NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Универзитетски клинички центар Војводине

Универзитетски клинички центар Војводине, опште познат и као Покрајинска болница, је болница која пружа здравствене услуге терцијарног нивоа за становништво Војводине, северне покрајине Србије. Налази се у Новом Саду. Универзитетски клинички центар је и јединствени ургентни центар и стационар за становништво града Новог Сада и јужнобачког региона. Клинике и дијагностички центри у оквиру Клиничког центра такође представљају главне истраживачке и образовне капацитете Медицинског факултета Универзитета у Новом Саду и пружају специјалистичке обуке дипломираних лекара. Историја Велика градска болница основана је 1909. године и састојала се од одељења хирургије, гинекологије и акушерства, дерматологије и венерологије и интерних и инфективних болести. Касније је назив болнице промењен у Главна покрајинска болница, са око 400 кревета. Болница је 1977. године постала наставна, оснивањем Медицинског факултета Универзитета у Новом Саду. Садашњи Универзитетски клинички центар Војводине основан је одлуком Владе Србије 1997. године. Од 2017. године, Клинички центар има 1.425 болничких кревета, а његово особље од 2.738 укључује 502 лекара, 5 фармацеута, 1.350 медицинских сестара и техничара, 34 сродна здравствена радника, 182 административца и 665 помоћних радника и радника на одржавању. Види још Здравствена заштита у Србији Институт у Сремској Каменици Универзитетски клинички центар Србије Универзитетски клинички центар Крагујевац Универзитетски клинички центар Ниш Референце Спољашње везе Званични веб-сајт
Cultural Center of Novi Sad

The Cultural Center of Novi Sad (Културни центар Новог Сада, Kulturni centar Novog Sada) is a cultural institution in Novi Sad, Serbia. It is located in Katolička Porta, in the Stari Grad district of central Novi Sad. It was founded by city council. The cultural center organizes projects over various disciplines including arts and social sciences, such as exhibitions, literary programs, workshops, art cinema programs. Its biggest events are the Novi Sad Jazz Festival, International Festival of Alternative and New Theater (INFANT), Euro-In Film, Prosefest, and Poezika music festival. References External links Homepage (in Serbian) Homepage (archived) (in English)
Културни центар Новог Сада

Културни центар Новог Сада је градска установа Новог Сада за развој културе и уметности. Налази се у улици Католичка порта 5. Организује књижевне и друштвене трибине, сценске, музичке, ликовне и филмске програме, издавачку делатност, фестивале, мултимедијалне и интердисциплинарне пројекте. Историја Први програм „Вече младе војвођанске поезије” Омладинске катедре при Народном универзитету је одржан 21. октобра 1954. у Омладинском дому у улици Јована Суботића бр. 3 (садашње Новосадско позориште) у којем су учествовали Мирослав Антић, Флорика Штефан, Михал Бабинка, Бранислав Купусинац, Петар Поповић и Миодраг Тодоровић. Уводно предавање „Поезија и политика” је одржао Лазар Чурчић. Програм је водио уредник Катедре Милета Павлов. Први број „Поља” је објављен 1955. године, са мањим прекидима појављивао се редовно. Прво уредништво су чинили Илија Врсајков, Бошко Петровић, Дејан Познановић, Јован Солдатовић, Лазар Чурчић, Петар Поповић и Милета Павлов. Трибина је ускоро, незванично, добила назив „Трибина младих” што је и званично 1. септембра 1956. У првих неколико година рада на трибинама су учествовали Оскар Давичо, Васко Попа, Душан Матић, Станислав Винавер, Милан Коњовић, Мирослав Чангаловић, Јован Христић, Бранко Миљковић, Милорад Мацура, Живојин Ћулум, Борислав Михајловић Михиз, Петар Џаџић, Радомир Константиновић, Ото Бихаљи Мерин, Катарина Амброзић, Бора Ћосић, Бора Радовић, Љуба Тадић, Љубица Раваси, Марио Маскарели, Зоран Мишић и Александар Тишма. Од 1. јануара 1978. ова институција постаје Културни центар младих „Соња Маринковић”, настала је интеграцијом Трибине младих и Културног центра омладине „Соња Маринковић”, а 1984. године се оснива Културни центар Новог Сада интеграцијом Културног центра младих „Соња Маринковић” и дела ликовног Радничког универзитета „Радивој Ћирпанов”, а издвојен је АКУД „Соња Маринковић” у засебну целину. Прикупљена је грађа за објављивање монографије о програмима ових институција на преко седамсто куцаних страница. Садрже редакције ликовног, говорног, музичког, сценског и филмског програма. Организовали су пројекте „Конференција о регионалној стабилности”, „Европска престоница културе”, „Ледена тишина говори” и „Нови Сад Опен Арт”, као и фестивале Новосадски џез фестивал, Инфант, Просефест, ЕУРО-ИН ФИЛМ, Антићеви дани, Поезика и Летњу џез академију Нови Сад – Дортмунд. Галерија Види још Нови Сад Референце Спољашње везе Званични веб-сајт
Dnevnik (Novi Sad)

