NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Church of St. Nicholas, Sibač

Church of St. Nicholas (Serbian: Црква светог Николе) in Sibač is Serbian Orthodox church in Vojvodina, Serbia. The church was built in the second half of the 18th century. The iconostasis, created in the first half of the 18th century, was brought to Sibač from the Lower Church in Sremski Karlovci and adapted to the existing altar space. In 1851, it was generally renovated and painted for the first time. Throne icons, imperial doors, enlarged Deisis and prophets were painted in the first half of the 18th century by Georgije Stojanović. See also Eparchy of Srem References
Église Saint-Nicolas de Sibač

L'église Saint-Nicolas de Sibač (en serbe cyrillique : Црква светог Николе у Сибачу ; en serbe latin : Crkva svetog Nikole u Sibaču) est une église orthodoxe serbe située à Sibač près de Pećinci, en Serbie et dans la province de Voïvodine. Construite dans la seconde moitié du XVIIIe siècle, elle est inscrite sur la liste des monuments culturels d'importance exceptionnelle de la république de Serbie (identifiant no SK 1052). Architecture L'église Saint-Nicolas de Sibač, qui date probablement de 1767, est constituée d'une nef unique prolongée d'une abside semi-circulaire à l'est. Plus tard, un clocher de style baroque a été construit au-dessus de la façade occidentale. Décoration intérieure L'essentiel du décor de l'église remonte au XIXe siècle. L'iconostase, qui date des années 1737-1740, a été réalisée pour la Basse église de Sremski Karlovci et achetée dans les années 1830 pour être installée à Sibač ; les icônes, les portes royales (en serbe : carske dveri), la déisis et les peintures des Prophètes sont l'œuvre du maître Georgije Stojanović (?-1746), qui s'inscrit dans la lignée de la peinture byzantine ; sur le socle, des compositions plus dynamiques, avec des personnages inscrits dans un paysage, sont vraisemblablement l'œuvre de Georgije Mišković. Les fresques des voûtes et de la nef ont été réalisées en 1851 par Konstantin Pantelić. Restauration Des travaux de conservation et de restauration ont été effectués sur l'iconostase en 2006. Notes et références Articles connexes Monuments culturels du district de Syrmie Portail de la Serbie et du peuple serbe Portail de l’architecture chrétienne Portail de la protection du patrimoine Portail du christianisme orthodoxe
Никольская церковь (Сибач)

Никольская церковь (серб. Црква Светог Николе) — храм Сремской епархии Сербской православной церкви в селе Сибач общины Печинци Сремского округа Сербии, посвящённый Перенесению мощей святителя Николая. Церковь является памятником культуры Сербии исключительного значения. История Никольская церковь была построена в 1777 году. В храме был установлен иконостас из Нижней церкви города Сремски-Карловци. Деисус и иконы пророков написаны в начале XVIII века Георгием Стояновичем. Иконы в цоколе иконостаса, вероятно, являются работой Георгия Мишковича. В 1851 году стены храма расписал Константин Пантелич. Во время Первой мировой войны австро-венгерские войска конфисковали колокола для переплавки. Новые колокола были установлены в 1923 году. 19 декабря 1943 года колокольня храма была взорвана немцами. В 1962 году началось восстановление церкви. Была отремонтирована крыша и надстроена новая колокольня в стиле барокко. В 2000-х годах проведена новая реконструкция здания. В 2006 году проведены работы по консервации и реставрации иконостаса. Архитектура Храм представляет собой однонефное сооружение с полукруглой апсидой с восточной стороны и пристроенной с западной стороны барочной колокольней. Первоначально церковь была построена в византийском стиле, но после реконструкции 1962 года полностью утратила византийские черты. Примечания
Црква Светог Николе у Сибачу

