NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Монастырь Каленич

Монастырь Каленич (серб. Манастир Каленић) — женский монастырь Шумадийской епархии Сербской православной церкви с церковью Введения Богородицы. Основан протовестиарием деспота Стефана Лазаревича Богданом между 1407 и 1413 годами. Архитектура Монастырская церковь Введения Богородицы во храм — один из самых великолепных памятников Моравской школы — представляет собой бесстолпное сооружение с тремя конхами и куполом на высоком гранёном барабане. С западной стороны храма имеется нартекс с глухим куполом. Кладка стен выполнена чередованием камня и плинфы, соединенных толстым слоем извести, что придает храму декоративную нарядность. Тонкие колонки, подведённые под арочные карнизы, разделяют фасады по вертикали, усиливая эффект устремленности всех форм ввысь. Арки, окна, порталы покрыты сложным резным орнаментом, в люнетах оконных проемов помещены резные человеческие и звериные фигуры, на южном фасаде — образ Богородицы с Христом между двумя шестикрылыми серафимами. Фрески В главной апсиде Введенской церкви помещены фрески — «Причащение апостолов» и «Поклонение агнцу», над жертвенником — Оплакивание Христа, в наосе — фигуры святых воинов и пустынников и сцены чудес Христовых, в нартексе — сцены из жизни Богородицы, портреты ктиторов Богдана с женой Милицей и братом Петром. Фрески созданы около 1413 года, принадлежат кругу византийского искусства позднего палеологовского периода. Образы Каленича отличаются тонким лиризмом и проникновенностью, рисунок — плавностью, мелодичностью, колорит — светлыми нежными красками, мягкой цветовой тональностью. Образы Каленича утратили духовную силу прежней византийской живописи, но стали менее отвлеченными, приобрели почти трогательную эмоциональность. Им, как и искусству всего византийского мира первой четверти XV века (росписи церкви Богоматери Пантанассы в Мистре, фрески в церкви Троицы в монастыре Манассии (до 1418 года), другие ансамбли Моравской школы в Сербии, иконы и фрески Андрея Рублёва на Руси) присущи интонация райской гармонии, повышенная одухотворенность и лирическая окрашенность. Ссылки Манастир Каленић (сајт шумадијске епархије) (серб.) О манастиру на сајту Манастири-цркве (серб.) Литература Мальцева С. Каленич// Православная энциклопедия. — 2012. — Т. 29.
Манастир Каленић

Манастир Каленић је женски манастир Српске православне цркве, припада шумадијској епархији. Налази се у близини Рековца и 12 km од села Опарић. Посвећен је Ваведењу Богородице. Манастир представља непокретно културно добро као споменик културе од изузетног значаја. Старешина манастира је игуманија мати Нектарија (Трајаноска), са сестринством на челу од 3. марта 2000. године. Историја Каленић је задужбина протовестијара Богдана, угледног велможе деспота Стефана Лазаревића. Црква је саграђена и осликана између 1407. и 1413. године. Опустео крајем 17. века; обновили средином 18. века монаси из Мораче. Старешине манастира Евпраксија (Драгин), (1953—1987). Маријамија (Гавриловић), (1987—2000). Нектарија (Трајаноска), (2000—тренутна). Архитектура и живопис По ликовним вредностима манастир се убраја међу најзначајније споменике културе у Србији. Моравска црква, богато декорисана споља, фреске спадају међу најбоље сачувана остварења живописа 15. века. Основа манастира је триконхос сажетог типа с једном куполом; поседује припрату са слепим кубетом. За Каленић се каже да је најраскошнији манастир моравског стила који одликује богата архитектонска камена пластика и наизменично ређање камена и опеке. Што се тиче зидних декорација и фресака, заступљени су уобичајени мотиви као што су велики празници, земаљски живот Христов и његова Чуда, као и циклус апокрифног житија Богородице у припрати, у којој се налази и ктиторска композиција — протовестијар Богдан заједно са женом Милицом и братом Петром прилази деспоту Стефану. У периоду између 1928. и 1930. извршена је велика стручна обнова манастира. Сабори У манастиру се традиционално сваке године одржава Сабор „Прођох Левач, прођох Шумадију”, под покровитељством Министарства културе Републике Србије и општине Рековац. Галерија Види још Списак манастира Српске православне цркве Запис храст код манастира (Каленићки Прњавор) Клесарски занат у Белој Води Напомене Текст је преузет са сајта http://www.znanje.org уз одобрење аутора Референце Спољашње везе О манастиру на сајту Манастири-цркве Манастир Каленић, задужбина протовестијера Богдана Манастир Каленић, изграђен у периоду од 1407. до 1423. године На изворишту: Клесари моравске школе (РТС Образовно-научни програм — Званични канал) Библиотека манастира Каленића средином прошлог века (Каленић, број 6/1981, стр. 11-12) Историја конака манастира Каленића (Каленић, број 4/1986, стр. 9-12) Историја конака манастира Каленића (Каленић, број 5/1986, стр. 9-11) „Политика”, 28. април 1936
Palace of the Patriarchate, Sremski Karlovci

