur la rive gauche de la Nišava. Il a été reconstruit sur la rive droite de la rivière, dans un site plus difficile d'accès et couvert de forêts ; malgré tout, il a connu des destructions ultérieures. Une inscription au-dessus du portail indique que l'église actuelle a été construite en 1647, à l'époque du patriarche Pajsije Ier. Après une longue période d'abandon, elle a été restaurée en 1875. Avec le départ définitif des Ottomans en 1878 et l'ouverture de la ligne de chemin de fer Niš-Sofia en 1889, le monastère a connu un regain d'activité. Un nouveau konak y a été construit en 1880, complété par un clocher en bois et une fontaine. Pendant la Première Guerre mondiale, le monastère a été gravement endommagé par les Bulgares ; après la guerre, les travaux de reconstruction ont duré jusqu'en 1921. Le 13 septembre 1932, le roi de Yougoslavie Alexandre Ier a visité le monastère. Un nouveau clocher, qui existe encore aujourd'hui, a été érigé en 1938. Architecture et décoration L'église, de dimension modeste, est constituée d'un nef unique prolongée par une abside demi-circulaire et précédée par un narthex autrefois ouvert. La nef est dotée d'une voûte en berceau qui repose sur des arcs formerets appuyés sur des pilastres. L'édifice est construit en pierres grossièrement taillées. Les fresques ont été peintes en 1643-1644, ce qui semble indiquer que la date de construction de 1647 figurant à l'entrée marque la fin des travaux sur le gros œuvre ; par la qualité de leur dessin et la luminosité de leurs couleurs, elles sont classées parmi les plus belles réalisations de cette époque. En 1921, le peintre russe Vasilije Rudanovski a inventorié les fresques et a réalisé la nouvelle iconostase de l'église, l'ancienne ayant été pillée et partiellement brûlée pendant la Première guerre mondiale. Références Articles connexes Liste des monastères orthodoxes serbes Monuments culturels du district de Nišava Portail de l’architecture chrétienne Portail de la Serbie et du peuple serbe Portail du monachisme Portail de la protection du patrimoine
Skyline AFI Tower Belgrade

Skyline AFI Tower is a mixed-use skyscraper located in Belgrade, Serbia. Completed in 2022, the building stands at 132 metres (433 ft) tall, being divided into 31 floors and is the fifth tallest building in the country. The tower is located within the Skyline Belgrade residential and business complex situated in the immediate proximity of the Kneza Miloša Street and inaugurated in April 2024. This site hosted the former building of the Federal Ministry of Internal Affairs, which was partially demolished during the 1999 NATO bombing of Yugoslavia. History The AFI Tower is the tallest building of the Skyline Belgrade complex, which also consists of two shorter towers, one with 17 and one with 22 stories. Designed by archirect Ami Moore, the entire complex was built for a total cost of €200,000,000. See also List of tallest structures in Serbia References External links Skyline AFI Tower Belgrade Official website
Кула Скајлајн Београд

Кула Скајлајн Београд, позната и као Skyline Afi Tower, тридесетједноспратни је облакодер у Београду. Кула се налази у оквиру стамбено-пословног комплекса Скајлајн Београд (енгл. Skyline Belgrade) у Улици кнеза Милоша у Београду, на месту бивше зграде савезног Министарства унутрашњих послова, која је делимично срушена за време НАТО бомбардовања 1999. године. Опште карактеристике Кула Скајлајн након завршетка изградње је постала трећа највиша зграда у Србији, рачунајући висине без антена. Рачунајући антене, дакле грађевину Ушће 1 и Западну капију Београда, Скајлајн је пета највиша зграда у Србији. Кула Скајлајн ће има висину од 132 m, 31 спрат и простире се на скоро 40.000 m2. Зграда има чак једанаест брзих лифтова за запослене и посетиоце, а поседоваће и простор за издавање на сваком спрату. У оквиру ове пословне куле, налази се и подземна гаража са 473 места за паркирање. Инвеститор пројекта је израелска фирма AFI Europe Serbia. Изградња Изградња је почела у новембру 2020. године. Закључно са јануаром 2022. године, готово је завршена сама конструкција, а увелико траје постављање стаклене фасаде. Комплетна изградња завршена је крајем 2022. године. Све три зграде су су завршене у априлу 2024. године. Референце Спољашње везе Кула AFI Skyline Београд — 132 метра висине — одлично напредује на веб-сајту YouTube Трећа Skyline кула на веб-сајту YouTube
Herrens himmelsfärds kyrka, Neresnica