Црква Светог Николе у Сибачу је подигнута у другој половини 18. века и као заштићено непокретно културно добро представља споменик културе од изузетног значаја. Изглед Црква у Сибачу, посвећена Светом Николи је скромна једнобродна грађевина са полукружном олтарском апсидом на истоку и барокним звоником накнадно дозиданим уз западну фасаду. Иконостас, настао у првој половини 18. века, допремљен је из Доње цркве у Сремским Карловцима и прилагођен постојећем олтарском простору. Престоне иконе, царске двери, проширени Деизис и пророке сликао је у првој половини 18. века Георгије Стојановић, мајстор формиран на традиционалном поствизантијском схватању уметности. Своја барокна опредељења показује на орнаменталном третирању тканина и декорацији сликаног мобилијара. Динамичне композиције у соклу насликане у другој половини 18. века, са фигурама у пејзажу, без карактеристичне зографске статичности и линеаризма, вероватно представљају рад Георгија Мишковића. Зидне слике у олтару, наосу и на сводовима извео је 1851. године Константин Пантелић, слаб цртач, без осећаја за пропорције, али допадљиви колориста, меке и топле палете. Конзерваторско-рестаураторски радови на иконостасу изведени су 2006. године. Види још Списак споменика културе у Сремском округу Споменици културе од изузетног значаја Референце Спољашње везе „Православна црква) — Споменици културе у Србији”. САНУ. Републички завод за заштиту споменика културе - Београд Листа споменика Напомена: Садржај овог чланка је једним делом или у целости преузет са http://www.sanu.ac.rs. Носилац ауторских права над материјалом је дао дозволу да се исти објави под слободном лиценцом. Доказ о томе се налази на OTRS систему, а број тикета са конкретном дозволом је 2009072410055859.
Église Saint-Pierre-et-Saint-Paul de Gornja Dobrinja

L'église Saint-Pierre-et-Saint-Paul (en serbe cyrillique : Црква светих Петра и Павла ; en serbe latin : Crkva svetih Petra i Pavla) est une église orthodoxe serbe située à Gornja Dobrinja, près de Požega, dans l'ouest de la Serbie. Elle est inscrite sur la liste des monuments culturels d'importance exceptionnelle de la république de Serbie (identifiant no SK 407). L'église Saint-Pierre-et-Saint-Paul, située à Gornja Dobrinja, fait partie d'un ensemble constitué d'un čardak avec une fontaine et de la maison natale du prince Miloš Obrenović. Histoire L'église a été construite en 1822, à l'emplacement d'une autre église en bois qui, à l'époque ottomane, était un métoque du monastère de Saint-Nicolas et édifiée par le prince en souvenir de son père Teodor Mihailović. Le gros des travaux a été réalisé par Todor Petrović de Požarevac. Architecture L'église Saint-Pierre-et-Saint-Paul est constituée d'une nef à deux travées précédée d'un porche et prolongée d'une abside semi-circulaire. La façade principale est dotée d'une décoration modeste, avec les pilastres en pierre. Le clocher est séparé de l'église. Décoration intérieure L'iconostase de l'église a été réalisée grâce à une donation du roi Milan Ier de Serbie en 1883 mais son auteur n'est pas encore clairement identifié. Autres monuments Dans le cimetière se trouve la tombe du père du prince Miloš, marquée d'une dalle avec une inscription ; on y trouve aussi les tombes de plusieurs personnalités mortes dans les guerres pour la libération de la Serbie. À l'est de l'église se trouve également une fontaine construite en 1860. Restauration Le clocher a subi d'importantes réfections en 1870 ; le čardak situé près de l'église a été restauré en 1967. Références Articles connexes Monuments culturels du district de Zlatibor Portail de la Serbie et du peuple serbe Portail de l’architecture chrétienne Portail du christianisme orthodoxe
Црква Светих Петра и Павла у Горњој Добрињи

Црква Светих Петра и Павла у Горњој Добрињи, у општини Пожега, је саставни део споменичке целине Горња Добриња, која представља просторно културно-историјску целину од изузетног значаја. Споменичку целину у Горњој Добрињи чине црква Светих Петра и Павла, надгробни споменици у порти, чардак са чесмом и белег на месту родне куће кнеза Милоша. Црква Светих Петра и Павла Црква је саграђена 1822. године на месту цркве брвнаре, која се у турско време помиње као метох манастира Никоља. У спомен на свога оца Теодора подигао ју је кнез Милош. За главне грађевинске радове ангажован је Тодор Петровић из околине Пожаревца, који је на овај посао дошао са изградње цркве на Савинцу код Горњег Милановца. Црква је једнобродна грађевина са споља полигоналном а изнутра полукружном олтарском апсидом, наосом подељеним на два травеја и припратом. Скромну фасадну декорацију чине прислоњени пиластри на подужним зидовима и камени профилисани оквир главног улаза на западној фасади. На звонику, смештеном југозападно од цркве, извршена је опсежна обнова 1870. године. Различите претпоставке о ауторству сликане декорације иконостасне преграде, поклона краља Милана из 1883. године, још увек остављају отвореним ово питање. Гробна места и чардак Уз саму цркву, крај гроба кнез Милошевог оца обележеног лежећом плочом са натписом, налази се неколико појединачних и два заједничка споменика изгинулим у ратовима за ослобођење Србије. Источно од цркве, над каменом чесмом са две луле, подигнут је 1860. године чардак од шашовца у дрвеној конструкцији, једнопросторна зградица са стрмим пирамидалним кровом покривеним шиндром. Конзерваторско-рестаураторски радови на чардаку изведени су 1967. године. Галерија Види још Списак споменика културе у Златиборском округу Референце Спољашње везе „Горња Добриња — Споменици културе у Србији”. САНУ. Републички завод за заштиту споменика културе - Београд Листа споменика Напомена: Садржај овог чланка је једним делом или у целости преузет са http://www.sanu.ac.rs. Носилац ауторских права над материјалом је дао дозволу да се исти објави под слободном лиценцом. Доказ о томе се налази на OTRS систему, а број тикета са конкретном дозволом је 2009072410055859.
Église Saint-Pierre-et-Saint-Paul de Topčider

