NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Maison d'Andra Đorđević

La maison d'Andra Đorđević (en serbe cyrillique : Кућа Андре Ђорђевића ; en serbe latin : Kuća Andre Đorđevića) est située à Belgrade, la capitale de la Serbie, dans la municipalité urbaine de Stari grad. Construite en 1888, elle est inscrite sur la liste des biens culturels de la Ville de Belgrade. Présentation La maison d'Andra Đorđević, située 21 rue Kneginje Ljubice, a été construite en 1888 sur des plans de l'architecte Andra Stevanović. Elle a été édifiée sur la pente du Danube, à une époque où de riches et célèbres familles serbes se faisaient bâtir des résidences à cet endroit-là, dans un quartier qui, autrefois, était typiquement turc. Il s'agit d'une résidence de dimensions modestes, dotée d'un seul étage, avec une grille sur la rue conduisant à une cour. L'ensemble a été dessiné dans le style académique caractéristique du XIXe siècle. L'architecte de la maison, Andra Stevanović, professeur à la Faculté technique de l'Université de Belgrade, allait construire, quelques décennies plus tard, parmi les bâtiments les plus importants de Belgrade ; cette maison constitue son premier projet. Références Articles connexes Architecture à Belgrade Stari grad (Belgrade) Portail de Belgrade Portail de la protection du patrimoine
Кућа Андре Ђорђевића

Кућа Андре Ђорђевића се налази у Београду, на територији градске општине Стари град. Представља непокретно културно добро као споменик културе. Пројектант ове невелике породичне стамбене приземнице је архитекта Андра Стевановић, професор Техничког факултета Велике школе у Београду. Кућа Андре Ђорђевића саграђена је 1888. године, са карактеристичном „Г“ основом и уличном капијом преко које се улазило у двориште, па тек онда у кућу, обликована је на начин карактеристичан за академску архитектуру 20. века. Озидана на дунавској падини у време када имућне и угледне београдске породице почињу да насељавају овај некада искључиво турски део града. Ово је први изведени објекат аутора чији ће потпис носити пројекти за неке од најзначајнијих грађевина у Београду у наредним деценијама. Види још Списак споменика културе у Београду Референце Спољашње везе Републички завод за заштиту споменика културе - Београд Листа споменика
Maison d'Archibald Reiss

La maison d'Archibald Reiss (en serbe cyrillique : Кућа Арчибалда Рајса ; en serbe latin : Kuća Arčibalda Rajsa) est située à Belgrade, dans la municipalité de Savski venac. Elle est inscrite sur la liste des biens culturels de la Ville de Belgrade. Présentation Rudolph Archibald Reiss (1876-1929) était un criminologue de renom, professeur de criminologie de l'Université de Lausanne. Après la Première Guerre mondiale, à la demande de la Serbie, il fut envoyé au Tribunal international comme membre de la Commission pour l'établissement des crimes de guerre des forces autrichiennes et bulgares dans la Serbie occupée. Il rassembla à cet effet de nombreux documents sur les crimes perpétrés dans la Mačva et dans l'est de la Serbie. Après la guerre, il vécut à Belgrade où il mourut en 1929 et fut enterré au cimetière de Topčider. En 1921, Archibald Reiss avait reçu un terrain dans le quartier-parc de Topčider. La même année, il s'y fit construire une maison, aujourd'hui située 73 Bulevar vojvode Mišića, sur les plans de l'architecte Lazar Lacković et il nomma sa maison la Villa Dobro polje, en souvenir d'un lieu de Macédoine où se déroula un combat déterminant sur le front de Salonique en 1918. La villa fut conçue sur le modèle des maisons villageoises de Serbie, avec un rez-de-chaussée, un porche ornée d'arcades et de colonnes, le tout peint aux couleurs du drapeau serbe. L'intérieur est conforme à l'image que Reiss se faisait d'une maison rurale serbe. Notes et références Articles connexes Monument d'Archibald Reiss Savski venac Belgrade Portail de Belgrade Portail de la protection du patrimoine
Кућа др Арчибалда Рајса