Dnevnik (Serbian Cyrillic: Дневник, lit. 'Daily news') is a regional daily newspaper, published in Novi Sad, Serbia. History The newspaper was founded during Axis occupation in 1942, and its original name was Slobodna Vojvodina (Serbian Cyrillic: Слободна Војводина, lit. 'Free Vojvodina'). The first issue was published on November 15, 1942, as an organ of the provincial people's liberation board for Vojvodina in an underground printing house in Novi Sad. Its first editor was Svetozar Marković Toza who was later executed by the Axis occupation authorities on February 9, 1943, and subsequently proclaimed a people's hero by the Yugoslav post-World War II communist authorities. On January 1, 1953, the newspaper's name was officially changed to Dnevnik. See also List of newspapers in Serbia External links Official website
Dnevnik (Novi Sad)

Dnevnik (en serbe cyrillique : Дневник ; en français : Le Quotidien) est un quotidien serbe publié à Novi Sad, la capitale de la province autonome de Voïvodine, en Serbie. Histoire Le journal a été fondé en 1942, à un moment où la Voïvodine était occupée par l'armée hongroise alliée aux puissances de l'Axe ; il portait alors le nom de Slobodna Vojvodina, la Voïvodine libre. Le premier numéro fut publié le 15 novembre 1942 en tant qu'organe du Conseil provincial de libération nationale et imprimé dans le sous-sol d'une maison de Novi Sad qui servait de quartier général aux Partisans de Tito, aujourd'hui inscrite sur la liste des monuments culturels de grande importance de la république de Serbie et transformée en musée de la Presse (identifiant no SK 1149). Son premier rédacteur en chef était Svetozar Marković Toza qui fut exécuté par les forces d'occupation le 9 février 1943 et, après la Seconde Guerre mondiale, élevé la dignité de héros national de la Yougoslavie par les autorités communistes. Le 1er janvier 1953, le journal a pris son nom officiel actuel de Dnevnik. Notes et références Voir aussi Articles connexes Liste de journaux serbes Quartier général des Partisans à Novi Sad Liens externes (sr) Dnevnik en ligne Portail de la Serbie et du peuple serbe Portail de la presse écrite
Dnevnik (Novi Sad)

Dnevnik (srp. Дневник) su dnevne novine na srpskom jeziku. Izlaze u Novom Sadu, autonomna pokrajina Vojvodina, Republika Srbija. Povijest Utemeljene su za vrijeme mađarske okupacije Bačke 1942. godine. Prvo ime je bilo Slobodna Vojvodina. Prvo izdanje je tiskano 15. studenog 1942. kao organ NOO-a za Vojvodinu u podzemnoj tiskari u Novom Sadu. Prvi urednik je bio Svetozar Marković Toza kojeg su kasnije osovinske vlasti smaknule 9. veljače 1943. godine. Kasnije ga je Jugoslavija proglasila za narodnog heroja. 1. siječnja 1953. je službeno ime promijenjeno u Dnevnik. Vanjske poveznice Dnevnik
École Française de Belgrade

École Française de Belgrade (Serbian: Француска Школа у Београду) is an international French school in Belgrade, the capital of Serbia. It is composed of a preschool (maternelle), primary school (école primaire), junior high (collège), and high school (lycée). It was founded in 1951. Nowadays it has about 500 pupils and about 80 staff (as of 2018). It is located in Belgrade, in the neighborhood of Senjak. External links Official website (in French) References École Française de Belgrade. 02.02.2019. École Française - La France en Serbie 02.02.2019.
Француска школа у Београду