L'église Saint-Pierre-et-Saint-Paul de Topčider (en serbe cyrillique : Топчидерска црква Светих апостола Петра и Павла ; en serbe latin : Topčiderska crkva Svetih apostola Petra i Pavla) est une église orthodoxe serbe située à Belgrade, la capitale de la Serbie, dans la municipalité urbaine de Savski venac et dans le quartier-parc de Topčider. Elle a été construite entre 1832 et 1834, à l'instigation prince Miloš Obrenović, à proximité du Milošev konak, la résidence qu'il venait de se faire bâtir dans la forêt. L'église est inscrite sur la liste des monuments culturels protégés de la république de Serbie et sur la liste des biens culturels de la ville de Belgrade. Présentation L'église Saint-Pierre-et-Saint-Paul a été construite entre 1832 et 1834 par les architectes Janja Mihailović et Nikola Đorđević, avec la collaboration de Živko Mihailović et Marko Bogdanović. Le commanditaire de l'édifice était le prince Miloš qui voulait en faire l'église de cour de son konak de Topčider. L'église est dotée d'une voûte en berceau et d'une abside semi-circulaire ; elle possède deux chœurs latéraux rectangulaires, ainsi qu'un narthex occidental de deux étages construit dans un style baroque. L'intérieur est rythmé de pilastres qui divisent la nef en trois travées, tandis que les façades sont constituées de pierres de taille dans l'esprit de la tradition locale qui s'enrichit aussi d'éléments des architectures classique et baroque. Pour toutes ces raisons, l'église Saint-Pierre-et-Saint-Paul est caractéristique d'une période architecturale de transition, encore traditionnelle mais ouverte à des influences occidentales. L'iconostase date de 1874 ; elle est l'œuvre de Stevan Todorović et de Nikola Marković. L'église abrite des œuvres d'art des XVIIIe et XIXe siècles. Références Voir aussi Articles connexes Monastère de Senjak Église Saint-Gabriel de Belgrade Architecture à Belgrade Lien externe (sr) SPC - Topčiderska crkva Svetih Apostola Petra i Pavla Portail de Belgrade Portail de l’architecture chrétienne Portail de la protection du patrimoine Portail du christianisme orthodoxe
Топчидерска црква Светих апостола Петра и Павла

44.781258° С; 20.443613° И﻿ / 44.781258; 20.443613 Топчидерска црква Светих апостола Петра и Павла је храм Српске православне цркве који се налази на општини Савски венац у Београду. Смештена је у парку Топчидер и подигнута је између 1832. и 1834. године. Задужбина је кнеза Милоша Обреновића који је и био њен ктитор. У непосредној близини налазе се и Милошев конак, као и Црквени конак у Топчидеру. Њен први иконостас су радили Димитрије Јакшић, Јован Стергевић („молер Јања“) и Константин Лекић. Од 1874. се налазио у обреновачкој цркви, а затим у цркви у Баричу. Рестауриран је 2013. године. Садашњи иконостас су 1874. године радили Стеван Тодоровић и Никола Марковић. Црква је 2013. године била у фази реконструкције, која је завршена 2016. године. Градња На месту где се данас налази храм раније је била велика, густа шума. Београд је представљао мало насеље са неколико стотина кућа, а Топчидер је био готово непознат заселак, који се почео спомињати тек након што је Кнез Милош у њему подигао свој конак. У Топчидеру су Турци држали своју артиљеријску посаду, они су му и дали то име, које значи тобџијски потоци. Како се пре тога звао остаје непознато, историчари сматрају да није имао неко нарочито име и да се због тога Турско задржало. Када Београд постаје престоница, Кнез Милош је намерно изабрао Топчидер за свој конак, јер је тада био ван домашаја градских топова. Према Милану М. Милићевићу, Кнез Милош је подигао цркву на Топчидеру у знак захвалности што му је Карађорђе поштедео живот, приликом једног њиховог сукоба. Година почетка градње није прецизно утврђена, али се претпоставља да је то било одмах по добијању Хатишерифа 1830. године, а по некима пар година касније. Градња је коштала нешто преко 70.000 гроша, што је у то време била изузетно велика сума. Материјал је дао Кнез Милош из својих кречана и каменолома, а надзор над градњом водио је Тома Вучић Перишић. Кнез Милош се живо интересовао за све детаље у вези са црквом и желео је да зна сваку техничку појединост. Говорило се да је то била најлепша црква у тадашњем Београду, а иако се не зна тачна година почетка градње, сасвим је сигурно да се прва Божија служба вршила у пролеће 1835. године. Види још Манастир Ваведење Пресвете Богородице Црква Светог Архангела Гаврила у Београду Списак споменика културе у Београду Референце Спољашње везе Званична интернет презентација Топчидерске цркве Светих Апостола Петра и Павла „Топчидерска црква — Споменици културе у Србији”. САНУ. СПЦ - Топчидерска црква Светих Апостола Петра и Павла Републички завод за заштиту споменика културе - Београд Непокретна културна добра Листа споменика Топчидерска црква Вашар у Топчидеру ("Политика", 13. јул 1924, стр. 5) Стогодишњица Топчидерске цркве („Политика”, 7. јул 1935)
Church of Saint Sava, Čerević

