NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Fondation Vuk

La Fondation Vuk (en serbe Вукова задужбина ou Vukova zadužbina) est une institution culturelle située à Belgrade, la capitale de la Serbie. Elle a été créée en 1987, pour le 200e anniversaire de la naissance de Vuk Stefanović Karadžić, le grand réformateur de la langue serbe au XIXe siècle. Elle est située rue Kralja Milana, à côté de Terazije, la place centrale de la capitale. En raison de sa valeur architecturale, le bâtiment est inscrit sur la liste des monuments culturels de grande importance de la république de Serbie et sur la liste des biens culturels de la ville de Belgrade. Présentation Le bâtiment qui abrite l'actuelle Fondation Vuk était au départ un hôtel particulier construit en 1870-1871 par l'architecte Aleksandar Bugarski pour Arsenije Golubović, à l'époque maire de Belgrade. La façade fut modifiée par l'architecte Branko Tanazević en 1912 ; elle fut réalisée dans un style typiquement serbo-byzantin. L'édifice a autrefois abrité le Ministère de l'éducation ; il héberge à présent la Fondation Vuk. Cette fondation a été créée avec le concours de nombreuses institutions culturelles de Serbie, comme l'Académie serbe des sciences et des arts, le Parlement de Serbie, la Matica srpska, l'université de Belgrade, ou encore les universités de Novi Sad, Kragujevac, Priština, Niš etc. Elle s'est donné comme mission de diffuser la pensée de Vuk Stefanović Karadžić en publiant ses œuvres et des ouvrages écrits sur lui. Références Articles connexes Vuk Stefanović Karadžić Architecture à Belgrade Lien externe (sr) Site officiel Portail de Belgrade Portail de la littérature Portail de la culture Portail de la protection du patrimoine
Fonderie Pantelić

La fonderie Pantelić (en serbe cyrillique : Ливница Пантелић ; en serbe latin : Livnica Pantelić) est située à Belgrade, la capitale de la Serbie, dans la municipalité urbaine de Zemun. En raison de sa valeur architecturale et historique, ce bâtiment, construit en 1854, figure sur la liste des monuments culturels de grande importance de la république de Serbie et sur la liste des biens culturels de la ville de Belgrade. Présentation L'atelier de serrurerie Pantelić, située 15 rue Lagumska (anciennement rue Gajeva), a été créé en 1854. Il est ensuite devenu une fonderie spécialisée dans la coulée de cloches et la fabrication d'horloges pour les tours-clochers. Le bâtiment le plus ancien de la fonderie a été reconstruit en 1926 et de nouvelles façades de style historicisant furent dessinées par l'architecte Josif Marks, originaire de Zemun. Une partie des outils et des objets conservés dans la fonderie ont été transférés au musée de la ville de Belgrade. Références Article connexe Architecture à Belgrade Portail de Belgrade Portail de l'industrie Portail de la protection du patrimoine
Fontaine de Terazije

La fontaine de Terazije (en serbe : Теразијска чесма et Terazijska česma), est située dans la municipalité de Stari grad à Belgrade en Serbie. Érigée en 1860, elle est inscrite sur la liste des biens culturels de la ville de Belgrade. Présentation La fontaine, située sur la place de Terazije, a été érigée en tant qu'objet utilitaire et décoratif en 1860, sur l'ordre du prince Miloš Obrenović pour marquer son retour sur le trône de Serbie. En 1911, après la reconstruction de Terazije, elle fut installée dans le parc de Topčider puis retourna à Terazije en 1975. La décoration plastique de la fontaine comprend des motifs floraux stylisés, des arcades et des têtes de lion en gravure. Sur le plan stylistique, elle témoigne de l'architecture monumentale en Serbie dans les années 1860. La fontaine jette son eau dans un bassin polygonal, à 1,5 m de haut. La fontaine est une œuvre de Franc Loran. Notes et références Articles connexes Architecture à Belgrade Stari grad Portail des bassins et des fontaines Portail de la protection du patrimoine Portail de Belgrade
Zemun fortress