Француска школа у Београду је најстарија међународна школа у Београду. Налази се у Кабларској улици на Сењаку у општини Савски венац. Историја Основана је 1951. године, а ова школска установа ради у складу са Агенцијом за француско образовање у иностранству (АЕФЕ) од 4. марта 1986. и део је велике мреже француских школа у иностранству. Ову установу похађају ученици свих националности. То је приватна школа која је призната од стране Министарства просвете Републике Србије као „страна образовна установа“ у децембру 2016. Овом школском установом управљају родитељи кроз удружење родитеља ученика. Француску школу похађају деца од 3 до 18 година. Прима сваке године око 500 ученика. Српски језик уче ученици чији је то матерњи језик, као и страни ученици. Енглески језик се такође учи од предшколског до средњошколског нивоа. Постоји и могућност учења других страних језика у вишим разредима основне школе и у средњој школи: италијански, немачки и шпански. Боравак је обезбеђен у основној школи након редовних часова. Постоји и могућност похађања ваншколских активности на факултативној основи за ученике основне школе и то сваког дана након редовних часова, а упис је могућ након сваког тромесечја. Види још Школство у Србији Школски систем Француске Референце Спољашње везе Званични сајт школе
Šabacká pevnost

Šabacká pevnost (původně Zaslon nebo Sava turecky Bigir Delen) je pevnost, která se nachází ve městě Šabac na břehu řeky Sávy v Srbsku. Byla postavena v roce 1471 v současné podobě z rozhodnutí Isa-beg Isakoviće. Jedná se o pevnost vzniklou podle osmanského vzoru, použitého rovněž i u pevnosti Kladovo (Fetislam) a Zemunu. Do současné doby se dochovala pouze jižní část objektu se dvěma kruhovými věžemi a valem, neboť severní část byla podemleta řekou Sávou a zřítila se do ní. Vzhled pevnosti Pevnost má základnu pravidelného čtyřúhelníku s jednou věží kruhové základny (vnější průměr asi 10 m) v každém rohu pevnosti. Stejné pevnosti (Zemun) a podobné (Fetislam) základny se nacházejí podél břehů řeky Sávy a Dunaje. Poloha a vzhled původní srbské pevnosti, kolem níž se dnešní město vyvinulo, není známo, protože dosud nebyly objeveny žádné stopy, ale na základě názvu první pevnosti (Zaslon) lze předpokládat, že se nacházel na kopci poblíž Sávy, což by znamenalo, že Osmané nepostavili novou pevnost na základech staré pevnosti. Historie Dnešní pevnost byla roku 1471 postavena Isabegem Isakovićem a pojmenována Bigir Delen, tj. boční perforátor, který jasně ukazuje jeho cíl útočit na stranu (bok) z pohledu k hlavnímu postupu probíhajícímu přes Bělehrad. V roce 1476 ji obsadili Maďaři a umístili zde posádku 100 srbských šajkašů kteří ji bránili až do roku 1521. V uvedeném roce padla do osmanských rukou s řadou dalších pevností, především Bělehradem. Galerie Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Шабачка тврђава na srbské Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Šabacká pevnost na Wikimedia Commons
Šabac Fortress

Šabac fortress (Serbian: Шабачка тврђава, romanized: Šabačka tvrđava; Turkish: Böğürdelen Kalesi), is a fortress next to modern day Šabac, on the right riverbank of Sava. History Originally the location where the fortress was built was a trading square of the settlement known as Zaslon, where the merchants from Ragusa would trade their goods. The fortress was built in 1471 by Isa-Beg Ishaković, but soon afterwards, in 1476, it was captured by the Hungarian army with the help of the Serbian despot Vuk Grgurević and Vlad The Impaler, who kept the Šabac fortress under his control for more than four decades. In 1521, on his campaign on the way to Belgrade, Suleiman the Magnificent captured Šabac. As soon as he got hold of it, he had the earth palisade fortifications replaced with bulwark constructions with towers. In the period from 1717 until 1739, during temporary Austrian occupation, the fortress underwent significant adaptations and its surface was extended with additional construction of outer fortifications. Gallery References
Forteresse de Šabac