The Palace of the Patriarchate (Serbian: Патријаршијски двор, romanized: Patrijaršijski dvor) is the seat and bishop's palace of the Eparchy of Srem of the Serbian Orthodox Church, located in Sremski Karlovci, Serbia. The building is listed as the Cultural Heritage Site of Exceptional Importance. The Palace of the Patriarchate was the seat of the Patriarchate of Karlovci between 1848 and 1920 and the unofficial seat of the Serbian Orthodox Church after the unification of 1920 until 1930 when the Serbian Patriarch Varnava moved episcopal seat to Belgrade. History The palace was built between 1892 and 1895 as a project of Serbian architect Vladimir Nikolić on the site of the old "Pasha's Konak". Pasha's Konak was the first residence of the head of the Serbian Orthodox Church after transferring from the patriarchal see from Peć to Sremski Karlovci. Metropolitan Stefan Stratimirović established a fund in 1817 to raise money for the construction of the palace, which was built during the reign of Metropolitan Georgije Branković. Construction of the palace was chosen to be in the style of Italian palaces, and the project was entrusted to contractors Peklo Bela and Karlo Lerer. The royal chapel on the storey above the main entrance was painted by Uroš Predić, and is covered by a hemispherical dome and is topped with a lantern. The basis of the palace is in the form of the Cyrillic letter С, with the porte-cochère in the middle. The main facade has a forward side with Rizal emphasized in the level of the first-floor columns, pilasters, and the amount of columns is symbolic also of the amount of Attica architrave triangular ends, with the central Rizal highlighted with three windows that are bigger than others, and a terrace and front entrance where the stairs to the side of stone sculptures set of two lions. In total, there is a series of seventeen window openings with semicircular endings. The windows gives rhythm and uniformity, and alongside shallow pilasters with Ionic consoles and rails under the window of mass, gives cheerfulness. The central rizal is highlighted on the roofs top observation post. The Palace of the Patriarchate is not only the historic administrative seat of the Serbian Orthodox Church, but also houses the Church Museum with treasures such as stored valuables, works of art, icons, portraits of the major metropolitan and church dignitaries, different objects of applied arts and a library of rare valuable manuscripts and old printed books. Within the palace, a treasury is open to the public with a permanent display of objects from the 18th and 19th centuries from destroyed churches in Bosnia and Croatia. The complex is surrounded by a high fence, combining bricks and cast iron. Between 1921 and 1944 the Palace of the Patriarchate was the seat of the administration of the Russian Orthodox Church outside Russia. See also Palace of the Patriarchate, Belgrade Bishop's Palace, Novi Sad Bishop's Palace, Vršac References
Palais patriarcal de Sremski Karlovci