Кућа др Арчибалда Рајса се налази у Београду, у Булевару војводе Мишића 73, код Цареве ћуприје. Представља непокретно културно добро као споменик културе. Арчибалд Рајс Арчибалд Рајс (1875-1929) је био швајцарски форензичар, публициста, доктор хемије и професор на Универзитету у Лозани. Истакао се као криминолог радом на истраживању злочина над српским становништвом у време Првог светског рата. Изглед куће Пошто је после Првог светског рата Арчибалд Рајс остао да живи у Београду, у знак народне захвалности, поклоњен му је 1921. године плац у Топчидеру, на коме је он по пројекту грађевинара Лазара Лацковића подигао кућу, коју је назвао вила „Добро поље“, у знак сећања на место у Македонији где се одиграла једна од пресудних битака на Солунском фронту 1918. године. Освећена је 8. маја 1921. у присуству престолонаследника Александра, војводе Бојовића и других. Истог дана је крштена супруга његовог послужитеља Алфреда, под именом Сава-Нада, а у кући је одвојена соба и за његовог секретара и ветерана Микића и његову супругу. Кућа је изграђена по угледу на сеоске куће, као једноставна, приземна, са само четири просторије, са тремом са три лука на два дрвена стуба обојена бојама српске државне заставе. Унутрашњост куће била је уређена у духу Рајсових идеја о српском селу, његовом духу и менталитету, са жељом да асоцира на земљу и људе које је искрено волео. Оставштина Др Рајса Тестаментом депонованом у Лозани веома прецизно поделио сва материјална добра, међу којима и куће у Београду и у Скопљу. Вилу „Добро поље“ је оставио Београду под условом да је његови послужитељи и пријатељи, швајцарски пар Фавра и њихова деца, користе док год живе у Југославији. Скопску кућу „Душановац“ оставио је као дар Фавровима, ако се не одселе у Швајцарску. У случају да они напусте Југославију, Рајс је завештао куће српским ратницима који су после рата живели у крајњој беди. Тестамент није испоштован и данас кућа као споменик културе није адекватно одржавана и склона је урушавању. Види још Списак споменика културе у Београду Референце Спољашње везе Републички завод за заштиту споменика културе - Београд Листа споменика Републички завод за заштиту споменика културе-Београд/База непокретних културних добара
Maison d'Elijas Flajšman

La maison d'Elijas Flajšman, située 10 rue Cara Dušana (en serbe cyrillique : Кућа у улици Цара Душана бр. 10 ; en serbe latin : Kuća u ulici Cara Dušana br. 10), se trouve à Belgrade, la capitale de la Serbie, dans la municipalité urbaine de Stari grad. Construite entre 1724 et 1727, elle est inscrite sur la liste des biens culturels de la Ville de Belgrade. Son ancienneté lui vaut le surnom de « plus ancienne maison de Belgrade ». Présentation La maison d'Elijas Flajšman, un sellier, a été construite entre 1724 et 1727 et elle constitue un des premiers bâtiments de la capitale serbe bâtis lors de l'occupation de la ville par les Autrichiens entre 1717 et 1739. Elle a été édifiée en fonction du plan d'urbanisme établi par le colonel Nicolas Doxat de Démoret. La maison dispose d'une cave, d'un rez-de-chaussée et d'un étage et a été conçue pour faire partie d'un rang de sept édifices. Sa façade originelle était dotée d'une corniche séparant le rez-de-chaussée du premier étage et de pilastres situés de chaque côté ; le toit était probablement annoncé par une grande corniche. La maison est typique d'un ensemble résidentiel et commercial, tel qu'on peut en voir en Autriche dans la région du Danube au XVIIIe siècle. Références Articles connexes Architecture à Belgrade Stari grad (Belgrade) Portail de Belgrade Portail de la protection du patrimoine
Самый старый дом Белграда