Herrens himmelsfärds kyrka (serbisk kyrilliska: Црква Вазнесења Господњег; latinska: Crkva Vaznesenja Gospodnjeg) är en serbisk-ortodox kyrkobyggnad belägen i byn Neresnica, i staden och kommunen Kučevo, i den statistiska regionen Södra och östra Serbien, i Serbien. Kyrkan är helgad åt Kristi himmelsfärd och tillhör Braničevos stift. Bilder Se även Östortodoxa kyrkor Religion i Serbien Källor Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Herrens himmelsfärds kyrka, Neresnica.
Земунски лесни профил

Земунски лесни профил је споменик природе и заштићено природно добро у Србији. Простире се на површини од око 77 ари. Налази се у Београду, на територији градске општине Земун, уз десну обалу реке Дунав, а представља споменик природе геолошког карактера. Географија Споменик природе Земунски лесни профил налази се 6,6 km северозападно од центра Београда, на десној обали Дунава и припада Горњем граду у Земуну. Заштићено добро се простире на 77a и 91m² заштићене површине правоуглог облика дужине око 114 m и ширине око 70 m. Лесни профил има карактеристике типичног сувоземног леса. Распознаје се четири хоризонта леса и четири хоризонта фосилног земљишта на основу чега се у континуитету може пратити развој лесних творевина у последњих скоро милион година. Заштита локалитета Земунски лесни профил стављен је под заштиту од стране Привременог органа града Београда 29. новембра 2003. године и поверен је на управљање Удружењу „Еколошки покрет Земун“. Лесни профил заштићен је као подручје III категорије на који се примењује II степен заштите. Види још Списак заштићених подручја у Србији Референце Спољашње везе Удружење „Еколошки покрет Земун“: Земунски лесни профил (језик: српски)
Манастир Утешитељево

Манастир Утешитељево је манастир Српске истински православне цркве. Храм је посвећен Силаску Светог Духа на апостоле, празнику Педесетници. Име носи по Духу Светоме — Утешитељу. Налази се у селу Раљи на пределу Раљска пескана, где су комунисти 1944. године стрељали своје идеолошке противнике. Манастир је подигнут трудом и заузимањем епископа утешитељевског Акакија Станковића. Историја Своје постојање води од 2011. године. Манастирски храм је саграђен 2012. године. Остали објекти се у налазе у фази изградње. Манастир Утешитељево је у исто време врши функцију епископије Српске истински православне цркве као седиште епископа Акакија (Станковића), чија титула носи назив манастира — Утешитељевски. Име манастира као титула епископије наслања се на древно предање по коме српске епархије добијају имена по манастирима у којима је било седиште епископа, као што је то била Жичка архиепископија, са седиштем у манастиру Жичи и Пећка патријаршија, са седиштем у Пећком манастиру. Манастир је у периоду настајања наишао на више правних несугласица, у вези добијања грађевинских дозвола, као и претњи рушења храма и осталих пратећих објеката. Његови ктитори, за ове несугласице, траже кривца у локалној општинској власти из Сопота, као и у епископу шумадијском Јовану из Српске православне цркве, кога оптужују за хушкање народа против ове неканонске верске заједнице и њеног манастира. Осим правних проблема, заједница се жали на читав низ непријатности, између којих се издвајају физички насртаји на настојатеља манастира Максима (Ристића), те пожар на манастиру, за који се тврди да је подметнут.. Од 2013. године, при манастиру и епископији постојано живи неколико монахиња из манастира Нови Стјеник. Манастир држи пун круг богослужења. Недељом и празницима, служе се литургије којима најчешће началствује епископ Акакије Утешитељевски. При манастиру живи служашчи свештеник који поред литургије обавља и све друге свештеничке потребе, тако да манастир врши и улогу парохијске цркве, коју посећују припадници ове верске заједнице из Београда и околине. При манастиру делује иконописачка радионица, а Заједница поседује и интернет страницу. Према тврдњама Заједнице, у манастирском храму су изложене честице моштију Светог Саве Српског (честица милешевске руке), Светог мученика Лазара Косовског, као и Светог великомученика Георгија Победоносца. У манастиру Утешитељево је у октобру 2020. године, свечаном литургијом поводом 100-годишњице постојања Руске заграничне цркве, успостављено канонско општење између Српске истински православне цркве и Руске заграничне цркве (дела који није пристао на унију са Московском патријашијом, 2007. године). Галерија Види још Православље Српска истински православна црква Зилоти Напомене Референце
Храм Светог Атансија Великог у Земуну

