NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Népszínház (Szabadka)

A szabadkai Népszínház (szerbül Народно позориште / Narodno pozorište, horvátul Narodno kazalište) a város egyik legrégibb épülete, még 1854-ben építették, Skultéti János építész tervei alapján. Önálló magyar és szerb nyelvű társulata van. Az épület története A Kárpát-medence 8. legrégebbi színháza, az egyik első színházépület, amelyet eleve magyar nyelvű színtársulat számára építettek. Magyarországon voltak ugyan szép számmal színtársulatok korábban is, de gyakran csak ideiglenesen szállásolták el őket, a színészek többsége pedig vándorszínész volt. Még Pesten is, színházat először a német nyelvű társulat számára építettek. Az 1854-ben épült épület mára csak fragmentumaiban maradt meg. Számtalanszor átalakították, 1904-ben átépítették, 1915-ben pedig porig égett a nagyterem, csak a város főterére néző külső fala nem vált a tűz martalékává. Az első világháború alatt leégett nagytermet 1926-ban építették újjá moziteremmé. Ez már az akkori kor ízlése szempontjából is meglehetősen hanyatló volt, építészeti, művészeti szempontból nem képviselt különösebb értéket. Szabadka főterének hangulatát alapvetően meghatározza a színház korinthoszi oszlopsora. Felújítás Ma a színházépület nagy része használaton kívül van, mivel állaga annyira leromlott, hogy az épület egyes részein életveszélyes tartózkodni. Az épület felújítása már régóta képezi heves viták tárgyát, amelyet a városvezetés részben a gazdasági recesszió, részben a legutóbbi jugoszláv háborúk miatt kénytelen volt éveken át halogatni. A színházépület felújítása az egyik legjelentősebb építészeti beruházás lenne az országban, amelynek értéke 23 millió euró körül van, s amelyet 45-45%-ban a Szerb Köztársaság és Vajdaság Autonóm Tartomány, 10%-ban pedig Szabadka Község Önkormányzata állna. Az építkezés 2011-ben leállt, mert a beruházó elmaradt a fizetéssel a kivitelező Yumol cég felé. Színházi élet Szabadkán A színház hivatalosan 1945 októberében alakult, mint a régió első hivatásos állandó magyar nyelvű társulata. (A magyar közigazgatás alatt nem működött itt állandó színház). Első igazgatója Laták István, első bemutatója Balázs Béla „Boszorkánytánc” c. műve. A magyar kultúra jelentős alakjai fordultak meg a színházban. Szabadkán kezdte pályafutását Blaha Lujza, rendszeresen járt ide Kosztolányi Dezső, Csáth Géza, többször megfordult itt Bartók Béla. A színház épületében indult el a szerb színjátszás is a magyart követően, és utóbb ezen patinás épület lett a bácskai horvát színjátszás legfontosabb színhelye. 1985–1995 között a magyar és a szerb társulatot összeolvasztották, ami a gyakorlatban a magyar nyelvű színjátszás fokozatos megszűnését jelentette. Ezért 1994-ben létrejött a városban egy új magyar színház, a Kosztolányi Dezső Színház. 1995-től újjászervezték a Népszínház magyar társulatát. Sziveri János Sinkó-díjas író dramaturgként dolgozott itt 1985-től. Jegyzetek További információk A Népszínház honlapja (szerbül és magyarul) A Népszínház magyar társulatának honlapja A Népszínház története A szabadkai népszínház új élettere Nincs elegendő pénz a szabadkai teátrum tervek szerinti felépítéséhez – Duna Tv, 2011. október 30.
Teatr Narodowy w Suboticy