Самый старый дом Белграда расположен по адресу улица Царя Душана, дом №10. Здание было построено в период с 1724 по 1727 год и является старейшим сохранившимся зданием в Белграде. Дом расположен в районе Дорчол в общине Стари-Град. В 1987 году здание было признано памятником культуры. История Является одним из первых зданий, построенных во время австрийской оккупации Северной Сербии 1718—39 годов. Строительство дома началось в 1724 году и было завершено в 1727 году. Дом был построен для шорника Элиаса Флайшмана, который также был членом муниципального совета Белграда. Флайшман не только жил в этом здании, но и оборудовал там свою мастерскую. Здание спроектировал швейцарский архитектор Никола Доксат, который в то время был полковником в австрийской армии. Доксат также разработал план по застройке всей центральной части Белграда и реконструкции Белградской крепости. В 1738 году его обвинили в государственной измене и казнили под стенами крепости. После поражения Австрии в русско-австро-турецкой войне 1737-1739 годов северная часть Сербии, включая Белград, была возвращена туркам. В одном из положений Белградского мирного договора 1739 года говорилось, что Австрия должна была снести все укрепления, военные и гражданские постройки, воздвигнутые во время оккупации. Были снесены многие здания в стиле барокко. Однако постройки за пределами крепостных стен не были разрушены ― так уцелел дом на улице Царя Душана. После 1740 года, когда австрийцы ушли из Северной Сербии, а османы восстановили контроль над Белградом, дом оставался жилым, в нём появился магазин. Здание было повреждено во время осады Белграда в 1789 году. В конце XIX века дом был основательно перестроен: заменена крыша, убраны некоторые фасадные украшения. На сегодняшний день это старейшее здание Белграда и единственный жилой дом первой половины XVIII века, сохранившийся в городской застройке (до 1930-х годов на этой улице также находились два дома примерно того же времени постройки, но они были снесены). В 2010 году администрация Белграда подготовила отчёт, в котором предусматривалось приспособление дома под музей, но этот план так и не был реализован. Примечания
Maison d'Isidora Sekulić

La maison d'Isidora Sekulić (en serbe cyrillique : Кућа Исидоре Секулић ; en serbe latin : Kuća Isidore Sekulić) est située à Belgrade, la capitale de la Serbie, dans la municipalité urbaine de Savski venac. Construite dans l'entre-deux-guerres, elle est inscrite sur la liste des biens culturels de la Ville de Belgrade. Présentation La maison est située 70 rue Vase Pelagića. Construite sur la colline de Topčider, Isidora Sekulić (1877-1958) y a passé les dernières années de sa vie. La maison, bâtie entre les deux guerres mondiales, se présente comme une construction modeste sans étage avec un jardin. Les façades sont très simples mais l'une d'entre elles possède un grand escalier et une loggia. La maison abrite encore la bibliothèque et le bureau de travail de l'auteure, légués à la Bibliothèque universitaire de Belgrade. Isidora Sekulić est connue pour son œuvre pédagogique, ses traductions et ses créations littéraires dans le domaine de la philosophie, de l'esthétique et de la critique. Références Articles connexes Savski venac Portail de Belgrade Portail de la protection du patrimoine
Кућа Исидоре Секулић

Кућа у којој је Исидора Секулић провела последњих двадесет година свог живота саграђена је на Топчидерском брду у годинама између два рата као типична породична кућа са вртом. Изглед Скромним приземним објектом, једноставно обликованих фасада, доминира улазно степениште са лођом. Осим библиотеке и предмета из радне собе, које је књижевница завештала Универзитетској библиотеци у Београду, у ентеријеру готово ништа не упућује на њено вишегодишње живљење. Свестраност личности Исидоре Секулић (1877-1958) може се сагледати кроз њен педагошки, преводилачки и књижевни рад. Она је један од најзначајних есејиста домаће књижевности, чији радови залазе у област филозофије, естетике и књижевне критике. Види још Списак споменика културе у Београду Референце Види још о Исидори Секулић Награда Исидора Секулић Гимназија Исидора Секулић (Нови Сад) Спољашње везе Републички завод за заштиту споменика културе - Београд Листа споменика
Ičkův dům

Ičkův dům (srbsky Ичкова кућа/Ičkova kuća) je kulturní památka a jeden z nejstarších domů v Zemunu. Jmenuje se podle Petra Ička. Nachází se na rozích ulic Bežanijska a Svetosavska. Dům byl vybudován v roce 1793. Tvoří jej sklep, přízemí a podkroví v prvním patře. Dům vznikl pod vlivem klasicistní architektury. Měl být reprezentativním domem typickým pro konec 18. století. Přízemí sloužilo jako kavárna Kraljević Marko a vyšší část budovy sloužila k obývání. Objekt byl kompletně zrekonstruován v 80. letech 20. století a od roku 1981 má status kulturní památky. V letech 1990–1991 byly na památce provedeny konzervátorské práce. Dům má svůj historický význam pro dějiny Srbska stanoven tím, že v něm přebýval kupec Petar Ičko, který po zavedení vlády dahijů na přelomu 18. a 19. století musel odejít z centrálního Srbska a útočiště našel v Zemunu, který byl již na území Uher. Odkazy Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Ičkova kuća na srbské Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Ičkův dům na Wikimedia Commons
Ičkos Haus