La forteresse de Šabac (en serbe cyrillique : Шабачка тврђава ; en serbe latin : Šabačka tvrđava) est située à Šabac, dans le district de Mačva, en Serbie. Elle est inscrite sur la liste des monuments culturels de grande importance de la république de Serbie (identifiant no SK 740). Présentation La forteresse est mentionnée pour la première fois dans les archives de Dubrovnik (Raguse) en 1454 ; elle portait alors le nom de « Zaslon ». La forteresse actuelle a été construite par les Ottomans à partir de 1471 ; le commanditaire en est peut-être Isa-bey Isaković[réf. nécessaire]. Les fortifications englobaient alors la ville intérieure et la ville extérieure, ainsi que la forteresse proprement dite dotée de neuf tours en bois et de fossés reliés entre eux et raccordés au cours principal de la Save. Dans la première moitié du XVIe siècle, les Turcs ont reconstruit la forteresse sur un plan rectangulaire en utilisant la pierre et la brique et, au XVIIIe siècle, les Autrichiens l'ont modernisée pour l'adapter aux nouvelles exigences de l'art des fortifications. La forteresse a changé plus de 10 fois de mains au cours de son histoire, ce qui témoigne de son rôle stratégique à frontière entre les terres autrichiennes et l'empire ottoman. Elle est revenue définitivement à la principauté de Serbie en 1867. Située à environ 1 km du centre de Šabac, la citadelle sert aujourd'hui de lieu de promenade aux habitants de la ville. De nombreux événements culturels du festival d'été de Šabac (en serbe : Šabački letnji festival) y sont organisés. Références Articles connexes Liste des forteresses de Serbie Monuments culturels du district de Mačva Portail de la Serbie et du peuple serbe Portail des châteaux Portail de la protection du patrimoine
Шабачка тврђава

Шабачка тврђава (првобитно Заслон или Сава, османлијски назив Богур Делен (Böğür Delen) односно „пробијач бока”) је утврђење у данашњем Шапцу на обали Саве. Утврду у данашњем облику је подигао 1471. године Иса-бег Исаковић по османлијском обрасцу који је употребљен и приликом градње Кладова (Фетислама) и Земунског града. Данас је опстала само јужна половина тврђаве са две округле куле и бедемом, пошто је северну половину однела Сава. Изглед тврђаве Тврђава има основу правилног четвороугла (? m са око 60 m) са по једном кулом кружне основе (спољног пречника око 10 m) у сваком од темена четвороугла. Тврђаве истих (Земунски град) и сличних (Фетислам) основа могу се наћи дуж речних обала Саве и Дунава. Положај и изглед првобитне српске тврђаве око које се развио данашњи град није познат, пошто до данас нису откривени њени трагови, али се на основу њеног имена (Заслон) може претпоставити да се налазила на некој узвишици крај Саве, што би значило да Османлије нису на њеним темељима подигле своју утврду. Прошлост тврђаве Данашње утврђење је 1471. године подигао Иса-бег Исаковић и назвао га Богур Делен (Böğür Delen) односно „пробијач бока” чиме је јасно приказан његов циљ да напада по страни (боку) у односу на главни правац дејстава који је ишао преко Београда. Мађари су га заузели 1476. године и у њему су сместили посаду од 100 Срба шајкаша који су бранили утврду све до 1521. године када је пала у османлијске руке са низом других тврђава (превасходно Београдском). Галерија Литература Deroko, Aleksandar (1950). Srednjevekovni gradovi u Srbiji, Crnoj Gori i Makedoniji (на језику: српски). Beograd: Prosveta. Приступљено 10. 10. 2023. Види још Шабац Заслон Историја Шапца Спољашње везе „Секција тврђава: Шабачка тврђава”. „Шабачки град — Споменици културе у Србији”. САНУ.
Slovak Evangelical Church, Kisač