The Church of Saint Sava (Serbian: Црква светог Саве) in Čerević is Serbian Orthodox church in Vojvodina, Serbia. The church was likely constructed in the early 18th century (1744), but subsequent modifications in the 1770s finalized its appearance. An older stone church with a shingle roof stood on the site of the current building since 1700 until the building of the new building. The earliest major restoration of the building took place in 1819. During World War I, the church's bells were removed and repurposed by the Austro-Hungarian army for making cannons. Replacement bells were installed in 1923. See also Eparchy of Srem References
Église Saint-Sava de Čerević

L'église Saint-Sava de Čerević (en serbe cyrillique : Српска православна црква у Черевићу ; en serbe latin : Srpska pravoslavna crkva u Čereviću) est une église orthodoxe serbe située dans le village de Čerević, en Serbie, dans la municipalité de Beočin et dans le district de Bačka méridionale. Construite au début du XVIIIe siècle, elle est inscrite sur la liste des monuments culturels de grande importance de la république de Serbie (identifiant no SK 1095). Présentation L'église Saint-Sava a probablement été construite au début du XVIIIe siècle mais son aspect actuel date des années 1770. Elle est constituée d'une nef unique prolongée d'une abside pentagonale ; un clocher surmonte la façade occidentale. Les façades extérieures sont décorées de manière très simple, avec des chapiteaux, des fenêtres en arcade et une corniche avançant sous le toit. L'iconostase date des XVIIIe et XIXe siècles ; le style des icônes suggère l'intervention de trois peintres différents, tous inconnus ; les parties sculptées pourraient être l'œuvre de Marko Vujatović et dater de 1825. Notes et références Article connexe Monuments culturels du district de Bačka méridionale Portail de la Serbie et du peuple serbe Portail de l’architecture chrétienne Portail de la protection du patrimoine Portail du christianisme orthodoxe
Српска православна црква у Черевићу

Српска православна црква у Черевићу, месту у општини Беочин, је подигнута 1744. године и има статус споменика културе од великог значаја. Црква посвећена Светом Сави у Черевићу подигнута је као једнобродна грађевина са петоугаоном апсидом и призиданим звоником на западу. Иако подигнута почетком 18. века, данашњи изглед је добила интервенцијама седамдесетих година истог века. Иконостас је рађен током 18. и 19. века, али сликари нису познати, мада се по сликарском рукопису могу разграничити тројица аутора. Дуборез би могао бити дело Марка Вујатовића, са којим је црквена општина потписала уговор 1825. године. Атанасије Грчки (Герески) мештанин који се одселио у Одесу, послао је 1863. године цркви родног места нову плаштаницу. За време Првог светског рата скинута су звона и аустроугарска војска их је употребила за ливење топова. Нова звона су постављена 1923. године. На месту садашње цркве била је 1700. године подигнута црква од камена покривена шиндром. Прва црква у Черевићу, посвећена Светој Тројици – Духовима, помиње се још у 14. веку. Поред храмовне славе, место Черевић слави дан Светог Прокопија (21. јул) јер је на тај дан, по предању, престала да хара куга у месту. Галерија Види још Списак споменика културе у Јужнобачком округу Референце Спољашње везе „Српска православна црква Св. Саве — Споменици културе у Србији”. САНУ. ПЗЗЗСК/Непокретна културна добра од великог значаја у Војводини Архивирано на веб-сајту Wayback Machine (17. мај 2014) Републички завод за заштиту споменика културе - Београд Непокретна културна добра Листа споменика
Église Sainte-Marie-Madeleine de Beli Potok