Teatr Narodowy w Suboticy (serb. Народно позориште у Суботици, chorw. Narodno kazalište u Subotici, węg. Szabadkai Népszínház) – jeden z serbskich teatrów narodowych, z siedzibą w Suboticy na północy Wojwodiny. Historia Historia życia teatralnego w Suboticy sięga XVIII wieku. Początkowo przedstawienia odgrywane były przez aktorów pochodzenia niemieckiego oraz uczniów miejscowych szkół. Z biegiem czasu występy teatralne budziły coraz większe zainteresowanie wśród mieszkańców Suboticy (wówczas Szabadki), w związku z czym władze miejskie postanowiły wybudować teatr. Pieczę nad wzniesieniem reprezentancyjnego gmachu powierzono węgierskiemu architektowi Jánosowi Skultétiemu. Prace trwały do 1854 roku, kiedy to oddano teatr do użytku. Wiosną 1915 roku gmach uległ niemal całkowitemu zniszczeniu wskutek pożaru, nienaruszona została mała sala teatralna. Z tego powodu po zakończeniu wojny występy przeniesiono do Hotelu Beograd. Nowe władze Suboticy (będącej już częścią Królestwa SHS) podjęły decyzję o odbudowie tego ważnego dla miasta obiektu. Prace rekonstrukcyjne trwały od 1924 do 1927 roku. Po II wojnie światowej w socjalistycznej już Suboticy powstały dwa nowe teatry – chorwacki oraz węgierski. W 1951 roku doszło do połączenia obu instytucji i powstania Teatru Narodowego, gdzie zaczęto odgrywać sztuki w języku serbsko-chorwackim i węgierskim. Wiosną 2007 roku, decyzją władz lokalnych i pomimo sprzeciwów mieszkańców oraz Międzynarodowej Rady Ochrony Zabytków i Miejsc Historycznych (ICOMOS), doszło do zburzenia gmachu teatru i jego całkowitej rekonstrukcji. Budynek Nowa siedziba Teatru Narodowego wybudowana została w 2007 roku i nawiązuje do architektury neoklasycyzmu. Cechą charakterystyczną elewacji budynku jest sześć kolumn wybudowanych w porządku korynckim. Pod tympanonem umieszczono nazwę teatru w trzech językach – serbskim, węgierskim i chorwackim. Spektakle może jednocześnie oglądać 266 widzów. Scena ma rozmiary 12,2 m x 12,2 m. Przypisy Galeria
Teatrul Național din Subotica

Teatrul Național (în sârbă Народно позориште у Суботици, cu alfabetul latin[*]​: Narodno Pozorište u Subotici, în croată Narodno kazalište u Subotici, în maghiară Népszínház) este un teatru din Subotica, Serbia. Reconstrucție Clădirea originală a teatrului, care a fost construită în 1854 ca primul edificiu public monumental din Subotica, a fost dărâmată cu scopul reconstrucției de către autoritățile orașului în 2007, deși fusese declarată monument istoric aflat sub protecția statului în 1983, iar în 1991 a fost adăugată în Registrul Național ca un monument de valoare culturală deosebită. A fost organizată o campanie internațională atât în Serbia, cât și în Ungaria, pentru a salva clădirea originală. ICOMOS și INTBAU au protestat și ele împotriva deciziei, dar fără niciun rezultat. Conform unor păreri, centrul vechi al orașului Subotica a fost grav afectat vizual de această acțiune. Unele rămășițe puține ale clădirii distruse vor fi, se pare, încorporate în noul teatru. Note
Hrvaško narodno gledališče v Subotici

Hrvaško narodno gledališče v Subotici (hrvaško: Hrvatsko narodno kazalište u Subotici; kratica: HNK Subotica) je hrvaško narodno gledališče v mestu Subotica v Vojvodini, Srbija. Je eno od treh hrvaških narodnih gledališč zunaj Republike Hrvaške. Gledališče ima dvorano z 288 sedeži. Glej tudi: Seznam hrvaških narodnih gledališč Sklici
Ledena dvorana Pionir