The Zemun fortress is a fortification located on a hill in Zemun in Belgrade. History Zemun's medieval walls were built on top of the old Celtic, and then Roman town of Taurunum. The medieval walls are believed to be built during the time of the height of the Byzantine Empire, from Constantine I to Justinian I. The first written mentions of the fortress are from the 9th century, and in the late 11th century it suffered great damage during the First Crusade. During the first half of the 12th century, the town is repeatedly mentioned in relation to Byzantine–Hungarian clashes. John Kinnamos mentions that in 1127 the Hungarians captured the Belgrade Fortress, stripping its materials and using stone to build the Zemun fortress. A few decades later, Manuel I Komnenos took Zemun, and reversed the process. He took stones off the Zemun walls, transported them to the other side of the riverbank, and refortified Belgrade. The Ottomans additionally destroyed the town in 1397. In 1411, Sigismund, the Holy Roman Emperor ceded Zemun to despot Stefan Lazarević. In 1441, it came under the possession of Đurađ Branković. On 11 August 1456, it was here where John Hunyadi, the famous regent of Hungary, succumbed to his wounds during the Siege of Belgrade. As there were far too many unburied corpses of fighters around the tower, a plague hit the army and the regent shared the same fate as his ill soldiers. The Ottomans capture Zemun in 1521, in a fierce battle against the Serbian regiments under Marko Skoblić. Since the 18th century, Zemun fortress is in ruins. Characteristics Today, there are remains of a square citadel, with four large circular towers in the corners. The length of each wall of the citadel is around 45 meters. References External links Zemun Fortress Archived 2019-06-22 at the Wayback Machine Danube Virtual Museum
Fortaleza de Zemun

La fortaleza de Zemun (en serbio: Земунска тврђава) es una fortificación ubicada en una colina en Zemun en Belgrado, Serbia. Historia Las murallas medievales de Zemun se construyeron sobre una antiguo poblado celta y luego sobre la ciudad romana de Taurunum. Se cree que las murallas medievales fueron construidas por el Imperio bizantino. Las primeras menciones escritas de la fortaleza son del siglo ix, y a finales del siglo xi sufrió grandes daños durante la primera cruzada.​ Durante la primera mitad del siglo xii, la ciudad se mencionó repetidamente en relación con los enfrentamientos bizantino-húngaros.​ Juan Cinnamo menciona que en 1127 los húngaros capturaron la fortaleza de Belgrado, despojaron sus materiales y utilizaron sus piedras para construir la fortaleza de Zemun. Unas décadas después, Manuel I Comneno tomó Zemun y revirtió el proceso. Retiró piedras de los muros de Zemun, las transportó al otro lado de la orilla del río y refortificó Belgrado. Los otomanos también destruyeron la ciudad en 1397. En 1411, Segismundo, rey de Hungría y emperador del Sacro Imperio Romano Germánico, cedió Zemun al déspota Esteban Lazarević. En 1441, pasó a manos de Đurađ Branković.​ El 11 de agosto de 1456, fue aquí donde Juan Hunyadi, el famoso regente de Hungría, sucumbió a una enfermedad durante el sitio de Belgrado. Como había demasiados cadáveres de combatientes insepultos alrededor de la torre, una plaga azotó al ejército y el regente compartió el mismo destino que sus soldados enfermos. Los otomanos capturaron Zemun en 1521, en una feroz batalla contra los regimientos serbios bajo el mando de Marko Skoblić. Desde el siglo xviii, la fortaleza de Zemun se encuentra en ruinas.​ Características Actualmente, quedan restos de una ciudadela cuadrada, con cuatro grandes torres circulares en las esquinas. La longitud de cada muro de la ciudadela es de unos 45 metros.​ Referencias
Forteresse de Zemun

La forteresse de Zemun (en serbe cyrillique : Земунска тврђава ; en serbe latin : Zemunska tvrđava) était une forteresse médiévale serbe située à Zemun, sur l'actuel territoire de la ville de Belgrade, en Serbie. Elle a été construite au IXe siècle et son site est aujourd'hui inscrit sur la liste des monuments culturels protégés de la république de Serbie (identifiant no SK 15) et sur la liste des biens culturels de la ville de Belgrade. Présentation Références Article connexe Liste des forteresses de Serbie Portail de Belgrade Portail de l’histoire militaire Portail de la protection du patrimoine
Земунска тврђава

