NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Bácsi főszékesegyház

1090-ben Szent László rendeletére a Kalocsai Érsekségnek két székhelye lett. Az egyik a régi és első Kalocsa, a másik pedig Bács. Ezt az intézkedést azzal indokolták, hogy a Kalocsai Érsekség csak dél felé terjeszkedik, ezért kell egy jobban megközelíthető székhely, ugyanis Kalocsa az érsekség északi határán feküdt. Bács vára ettől kezdve érseki székhellyé vált és a Kalocsai Érsekség új neve Kalocsa-Bácsi Érsekség lett. Bács fokozatosan átvette Kalocsa szerepét. Így már többnyire csak bácsi érseknek hívták a kalocsa-bácsi érseket. Kalocsa azzal vette vissza újra régi jelentősebb szerepét hogy 1521-ben elfoglalták a törökök a legjelentősebb déli végvárat, Nándorfehérvárat, így már a Bácsi vár is veszélyben volt, és emiatt az érsekek visszaköltöztek védettebb és biztonságosabb székhelyükre, Kalocsára. A veszély elérte Kalocsát is, amikor a 16. század végén elfoglalták a törökök Bácsot. Végül Kalocsa is török kézre került. Bács mint érseki székhely Az 1090-es években Szent László meghódította a Tengermelléket. A meghódított területek a Kalocsai Metropolita kezére kerültek, és a Kalocsai egyházmegye is jelentős területekkel növekedett. A Kalocsai Érseki Tartományban Kalocsa volt a legészakibb püspöki székváros (sőt a legészakibb város). László király szerint ez komoly problémát okozott a megközelíthetőség terén, ezzel az ürüggyel Bácsot is székvárossá nevezte ki. Bács volt az egyik legnagyobb és legszebb város az országban. Többször járt itt a király is. A város összes épülete nagy volt, de a plébániatemplom nem. Mivel a templom már (fő)székesegyház lett és a hívőket sem volt képes eltartani, Fábián érsek elbontatta a régi templomot és hatalmas, kéttornyú román stílusú templomot építtetett. A székesegyház Szent Pál-főszékesegyház Kinézete További információk Winkler Pál 1909: A bácsi érseki czím eredete. In: Borovszky Samu (szerk.): Bács-Bodrog vármegye II. Magyarország vármegyéi és városai
Римокатоличка црква Светог апостола Павла у Бачу

Римокатоличка црква Св. апостола Павла у Бачу је подигнута у периоду од 1773. и 1780. године и има статус споменика културе у категорији непокретних културних добара од великог значаја. Црква је изграђена под утицајем барока, складних пропорција, једнобродне основе са полукружном олтарском апсидом нижом од наоса, уз чију је северну страну подигнута сакристија. Унутрашњи простор је засведен је сферним сводовима и подељен на три травеја масивним полуступцима, које украшавају прислоњени пиластри са јонским капителима. Двоспратни звоник надвисује западно прочеље које је репрезентативно у односу на остале фасаде. У висини кровног венца је троугласти тимпанон. Олтарска преграда из времена обнове цркве, са које је сачувана представа Визије апостола Павла пред Дамаскином, аутора Јожефа Пешкиа, замењена је новом, неоренесансном. На бочном олтару, на слици Св. Јосифа, потписао се Јован Клајић 1847. године, кад је изведена и представа Св. Флоријана, аутора Јоса Шофта. Опсежно је обновљена 1838. године. У пожару 1923. године оштећени су кров и торањ, који је данашњи изглед добио 1937. године. Галерија Види још Списак споменика културе у Јужнобачком округу Референце Спољашње везе „Римокатоличка црква Св. Павла — Споменици културе у Србији”. САНУ. Списак споменика културе од великог значаја у Војводини Архивирано на веб-сајту Wayback Machine (17. мај 2014) Републички завод за заштиту споменика културе - Београд Непокретна културна добра Листа споменика Римокатоличка црква Св. апостола Павла
Гарашко језеро