Храм Светог Атанасија Великог је храм Српске православне цркве који се налази у насељу Плави хоризонти у београдској општини Земун. Опште информације Налази се у улици Пут за Плаве хоризонте у београдском насељу Плави хоризонти. Храм припада архиепископији београдско-карловачкој. Земљиште на којем је подигнут Храм Светог Атанасија великог освештао је патријарх Иринеј 3. маја 2012. године, док је темељ храма освештао 30. августа исте године. Изградња цркве је крунисана њеним освећењем руком патријарха Иринеја 3. марта 2019. године. У октобру 2023. године у порти храма подигнут је споменик Пећанцима који су страдали током Рата на Косову и Метохији. Референце
Helige Athanasios den stores kyrka, Zemun

Helige Athanasios den stores kyrka (serbisk kyrilliska: Храм Светог Атансија Великог; latinska: Hram Svetog Atansija Velikog) är en serbisk-ortodox kyrkobyggnad belägen i kommunen Zemun i Serbiens huvudstad, Belgrad. Kyrkan är helgad åt Helige Athanasios den store och tillhör Belgrads och Karlovcis ärkebiskopsdöme. Historik Marken där kyrkan står invigdes den 3 maj 2012 av Serbisk-ortodoxa kyrkans dåvarande patriark, Irinej. Kyrkans grund invigdes 30 augusti samma år. Patriark Irinej invigde kyrkan den 3 mars 2019. Se även Östortodoxa kyrkor Religion i Serbien Källor
Kirche Hl. Märtyrerin Paraskeva von Rom (Stanci)

Die Kirche Hl. Märtyrerin Paraskeva von Rom (serbisch: Црква Свете Преподобномученице Параскеве, Crkva Svete Prepodobnomučenice Paraskeve, auch Црква Свете Петке „Kirche der heiligen Petka“) im zur Opština Aleksinac gehörenden Dorf Stanci ist eine serbisch-orthodoxe Kirche im südöstlichen Serbien. Das 1910 erbaute Kirchengebäude ist der Hl. ehrwürdigen Märtyrerin Paraskeva von Rom geweiht. Sie ist eine der Filialkirchen der Pfarrei Stanci im Dekanat Aleksinac der Eparchie Niš der Serbisch-Orthodoxen Kirche. Lage Die Kirche steht im Dorfzentrum von Stanci. Unweit der Kirche mündet das Flüsschen Prugovačka reka in den Fluss Svetostevanska reka. Umgeben wird die Kirche vom umzäunten Kirchhof. Geschichte Laut einer Überlieferung zufolge sollen die Türken im 18. Jahrhundert zahlreiche Serben bei einer Versammlung getötet haben. Dies wird durch den Fund vieler Knochen bestätigt, die am Fuße des Tores des Kirchhofes zur Straße hin, gefunden wurden. Die Kirche wurde 1910 durch der Bemühungen des Priesters Ilija Janković erbaut. Das Gotteshaus wurde am 8. August 1912 vom Bischof der Eparchie Niš, Domentijan, feierlich eingeweiht. Die Kirche wurde 1980 vollständig renoviert. Architektur Das einschiffige Kirchengebäude wurde in einer modernen Adaption des serbisch-byzantinischen Stils erbaut, mit einer halbrunden Altar-Apsis im Osten, Seitenkonchen im östlichen Naos an der Nord- und Südseite und einem Narthex mitsamt einem kleinen Kirchturm im Westen. Die Kirche besitzt zwei Kirchenkreuze, eines auf der Rundkuppel des Kirchturms und das andere am östlichen Ende des Daches zur Apsis hin. Die Fassade der Kirche ist schlicht in Weiß gehalten. Es gibt dezente Verzierungen an den Außenfassaden der Kirche. Der Haupteingang der Kirche befindet sich an der Westseite. Ein Nebeneingang befindet sich an der Südseite. Über der Eingangstür des Haupteinganges im Westen befindet sich ein halbrundes Fenster mit einer Kreuzdekoration darüber. Neben dem Kircheneingang ist eine Gedenkplatte zur Kircheneinweihung angebracht. Im Inneren ist die Kirche teilweise mit Fresken bemalt oder in Weiß gestrichen. Das Gotteshaus verfügt über eine relativ aufwendig gestaltete hölzerne Ikonostase mit Ikonen. Weblinks Artikel über die Kirche auf der Seite der Eparchie Niš, (serbisch)
Црква Свете Преподобномученице Параскеве у Станцима

