NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Монастырь Липовац

Липовац (серб. Липовац) — женский монастырь Сербской православной церкви. Находится близ населённого пункта Липовац в общине Алексинац, на склоне горы Озрен. Является памятником культуры Сербии большого значения. Монастырь Липовац был построен в XIV веке. Первоначально здесь была только придворная церковь местного феодала, который владел укреплением неподалёку. В 1399 году монах Герман основал в этом месте монастырь, помощь которому оказал сербский деспот Стефан Лазаревич. Первые монахи поселились в Липоваце, спасаясь от рейдов османских отрядов. Впервые он упоминается в хрониках, датируемых 1413 годом, когда долина реки Моравы была захвачена турками. Они разорили монастырь и близлежащее укрепление. Вскоре сербы смогли вернуть эти территории, монастырь был восстановлен и расширен. После Второй мировой войны имущество монастыря было конфисковано югославскими властями. В самом монастыре усилиями церкви были проведены реставрационные работы. Во времена СФРЮ на его территории также неоднократно проводились археологические раскопки. С 1974 года игуменом монастыря является архимандрит Дионисий (Пантелич) Ссылки Manastir Lipovac (серб.). Дата обращения: 18 июня 2017. Манастир Липовац (серб.). Дата обращения: 18 июня 2017.
Манастир Липовац

Манастир Липовац је женски манастир налази се недалеко од Алексинца код истоименог села и припада Епархији нишкој Српске православне цркве. Представља непокретно културно добро као споменик културе од великог значаја. Старешина манастира је игуманија Ирина (Јовановић), са сестринством на челу од 2021. године. Духовник манастира је јеромонах Евстатије Бабић. Прошлост Подигнут је у другој половини 14. века на извору Санстефанске реке, код стене Лесковик на којој се налазио утврђени град. Првобитно је црква подигнута као придворна црква непознатог локалног великаша (велможе). Он је са породицом сахрањен у њеном југозападном делу, у богато обдареним гробницама. Првобитно је манастирска богомоља била посвећена Св. архиђакону Стефану. Крајем века, монах Герасим је 1399. године цркви доградио нартекс и живописао га. Црква је тада претворена у манастир, чијем властелинству су српски кнезови Стефана и Вук Лазаревић додали и неке своје винограде. Током отоманског доба, манастир Липовац се помиње у њиховим дефтерима. Његова унутрашњост је поново живописана крајем XV века и делови тог сликарства се данас могу видети на пандатифима и куполном тамбуру. У 19. веку, манастирски комплекс је добио нов конак, који је подигнут северозападно од саме цркве, којој је 1938. године на западној страни дозидана кула звонара великих димензија. Том приликом је руски сликар из Молдавије Иван Дикин осликао целокупну унутрашњост манастирске цркве. У време Другог светског рата, игуманија је Анка Димшић-Параскева, манастир је тада био склониште партизанима, нарочито из Озренског одреда, а игуманија је била веза. После рата у манастирским зградама је дечји дом за децу палих бораца, касније дечје летовалиште. Изглед манастирске цркве Сама црква има основу триконхоса са куполом, а касније су јој на западној страни дограђени нартекс (1399) и велики звоник (1938). године. Раније је њен храмовни светац био свети Стефан, а данас је посвећена Преображењу Господњем. Заштитни радови Заштитни радови на црквеној архитектури су обављени у мањој мери 1953. године. Касније су уследили радови на археолошком истраживању комплекса, након чега су рестаурирани црква, стари конак и велики бедем. Данас се налази под заштитом републике Србије, као споменик културе од изузетног значаја. Старешине манастира Дионисије Пантелић, (1974—2005) Меланија Пантелић, (2005—2020) Ирина Јовановић, (2021—тренутна) Галерија Црква и порта Иконостас и фрескопис Напомене Види још Манастири Епархије нишке Списак споменика културе у Нишавском округу Референце Литература „Манастир светог Стефана — Споменици културе у Србији”. САНУ. (из књиге Пејић, Светлана; Милић, Милета, ур. (1998). „Липовац, манастир”. Споменичко наслеђе Србије: непокретна културна добра од изузетног и од великог значаја (на језику: српски). Београд: Републички завод за заштиту споменика културе. стр. 459. ISBN 8680879126. Спољашње везе Званична презентација манастира Републички завод за заштиту споменика културе - Београд Споменици културе у Србији Манастир светог Стевана Липовац Манастир Липовац - филм Манастир Св. Стевана
Модерна гаража у Београду