Гарашко језеро се налази у срцу Шумадије, ободима Букуље десетак километара од Аранђеловца на путу Аранђеловац-Белановица-Љиг на надморској висини од око 400 m а настало је 1976. године преграђивањем реке Букуље и неколико њених притока за потребе водоснабдевања Аранђеловца и околине. Површина варира од водостаја али се најчешће креће око 65 ha. Састоји се од три крака Милићевићи, Лекићи и Врбе, који су добили називе по потопљеним засеоцима села Гараши и Јеловик. Карактеришу га стрме обале са једне и приступачне са друге стране. Дно је тврдо (иловача) са благим кањонима дуж некадашњих речних токова. Највећа дубина је преко 20 m. Рибљи свет је разнолик па су од беле рибе присутни клен, црвенперка, бодорка, крупатица, бабушка а од племените шаран, смуђ, сом, амур а штука држи незванични државни рекорд са највећим примерком од 19,6 kg. Недалеко од језера налази се базен са угоститељским објектом и спортским теренима за одбојку на песку и мали фудбал. Галерија Види још Списак језера у Србији Референце Литература Мала енциклопедија Просвета (3 изд.). Београд: Просвета. 1985. ISBN 978-86-07-00001-2. Марковић, Јован Ђ. (1990). Енциклопедијски географски лексикон Југославије. Сарајево: Свјетлост. ISBN 978-86-01-02651-3. Спољашње везе УСР Моравица: Језеро Гараши, Приступљено 19. 1. 2013.
Dálniční most Beška

Dálniční most Beška se nachází na dálnici A1 v Srbsku a překonává Dunaj. Tento betonový, 2 205 m dlouhý most je součástí hlavního dopravního tahu, spojujícího hlavní město Bělehrad s regionální metropolí Novým Sadem a Maďarskem. Konce tohoto mostu se nenacházejí ve stejné úrovni; zatímco severní se nachází na relativně nízko položeném břehu lemovaného lužními lesy, jižní strana je na relativně vysoko položeném návrší. Most tak překonává výškový rozdíl 68 metrů. Stavbu lze rozdělit na tři části; hlavní most přes Dunaj (540 metrů), jižní předmostí (180 m) a severní předmostí (1480 m). Severní část je dlouhá z toho důvodu, že jednak překonává záplavovou oblast Dunaje, jednak zajišťuje vyrovnání nemalého výškového rozdílu. Historický vývoj Vzhledem k tomu, že se jedná o most dálniční, tvoří jej dvě zcela identické stavby. První byl vybudován most západní, a to již v roce 1975. Stejně jako řada jiných strategických objektů byl poškozen během bombardování Jugoslávie, a to hned dvakrát; 1. a 25. dubna. Již v červnu však byl provizorně opraven a doprava byla obnovena. Později se začalo s jeho rekonstrukcí, která však probíhala za plného provozu, neboť most nebylo vzhledem k dopravnímu významu možné zcela uzavřít. V roce 2008 se začal budovat i východní most, jehož výstavba byla dokončena o tři roky později. Na stavbě se podílela celá řada firem z různých zemí, v čele s rakouskou společností Alpine Bau. Výstavba dalšího betonového mostu byla komplikována především blízkostí toho druhého, neboť panovaly obavy, aby nedošlo stavebními pracemi k nějakému poškození frekventované sousední stavby. 3. října 2011 pak byl slavnostně druhý most otevřen pro dopravu. Nedlouho po otevření se vyskytly pochyby o nerovnosti mostovky, které však správa silnic vysvětlila jako dočasné. Očekává se drobný pokles během následujících měsíců, související s tím, jak se bude most intenzivně využívat. Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu dálniční most Beška na Wikimedia Commons
Beška-Brücke