The Slovak Evangelical Church in Kisač, Serbia, is a Lutheran church under jurisdiction of the Slovak Evangelical Church of the Augsburg Confession in Serbia, serving local ethnic Slovak community. History Early in summer of the 1773, the first evangelist a.c. families settled in Kisač. They were bought by the Grof Andrej Hadík. In the same year, the first Slovak evangelist Juraj Vardžík from Piešťany stool came to Kisač. The founders of the congregation of the Slovak Evangelical Lutheran a.c. Church in Kisač originated from 10 counties and from 55 different villages. For the first 10 years, the Lutherans from Kisač baptized their little ones and married in the Catholic church in Futog. When tolerance patent of Emperor Joseph II was issued, Bački Petrovac received the first priest, Andrej Stehlo, in August 1783. In 1785 Kisač's local administrator requested that settlement should have teacher, which was regulated on March 21, 1785. In 1787, local inhabitants requested a priest and an independent church, which was also regulated on December 22, 1787. The first service was on March 16, 1788 on Palm Sunday. In 1795, the construction of the temple of God was started. During the celebration of the establishment of the temple of God, the priest was František Jesenský and Superintendent was Michal Sinovc. In, 1797 the Church was a sacrificed. In 1799, the church tower was completed. In 1860, the second school was built. In 1865, church members decided that temple should be increased. The work was finished in 1866 and on November 11, the temple was consecrated by senior Gabriel Belohorsky. In 1868, the tower was renovated. In 1878, the third church school was built. In 1885, the church bought an organ which was built by Karol Veselý. In 1889, the fourth school was built. In 1895, church purchased men's tavern, which became the fifth school. In 1904, the sixth school was built. The first teacher was Samuel Záborsky (1785–1789). In 1972, the Church-house was built (on November 5). Dedication carries bishop Dr. Juraj Struhárik. In September 1998, the windows on the church were replaced. In September 1999, the replacement of the church roof began. On May 10, 2001, the repair of the church tower started. List of priests For last 200 years following priests served in the Church: See also Protestantism in Serbia Slovak Evangelical Church, Novi Sad Slovak Evangelical Church, Stara Pazova Slovak Evangelical Church, Šid Slovaks of Serbia References Slobodan Ćurčić, Broj stanovnika Vojvodine, Novi Sad, 1996. Slobodan Ćurčić, Naselja Bačke - geografske karakteristike, Novi Sad, 2007. Enciklopedija Novog Sada, sveska 11, Novi Sad, 1998.
Eđšeg

Eđšeg (cirílico sérvio: Еђшег; húngaro: Egység; o nome é de origem húngara e significa "Unidade" em português, ou "Jedinstvo" (Јединство) em sérvio) é um castelo construído em 1889, localizado em Novi Sad, Sérvia. Foi construído para homenagear o centenário do clube desportivo de tiro "Građansko streljačko društvo". Após a 2ª Guerra Mundial, foi nacionalizado e, durante algum tempo, cedido para uso do clube de tiro "Jedinstvo" (Јединство), que deu nome ao castelo. Posteriormente, foi usado por muitos outros, mas logo depois perdeu o seu uso. O castelo foi reformado em 2012, depois de estar em ruínas por décadas. Referências
Еђшег

Еђшег (мађ. Egység) је замак изграђен 1889. године, који се налази у Новом Саду. Име је мађарског порекла и значи „Јединство“. Подигнута је у част стогодишњице стрељачког спортског друштва „Грађанско стрељачко друштво“. После 2. светског рата је национализован, а једно време дат на коришћење стрељачком друштву "Јединство" по коме је замак и добио име. Касније су га користили многи други, али је убрзо изгубио своју употребу. Замак је реновиран 2012. године, након што је деценијама био у рушевинама. Референце
FK Karađorđe Topola

FK Karađorđe Topola (Serbian Cyrillic: ФК Карађорђе Топола) is a football club based in Topola, Serbia. The club competes in the Dunav Zone League, the fourth tier of the national league system. History The club was founded on 16 November 1919 and named after Serbian revolutionist Karađorđe. They changed their name to Oplenac in 1929 and later to Jedinstvo in 1949. In 1954, the club reverted its name to Oplenac and eventually to Karađorđe in 1964. Following the breakup of Yugoslavia, the club competed in the Serbian League Morava for five seasons between 1997 and 2002. They returned to the third tier in 2014, spending four seasons in the Serbian League West until 2018. In late 2019, the club celebrated its 100th anniversary. Recent league history Honours Šumadija District League (Tier 5) 2010–11 Notable players For a list of all FK Karađorđe Topola players with a Wikipedia article, see Category:FK Karađorđe Topola players. References External links Club page at Srbijasport
ФК Карађорђе Топола