Модерна гаража у Београду се налази у улици Мајке Јевросиме 30, представља карактеристичан споменик техничке културе времена у коме је настао и непокретно културно добро као споменик културе. Зграда Модерне гараже изграђена је 1929. године као прва модерна гаража у центру града, по пројекту руског архитекте Валерија Сташевског који је пројектовао академску грађевину са елементима постсецесије. У њој су били смештени и аутомобили учесника прве београдске међународне аутомобилске и мотоциклистичке трке, одржане 3. септембра 1939. године. Објекат је саграђен у виду хале, јединственог унутрашњег простора, са фасадом која је конципирана симетрично у односу на монументално обрађен улаз над којим се налазе скулптуре. На бочним крилима наглашена је вертикалност удвајањем прозора по висини како би се добио утисак спратног објекта. Значај објекта проистиче из чињенице да је зграда Модерне гараже први објекат такве врсте не само у Београду, већ и на Балкану, да је по техничким могућностима био истовремен сличним објектима у Западној Европи, да су у њему сачувани значајни пнеуматски алати и да је био центар ауто-спорта у Београду. Види још Музеј аутомобила Београд Списак споменика културе у Београду Референце Спољашње везе Београд/Музеј аутомобила Архивирано на веб-сајту Wayback Machine (19. април 2014) Музеј аутомобила/званична презентација Републички завод за заштиту споменика културе - Београд Листа споменика Модерна гаража у Београду
Wooden church of the Holy Apostles at Donja Orovica

The Wooden church of the Holy Apostles in Donja Orovica (in Serbian Cyrillic: Црква брвнара Светих Апостола у Доњој Оровици, in Latin Serbian: Crkva brvnara Svetih Apostola u Donjoj Orovici) is a Serbian Orthodox church in Donja Orovica, in the district of Mačva and in the municipality of Ljubovija in Serbia. It is inscribed in the list of cultural heritage of the Republic of Serbia (SK 580). Description The church is in the region of Azbukovica, at the foot of mount Medvedik. It has been built from 1839 until 1840, replacing an older church that had been destroyed by the Ottomans in 1813. The new building has been made possible mainly by the efforts by the villagers. The church consists of a single nave that is extended by a semi-circular apse on the east side and an semi-circular porch on the west side. It is 15.50 m (50.9 ft) long and 6.30 m (20.7 ft) wide. The structure is built out of oak logs. The porch is held by eight sculpted wooden columns. The roof, which follows the semi-circular form of the buildings terminations in the west and east, is covered by wood shingles, which are today themselves covered by sheet metal. To the west of the building, on a stone base, is the detached, wooden bell tower with a single bell that is swung by a cord. Gallery References
Église des Saints-Apôtres de Donja Orovica

L'église en bois des Saints-Apôtres de Donja Orovica (en serbe cyrillique : Црква брвнара Светих Апостола у Доњој Оровици ; en serbe latin : Crkva brvnara Svetih Apostola u Donjoj Orovici) est une église orthodoxe serbe serbe située à Donja Orovica, dans le district de Mačva et dans la municipalité de Ljubovija en Serbie. Elle est inscrite sur la liste des monuments culturels protégés de la république de Serbie (no SK 580). Présentation L'église est située dans la région de l'Azbukovica, en contrebas du mont Medvednik. L'église a été construite en 1839-1840 à l'emplacement d'une église plus ancienne détruite par les Ottomans en 1813 ; cette construction a été permise notamment grâce aux efforts des habitants du village. Elle est constituée d'une nef unique prolongée par une abside demi-circulaire à l'est et précédée par un porche demi-circulaire à l'ouest. Elle mesure 15,50 m de long sur 6,30 m de large et est construite en rondins de chêne. Le porche est soutenu par huit piliers sculptés. Le toit, qui se termine en demi-cercle aussi bien à l'ouest qu'à l'est, est recouvert de bardeaux aujourd'hui protégés par de la tôle. Références Article connexe Monuments culturels du district de Mačva Portail de la Serbie et du peuple serbe Portail de l’architecture chrétienne Portail de la protection du patrimoine Portail du christianisme orthodoxe
Црква брвнара у Доњој Оровици