Le palais patriarcal de Sremski Karlovci (en serbe cyrillique : Патријаршијски двор у Сремским Карловцима ; en serbe latin : Patrijaršijski dvor u Sremskim Karlovcima) est un édifice situé à Sremski Karlovci, en Serbie, dans la province de Voïvodine. En raison de son importance, il est inscrit sur la liste des monuments culturels d'importance exceptionnelle de la république de Serbie (identifiant no SK 1034). Le palais est le siège de l'éparchie de Syrmie et sert de résidence d'été au patriarche de l'Église orthodoxe serbe. Présentation Le palais a été construit entre 1892 et 1895 selon un projet de l'architecte belgradois Vladimir Nikolić, à l'emplacement de l'ancien « konak du Pacha ». L'idée de bâtir une nouvelle résidence pour héberger le patriarcat de l'Église orthodoxe serbe revient au métropolite Stefan Stratimirović et a été mise en œuvre par le patriarche Georgije Branković. Le bâtiment est constitué d'un sous-sol, d'un rez-de-chaussée et d'un étage ; il s'inscrit dans un plan épousant la forme de la lettre cyrillique « Ш ». Dans l'aile intérieure centrale du bâtiment se trouve une chapelle dédiée à saint Dimitri. Sur le plan architectural, le palais, qui mêle les éléments néo-Renaissance et les éléments néo-baroques, est caractéristique du style historiciste. Un accent tout particulier a été mis sur le façade principale qui est dotée d'une avancée centrale avec un balcon ainsi qu'un escalier et un dôme monumentaux ; cette façade est également rythmée par des avancées présentes à chaque angle. La décoration de la chapelle Saint-Dimitri, c'est-à-dire l'iconostase, les trônes, les vitraux et les fresques, est due à Uroš Predić qui y a travaillé jusqu'en 1896. Trésor de l'Église orthodoxe serbe Le palais patriarcal abrite des icônes et des iconostases qui appartiennent à l'éparchie de Syrmie et ne servent plus pour le culte ; on y trouve aussi les portraits des métropolites et de hauts dignitaires de l'Église, des objets relevant des arts décoratifs. La bibliothèque possède des manuscrits et des livres rares. Notes et références Articles connexes Éparchie de Syrmie Église orthodoxe serbe Monuments culturels du district de Bačka méridionale Portail de la Serbie et du peuple serbe Portail des châteaux Portail de la protection du patrimoine
Monastère de Divostin

Le monastère de Divostin (en serbe cyrillique : Манастир Дивостин ; en serbe latin : Manastir Divostin) est un monastère orthodoxe serbe situé à Divostin, dans le district de Šumadija et sur le territoire de la Ville de Kragujevac en Serbie. Le monastère de Divostin, dédié à l'Annonciation, se trouve à 6 km de Kragujevac. Il s'agit d'un monastère de femmes. Histoire Selon certaines traditions, la fondation du monastère remonterait à l'Empire byzantin ; de fait une église située à Διβισισχον est mentionnée dans une charte de l'empereur Basile II organisant l'archevêché d'Ohrid mais il n'est pas certain que cette localité désigne celle de Divostin près de Kragujevac. Selon d'autres, il aurait été fondé à l'époque du despote serbe Stefan Lazarević, au début du XVe siècle. Peu de documents fiables témoignent de la vie du monastère du XVe jusqu'au début du XVIIIe siècle. Vers 1739, l'église de Divostin fut brûlée par les Ottomans au moment de la quatrième guerre austro-turque. Elle fut reconstruite en 1873, grâce au soutien du monastère de Drača voisin. Endommagée pendant la Seconde Guerre mondiale et détruite en 1969, cette nouvelle église fut remplacée par un nouvel édifice construit sur des plans de l'architecte Dragomir Tadić et consacré en 1974. Un nouveau konak a été construit en 1986 sur des plans de l'architecte Radoslav Prokić. Dans les années 1994-2002, Divostin a servi d'orphelinat pour des jeunes filles dont les parents étaient morts au cours des guerres de Yougoslavie. Notes et références Voir aussi Liste des monastères orthodoxes serbes Éparchie de Šumadija Monuments culturels du district de Šumadija Portail de la Serbie et du peuple serbe Portail de l’architecture chrétienne Portail du monachisme Portail du christianisme orthodoxe
Црква Светог Симеона и Светог Саве у Кусатку

Црква Светог Симеона и Светог Саве у Кусатку, насељеном месту на територији општине Смедеревска Паланка, подигнута је 1998. године и припада Епархији шумадијској Српске православне цркве. Црква је посвећена Светом Симеону и Светом Сави. Галерија Спољашње везе „Архијеријско намесништво јасеничко”. Епархија шумадијска. Приступљено 17. 11. 2019.
Helige Simeons och Helige Savas kyrka