ФК Карађорђе је фудбалски клуб из Тополе, Србија. Тренутно се такмичи у Подунавско-шумадијској зони, четвртом такмичарском нивоу српског фудбала. Клуб је основан 1919. године и један је од најстаријих клубова у Србији. Види још Списак фудбалских клубова у Србији Референце Спољашње везе Профил на srbijasport.net Званични сајт клуба Фејсбук страница клуба
Stadion Obilić

Das Stadion Obilić (serbisch-kyrillisch Стадион Обилић) ist ein Fußballstadion in der serbischen Hauptstadt Belgrad. Das Stadion mit 4508 Zuschauerplätzen ist nach dem serbischen Ritter und Adligen Miloš Obilić benannt. Bis zu seinem Rückzug aus dem Spielbetrieb 2015 nutzte der Fußballvereins FK Obilić, jugoslawischer Meister von 1998, das vereinseigene Stadion. Der Club besteht nur noch auf dem Papier. Er nimmt noch Geld durch die Vermietung des Stadions ein. Im Rahmen der Sommer-Universiade 2009 in Belgrad fanden Partien der Fußballturniere der Frauen und Männer statt. Die Sportstätte war auch eine der Austragungsorte der U-17-Fußball-Europameisterschaft 2011. Weblinks europlan-online.de: Stadion Obilić – Beograd Einzelnachweise
Stade du FK Obilić

Le Stade FK Obilić (en serbe : Стадион ФК Обилић), auparavant connu sous le nom de Stade Miloš Obilić (en serbe : Стадион Милоша Обилића), est un stade de football serbe situé à Vračar, quartier de la ville de Belgrade, la capitale du pays. Doté de 4 600 places et inauguré en 1951, le stade, de catégorie 3 selon les normes UEFA, sert d'enceinte à domicile pour les équipes de football du FK Obilić et du FK Rad. Histoire Le nom du stade, construit illégalement sans permis, fait référence à Miloš Obilić, chevalier serbe légendaire du XIVe siècle et figure majeure de l'imaginaire collectif du peuple serbe. Sous la tribune sud du stade se trouve une fosse commune avec les restes d'au moins 700 soldats allemands, membres de la tristement célèbre division Prince Eugène, tous abattus en octobre 1944. Le 26 août 1998, se déroule dans le stade une rencontre du second tour des qualifications pour la Ligue des champions 1998-99, entre le FK Obilić et le Bayern Munich (score final 1-1). Événements 2011 : Championnat d'Europe des moins de 17 ans (3 matchs disputés) Notes et références Portail de l’architecture et de l’urbanisme Portail du football Portail de Belgrade
Stadio Miloš Obilić

Lo stadio Miloš Obilić (in serbo Стадион Обилић?) è lo stadio di calcio della squadra di calcio FK Obilić, si trova a Belgrado nel quartiere Vračar. Lo stadio prende il nome dal cavaliere serbo e nobile Miloš Obilić e venne edificato nel 1951. L'impianto dispone di 4.508 posti, tutti a sedere sulle due tribune laterali, ed ha ospitato tre partite valide per il Campionato europeo di calcio Under-17 2011, oltre a vari incontri che la squadra ha giocato nelle coppe europee, tra i quali spicca quello del 26 Agosto 1998, ritorno del secondo turno di qualificazioni per la Champions League contro il Bayern Monaco, terminato 1-1. Lo stadio viene utilizzato anche da altre squadre belgradesi, soprattutto dal FK Voždovac quando il suo impianto, il modernissimo Bojan Majiċ Stadion, costruito sul tetto del centro commerciale, non supera le verifiche di ordine pubblico. Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su stadio Miloš Obilić
MFK Obilićstadion

Het Obilićstadion (Servisch: Стадион ФК Обилић) is een multifunctioneel stadion in Belgrado, een stad in Servië. Het stadion wordt gebruikt door FK Obilić. Er kunnen 4.508 toeschouwers in. Het stadion werd geopend in 1951. In 2006 werd de noordtribune gebouwd. Het werd gebruikt voor drie groepswedstrijden op het Europees kampioenschap voetbal mannen onder 17 van 2011. Het Servisch voetbalelftal speelde op 31 oktober 2013 in dit stadion een kwalificatiewedstrijden voor het Wereldkampioenschap voetbal vrouwen 2015. Het ging om de wedstrijd tegen IJsland.