Црква брвнара у Доњој Оровици , Општина Љубовија, посвећена је Сабору Светих дванаест Апостола са занимљивим реликвијама, припада Епархији шабачкој Српске православне цркве. Представља непокретно културно добро као споменик културе од великог значаја. Историјат Време настанка цркве није са сигурношћу утврђено, али стручњаци сматрају да је стара више од 200 година. У цркви се налази мноштво икона, а четири су под заштитом државе и представљају посебну вредност. У близини цркве налази се прангија за коју нико не зна одакле је, али зна да се оглашава на Бадње вече. Изглед цркве Црква брвнара у Доњој Оровици је једнобродна грађевина са полукружном апсидом на истоку и полукружним тремом на западу. Дуга је 15,50, а широка 6,30 m, и по величини спада међу највеће брвнаре. Црква је подељена на четири карактеристична дела. Трем је оивичен темељном гредом без ограде, са осам стубаца фино профилисаних и равном и нижом таваницом обложеном шашовцима сложеним по систему “рибље кости”. Зидови су изграђени од притесаних храстових брвана. Кров је средње стрмине, изведен у полукруг са источне и западне стране. Кровни прекривач је од шиндре, преко које је стављен лим, док је под од опеке. Галерија Види још Списак споменика културе у Мачванском округу Референце Литература Завод за заштиту споменика Ваљево: Споменичко наслеђе Колубарског и Мачванског Округа. Ваљево. 2006. ISBN 978-86-904745-2-3. COBISS.SR 131307532 Спољашње везе Доња Оровица, положај Црква брвнара, Доња Оровица Републички завод за заштиту споменика културе - Београд Листа споменика Црква брвнара у Доњој Оровици
Église de la Sainte-Trinité de Donja Trešnjica

L'église de la Sainte-Trinité de Donja Trešnjica (en serbe cyrillique : Црква Свете Тројице у Доњој Трешњици ; en serbe latin : Crkva Svete Trojice u Donjoj Trešnjici) est une église orthodoxe serbe serbe située à Donja Trešnjica, dans le district de Mačva et dans la municipalité de Mali Zvornik en Serbie. Elle est inscrite sur la liste des monuments culturels protégés de la république de Serbie (no SK 2040). Présentation L'église a été construite à l'emplacement d'un ancien lieu de culte en 1852, ainsi que l'indique une inscription gravée sur la façade sud de l'édifice. L'église s'inscrit dans un plan tréflé, avec une abside spacieuse et un espace central large et haut. Le toit est recouvert de zinc mais son inclinaison suggère qu'il était autrefois constitué de bardeaux. Au-dessus du narthex se trouve une galerie en bois à laquelle on accède par un escalier situé contre le mur nord. Le chœur est séparé de la nef par une iconostase en bois de construction récente et l'on ignore l'apparence de l'iconostase originelle. L'extérieur de l'édifice est dépourvu de décoration, à l'exception de la façade occidentale qui dispose de quatre niches peu profondes et de trois fenêtres plus petites. Les façades sont enduites de mortier et peintes en blanc. Par son style, l'église de la Sainte-Trinité est caractéristique de la transition entre les anciennes églises en bois et les églises construites en matériaux plus solides. Références Article connexe Monuments culturels du district de Mačva Portail de la Serbie et du peuple serbe Portail de l’architecture chrétienne Portail de la protection du patrimoine Portail du christianisme orthodoxe
Црква Свете Тројице у Доњој Трешњици

Црква Свете Тројице у Доњој Трешњици, насељеном месту у општини Мали Зворник, подигнута је пре 1844. године, обновљена 1852. године, припада Епархији шабачкој Српске православне цркве и представља непокретно културно добро као споменик културе од великог значаја. Потврду да је у атару села Доња Трешњица и раније постојала богомоља јесу темељи некадашње манастирске цркве на брду Тисовац. Судбина манастира није позната и нема забележених трагова о његовом постојању и судбини. Изглед цркве Црква у Доњој Трешњици подигнута је као грађевина која има основу триконхоса са пространом олтарском апсидом и широким и високим централним простором. Црква је покривена поцинкованим лимом, али нагиб кровних равни указује да је у свом аутентичном изгледу била покривена шиндром по угледу на цркве брвнаре. Изнад припрате је подигнута галерија, док је зид који дели наос од припрате има три лучна отвора, средишњи највећи и два бочна врло узана, од којих северни води у простор у коме су смештене дрвене степенице за галерију. Изнад припрате је равна таваница, док је наос засведен полуобличастим сводом. Олтарски простор је одељен од наоса нижом дрвеном иконостасном преградом са иконама новијег датума. Оригинална преграда није сачувана па се не зна како је изгледала и до које висине је досезала. Спољашњост храма је без украса са изузетком западне фасаде која има четири плитке нише и три мања прозорска отвора. Фасаде су омалтерисане и окречене у бело. Монотонију осталих зидних површина разбијају четири мање монофоре и јужни портал, сви лучно засведени. Комбинација дрвеног крова и зидова од тврдог материјала сврставају ову цркву у мању групу сачуваних храмова из 19. века који су на прелазу из цркве брвнаре у богомоље сазидане од тврдог материјала. Галерија Види још Списак споменика културе у Мачванском округу Референце Литература Завод за заштиту споменика Ваљево: "Споменичко наслеђе Колубарског и Мачванског Округа" , Ваљево. 2006. ISBN 978-86-904745-2-3. COBISS.SR 131307532 Спољашње везе Републички завод за заштиту споменика културе - Београд Листа споменика Цркве и манастири Напомена: Садржај овог чланка је једним делом или у целости преузет са Регистра Завода за заштиту споменика Ваљево, са званичног сајта: РЗЗС Ваљево. Носилац ауторских права над материјалом је дао дозволу да се исти објави под слободном лиценцом. Доказ о томе се налази на OTRS систему, а број тикета са конкретном дозволом је 2013110510010149.
Église en bois Saint-Georges de Miličinica