Helige Simeons och Helige Savas kyrka (serbisk kyrilliska: Црква Светог Симеона и Светог Саве; latinska: Crkva Svetog Simeona i Svetog Save) är en serbisk-ortodox kyrkobyggnad, belägen i byn Kusadak i staden Smederevska Palanka i den statistiska regionen Södra och östra Serbien, i Serbien. Kyrkan är helgad åt de serbiska helgonen Helige Simeon (Stefan Nemanja) och Helige Sava. Den tillhör Šumadijas stift. Historik Kyrkan byggdes år 1998. Bilder Se även Östortodoxa kyrkor Östortodoxa kyrkan i Serbien Källor Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Helige Simeons och Helige Savas kyrka.
Trg Kralja Aleksandra

Trg Kralja Aleksandra (Serbian Cyrillic: Tpг Kpaљa Aлeкcaндpa, English: King Aleksander square) is a neighborhood of the city of Niš, Serbia. It is in Niš municipality of Medijana. It is named after King Alexander I of Yugoslavia. Location Trg Kralja Aleksandra neighborhood is located in the central part of Niš around King Aleksander square. It is flat and bordered on the north by the Nišava river, on the east by the neighborhood of Centar, and on the west by the neighborhood of "Kičevo". History During the Ottoman Empire, the King Aleksander square was called "Arnaut bazaar" (from Persian, بازار, bāzār), in Turkish "The Albanian marketplace." After the Serbian liberation of Nis 1878, the square was renamed to the square of the Mihailo Obrenović III, the ancestor of then the Prince, later the King of Serbia, Milan Obrenovic. The square was renamed 1939th when the monument of the King Alexander was constructed. After the World War II, the new communist government removed the monument 1946th and changed its name to the square of the JNA. 1992th the country changed its name, so the square of JNA became the Square of the Yugoslav Army (until 2003) and the square of the Army (until 2004). The monument of the King Alexander was constructed again in 2004, when the square got its final name. Characteristics and future development The neighborhood is administrative, commercial and residential. The heart of the square is a green area with walking paths, benches, children's gaming devices, etc.. There are green spaces across the street, around the center, with large urban water fountain and a memorial bust. Outside the central green space, the square has the purpose of traffic roundabout with several bus stops for city bus routes. There is a plan of construction of new parking lot in the neighborhood. References
Трг краља Александра Ујединитеља (Ниш)

Трг краља Александра Ујединитеља је градски трг у Нишу, у градској општини Медијана, у делу града познатом као Трг краља Александра. Положај Западно од трга се налази насеље Кичево, а на истоку са центар града и насеље Маргер. Око Трга почињу и неколико улица, и то: Соколска, Кнегиње Љубице (север), Јована Ристића (запад), Топличина, Југ Богданова (југ), Николе Пашића и Трг Павла Стојковића (исток). Историја Током османске владавине Трг се звао Арнаут пазар што на турском језику значи „албанска пијаца“. Након српског заузимања Ниша 1878. године, Трг добија назив Трг Кнеза Михајла Обреновића, по претку тадашњег кнеза/краља Србије Милана Обреновића. Након откривања споменика југословенском краљу Александру 1939. године, преименован је у Трг краља Александра I Ослободиоца. Након Другог светског рата, нова комунистичка власт 1946. године уклања споменик и мења назив у Трг ЈНА. Како је држава мењала име, тако је и Трг: Трг ЈНА (до 1992), Трг Војске Југославије (до 2003) и Трг Војске (до 2004). Назив Трг Војске се одржао до 2004. године, када је поново постављен споменик краљу Александру и Тргу враћен назив из доба Краљевине Југлославије. Особине Само срце трга представља уређену зелену површину на којој се налазе пешачке стазе, клупе, дечје справе за играње итд. Постоје и зелене површине преко пута улице, около централне, на којима се налазе велика градска чесма и спомен-биста. Трг, ван простора централне зелене површине, поседује и намену кружног тока (дуго јединог у Нишу) на којме се налазе неколико аутобуских стајалишта за више градских аутобуских линија. Објекти Око кружног тока, налазе се и цивилни и војни објекти и институције. Од цивилних се налазе Економско-правни факултет-Управа Нишког чвора Железнице Србије, аутобуске станице, чесма краљице Наталије, књижара ЗУНС-а, зграда Александрија итд. Од војних је смештена Команда копнене војске и Првостепени војни дисиплински суд. У околини Трга се налазе и Основна школа „Радоје Домановић“ (север), објекти Студентског центра Линијски ресторан II и Павиљон I и II (југозапад), католичка црква (југ), Народна библиотека „Стеван Сремац“, Зграда комунистичке општине Ниша, Трг Павла Стојковића (југоисток), зграда народног музеја (исток) итд. Споменици На Тргу постоје и пет споменика. Два од тога су посвећена народноослободилачкој борби. На централној зеленој површини се налазе споменик краљу Александру, постављен 2004. године, и гробови совјетских војника који су учествовали у савезничко-југословенском заузимању Ниша 1944. године. У дворишту Економског и правног факултета налази се Спомен-биста народној хероју Ратку Јовићу, а у двема од споредних зелених површина чесма и Спомен-биста књижевнику Душану Радовићу. Галерија
Voljavča Monastery