Die Ledena dvorana Pionir (serbisch-kyrillisch Ледена дворана Пионир, deutsch Pionir-Eishalle) ist eine an die Aleksandar-Nikolić-Halle angeschlossene Eissporthalle in der serbischen Hauptstadt Belgrad. Geschichte Die Halle wurde am 12. März 1978 eröffnet. Sie gehört zum Sport- und Freizeitzentrum Tašmajdan (serbisch Спортско-рекреациони центар Ташмајдан / Sportsko-rekreativni centar Tašmajdan) im Belgrader Stadtteil Palilula im Tašmajdan Park. Die Halle ist die Heimspielstätte des Eishockeyclubs HK Partizan Belgrad aus der Serbischen Eishockeyliga. Sie bietet maximal 2000 Zuschauern Platz. Seit der teilweisen Renovierung der Eishalle im Jahr 2001 war sie Austragungsort zahlreicher Eishockey-Weltmeisterschaften der Division III der U20-Junioren. 2014 wurde erstmals eine Herren-Weltmeisterschaft der Division IIA in der Halle ausgetragen. Weblinks tasmajdan.rs: Offizielle Website (serbisch-kyrillisch)
Pionir Ice Hall

Pionir Ice Hall (Serbian: Ледена дворана Пионир, romanized: Ledena dvorana Pionir) is an ice hall in sports complex "Pionir", the youngest of the sports facility within the sports and recreation center "Tašmajdan", and is designed for all sports on the ice. It is located in Belgrade, Serbia. It was opened on March 12, 1978, and has 2 000 seats and it was partially renovated in 2001. The usable area of the hall is 6000 m2, and the ice area is 1800 m2. It is used for hockey games, figure skating competitions and recreational skating.During the building of the Hall, 21 km of pipes for freezing were installed under the concrete. Events Figure skating Source: September 22–25, 2001 - ISU Junior Grand Prix of Figure Skating-Belgrade Sparrow September 12–15, 2002 - ISU Junior Grand Prix of Figure Skating-Belgrade Sparrow January 9–12, 2008 - 1st Europa Cup Skate Helena February 11–15, 2009 - 2nd Europa Cup Skate Helena January 13–17, 2010 - 3rd Europa Cup Skate Helena November 20, 2009 - 1st Ice Flower Cup November, 2010 - 2nd Ice Flower Cup April 17, 2010 - 6th Belgrade Trophy January 12–16, 2011 - 4th Europa Cup Skate Helena April 1, 2011 - 7th Belgrade Trophy January 10–14, 2012 - 5th Europa Cup Skate Helena Ice hockey Source: January 4–8, 2001 – 2001 IIHF World U20 Championship Division III January 5–9, 2002 – 2002 IIHF World U20 Championship Division III January 10–16, 2006 – 2006 IIHF World U20 Championship Division II Group B January 16–24, 2008 – 2008 IIHF World U20 Championship Division III January 12–18, 2013 – 2013 IIHF Ice Hockey U20 World Championship Division II Group B March 9–15, 2013 – 2013 IIHF Ice Hockey U18 World Championship Division II Group B April 9–15, 2014 – 2014 IIHF Ice Hockey World Championship Division II Group A January 19–25, 2025 – 2025 World Junior Ice Hockey Championships – Division II B January 18–24, 2026 – 2026 World Junior Ice Hockey Championships – Division II B See also Pionir Hall List of indoor arenas in Serbia References External links www.tasmajdan.rs www.iihf.com Serbian Skating Association
Pionir Jégcsarnok