L'église Sainte-Marie-Madeleine de Beli Potok (en serbe cyrillique : Црква Свете Марије Магдалене у Белом Потоку ; en serbe latin : Crkva Svete Marije Magdalene u Belom Potoku) est une église orthodoxe située à Beli Potok, en Serbie, sur le territoire de la Ville de Belgrade et dans la municipalité de Voždovac. Elle a été construite en 1883. Notes et références Articles connexes Architecture à Belgrade Liste des monastères orthodoxes serbes Portail de Belgrade Portail de l’architecture chrétienne Portail de la protection du patrimoine Portail du christianisme orthodoxe
Црква Свете Марије Магдалине у Белом Потоку

Црква Свете Марије Магдалeне је српска православна црква која се налази у насељу Бели поток у градској општини Вождовац у граду Београду, а припада београдско-карловачкој архиепископији. Опште информације Црква је подигнута 1883. године захваљујући прилозима и радом становника села Бели поток. Посвећена је Марији Магдалини јер је овај празник током 19. века био преслава села. Освећење цркве извршио је митрополит београдски Михаило, 1885. године. У порти цркве налази се споменик српским ратницима из периода 1912—1918. године, као и споменик Васи Чарапићу. Референце
White Church of Karan

The White Church of Karan (Serbian Cyrillic: Бела црква каранска; Serbian: Bela crkva karanska) is a Serbian Orthodox parish church in the village of Karan, Užice Municipality, Serbia. It is dedicated to the Annunciation to Mary. The church was listed as a Cultural Monument of Great Importance. History The church was established by Župan Petar Brajan between 1340 and 1342 on the site of a former Roman worship house, according to the tombs excavated by archaeologists near the building. Architecture The White Church is typical of the Raška architectural school. It has three bays and is topped by a cupola. The eastern part of the church has a semi-circular apse with a stone iconostasis. The narthex dates back to the late 19th century. The church has 14th-century frescoes. The western frescoes represent Župan Brajan and his wife Struja, his son and three daughters, while the eastern frescoes show Emperor Stefan Dušan with his wife Jelena and his son Uroš, as well as saints of the Nemanjić dynasty (namely Simeon, Sava and Milutin). Other frescoes depict scenes from the Old Testament, as well as scenes of Mary's life and the Virgin Mary with angels. References Further reading Kašanin, Milan (1928). Bela crkva Karanska (in Serbian). External links White Church of Karan- virtual tour and photo collection of the Blago Fund
Église blanche de Karan

L'église blanche de Karan (en serbe cyrillique : Бела црква каранска ; en serbe latin : Bela crkva karanska) est une église orthodoxe située dans le village de Karan, en Serbie et sur le territoire de la Ville d'Užice. Elle est dédiée à l'Annonciation faite à la Vierge Marie. L'église est classée sur la liste des monuments culturels de grande importance (identifiant no SK 186). Histoire L'église blanche de Karan a été fondée par le župan Petar (Brajan) entre 1340 et 1342, à l'emplacement d'un lieu de culte romain, ainsi qu'en attestent des tombes de cette époque mises au jour par les archéologues à proximité de l'église. Architecture Sur le plan architectural, l'église est caractéristique de l'école de la Raška. L'édifice est constitué de trois travées surmontées d'une coupole. Dans la partie orientale de l'église se trouve une abside semi-circulaire avec une iconostase en pierre. Le narthex date de la fin du XIXe siècle. Fresques L'une des richesses de l'église tient à ses fresques du XIVe siècle. Y sont représentés, à l'ouest le župan Brajan avec sa femme Struja, son fils et ses trois filles et, symétriquement, à l'est, l'empereur Stefan Dušan avec sa femme Jelena et son fils Uroš, ainsi que des saints de la dynastie des Nemanjić, Simeon, Sava et Milutin. On y trouve aussi des scènes de l'Ancien Testament, ainsi que des scènes de la Vie de la Vierge et une représentation de la Vierge avec des anges. Références Articles connexes Liste des monastères orthodoxes serbes Monuments culturels du district de Zlatibor Bibliographie Milan Kašanin, Bela crkva Karanska, 1928 Portail de la Serbie et du peuple serbe Portail de l’architecture chrétienne Portail de la protection du patrimoine Portail du christianisme orthodoxe [