The Voljavča Monastery (Serbian Cyrillic: Манастир Вољавча) is a Serbian Orthodox monastery located on the northeastern slopes of Mount Rudnik, near the village of Stragari in central Serbia. The monastery church, dedicated to saints Michael and Gabriel, was an endowment of Mihailo Končinović, a nobleman of Despot Stefan Lazarević (r. 1402–27), reconstructed at the beginning of the 15th century on the ruins of an older church dating to 1050. History The monastery is of great historical importance due to its role during the First Serbian Uprising, when the uprising leader, Karađorđe often hid there. In the residential part of the monastery, built in 1765. was held the first meeting of the Serbian Minister Council (Serbian Cyrillic: Правитељствујушчи совјет сербски), first executive governing organ of the modern Serbia. See also List of Serbian Orthodox monasteries References
Babin Kal

Babin Kal (en serbe cyrillique : Бабин Кал) est un village de Serbie situé dans la municipalité de Bela Palanka, district de Pirot. Au recensement de 2011, il comptait 26 habitants. Démographie Notes et références Voir aussi Articles connexes Localités de Serbie Villes de Serbie Liens externes (en) Vue satellite de Babin Kal sur fallingrain.com Portail de la Serbie et du peuple serbe
Babin Kal

Babin Kal (cirill betűkkel Бабин Кал) egy falu Szerbiában, a Piroti körzetben, a Bela Palanka községben. Népesség 1948-ban 685 lakosa volt. 1953-ban 623 lakosa volt. 1961-ben 516 lakosa volt. 1971-ben 370 lakosa volt. 1981-ben 180 lakosa volt. 1991-ben 107 lakosa volt 2002-ben 51 lakosa volt, akik mindannyian szerbek. Források ^ Stanovništvo, uporedni pregled broja stanovnika 1948, 1953, 1961, 1971, 1981, 1991, 2002, podaci po naseljima. (szerbül) Beograd: Republički zavod za statistiku. 2004. ISBN 86-84433-14-9 Knjiga 9 ^ Stanovništvo, nacionalna ili etnička pripadnost, podaci po naseljima 1. kötet. (szerbül) Belgrád: Republički zavod za statistiku. 2003. ISBN 86-84433-00-9
Babin Kal

Babin Kal (em cirílico: Бабин Кал) é uma vila da Sérvia localizada no município de Bela Palanka, pertencente ao distrito de Pirot. A sua população era de 26 habitantes segundo o censo de 2011. Demografia Referências Ligações externas «Babin Kal Map» (em inglês). Maplandia.com «Babin Kal Map» (em inglês). Fallingrain.com
Babin Kal

Babin Kal (izvirno srbsko Бабин Кал) je naselje v Srbiji, ki upravno spada pod Občino Bela Palanka; slednja pa je del Pirotskega upravnega okraja. Demografija V naselju živi 48 polnoletnih prebivalcev, pri čemer je njihova povprečna starost 64,2 let (67,5 pri moških in 61,2 pri ženskah). Naselje ima 29 gospodinjstev, pri čemer je povprečno število članov na gospodinjstvo 1,76. To naselje je popolnoma srbsko (glede na rezultate popisa iz leta 2002). Viri in opombe Glej tudi seznam naselij v Srbiji
Бабин Кал