Црква Свете Преподобномученице Параскеве у Станцима, насељеном месту на територији општине Алексинац, припада Епархији нишкој Српске православне цркве. Црква посвећена Светој Петки подигнута је 1910. године, трудом свештеника Илије Јанковића. Освећена је 8. августа 1912. године од стране епископа нишког Доментијана. Године 1980. године обновљена у потпуности. Према предању сматра се да је овде некада у 18. веку на сабору Турци убили много православних Срба, што потврђују нађене кости у подножју саме порте до пута. Галерија Види још Манастири и цркве јужне и источне Србије Референце Спољашње везе Парохије у саставу Нишке Епархије - Илустрована историја Српске православне цркве
Црква Светог Трифуна у Малом Мокром Лугу

Црква Светог Трифуна је црква Српске православне цркве који се налази у насељу Мали Мокри Луг у београдској општини Звездара. Опште информације Црква се налази у улици 20. октобра 13ц, у београдском насељу Мали Мокри Луг, а припада Архијерејском намесништву београдском у саставу Архиепископије београдско-карловачке. Изградња цркве започета је 1994. године, црква је изграђена 1995. године, а 1998. освештали су је патријарх Павле и митрополит дабробосански Николај. Носи име чудотворца, заштитника воћара, виноградара и заљубљених – Светог Трифуна. Референце
Sankt Tryfons kyrka, Mali Mokri Lug

Sankt Tryfons kyrka (serbisk kyrilliska: Црква Светог Трифуна; latinska: Crkva Svetog Trifuna) är en serbisk-ortodox kyrkobyggnad belägen i tätorten Mali Mokri Lug i kommunen Zvezdara, i Serbiens huvudstad Belgrad. Kyrkan är helgad åt Sankt Tryfon av Campsada och tillhör Belgrads och Karlovcis ärkebiskopsdöme. Historik Sankt Tryfons kyrka i Mali Mokri Lug byggdes år 1995. Se även Östortodoxa kyrkor Religion i Serbien Källor
Дечији културни центар Мајдан

Дечији културни центар Мајдан једна је од културолошких установа у Београду. Налази се у улици Козјачка 3-5. Историјат Основан је као Пионирски центар 1973. године од градске општине Савски венац, са циљем да постави и развија стандард дечије културе, кроз сарадњу са локалним, регионалним и међународним организацијама сличног типа. Настао је на принципу дечијег права на културу и уметност. Усмерен је ка неговању едукативних, културних, уметничких, спортских и рекреативних програма са посебном пажњом на покрету као форми изражавања. Сарађује са кључним актерима у животима деце тражећи начин да повеже и подели посебна знања са учитељима, родитељима, уметницима, културним организацијама и креаторима политика. На тај начин тежи стварању лакшег приступа квалитетним културним искуствима и развијању специфичних вештина и способности деце. Дечији културни центар Мајдан садржи спортски програм – бесплатну школицу спорта и корективну гимнастику за предшколце са Савског венца, уметнички програм – бесплатне часова глуме и говора за основце од петог до осмог разреда и средњошколце од првог до четвртог разреда са Савског венца, дечији програм – пројекат „Музика око нас” за основце са пребивалиштем на Савском венцу од седам до четрнаест година и програм за старије – бесплатне часове јоге за грађане од педесет и више година са територије општине Савски венац. Располаже са пет спортских сала: Сала 4 је намењена за кошарку, мали фудбал, рукомет и одбојку, Сала 5 за борилачке спортове, плес, гимнастику, балет и јогу, Сала 6 за борилачке спортове, плес, балет и фолклор, Сала 8 за борилачке спортове и индивидуалне тренинге и Сала 9 за борилачке спортове, плес, јогу и фолклкор. Види још Градска општина Савски венац Референце Спољашње везе Званични веб сајт Дечијег културног центра Мајдан
Галерија природњачког музеја у Београду