Die Beška-Brücke (serbisch Мост код Бешке Most kod Beške, ungarisch Béskai völgyhíd) führt die Europastraße E75 bzw. den Autoput A1 bei Beška in der Provinz Vojvodina in Serbien über die Donau. Sie besteht aus zwei gleich aussehenden Spannbetonbrücken, die 1975 bzw. 2011 fertiggestellt wurden. Mit einer Länge von insgesamt 2205 m war die Beška-Brücke die längste aller Donaubrücken. Die erste Brücke wurde von Branko Žeželj entworfen, der auch die Belgrader Messehalle 1, die Donaubrücke Žeželjev most von 1961 in Novi Sad und den Bahnhof Belgrad Zentrum gebaut hat. Sie wurde zwischen 1971 und 1975 von Mostogradnja gebaut. Sie wurde von der NATO im Rahmen der Operation Allied Force zweimal bombardiert, und zwar am 1. und am 21. April 1999. Jedoch konnte sie provisorisch stabilisiert und am 19. Juli desselben Jahres als wichtiges Verbindungsstück der Europastraße E75 und der Autobahn Belgrad–Novi Sad–Subotica wiedereröffnet werden. Die zweite Brücke für den nordwärts fahrenden Verkehr wurde von Leonhardt, Andrä und Partner geplant und zwischen 2008 und 2011 von einem von Alpine Bau geführten Konsortium gebaut. Die Hauptbrücke ist jeweils eine im Freivorbau errichtete, 540 m lange Spannbetonbrücke mit Pfeilerachsabständen von 60 + 105 + 210 + 105 + 60 m und einem gevouteten Hohlkasten mit einer von 2,50 m auf rund 11 m ansteigenden Bauhöhe. Die 1485 m langen nördlichen und die 180 m langen südlichen Vorlandbrücken sind Plattenbalkenbrücken. Die ursprünglich für je drei Fahrspuren ausgelegten Brücken werden heute als zweispurige Autobahn mit je einem Pannenstreifen benutzt. Weblinks Einzelnachweise
Beška Bridge

Beška Bridge (Serbian: Мост код Бешке, Most kod Beške) crosses the Danube river near Beška, Serbia on the A1 motorway, part of the European route E75. It consists of two identical prestressed concrete constructions, the first being completed in 1975 and the second in 2011. With 2,205 m total length, it is the longest bridge over the Danube. Name The bridge does not have an official name, usually referred to as Beška Bridge due to its vicinity to the Beška settlement. History The first bridge was designed by architect Branko Žeželj, who also designed Belgrade Fair – Hall 1, Žeželj Bridge and the foundations of the Belgrade Centre railway station. It was built by Mostogradnja from 1971 to 1975. It was bombed twice and partly destroyed during the NATO bombing of Serbia on 1 April and 21 April 1999, but it was temporarily fixed soon after the bombing was over and reopened on 19 July 1999, as it is an important part of the E75. A twin new bridge for northbound traffic was built right next to the old one between 2008 and 2011, by a consortium led by Austrian group Alpine Bau, and was opened on October 3, 2011. After its opening, the old bridge was closed for reconstruction, to be finally opened for the designated traffic in August 2014. The total contracted value of the works was €33.7 million, and it was financed from an EBRD loan. The bridge carries a full motorway profile, having two traffic lanes, hard shoulder lane and two pedestrian lanes. Gallery See also List of bridges in Serbia List of crossings of the Danube References External links https://web.archive.org/web/20080831060234/http://www.yu-build.com/main/f/063/063.html http://www.plovput.rs/plovni_put_mostovi_full_1232.htm Aerial video of the Beška Bridge
Pont de Beška

Le pont de Beška est un pont en poutre à hauteur variable franchissant le Danube dans le nord de la Serbie. Histoire Le pont a été construit en 1975. Il a été détruit lors des bombardements aériens de l'OTAN en avril 1999. Il a été rapidement réparé et rouvert le 19 juillet 1999. Caractéristiques Galerie d'images Voir aussi Articles connexes Autoroute A1 (Serbie) Liste des ponts sur le Danube Liens externes Ressource relative à l'architecture : Structurae Portail de la Serbie et du peuple serbe Portail des ponts
Most Beška

Beška (serb. Мост код Бешке lub Most kod Beške) – betonowy most na Dunaju w pobliżu serbskiej miejscowości Beška. Przez most prowadzi autostrada. Został zbudowany w 1975 r. Jest największym mostem na Dunaju. Autorem projektu jest architekt Branko Žeželj. Konstrukcję w latach 1971–1975 zbudowała serbska firma Mostogradnja. Most został dwukrotnie zbombardowany oraz częściowo zniszczony podczas bombardowania Serbii przez siły NATO 1 i 21 kwietnia 1999 r. Został on wyremontowany i ponownie oddany do użytku 19 lipca 1999 r. jako istotna część europejskie trasy E75. Bliźniaczy most, przeznaczony dla ruchu w kierunku północnym, został zbudowany w latach 2008–2011 tuż obok starej konstrukcji. Prace prowadzone były przez austriackie konsorcjum Alpine Bau. Otwarcie miało miejsce 3 października 2011 r. Następnie stary most został zamknięty i wyremontowany. W sierpniu 2014 r. został ponownie oddany do użytku. Most jest fragmentem autostrady E75. Posiada dwa pasy w obu kierunkach, twarde pobocze oraz dwa chodniki. Przypisy Linki zewnętrzne Video przedstawiające most Beška AXA Engineering Serbia Cinstruction. serbiaconstruction.com. [zarchiwizowane z tego adresu (2016-04-07)]. Nowy most Beška
Podul Beška