A Pionir Jégcsarnok (szerbül: Ledena Dvorana Pionir) egy Belgrádban található jégkorong csarnok, sok más klub mellett a HK Partizan, a KHK Crvena Zvezda és a Szerb jégkorong-válogatott otthona, hivatalos edzés- és mérkőzéshelyszíne. A jégcsarnok a legfiatalabb építmény a Tašmajdan Sport és Szabadidő Központban található komplexumok közül. 1978. április 12-én nyitotta meg kapuit, azóta egyszer, 2001-ben bővítették, így jelenleg 2000 néző befogadására alkalmas. A csarnok hasznos területe 6000 m², a jégfelület ebből 1800 m². Főként jégkorong és műkorcsolya mérkőzéseknek, illetve versenyeknek ad otthont. Rendezvények Műkorcsolya 2001. szeptember 22–25 – ISU Junior Grand Prix 2002. szeptember 12–15 – ISU Junior Grand Prix 2008. január 9–12 – 1. Műkorcsolya Európa Kupa 2009. február 11–15 – 2. Műkorcsolya Európa Kupa 2010. január 13–17 – 3. Műkorcsolya Európa Kupa 2009. november 20. – 1. Jégvirág Kupa 2010 november – 2. Jégvirág Kupa 2011. április 17 – 6. Belgrád Trófea 2011. január 12–16 – 4. Műkorcsolya Európa Kupa 2011. április 1. – 7. Belgrád Trófea 2012. január 10–14 – 5. Műkorcsolya Európa Kupa Jégkorong 2001. január 4–08 – 2001-es U20-as divízió III-as világbajnokság 2002. január 5–09 – 2002-es U20-as divízió III-as világbajnokság 2006. január 16. – 2006-os junior világbajnokság, B-csoport 2008. január 16–24 – 2008-as U20-as divízió III-as világbajnokság 2013. január 12–18 – 2013-as U20-as divízió III-as világbajnokság, B-csoport 2013. március 9–15 – 2013-as U18-as divízió III-as világbajnokság, B-csoport 2014. április 9–15 – 2014-es divízió II-es világbajnokság, B-csoport Galéria Jegyzetek Kapcsolódó szócikkek Aleksandar Nikolić Csarnok Külső hivatkozások Hivatalos honlap Az IIHF honlapján A Szerb szövetség honlapján
Ледена дворана Пионир

44° 48′ 56.08″ N 20° 29′ 02.12″ E Ледена дворана Пионир је спортска дворана у Београду. Дворана се налази на Карабурми у општини Палилула. У склопу је спортског комплекса Пионир који је најмлађи спортски објекат у склопу спортско-рекреационог центра Ташмајдан. Хала је отворена 12. марта 1978. године. Реновирана је 2001. године. Површина хале је 6.000 m², а ледена површина је 1800 m². Испод бетона постављен је 21 km цеви за замрзавање. Догађаји Хокеј на леду 4—8. јануар 2001. — Светско првенство до 20 година — Дивизија III 5—9. јануар 2002. — Светско првенство до 20 година — Дивизија III 5—11. март 2003. — Светско првенство до 18 година — Дивизија II, Група Б 4—10. април 2005. — Светско првенство — Дивизија II, Група Б 10—16. јануар 2006. — Светско првенство до 20 година — Дивизија II, Група Б 16—24. јануар 2008. — Светско првенство до 20 година — Дивизија III 9—15. април 2014. — Светско првенство — Дивизија II, Група А Галерија Види још Хала Пионир ХК Партизан КХК Црвена звезда ХК Таш Спољашње везе Ледена дворана Пионир Архивирано на веб-сајту Wayback Machine (29. новембар 2014)
Ledena dvorana Pionir

Ledena dvorana Pionir (svenska: Pinoir ishall) är en ishall i Hala Pionir, den yngsta av sportanläggningarna i idrottscentrumet "Tašmajdan" i Belgrad, Serbien, och är byggd för olika sporter på is. Hallen var färdigbyggd den 12 mars 1978 och har plats för 2 000 åskådare och renoverades delvis 2001. Arenan är 6000 kvadratmeter stor varav 1800 är isplanen. Hallen använd för ishockey, konståkning och skridskoåkning. Under byggandet av hallen las 21 km rör i cementen under planen för att kunna konstfrysa isen. Hallen har använts till bland annat division III och II av världsmästerskapen i ishockey. Externa länkar www.tasmajdan.rs www.iihf.com Serbian Skating Association
Льодовий палац «Піонір»