Галерија природњачког музеја чини саставни део Природњачког музеја у Београду, а налази се на Калемегдану. Користи се за изложбе предмета из бројних збирки музеја, радионице и стручне скупове. Историја Зграда галерије потиче из прве половине 19. века. У једном турском плану означена је као Караула и тада је служила за смештај страже која је чувала главни прилаз тврђави из правца Стамбол капије.Од 1957. до 1973. године у згради се налазио Музеј шумарства и лова који је затим, као посебна организациона јединица, припојен Природњачком музеју. За ову грађевину, која представља једну од најстаријих београдских зграда, везују се нека предања без проверених историјских чињеница. Веровало се да је овде становао београдски везир Мустафа-паша и да је зграда тада служила као прва масонска ложа у Београду. Постоји и веровање да је овде одржана скупштина Карађорђевих устаничких вођа. Према извршеним истраживањима зграда је из 1825-1835. године. Својим обликом, распоредом просторија, фасадом, обрадом портала и прозора, у класицистичком стилу, одговара времену изградње и првобитној намени. Предња фасада и главни улаз окренути су ка северу тј. Стамбол капији. Тругласти простор иза зграде ојачан зидовима од опеке представља истурени равелин за заштиту улаза кроз унутрашњу Стамбол капију. Равелин је у доба Турака називан Султан табија. Галерија данас После реновирања и адаптирања зграде (1992-1994), као најава прославе 100 година од оснивања Природњачког музеја (1895-1995), Галерија је званично отворена 19. децембра 1994. године изложбом „Из ризница Природњачког музеја“. До данас у Галерији је одржано око 60 природњачких изложби. Поред изложби, у Галерији се одржавају предавања, промоције, креативне радионице, трибине и семинари. Организују се и програми везани за обележавање међународних манифестација и важних датума, као што су Музеји за 10, Дани европске баштине, Дан биодиверзитета, Дан планете Земље, Дан Рамсарске конвенције, Међународна ноћ слепих мишева, Међународни дан особа са инвалидитетом. Галерија Природњачког музеја, као и Природњачки музеј активно учествују на манифестацији Ноћ музеја и као и многи други музеји обично нуди додатну изложбу те ноћи, углавном изузетно интересатну. Изложбе у Галерији Природњачког музеја спадају међу најпосећеније београдске изложбе тада. Галерија Види још Природњачки музеј у Београду Референце Спољашње везе https://nhmbeo.rs/galerija-prirodnjackog-muzeja/
Festung von Novi Pazar