Podul Beška (în sârbă Мост код Бешке sau Most kod Beške) este un pod din beton ce traversează fluviul Dunărea în apropierea satului Beška din regiunea autonomă Voivodina a Serbiei și se află pe autostrada A1 (parte componentă a drumului european E75). El este format din două construcții identice din beton precomprimat, care au fost deschise traficului rutier în 1975 și, respectiv, în 2011. Având o lungime totală de 2.205 m, el este cel mai lung pod de pe Dunăre. Primul pod a fost proiectat de arhitectul Branko Žeželj, care a proiectat, de asemenea, clădirea Sălii nr. 1 a Târgului Expozițional din Belgrad, Podul Žeželj din Novi Sad și gara Prokop din Belgrad. A fost construit de compania Mostogradnja în perioada 1971-1975. Podul a fost bombardat de două ori și parțial distrus în timpul bombardamentelor NATO din Serbia din perioada 1-21 aprilie 1999, dar a fost reparat temporar imediat după sfârșitul bombardamentelor și redeschis pe 19 iulie 1999, ca o parte importantă a drumului european E75. Un pod geamăn nou care să preia traficul din zona de nord a țării a fost construit chiar lângă cel vechi, între 2008 și 2011, de către un consorțiu condus de grupul austriac Alpine Bau și a fost deschis pe 3 octombrie 2011. După deschiderea acestuia, vechiul pod a fost închis pentru reconstrucție și redeschis în cele din urmă în august 2014. Valoarea totală a lucrărilor executate a fost de 33,7 milioane de euro și a fost finanțată printr-un credit contractat de la BERD. Podul permite trafic de autostradă pe drumul european E75 din Serbia, având două benzi de circulație, o bandă pentru traficul greu și două benzi pietonale. Note Legături externe http://www.yu-build.com/main/f/063/063.html http://www.plovput.rs/plovni_put_mostovi_full_1232.htm Aerial video of the Beška Bridge
Мост в Бешке

Мост в Бешке (серб. Мост код Бешке /Most kod Beške) — железобетонный автомобильный мост через реку Дунай вблизи села Бешка (Сербия). Мост был изначально построен в 1975 году, является частью европейского маршрута E75 и крупнейшим мостом через Дунай на всей его протяжённости. Описание Первоначально мост был воздвигнут по проекту архитектора Бранко Жежеля (серб. Branko Žeželj), который также работал над Павильоном №1 Белградского выставочного комплекса, мостом Жежеля на железнодорожном вокзале Белград-центр. Строительство моста производилось компанией «Mostogradnja» в 1971—1975-е гг. Мост дважды подвергся бомбардировкам во время операции НАТО против Югославии (1 и 21 апреля 1999 года) и был частично разрушен. Однако мост был быстро восстановлен и заново открыт 19 июля 1999 года, так как является частью важного европейского маршрута E75. Мост-двойник для трафика в северном (левостороннем) направлении был построен рядом с существующим мостом в 2008-2011 годах консорциумом под руководством австрийской группы «Alpine Bau» (открытие состоялось 3 октября 2011 года) После этого старый мост был закрыт на реконструкцию и заново открыт в августе 2014 года Современный мост в полной мере обеспечивает трафик трассы E75 в Сербии, так как имеет две полосы для автотранспорта, укреплённую обочину и две пешеходные полосы. Примечания См. также Мосты Сербии Ссылки [1] [2] (недоступная ссылка) Видео с воздуха на мост в Бешке
Most kod Beške