Льодовий палац «Піонір» (серб. Ледена дворана Пионир) — льодова арена у м. Белград, частина «Піонір Голлу», який знаходиться у спортивно-оздоровчому комплексі «Ташмайдан». Льодовий палац вміщує 2000 вболівальників. Історія Льодова арена була побудована в 1978 році і частково відремонтована в 2001 році. Арена є домашньою ареною белградських команд, що грають в Сербській хокейній лізі: ХК Партизан, ХК «Црвена Звезда» і молодіжної команди ХК «Таш». Світлини Посилання Офіційний сайт(серб.) Льодовий палац «Піонір» [Архівовано 25 червня 2017 у Wayback Machine.] на Eurohockey.com(англ.) Льодовий палац «Піонір» на Hockeyarenas.net(англ.)
Arača

Arača (srbsky Арача) je zřícenina středověkého románského kostela, který se nachází mezi obcemi Novi Bečej a Novo Miloševo v Srbsku, v autonomní oblasti Vojvodina. V roce 1948 byla stavba prohlášena jako kulturní dědictví. Historie Arača byla postavena kolem roku 1230 na základech staršího kostela z 11. století. V roce 1280 byl vypleněn a zničen a v roce 1370 znovu vybudován a přestavěn na příkaz královny Jelisavety Kotromanić z Anjou. Během této rekonstrukce byla přidána gotická věž, jejíž pozůstatky dodnes existují. Předpokládá se, že kostel patřil k panství, které v roce 1407 král Zikmund dal despotu Stefanovi Lazarevićovi. Později patřila despotovi Djurdjovi Brankovićovi, který jej daroval Pavlu Birinji. V roce 1551 uspořádali Srbové v Arače shromáždění, na kterém se rozhodli připojit se k Turkům. V roce 1551 osmanští Turci kostel vypálili a od té doby nebyl nikdy znovu vystaven. Vesnice Arača existovala ještě v 17. století. V roce 1660 přišli mniši srbského kláštera Pećského patriarchátu vybírat příspěvky. Během toho byla sepsána následující jména obyvatel, pravoslavných Srbů: hostitel Vujica (u něhož pobývali), Jovan, pop Kosta, kníže Petar a kněžna Draginja, Boža Jovin, Dmitar, Ognjan a Petar Stojanović. Od roku 1970 do roku 1978 na kostele probíhají konzervační a restaurátorské práce. Ty byly vedeny Institutem ochrany kulturních památek v Novém Sadu a vedl je archeolog Muzea Vojvodiny v Novém Sadu Sandor Nadj. V roce 2013 byly na místě prováděny další práce, vedené Vojvodinským muzeem a Oblastním ústavem pro ochranu kulturních památek a to v rámci přeshraniční spolupráce Maďarsko-Srbsko. Galerie Odkazy Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Арача na srbské Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Arača na Wikimedia Commons
Iglesia de San Miguel Arcángel de Araca

La Iglesia de San Miguel Arcángel de Araca​ (en serbio: Црква светог Арханђела Михаила Арача) es una iglesia románica medieval en ruinas situada a unos 12 km al norte de Novi Bečej, Serbia. El Departamento para la protección y estudio científico de los monumentos culturales en Belgrado emitió una resolución en 1948, en la que se colocó la iglesia románica de Araca bajo protección estatal. Fue construido alrededor de 1230 durante el control del Reino de Hungría. Fue robada y devastada en 1280 y reconstruida en 1370 por un requerimiento de la reina Isabel, y fue entonces cuando la torre gótica que hoy existe fue, probablemente, construida. Véase también Ruinas Arqueología Referencias
Église Saint-Michel-Archange d'Arača