Die Festung von Novi Pazar ist eine mittelalterliche türkische Festung, die von Isa-Beg Ishaković, dem Gründer von Sarajevo, Novi Pazar und Šabac, im 15. Jahrhundert gebaut wurde. Geschichte Ghazi Isa Beg baute die Festung im 15. Jahrhundert an der Kreuzung der Karawanenstraßen, die Bosnien, Dubrovnik und die südliche Adria mit Konstantinopel und Thessaloniki verbanden. Nach der Niederlage der Osmanen in der Schlacht am Kahlenberg und dem Vordringen der österreichischen Armee nach Skopje beschlossen die osmanischen Behörden die Erweiterung des ehemaligen Herrenhauses. Der Wiederaufbau wurde bis 1750 fortgesetzt. Während der Regentschaft von Sultan Abdülaziz wurden zwei neue Türme, ein Raum für die Lagerung von Waffen und Munition, eine kleine Moschee und eine Kaserne dazugebaut. Heute ist die Festung nur teilweise erhalten. Nach den Balkankriegen zerstörte die serbische Armee die im Inneren der Festung befindliche Moschee. Der Turm an der Nordbastion wurde im Ersten Weltkrieg abgerissen. Das Eingangstor, Blockhäuser, Nebenanlagen, sowie eine österreichische Kapelle, deren Überreste während des Zweiten Weltkrieges bis 1960 erhalten blieben, verschwanden spurlos. Ein Teil der Steinmauer des Turms Motriljom in der Nordbastion wurde auf Initiative des damaligen Bürgermeisters von Novi Pazar 1991/1992 demontiert und entfernt. An der Nordwand gibt es einen relativ gut erhaltenen Turm, der unter dem Namen Turm Motrilja bekannt ist. Die Festung von Novi Pazar befindet sich in der Innenstadt auf dem rechten Ufer des Flusses Raška im Stadtpark. Aufgrund eines Konkurses und durch Spenden der Bank Intesa erfolgte 2013 eine Restaurierung der Wände, und archäologische Ausgrabungen in der Festung wurden durchgeführt. Weblinks Die Festung von Novi Pazar (serbisch) Einzelnachweise
Forteresse de Novi Pazar

La forteresse de Novi Pazar (en serbe cyrillique : Новопазарска тврђава ; en serbe latin : Novopazarska tvrđava) est située à Novi Pazar, dans le district de Raška, en Serbie. Elle est inscrite sur la liste des monuments culturels de grande importance de la république de Serbie (identifiant no SK 165). Présentation La forteresse est située au centre de Novi Pazar, sur une petite hauteur qui se trouve à l'intérieur du parc municipal ; cette colline est délimitée par la rive droite de la rivière Raška et le quartier de la Vieille čaršija. Les rares données disponibles indiquent qu'elle a été construite dans les années 1460 par Isa-bey Isaković, le fondateur de Novi Pazar ; mais d'autres sources suggèrent une construction plus tardive, étant donné que les frontières de l'Empire ottoman, très vite après la conquête, ont été établies beaucoup plus à l'ouest et au nord. De fait, la forteresse n'est pas mentionnée par les nombreux voyageurs des XVIe et XVIIe siècles ; si l'on s'en tient à cette seconde hypothèse, la forteresse aurait été établie au moment de la grande guerre de Vienne (1683-1690). Si l'on s'en tient à la première hypothèse, celle d'une construction au XVe siècle, après la défaite turque devant Vienne (1683) et l'invasion autrichienne de Skopje (1689), les autorités ottomanes, sous le règne du sultan Ahmet II (1691-1695), ont commencé à reconstruire et à renforcer l'ancienne forteresse ; cette reconstruction s'est poursuivie jusqu'en 1750. Sous le règne du sultan Abdülaziz (1861-1876), deux nouvelles tours ont été ajoutées, ainsi qu'un entrepôt d'armes et de munitions et une mosquée plus petite. Sur la base des vestiges des remparts, on a pu établir que la forteresse était de plan triangulaire. Une tour le long du rempart nord constitue la partie la mieux conservée de l'ensemble ; cette tour de guet octogonale mesure 15 m de haut et, dans sa partie supérieure, se trouvent quatre moucharabiehs soutenus chacun par trois rangées de poutres. Les vestiges de toutes les autres constructions (entrepôts, casernes, lieux de culte etc.) qui servaient à la vie des troupes dans la forteresse sont aujourd'hui enterrés. Longtemps, la forteresse n'a pas été systématiquement fouillée. En revanche, en 2012, les murs des bastions nord et ouest ont été consolidés, ainsi que le mur reliant la tour de guet et le bastion nord. Des fouilles archéologiques engagées en 2019 sont en train de remettre en cause la chronologie de la construction de la fortification, en particulier la découverte dans les ruines d'un dinar hongrois de 1618, c'est-à-dire remontant au règne de Matthias II de Hongrie ; cela suggère une construction datant de cette époque. Références Articles connexes Liste des forteresses de Serbie Monuments culturels du district de Raška Portail de la Serbie et du peuple serbe Portail des châteaux Portail de la protection du patrimoine