Most kod Beške preko Dunava je sagrađen u okviru projekta auto-puta Beograd—Novi Sad—Subotica. Ukupna dužina mosta je 2.205 m, a širina 14,4 m. Most ima tri trake za drumski saobraćaj (pun profil za jednu stranu auto-puta) i dve pešačke staze širine 1,7 m. Usled velike razlike u nadmorskoj visini leve i desne obale Dunava, most je dizajniran sa nagibom od 2,3% što je ujedno i najveći nagib na auto-putu. Tokom srednjeg vodostaja on se uzdiže 51 m iznad Dunava. Glavni dizajner mosta je bio Branko Žeželj, a izgradila ga je Mostogradnja između 1971—1975. Most se nalazi u blizini mesta Beška po čemu je i dobio naziv. Investitor je bio SIZ za puteve Vojvodine. Bombardovan je dva puta i delimično uništen tokom NATO bombardovanja Srbije 1. aprila i 21. aprila 1999, ali je popravljen ubrzo nakon završetka bombardovanja i ponovo otvoren 19. jula 1999. jer je važan deo auto-puta E75. Dana 3. oktobra 2011. je otvoren i drugi most kod Beške i time je posle skoro 20 godina završen auto-put Beograd—Novi Sad—Subotica Spoljašnje veze YU-build Tehnički detalji mosta (na engleskom)
Міст у Бешці

Шаблон:Міст: невідомі параметри: |на мапі яндекс= Міст у Бешці (серб. Мост код Бешке або Most kod Beške) — залізобетонний автомобільний міст через Дунай поблизу селища Бешка, Сербія. Міст був початково збудований 1975 року, є частиною траси Е 75 та найбільшим мостом через Дунай по всій його течії. Опис Перший міст був спроєктований архітектором Бранко Жежелем (серб. Branko Žeželj), який також спроєктував Павільйон № 1 Белградського виставкового центру, міст Жежеля та Центральний залізничний вокзал Белграда. Міст був збудований компанією «Mostogradnja» у періоді 1971—1975 рр. Його двічі бомбили та частково пошкодили під час бомбардування Югославії силами НАТО — 1 та 21 квітня 1999 року, але його тимчасово відремонтували невдовзі після завершення бомбардування та заново відкрили 19 липняу 1999, оскільки він є важливою частиною траси E75. Міст-двійник для трафіку у північному (лівосторонньому) напрямку був збудований поруч з існуючим мостом у 2008—2011 роках консорціумом під керівництвом австрійської групи «Alpine Bau» (відкриття відбулося 3 жовтня 2011 р.) Після цього старий міст було закрито на реконструкцію та нарешті відкрито у серпні 2014 р. Сучасний міст дозволяє повний трафік траси E75 у Сербії, оскільки має дві смуги для автотранспорту, укріплене узбіччя та дві пішохідні смуги. Примітки Див. також Мости Сербії Посилання [1] [2][недоступне посилання з квітня 2019] Відео з повітря на міст у Бешці [Архівовано 17 квітня 2016 у Wayback Machine.]
Прва економска школа (Београд)

Прва економска школа је средња економска школа у Београду и налази се у општини Стари Град, на углу Цетињске улице и Булевара Деспота Стефана. Школа је основана још 1881. године, када је носила назив Трговачко-железничка школа. Називи школе Трговачко-железничка школа (1881—1883) Вишекова трговачка школа (1883—1892) Државна трговачка школа (1892—1900) Српска краљевска државна трговачка академија (1901—1914) Српска виша трговачка школа у Ексу у Прованси (1916—1919) Општинска трговачка академија у Београду (1918) Државна трговачка академија (1919—1939) Прва државна трговачка академија (1939—1946) Први економски техникум (1946—1949) Прва економска средња школа (1949—1959) Прва економска школа „Владимир Перић Валтер” (1959—1992) Прва економска школа (1992—данас) Види још Зграда Економске школе Референце Спољашње везе Званични веб-сајт
FK Bor Stadium

FK Bor Stadium, commonly known as Stadion kraj Pirita, is a multi-purpose stadium in Bor, Serbia. The current capacity of the stadium is 3,500. FK Bor stadium was built in 1956. First match was played in April 1957. between local rivals FK Bor and Metalac. In that period stadium was one of the most modern stadiums in former Yugoslavia. In 2014. FK Bor in a cooperation with Football Association of Serbia announce plans to build new stadium on the same place with capacity of 5000, where Serbia national football team will also play their home matches. However, this plan never materialized. Today, Public institution "Sports Center Bor" and the City of Bor are taking care of this stadium from 2019. This decision is made after four months of talks with FK Bor management and parents of kids from football academy. It is still impossible to complete reconstruction of whole stadium, due to property rights issue. See also List of football stadiums in Serbia FK Bor References
Старая почта (Белград)

