Ужичка гимназија

Ужичка гимназија је једна од најстаријих просветних институција Срба у Западној Србији. Постоји од 1839. Ту гимназију похађали су неки од првака социјалистичког покрета у Србији крајем 19. и почетком 20. века, Радован Драговић, Димитрије Туцовић и Душан Поповић и друге истакнуте личности као што су Љубомир Давидовић и Милан Предић. Историјат школе Ужичка гимназија створена је у најзначајнијем историјском периоду борбе Срба за независност и самосталност, у првој половини 19. века, уз велике жртве и напоре. Признавањем аутономије Србима, стварају се повољни услови да се на читавој територији почну отварати школе. Министарство просвете Намесништва књажевског достојанства доноси коначну одлуку и објављује у Српским новинама број 40, од 9. септембра 1839. године да се полугимназија у Ужицу оснује и заведе. Полугимназија траје две године. Први постављени наставник је Милан Мијатовић. 2. октобра 1839. године почела је са радом Ужичка полугимназија, а тај датум, по новом календару 14. октобар када је почео први разред граматикалне класе, одабран је као Дан школе. Ужице у то време има 106 домаћинстава са 687 православних житеља и улази у ред образовних центара. Државни савет 9. јуна 1865. године одлучује се да Ужичкој вароши оснују по два најнижа разреда Гимназије- реалке за наступајућу школску 1865/66. годину. Школске 1875/76. Ужичка Реалка прераста у потпуну нижу средњу школу са четири разреда. Указом књаза 26. марта 1881. године Ужице добија потпуну реалку- нижу и вишу. Одлуку није било лако спровести, па ће 5. разред Гимназије тек почети са радом 1883. године. Министарство просвете 1887/88. године доноси решење о отварању Потпуне Гимназијске Реалке у Ужицу. Данашња зграда За данашњу зграду Ужичке гимназије постављен је камен темељац 29. јула 1891. године, а свечано је отворена и почела са радом 7. октобра 1893. године. Други спрат је дограђен школске 1924/25. године. Од 1898. до 1902 године због укидања Ужичке реалке у гимназијској згради са већином професора Реалке ради приватна шесторазредна гимназија. Осморазредна гимназија почиње да ради 1902. године са преузетим ученицима и већим бројем професора Приватне шесторазредне гимназије. Осморазредна гимназија има и нови наставни план. Под окупатором у Првом светском рату Гимназија је радила само 1918. године, а у току Другог светског рата у континуитету, али нередовно све четири године. После рата Гимназија непрекидно ради уз измене наставних планова и програма, законских одредби до 1977. године. У овом периоду Ужичка гимназија отварала је и издвојена одељења у Пожеги, Ивањици и Ариљу која су касније била основ за формирање самосталних гимназија у тим градовима. Ужичка гимназија од 1977. до 1989. године доживела је трансформацију по тадашњим школским законима, у заједничку основу, а касније су уведени и нови образовни профили: природно - математички, текстилни и личне услуге. Новим законом о средњем образовању донетим 1990. године рестаурирана је Гимназија. Генерација ученика уписана је школске 1990/91. године по новом гимназијском плану и програму и почела је своје школовање на друштвено - језичком и природно - математичком смеру. Уз незнатне измене наставних планова и програма Ужичка гимназија ради и данас. Знамените личности, ученици Гимназије Љубомир Стојановић Димитрије Туцовић Недељко Дивац Милутин Ускоковић Миладин Пећинар Љубомир Симовић Љубивоје Ршумовић Миодраг Миловановић Луне Вељко Мијушковић Даница Милосављевић Радован Драговић Душан Поповић Живко Топаловић Литература Званични веб-сајт