L'église en bois Saint-Georges de Miličinica (en serbe cyrillique : Црква брвнара Светог Ђорђа у Миличиници ; en serbe latin : Crkva brvnara Svetog Đorđa u Miličinici) est une église orthodoxe serbe serbe située à Miličinica, dans le district de Kolubara et sur le territoire de la ville de Valjevo en Serbie. Elle est inscrite sur la liste des monuments culturels de grande importance de la république de Serbie (no SK 587). Présentation L'église est située à proximité des sources de la rivière Tamnava. Elle a été construite par l'architecte Ignjat Petrović en 1791-1792 ; les travaux de décoration intérieure ont été achevés en 1794. L'édifice est constitué d'une nef prolongée par une abside demi-circulaire et précédée par un narthex aujourd'hui délimité par une galerie ; à l'ouest, l'ensemble est précédé d'un porche ouvert demi-circulaire. Le toit est recouvert de bardeaux. La décoration de l'église est concentrée sur les portes ornées caissons avec des rosettes et des dragons décoratifs. L'iconostase, réalisée en même temps que la construction de l'église, a été peinte par un artiste inconnu de l'entourage de Hadži-Ruvim, peut-être le même qui a travaillé à l'église de la Mère-de-Dieu du monastère de Dokmir. Aujourd'hui l'église de Miličinica n'est plus en activité. Elle a été restaurée en 1952, 1976 et 1996. Notes et références Articles connexes Monuments culturels du district de Kolubara Liens externes (sr) Notice sur le site de l'Institut pour la protection du patrimoine de Valjevo Portail de la Serbie et du peuple serbe Portail de l’architecture chrétienne Portail de la protection du patrimoine Portail du christianisme orthodoxe
Црква брвнара у Миличиници

Црква брвнара у Миличиници општина Ваљево, подигнута у периоду од 1791. до 1794. године. Као једна од најзначајнијих дрвених цркава у Србији постала је узор многим сакралним грађевинама, како по градитељској креацији тако и по конструктивно-просторном решењу тако и декоративној обради детаља.Црква брвнара представља непокретно културно добро као споменик културе од великог значаја. Историјат Докази упућује на то да је храм у Миличиници подигнут на месту знатно старије цркве која је страдала 1726. године и била посвећена Светим апостолима Петру и Павлу. Цркву су градили градитељи Осаћани Игњата Петровића тачно годину дана и то од 23. августа 1791. до 23. августа 1792. године. После завршавања спољашњих радова још неколико грађевинских сезона трајали су додатни радови у њеној унутрашњости. Из записа урезаног на источном довратнику јужних врата храма, темељ је постављен 1791. године, а као неимар помиње се Игњат Петровић. После овог успешно завршеног посла, основано је веровати да је дружина Игњата Петровића учествовала у градњи и многих других дрвених богомоља посебно оних подизаних у ваљевском крају. Изглед Архитектура Брвнара има уобичајену основу са припратом, наосом, полукружном олтарском апсидом, галеријом изнад припрате и полукружни трем на западној страни. Колико се до сада зна, то је први дрвени храм на коме су неимари на конструкцији крова пратили заобљену шему основе. Стрми и заобљени кров на источној и западној страни постигнут је честим роговима који се из једне тачке у слемену спуштају попут лепезе формирајући облину. Кров је покривен кратком шиндром. Храм је богат дуборезном декорацијом која је присутна на вратима, довратницима и надвратницима, као и на преградама које одвајају наос од олтара, као и наос и припрату. Богатство декорације, ако и прецизност израде како грађевине, тако и декорације, главне су вредности овог храма. Касетирана врата са розетама, или делови некадашњег иконостаса су примери за то. Фрескодекорација Престоне иконе које су део некадашњег иконостаса из година градње храма су дело неког од виђенијих уметника из Хаџи-Рувимове радионице. Поред ових у храму се чувају и неколико мањих икона Николе Апостоловића. Црквена порта Јужно од брвнаре у порти је подигнута црква од тврдог материјала која је преузела улогу активног храма, док стара брванра више није у функцији. Галерија Види још Списак споменика културе у Колубарском округу Референце Литература Спољашње везе Цркве и манастири Републички завод за заштиту споменика културе - Београд Листа споменика Црква брвнара
Bâtiment de la bibliothèque municipale de Subotica