Земунска тврђава потиче из раног средњег века (извори је помињу већ у IX веку) и смештена је на данашњем Гардошу. Од некадашњег утврђења се очувала само четвороугаона цитадела, у чијем средишту је 1896. године подигнут тзв. Миленијумски торањ, данас познатији као Кула Сибињанин Јанка. Опис Земунско утврђење се први пут помиње у IX веку, а крајем XI века је страдало под налетом крсташа Првог крсташког похода. Током прве половине XII века, често се помиње у вези са византијско-мађарским ратовима, а византијски хроничар Јован Кинам наводи да су Мађари 1127. године заузели Београдску тврђаву и од њеног камења подигли Земунски Град. Касније је Манојло I Комнин (1143—1180) заузео Земун и разрушио га (1151), а његово камење је пренео преко Саве и обновио Београд. Османлије су тврђаву разориле 1397. године, када и оближњу Београдску тврђаву. Земун је 1411. године мађарски краљ Жигмунд Луксембуршки (1387—1437) дао деспоту Стефану Лазаревићу (кнез 1389—1403, деспот 1403—1427), 1441. године је предат Ђурђу Бранковићу (1427—1456), а у њему је 11.08.1456. године, од последица рана задобијених током одбране Београда, преминуо Јанош Хуњади (Сибињанин Јанко). У склопу напада на Београд 1521. године, Османлије су опселе и Земун, који је заузет 12.07. после јаког отпора који су пружили његови браниоци предвођени Марком Скоблићем. Само утврђење се помиње 1609. године, а током XVIII века је већ било у рушевинама. Данас је од некадашњег утврђења очувана квадратна цитадела, смештена на крају велике лесне заравни изнад Дунава. Приближне дужине њених страница, износи око 45 метара. У сваком од четири темена цитаделе, окренута ка странама света, налазе се остаци великих кружних торњева. Галерија Види још Земунско гробље на Гардошу Кула Сибињанин Јанка Гардош Земун Референце Литература Deroko, Aleksandar (1950). Srednjevekovni gradovi u Srbiji, Crnoj Gori i Makedoniji (на језику: српски). Beograd: Prosveta. Приступљено 10. 10. 2023. Група аутора (2007). „Земунска тврђава”. Споменичко наслеђе Србије: непокретна културна добра од изузетног и од великог значаја (II измењено и допуњено изд.). Београд: САНУ. ISBN 978-86-80879-60-4. Спољашње везе Сјај Куле на Гардошу („Политика“, 27. април 2011) KULA GARDOŠ Архивирано на веб-сајту Wayback Machine (14. април 2019) Моја вила са врха Гардоша („Вечерње новости“, 7. мај 2014) Гардош: Ново рухо за стару даму („Вечерње новости“, 24. септембар 2014) Старе капије вароши Земуна („Вечерње новости”, 9. децембар 2016) Почела обнова средњевековног утврђења („Политика”, 16. март 2019) Степениште професора Дабижића („Политика”, 21. септембар 2021
Retenzija

Retenzija (Serbian Cyrillic: Ретензија) is an urban neighborhood of Belgrade, the capital of Serbia. It is located in Belgrade's municipality of Zemun. Location Retenzija is located in the southeastern section of urban Zemun, on the border with the municipality of Novi Beograd. It borders the neighborhoods of Donji Grad on the north, Zemunski Kej on the east and Paviljoni on the west. It is bounded by the Boulevard of Mihajlo Pupin and Aleksandra Dubčeka street (west), Nikola Tesla street (east) and the streets of 22. oktobra (north) and Džona Kenedija (south). Characteristics Retenzija corresponds to the area of Blok 9b, one of 72 residential blocks drafted during the construction of Novi Beograd, which began in 1948. Due to the changes of the administrative borders of the city municipalities, several blocks are today part of the municipality Zemun and not Novi Beograd (9, 9a, 9b, 11, 11c, all in this area, and 50, the northernmost section of Bežanija). Retenzija is a residential area with a population of 9,344 (local community or mesna zajednica Prve pruge, administrative municipal subdivision). Non-residential facilities include Čarolija Kindergarten, Nada Dimić Economics High School, Zmaj Student center and an ambulance. The neighborhood is just 100 meters away from the right bank of the Danube, separated from it by Zemunski Kej. The "retenzija" is the place where the steam railway engines are filled with water and coal. Retenzija was once part of the Zemun main railway station. References
Retenzija