Бабин Кал је насеље у Србији у општини Бела Паланка у Пиротском округу. Према попису из 2022. било је 10 становника (према попису из 1991. било је 107 становника). Демографија У насељу Бабин Кал живи 10 пунолетних становника, а просечна старост становништва износи 78,4 година (76,6 код мушкараца и 82,5 код жена). У насељу има 8 домаћинства, а просечан број чланова по домаћинству је 1,25. Ово насеље је у потпуности насељено Србима (према попису из 2002. године). Референце Спољашње везе Мапе, аеродроми и временска ситуација локација (Fallingrain) Гугл сателитска мапа (Maplandia) План насеља на мапи (Mapquest)
Црква Светих Јоакима и Ане у Међулужју

Црква Светих Јоакима и Ане у Међулужју, насељеном месту на територији градске општине Младеновац, подигнута је и још је у изградњи. Припада Епархији шумадијској Српске православне цркве. Црква је посвећена Светим Јоакиму и Ани. Галерија Референце Спољашње везе „Архијеријско намесништво младеновачко”. Епархија шумадијска. Приступљено 18. 11. 2019.
Heliga Joakims och Annas kyrka, Međulužje

Heliga Joakims och Annas kyrka (serbiska: Црква Светих Јоакима и Ане/Crkva Svetih Joakima i Ane) är en serbisk-ortodox kyrkobyggnad, belägen i byn Međulužje i kommunen Mladenovac i Serbiens huvudstad, Belgrad. Kyrkan är helgad åt Jungfru Marias föräldrar, Joakim och Anna. Den tillhör Šumadijas stift. Historik Heliga Joakims och Annas kyrka i Međulužje började byggas år 2005. Den invigdes den 22 september 2018 av biskopen av Šumadijas stift. Bilder Se även Östortodoxa kyrkor Religion i Serbien Källor ОСВЕШТАН ХРАМ СВЕТИХ ЈОАКИМА И АНЕ У МЕЂУЛУЖЈУ - Епархија Шумадијска (eparhija-sumadijska.org.rs) Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Heliga Joakims och Annas kyrka, Međulužje.
Université Alpha

L'université Alfa (en serbe cyrillique : Алфа универзитет ; en serbe latin : Alfa univerzitet) est située à Belgrade, la capitale de la Serbie. Elle a été créée en 1992 et fut à l'époque la première université privée de Serbie. La faculté a son siège 3 rue Palmira Toljatija, dans la municipalité urbaine de Novi Beograd. Histoire L'université a été créée en 1992 sous le nom d’université Braća Karić ; elle a pris son nom actuel en 2008. Facultés L'université Alpha est subdivisée en plusieurs facultés, dont neuf sont situées à Belgrade : Faculté de commerce et de banque, créée à Peć et transférée depuis à Belgrade Faculté d'économie et de sciences politiques Faculté des technologies de l'information Faculté de musique Académie des beaux-arts Faculté de management sportif Faculté de langues étrangères, créée en 2005 Faculté d'économie et de droit Faculté de gestion stratégique et opérationnelle Deux autres facultés sont établies en Voïvodine : Faculté de management d'entreprise à Novi Sad Faculté de management, à Sremski Karlovci Références Voir aussi Articles connexes Éducation en Serbie Liste d'établissements d'enseignement de Belgrade Université de Belgrade Lien externe Site officiel Portail des universités Portail de Belgrade
Алфа БК универзитет

Алфа БК универзитет је приватни универзитет у Београду. Основао га је Богољуб Карић током 1993. као један од првих већих приватних универзитета у Србији. Изводи основне, мастер и докторске академске студије. Настава се одвија на више факултета, уз акредитоване студијске програме. Сарађује са више домаћих и међународних институција. Од оснивања, Алфа БК универзитет је део развоја приватног високог образовања у Србији и усмерен је на примену савремених наставних метода, практичну обуку студената и унапређење стручних компетенција. Организација Универзитет обухвата шест факултета: Факултет за финансије, банкарство и ревизију Факултет за менаџмент у спорту Факултет за стране језике Факултет информационих технологија Факултет за математику и рачунарске науке Академија уметности Види још Списак универзитета у Србији Референце Спољашње везе Званични веб-сајт