Старая почта (серб. Стара пошта) — не сохранившееся в первоначальном виде здание в Белграде, считавшееся одним из символов города. Расположено рядом с бывшим железнодорожным вокзалом Белград-Главный по адресу улица Савская, дом 2. Было построено в неовизантийском стиле по проекту Момира Коруновича и разрушено в результате бомбардировок Югославии во время Второй мировой войны, а затем реконструировано в 1947 году в стиле функционализма. История XX век Почтовое отделение было сооружено в 1920-х годах, и из-за своего фасада оно сразу получило статус одного из самых красивых зданий Белграда, а также одного из лучших произведений Коруновича. Архитектура почтамта сочетает в себе экспрессионистские и модернистские мотивы; работая над этим зданием, Корунович отказался от академической строгости. В конце 1930-х годов в почтовом отделении насчитывалось более 700 сотрудников, что делало его крупнейшим почтовым отделением на Балканах. После войны новые коммунистические власти сочли фасад строения слишком «буржуазным», и архитектор Павел Крат, которому был поручен проект по реконструкции здания, назвал произведение Коруновича «типичным примером неудачного использования народного архитектурного наследия, перегруженного стилевыми элементами». XXI век В 2018 году заместитель мэра Белграда Горан Весич объявил, что в скором времени ожидается реставрация старого фасада здания. Архитектор и градостроитель Марко Стойчич подтвердил это в июле 2020 года, отметив, что здание старой почты будет иметь тот вид, который оно имело до Второй мировой войны. Специалисты Института охраны памятников культуры заявили, что почтамт будет восстановлен в прежнем виде, но только частично, так как строение утратило свою первоначальную структуру. В июне 2022 года было объявлено, что после ремонта в здании разместятся театр и библиотека. В декабре того же года министр финансов Синиша Мали подтвердил это и уточнил, что в нём также разместятся школа и музей. В январе 2023 года власти города сообщили, что отреставрированное здание откроется в начале 2025 года; пока не решено, будут ли сохранены две стены, выходящие на улицу Савскую, или их снесут, и почтамт отстроят с нуля. В 2025 году здание было снесено, идет воссоздание в исторических формах. Галерея Примечания
Културни центар Зрењанина

Културни центар Зрењанина је јавна установа, која своје програмске активности организује, реализује и ствара културне садржаје у оквиру музичких, позоришних, филмских, изложбених, дечјих, трибинских и мултимедијалних програма. Главне активности Kултурног центра реализују се у оквиру: позоришног, дечијег, филмског, трибинског, музичког и изложбеног програма, а значајно место заузима сопствена продукција и издавачка делатност. Пројекти Хорски фестивал „Слободан Бурсаћ” основан је 2014. године са идејом да би град Зрењанин, који има вишедеценијску хорску традицију, требало да има и хорски фестивал који ће подстаћи даљи развој хорског певања и створити нове нараштаје хорских певача и публике. Сваке године, у јуну месецу, на фестивалу наступају сви зрењанински хорови, као и гостујући хорови из земље и иностранства. Стриполис је фестивал и традиционална колонија која сваке године угости еминентне ствараоце овог и сродних медија. Фестивал је специфичан по томе што је посвећен претежно ауторском стрипу и издавању истоименог часописа који објављује овакву врсту стрипова. Први фестивал одржан је 2009. године, и као традиционална манифестација коју организује Културни центар Зрењанина, одржава се сваке године од четвртка до суботе, током треће седмице септембра. Градски дечји хор Kултурног центра Зрењанина окупља талентовану и музикалну децу основношколског и средњошколског узраста, која показују посебну надареност за музику. Певањем у хору деца развијају своје таленте, уче музику и упознају се са свим жанровима уметничке музике. На репортоару се налазе различите врсте музике од световне, духовне, филмске, народне, староградске, модерне до џеза и рокенрола. Дечји квиз „СуПерсу” намењен ученицима од петог до осмог разреда основних школа Зрењанина и околних насељених места. Међународни ликовни конкурс 30x30, отворен је за дводимензионалне и тродимензионалне радове у свим техникама и дисциплинама. Једино ограничење је да дводимензионални радови морају бити формата 30 са 30 сантиметара. Конкурс расписује Kултурни центар Зрењанина у сарадњи са аутором пројектаа мр Милутином Мићићем. Референце Спољашње везе Званични веб-сајт