Le bâtiment de la bibliothèque municipale de Subotica (en serbe cyrillique : Зграда Градске библиотеке у Суботици ; en serbe latin : Zgrada Gradske biblioteke u Subotici) est situé à Subotica, dans la province de Voïvodine et dans le district de Bačka septentrionale, en Serbie. Il est inscrit sur la liste des monuments culturels de grande importance de la république de Serbie (identifiant no SK 1219). Présentation La bibliothèque municipale, qui abritait autrefois un casino, a été construite en 1895-1896 sur les plans de l'architecte Ferenc Raichle (1869-1960) à l'emplacement de l'ancien manoir baroque de la famille Skenderović. La construction a été conçue comme un immeuble d'angle de style éclectique et s'inscrit dans un plan formant à la base un trapèze irrégulier. L'ensemble revêt un aspect monumental, particulièrement sensible dans le traitement de la façade d'angle qui est dotée d'une entrée flanquée de deux Atlantes dus au sculpteur Ede Telcs qui portent le balcon de l'étage ; dans la partie centrale de cet étage se trouve un relief en trois parties surmonté d'un pignon brisé par une niche abritant une sculpture. Le toit prend la forme d'un sarcophage et est doté de lanternes ; la corniche est soutenue par des consoles. La façade est entourée de deux tours circulaires. Les façades latérales sont ornées de guirlandes de style baroque avec des motifs floraux en stuc. Notes et références Article connexe Monuments culturels du district de Bačka septentrionale Portail de la Serbie et du peuple serbe Sciences de l’information et bibliothèques Portail de la protection du patrimoine
Zgrada Gradske knjižnice u Subotici

Zgrada Gradske knjižnice u Subotici je zgrada u gradu Subotici koja je spomenik kulture. Nalazi se na adresi Cara Dušana 2. Građena je u stilu neobaroka. Projektirao ju je 1896. arhitekt Ferenc Reichl. U ovoj se zgradi od 1953. do danas nalazi Gradska knjižnica. Izvori Međuopćinski zavod za zaštitu spomenika Subotica Arhivirana inačica izvorne stranice od 5. ožujka 2016. (Wayback Machine)
Зграда Градске библиотеке у Суботици

Зграда Градске библиотеке у Суботици, некадашња зграда Националне касине, подигнута је 1896. године и има статус споменика културе од великог значаја. Зграда је саграђена је по пројекту Ференца Рајхла (1869–1960) на месту некадашње барокне курије породице Скендеровић. Представља угаону грађевину у духу еклектике, са монументалним начином обраде посебно је наглашено прочеље са улазом фланкираним атлантима, рад вајара Еде Телча који носе балкон спрата. Спрат прочеља има у средишњем делу троделне отворе надвишене рељефном композицијом, а завршен је забатом са едикулом и скулптуром у врху. Кров над прочељем је у облику саркофага и има лантерне. Профилисани кровни венац носе конзоле, док прочеље фланкирају две кружне куле, на које се надовезују бочна крила. Бочне фасаде су оживљене еркерима изнад којих су забати са окулусом у средини. Декоративни елементи су барокизиране форме гирланди и цветни мотиви рађени у штуку. Конзерваторски радови су извођени 1989. и 2002–2004. године. Радови на санацији балкона и уређењу главне фасаде изводили су се током 2021-2022. године. Галерија Види још Споменик културе од великог значаја Списак споменика културе у Севернобачком округу Референце Спољашње везе „Зграда Градске библиотеке — Споменици културе у Србији”. САНУ. Списак споменика културе од великог значаја у Војводини Архивирано на веб-сајту Wayback Machine (17. мај 2014) Републички завод за заштиту споменика културе - Београд Листа споменика Напомена: Садржај овог чланка је једним делом или у целости преузет са http://www.sanu.ac.rs. Носилац ауторских права над материјалом је дао дозволу да се исти објави под слободном лиценцом. Доказ о томе се налази на OTRS систему, а број тикета са конкретном дозволом је 2009072410055859.