L'église Saint-Michel-Archange d'Arača (en serbe cyrillique : Црква светог Арханђела Михаила Арача ; en serbe latin : Crkva svetog Arhanđela Mihaila Arača) est une église catholique romaine située près de Novo Miloševo, en Serbie, dans la province de Voïvodine, dans la municipalité de Novi Bečej et dans le district du Banat central. Elle remonte sans doute au XIIe siècle et figure sur la liste des monuments culturels d'importance exceptionnelle de la république de Serbie. L'église est aujourd'hui en ruine. Emplacement L'église est érigée à proximité de la rivière Tisa, près de Novi Bečej. Présentation Il n'existe aucune donnée fiable sur la date de la construction de l'église Saint-Michel-Archange ; le premier document historique atteste que l'édifice a été détruit par les Ottomans au début du XVIIIe siècle. L'église aurait été édifiée à la fin du XIIe siècle ou au début du XIIIe siècle, à l'époque où le Banat historique dépendait du Royaume de Hongrie. Détruite et pillée en 1280, elle aurait été reconstruite sur l'ordre de la reine Elizabeth d'Anjou. En 1417, elle serait entrée dans les possessions du despote serbe Stefan Lazarević et, plus tard, elle aurait fait partie de celles du despote Đurađ Branković. Elle aurait été pillée par les Turcs une première fois en 1551 et jamais reconstruite. Architecture Par sa structure, l'église Saint-Michel-Archange est caractéristique des constructions bénédictines. L'église est édifiée dans un style de transition entre le roman et le gothique ; sa valeur monumentale est attestée par ses dimensions mais aussi par l'emploi de matériaux comme le marbre, la pierre de taille, le grès et la brique. L'église est dépourvue de transept et la nef est prolongée par trois absides semi-circulaires ; les voûtes sont à croisée d'ogives. À la fin du XIVe siècle, un clocher gothique a été ajouté à l'édifice. Les façades sont dotées d'un riche décor architectural, avec des arcatures aveugles, des pilastres, des colonnettes ; la façade occidentale possédait de grandes rosettes, dont les fragments ont été conservés. L'intérieur était décoré de chapiteaux et de consoles ornés de motifs figuratifs et floraux. Fouilles et restaurations Une campagne de fouilles a été effectuée en 1879, qui a permis de mettre au jour une pierre tombale datant du XIe siècle. Des recherches plus récentes pont permis de confirmer que des quartiers d'habitation se trouvaient sur le côté nord de l'église. Des travaux de restauration ont été effectués au cours des années 1970-1972. Références Article connexe Novi Bečej Liens externes (sr) Srednjovekovna crkva Arača (article Église médiévale d'Arača), sur 105.rs Novi Bečej Portail de la Serbie et du peuple serbe Portail du catholicisme Portail de l’architecture chrétienne Portail de la protection du patrimoine
Арача