Retenzija (en serbe cyrillique : Ретензија) est un quartier de Belgrade, la capitale de la Serbie. Il est situé dans la municipalité urbaine de Zemun. Au recensement de 2002, il comptait 9 344 habitants. Emplacement Retenzija est situé au sud-est de la partie urbaine de Zemun, à la limite de la municipalité de Novi Beograd. Le quartier est entouré par ceux de Donji Grad au nord, Zemunski kej à l'est et Paviljoni à l'ouest. Il est délimité par les boulevards Mihaila Pupina (à l'ouest) et Nikole Tesle (à l'est) ainsi que par les rues Prve pruge (au nord) et Džona Kenedija (au sud). Caractéristique Retenzija correspond au secteur du Blok 9b, l'un des 72 bloks résidentiels créés lors de la construction de Novi Beograd, entreprise en 1948. En raison de changements dans les limites administratives, plus blocs font aujourd'hui partie de la municipalité de Zemun : il s'agit des bloks 9, 9a, 9b, 11, 11c et 50 (la partie la plus septentrionale du quartier de Bežanija). Retenzija est un quartier principalement résidentiel situé à 100 m de la rive droite du Danube, dont il est séparé par le Zemunski kej, le « quai de Zemun ». Le nom de retenzija, la « rétention », évoque le lieu où les locomotives à vapeur faisaient autrefois le plein d'eau et de charbon. Articles connexes Liste des quartiers et des faubourgs de Belgrade Ville de Belgrade Portail de Belgrade
Ретензија (Земун)

Ретензија је градско насеље у Београду, које се налази на територији градске општине Земун. Локација Ретензија се налази у југоисточном делу урбаног Земуна, на граници са општином Нови Београд. Граничи се са насељима Доњи Град на северу, Земунски Кеј на истоку и Павиљони на југу. Насеље је ограничено Булеваром Михајла Пупина и улицом Александра Дубчека (запад), Булеваром Николе Тесле (исток) и улицама 22. октобра (север) и Џона Кенедија (југ). На овом месту се у 19. веку Дунав изливао за време великих водостаја, али је то престало изградњом пруге и насипа 1881-1882 (те ово ипак није разлог за назив овог краја). После Другог светског рата, насеље је носило назив "Баре", али након уклањања пруге и изградње инфраструктуре за прикупљање воде (ретензије), насеље je добило име које данас носи. Карактеристике Ретензија заузима област у оквиру блока 9б, једног од 72 новобеоградска стамбена блока. Услед промена административних граница општина, неколико блокова су данас део општине Земун (блокови 9, 9а, 9б, 11, 11ц и блок 50 који је најсевернији део Бежаније). Ретензија је стамбено насеље са 9.344 становника према попису из 2002. године (локална месна заједница Прве пруге). Међу не-стамбене објекте спадају Вртић "Чаролија", Економска школа "Нада Димић", Ученички центар "Змај" и хитна помоћ. Насеље се налази на само стотинак метара од десне обале Дунава, а раздваја их Земунски кеј. Назив Насеље Ретензија добило је име осамдесетих година по ретензији (подземном резервоару за кишницу), која се налази на подручју овог насеља. Главни пројекат ретензије кишних вода у блоку 9б у Земуну, Београд је 1989. израдио Институт за водопривреду 'Јарослав Черни'.
ГЕС Врла-1