Ičkos Haus (serbisch Ичкова кућа Ičkova kuća) ist ein Kulturdenkmal in Belgrad und befindet sich in Zemun in der Bežanijska Straße 18. Beschreibung Ičkos Haus wurde im Jahr 1793 erbaut. Es besteht aus einem Keller, Erdgeschoss und teilweise zweiten Stock, gebildet von einem hohen Giebeldach mit Gauben. Das klassizistische zweiflügelige Gebäude besteht aus der Kafana „Marko Kraljević“ im Erdgeschoss, während die erste Etage zum Wohnen genutzt wurde. Im Laufe der Zeit wurde es repariert. Eine komplette Rekonstruktion und Revitalisierung erfolgte in den 1980er Jahren. Das Gebäude repräsentiert ein Stadthaus am Ende des achtzehnten Jahrhunderts. Sein Name geht zurück auf den hier lebenden Rebellen-Diplomat und Kaufmann Peter Ičko, der nach der Einführung des Dahija-Regimes aus Belgrad fliehen musste und ins benachbarte, zum Königreich Ungarn gehörige Zemun zog. Ičko spielte im Jahr 1804 eine wichtige Rolle in der Vorbereitung des Ersten Serbischen Aufstandes. Petar Ičko war Handels-Diplomat und Vermittler zwischen den Händlern aus Zemun, Thessaloniki und anderen Orten. In Zemun lebte er von 1802 bis 1803. Das Gebäude ist eines der ältesten erhaltenen Häuser und ein Zeugnis der Stadtentwicklung des alten Zentrums von Zemun. Galerie Weblinks
Ičko's House

Ičko’s House is a cultural monument of importance to Belgrade and is located in Zemun, at 18 Bežanijska Street. Description Ičko’s House is a Classical-style building, built in 1793. It consists of a basement, ground floor and partial second floor formed by a high gable roof with dormers. The tavern Marko Kraljević was on the ground floor, while the first floor was used for housing. The building is one of the oldest preserved houses, and is representative of a town house at the end of the eighteenth century. The building is known as Ičko’s House because the rebel diplomat and trader Petar Ičko stayed in it from 1802–1803 when he had to leave Belgrade after the return to power of the Dahije. Ičko played a role in the First Serbian Uprising in 1804, working with the Serbian rebels. Gallery References
Casa de Ičko

La Casa de Ičko es un monumento cultural de importancia para Belgrado y está situada en Zemun, en la calle Bežanijska 18. Descripción La Casa de Ičko es un edificio de estilo clásico, construido en 1793. Consiste en un sótano, planta baja y un segundo piso parcial formado por un alto techo a dos aguas con buhardillas. La taberna Marko Kraljević estaba en la planta baja, mientras que el primer piso se utilizaba como vivienda. El edificio es una de las casas más antiguas que se conservan, y es representativo de una casa de pueblo de finales del siglo XVIII.​ El edificio es conocido como la Casa de Ičko porque el diplomático y comerciante rebelde Petar Ičko permaneció en él desde 1802-1803 cuando tuvo que abandonar Belgrado tras el regreso al poder de los Dahije. Ičko desempeñó un papel en el primer levantamiento serbio en 1804, trabajando con los rebeldes serbios. Galería Véase también Primera insurrección serbia Anexo:Monumentos culturales de la Ciudad de Belgrado Referencias
Maison d'Ičko

La maison d'Ičko (en serbe cyrillique : Ичкова кућа ; en serbe latin : Ičkova kuća) est située à Belgrade, la capitale de la Serbie, dans la municipalité urbaine de Zemun. En raison de sa valeur architecturale, cette maison, construite en 1793, figure sur la liste des monuments culturels de grande importance de la république de Serbie et sur la liste des biens culturels de la ville de Belgrade. Présentation La maison d'Ičko, située à l'angle des rues Bežanijska (n° 18) et Svetosavska, a été construite en 1793. Elle est constituée de deux ailes, avec une cave, un rez-de-chaussée et un premier étage recouvert par un toit mansardé. Elle est caractéristique du style classique et représentative des résidences urbaines de la fin du XVIIIe siècle. À l'origine, elle possédait une double fonction : le rez-de-chaussée était occupé par le taverne Kraljević Marko, tandis que le premier étage était résidentiel. La maison a été restaurée et restructurée dans les années 1880. Le bâtiment doit son surnom au marchand Petar Ičko, qui joua un rôle dans les préparatifs du Premier soulèvement serbe contre les Ottomans et qui vécut à Zemun en 1802-1803. Références Articles connexes Architecture à Belgrade Portail de Belgrade Portail de la protection du patrimoine
Дом Ичко