Арача је рушевина средњовековне романичке цркве које се налази између Новог Бечеја и Новог Милошева у Србији, тачније 12 km од Новог Бечеја. Године 1948, године је стављена под заштиту као културно добро од изузетног значаја. Историја Арача је изграђена око 1230. године на темељима старије цркве из 11. века. Опљачкана је и уништена 1280, а обновљена 1370. године по налогу краљице Јелисавете Котроманић Анжујске. У тој обнови додат је готски торањ, чији остаци постоје и данас. Претпоставља се да је црква припадала имању које је 1407. године краљ Жигмунд подарио деспоту Стефану Лазаревићу. Касније је припадала деспоту Ђурђу Бранковићу, који ју је поклонио Павлу Бирињију. Срби су 1551. године одржали скуп у Арачи на којем су донели одлуку да се прикључе Турцима. Године 1551, Турци Османлије су спалили цркву и од тада никада није обновљена. Село Арача је постојало у 17. веку. Ту су долазили 1660. године калуђери српског манастира Пећке патријаршије да скупљају прилог. Пописани су следећи становници православни Срби: домаћин Вујица (код кога су коначили), Јован, поп Коста, кнез Петар и књегиња Драгиња, Божа Јовин, Дмитар, Огњан и Петар Стојановић. Конзерваторско-рестаураторски радови на цркви су трајали од 1970. до 1978. године. Радови су вођени од стране завода за заштиту споменика културе у Новом Саду, а водио их је Шандор Нађ, археолог Музеја Војводине у Новом Саду. Археолошке радове је наставио Небојша Станојев, археолог Музеја Војводине. Године 2013. изведени су конзерваторски и археолошки радови на локалитету Араче, у организацији Музеја Војводине и Покрајинског завода за заштиту споменика културе и у оквиру прекограничне сарадње Мађарска-Србија. Галерија Референце Литература Станојев, Небојша (2004). Арача. Нови Сад: Музеј Војводине. ISBN 978-86-82077-21-3. Спољашње везе „Црква св. Арханђела Михаила — Споменици културе у Србији”. САНУ. Опширан чланак о Арачи Чланак о Арачи Републички завод за заштиту споменика културе — Београд Архивирано на веб-сајту Wayback Machine (6. фебруар 2021) Листа споменика "Политика", 11. дец. 1938 Арача Како спасити Арачу („Политика”, 19. јул 2021) Заборављени споменици културе и историје: Средњевековна црква Арача
Црква Покрова Пресвете Богородице у Барошевцу

Црква Покрова Пресвете Богородице у Барошевцу, насељеном месту на територији Градске општине Лазаревац, подигнута је 1851. године и припада Епархији шумадијској Српске православне цркве. Црква у Барошевцу посвећена је Покрову Пресвете Богородице. Постоји и Црква брвнара у Барошевцу. Галерија Референце Спољашње везе „Архијеријско намесништво колубарско-посавско”. Епархија шумадијска. Приступљено 27. 9. 2019.
Allraheligaste Guds Moders förböns kyrka, Baroševac

Allraheligaste Guds Moders förböns kyrka (serbisk kyrilliska: Црква Покрова Пресвете Богородице; latinska: Crkva Pokrova Presvete Bogorodice) är en serbisk-ortodox kyrkobyggnad, belägen i byn Baroševac i kommunen Lazarevac i Serbiens huvudstad, Belgrad. Kyrkan är helgad åt högtiden Guds Moders Beskydd och tillhör Šumadijas stift. Bilder Se även Östortodoxa kyrkor Religion i Serbien Källor Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Allraheligaste Guds Moders förböns kyrka, Baroševac.
Црква Покрова Пресвете Богородице у Вреоцима

Црква Покрова Пресвете Богородице у Вреоцима, насељеном месту на територији Градске општине Лазаревац и припада Епархији шумадијској Српске православне цркве. Црква у Вреоцима посвећена је Покрову Пресвете Богородице. Саграђена 1872. године, 20m западно од цркве брвнаре. Обновљена је 1924, након што је била "полусрушена, нешто од рата а нешто од земљотреса 1922 године". Конципирана је као једноброда грађевина са петостраном олтарском апсидом и бочним полукружним певницама (споља петостраним). На западном делу налази се припрата изнад које се уздиже четвртасти звоник, завршен осмоугаоним кубетом. Црква је споља и изнутра омалтерисана. Фасаде су оживљене плитким нишама и пиластрима, између којих се појављују фризови слепих аркадица. Унутрашњи зидови су у новије време делимично живописани, а иконостас са иконама академског сликара Настаса Стефановића потиче из времена изградње цркве. Општим архитектонским изгледом, ова црква представља пример романтичарске архитектуре из друге половине 19. века. У близини се налази Запис храст код цркве (Вреоци). Галерија Референце Спољашње везе „Архијеријско намесништво колубарско-посавско”. Епархија шумадијска. Приступљено 27. 9. 2019.