ГЕС Врла-1 — гідроелектростанція на південному сході Сербії у Пчинському окрузі, неподалік від кордону з Болгарією. Найвища вершина Власінського каскаду, до якого також відносяться ГЕС Врла-2, 3 та 4 (варто зауважити, що саме по долині річки Врла розташовані всі станції каскаду). Каскад став першим великим гідроенергетичним проектом у Сербії, розпочатим у 1946 році зі спорудження двох гребель в заболоченій місцевості, з якої бере початок річка Власина (права притока Південної Морави, одного з витоків притоку Дунаю Великої Морави). Основна гребля, виконана як земляна споруда із глиняним ядром, має висоту 34,3 метра та потребувала 0,332 млн м3 матеріалу. Друга, так само земляна, але із асфальтовим екраном, при висоті у 23 метри має об'єм 0,034 млн м3. В результаті на місці торф'яних копалень утворилось озеро Власіна із об'ємом 165 млн м3 (корисний об'єм 107 млн м3). Окрім природного стоку до сховища подається додатковий ресурс за допомогою чотирьох дериваційних споруд. Три з них, рух води по яких відбувається самопливом, з'єднані із північною частиною озера: - канал «Чемерник» довжиною 14 км, провадить водозабір із річок Чемерниця (ліва притока Власини, впадає в неї нижче витоку озера), Stefanovska reka та Dojčinski potok; - канал «Strvna» довжиною 16 км, здійснює водозабір із річок Strvnička reka, Preka, Mrtvica та Polomski potok; - канал «Єрма» довжиною 7,5 км постачає ресурс із річки Джерма (впадає в Нишаву, іншу праву притоку Південної Морави). До південної частини озера приєднується система довжиною 22 км, якою надходить вода зі сховища, створеного на Божицькій Реці (один з витоків Драговиштіци, притоки Струми із басейну Егейського моря) неподалік від впадіння у неї притоку Лисина. На спорудження земляної греблі Лісіна висотою 53 метри використали 0,465 млн м3 матеріалу, що дало змогу утворити водойму об'ємом 9,3 млн м3 (корисний об'єм 7,5 млн м3). Окрім природного притоку вона поповнюється шляхом деривації з Любацької ріки (другий виток згаданої вище Драговиштіци). Від водосховища за допомогою насосної станції вода підіймається на висоту, яка дозволяє їй дійти далі самопливом до озера Власіне через систему каналів, тунелів та сифонів. Від озера Власіне до машинного залу ГЕС Врла-1, розташованого в долині річки Врла (ще одна права притока Південної Морави, яка впадає у неї вище від Власини) веде дериваційний тунель довжиною 2,6 км, який дозволяє використати перепад висот у 338 метрів. Основне обладнання станції складають чотири турбіни типу Пелтон — дві потужністю по 11,2 МВт (перша черга, введена в експлуатацію у 1955 році) та дві по 14,2 МВт (друга черга, 1975 рік). Відпрацьована вода відводиться у нижній балансуючий резервуар об'ємом 0,1 млн м3. Примітки
ГЕС Завой

ГЕС Завой (Пірот) — гідроелектростанція на сході Сербії у Піротському окрузі, неподалік від кордону з Болгарією. У 1963 році на річці Височиця (ліва притока Темштиці, яка через Нішаву, Південну Мораву та Велику Мораву належить до басейну Дунаю) стався масштабний зсув, що утворив природну греблю. Пізніше при спорудженні ГЕС, введеної в експлуатацію у 1990 році, вона була підсилена (виконано земляні роботи в обсязі 1 млн м3 при об'ємі греблі у 1,65 млн м3) та перетворена на земляну споруду із глиняним ядром, висотою 86 метрів, довжиною 290 метрів та шириною по гребеню 10 метрів. У результаті на Височиці з'явилось водосховище із площею поверхні 5,53 км2 та об'ємом 170 млн м3. Зі сховища вода по дериваційному тунелю довжиною 8,5 км та діаметром 4,2 метра спрямовується на захід у долину річки Нішава. На завершальному етапі після вирівнюючого резервуара шахтного типу (висота 72 метри, діаметр 17 метрів) тунель переходить у напірний водовід довжиною 2 км, який досягає машинного залу. Така схема забезпечує напір до 280 метрів. Основне обладнання станції становлять дві турбіни типу Френсіс загальною потужністю 80 МВт із річним виробництвом на рівні 99 млн кВт·год. Відпрацьована на ГЕС вода відводиться по каналу до річки Нішава, у поймі якої створений нижній балансуючий резервуар об'ємом 0,65 млн м3. Примітки
Kacabać

Kacabać (Serbian Cyrillic: Кацабаћ) is a village in the municipality of Bojnik, Serbia. According to the 2002 census, the village has a population of 668 people. The village is mentioned in the 1884 work of M. Milićević. The settlement is located in the region of Pusta Reka, and the Pusta river crosses by it. References Sources Milićević, Milan Djuro (1884). Краљевина Србија: Ђ нови крајеви : Географија - Орографија - Хидрографија - Топографија - Аркеологија - Историја - Етнографија - Статистика - Просвета - Култура - Управа. Državna štamparija. p. 347.
Kacabać

Kacabać (en serbe cyrillique : Кацабаћ) est un village de Serbie situé dans la municipalité de Bojnik, district de Jablanica. Au recensement de 2011, il comptait 551 habitants. Le village de Kacabać est situé sur les bords de la Pusta reka, un affluent de la Južna Morava. Démographie Notes et références Voir aussi Articles connexes Localités de Serbie Villes de Serbie Liens externes (en) Vue satellite de Kacabać sur fallingrain.com Portail de la Serbie et du peuple serbe
Kacabać

Kacabać (em cirílico: Кацабаћ) é uma vila da Sérvia localizada no município de Bojnik, pertencente ao distrito de Jablanica, na região de Pusta Reka. A sua população era de 551 habitantes segundo o censo de 2002. Demografia Referências Ligações externas «Kacabać Map» (em inglês). Maplandia.com. Consultado em 6 de maio de 2012 «Kacabać Map» (em inglês). Fallingrain.com. Consultado em 6 de maio de 2012
Кацабач

Кацабач (серб. Кацабаћ) — населённый пункт в общине Бойник Ябланичского округа Сербии. Население Согласно переписи населения 2002 года, в селе проживало 668 человек (662 серба и 6 цыган). Религия Согласно церковно-административному делению Сербской православной церкви, село относится к Бойницкому (Придворицкому) приходу Ябланичского архиерейского наместничества Нишской епархии. Примечания
Kacabać

Kacabać (izvirno srbsko Кацабаћ) je naselje v Srbiji, ki upravno spada pod Občino Bojnik; slednja pa je del Jablaniškega upravnega okraja. Demografija V naselju živi 548 polnoletnih prebivalcev, pri čemer je njihova povprečna starost 46,1 let (44,3 pri moških in 47,9 pri ženskah). Naselje ima 244 gospodinjstev, pri čemer je povprečno število članov na gospodinjstvo 2,74. To naselje je, glede na rezultate popisa iz leta 2002, večinoma srbsko, a v času zadnjih treh popisov je opazno zmanjšanje števila prebivalcev. Viri in opombe Glej tudi seznam naselij v Srbiji
Кацабаћ

Кацабаћ је насеље у Србији у општини Бојник у Јабланичком округу. Према попису из 2022. било је 428 становника (према попису из 2002. било је 668 становника). Демографија У насељу Кацабаћ живи 548 пунолетних становника, а просечна старост становништва износи 46,1 година (44,3 код мушкараца и 47,9 код жена). У насељу има 244 домаћинства, а просечан број чланова по домаћинству је 2,74. Ово насеље је великим делом насељено Србима (према попису из 2002. године), а у последња три пописа, примећен је пад у броју становника. Референце Спољашње везе Мапе, аеродроми и временска ситуација локација (Fallingrain) Сателитска мапа (Wikimapia) Гугл сателитска мапа (Maplandia) План насеља на мапи (Mapquest)
Lapovo (selo)

Lapovo (selo) (en serbe cyrillique : Лапово (село)) est un village de Serbie situé dans la municipalité de Lapovo, district de Šumadija. Au recensement de 2011, il comptait 663 habitants. Lapovo (selo) est également connu sous le nom de Gornja Stanica. Démographie Notes et références Voir aussi Articles connexes Localités de Serbie Villes de Serbie Portail de la Serbie et du peuple serbe
Lapovo (vas)

Lapovo (izvirno srbsko Лапово) je vas v Srbiji, ki upravno spada pod Občino Lapovo; slednja pa je del Šumadijskega upravnega okraja. Demografija V naselju, katerega izvirno (srbsko-cirilično) ime je Лапово (село), živi 656 polnoletnih prebivalcev, pri čemer je njihova povprečna starost 41,5 let (40,0 pri moških in 42,9 pri ženskah). Naselje ima 267 gospodinjstev, pri čemer je povprečno število članov na gospodinjstvo 3,02. To naselje je, glede na rezultate popisa iz leta 2002, večinoma srbsko. Viri in opombe Glej tudi seznam naselij v Srbiji