Дом Ичко (серб. Ичкова кућа) — памятник культуры Сербии. Представляет собой объект культурного наследия, памятник культуры Белграда, расположенный в Земуне на улице Бежанийска д. 18. Описание Дом Ичко в Земуне построен в 1793 году. Состоит из подвала первого этажа и неполного этажа, сформированного из мансардной высокой крыши. Дом внешне оформлен в стиле классицизма. Дом состоит из трех частей, с двойным назначением. На первом этаже располагался трактир «Кралевич Марко», помещения второго этажа использовались в качестве жилых. Со временем здания подвергалось переделкам. Комплексная реконструкция и восстановление выполнены в восьмидесятые года прошлого века. Дом обладает всеми характеристиками городского дома конца восемнадцатого века. Известен под названием Дом Ичко, так как в нём пребывал повстанческий дипломат и купец Петр Ичко, который после введения диктатуры янычарских военачальников — дахий, вынужден был перебраться из Белграда в пограничный город Земун. Петр Ичко играл важную роль в подготовке Первого сербского восстания 1804 года. Он являлся торговым консулом и посредником между земунскими, салоникскими и другими купцами. В Земуне он пребывал с 1802 по 1803 годы. Здание представляет собой одно из самых старых сохранившихся домов, свидетельствующим о развитии Старого ядра г. Земун. Галерея См. также Петр Ичко
Ичкова кућа

Ичкова кућа је споменик културе. Представља културно добро од великог значаја за Београд и налази се у Земуну у улици Бежанијска бр. 18. Опис Ичкова кућа у Земуну је подигнута 1793. године. Састоји се од подрума, приземља и делимичног спрата формираног од мансардног високог крова. Обликована је у стилу класицизма. Двотрактног је типа и двојне намене. У приземљу је била кафана „Краљевић Марко“, док је спрат коришћен за становање. Током времена је преправљана. Комплетна реконструкција и ревитализација је извршена осамдесетих година прошлог века. Има све одлике репрезентативне градске куће с краја осамнаестог века. Позната је као Ичкова кућа јер је у њој боравио устанички дипломата и трговац Петар Ичко, који је после увођења дахијске управе морао из Београда да пређе у погранични Земун. Ичкова улога је битна за припрему Првог српског устанка 1804. године. Петар Ичко био је трговачки конзул и посредник између земунских, солунских и других трговаца. У Земуну је боравио од 1802-1803. године. Зграда представља једну од најстаријих сачуваних кућа и сведочанство урбаног развоја Старог језгра Земуна. Галерија Види још Петар Ичко Први српски устанак Списак споменика културе у Београду Референце Спољашње везе Ичкова кућа План Града-Доњи Град Земун
Maison d'édition et librairie Geca Kon

La maison d'édition et librairie Geca Kon (en serbe cyrillique : Кућа издавача и књижара Геце Кона ; en serbe latin : Kuća izdavača i knjižara Gece Kona) est située à Belgrade, la capitale de la Serbie, dans la municipalité urbaine de Stari grad. Construite en 1928, elle est inscrite sur la liste des biens culturels de la ville de Belgrade. Présentation La maison d'édition et librairie Geca Kon est située 12 rue Knez Mihailova. Geca Kon (1873–1941) a ouvert se première librairie à Belgrade en 1901 et, parallèlement, il entreprit une activité éditoriale, publiant d'abord des ouvrages de droit, de sciences sociales et de littérature, ainsi que des manuels pour les lycées et les universités. Il a publié les œuvres de nombreux écrivains et érudits serbes comme Jovan Jovanović Zmaj, Branislav Nušić, Jovan Skerlić, Tihomir Djordjevic, Slobodan Jovanović ; il publia également l'Histoire des Serbes de Konstantin Jireček, la Caractérologie des Yougoslaves de Vladmir Dvorniković et des ouvrages de Jovan Cvijić. Dans l'entre-deux-guerres, sa maison d'édition publia plus de cinq cents titres, ce qui en fit l'éditeur le plus important du royaume de Yougoslavie. En 1932, Kon ouvrit une nouvelle librairie 12 rue Knez Mihailova, qu'il acheta à Petar et Milovan Marić. Un nouveau bâtiment fut construit à cet emplacement en 1928 d'après un projet de Radoslav Todorović. La librairie devint bientôt un lieu de rencontre pour les écrivains et les intellectuels. Références Articles connexes Architecture à Belgrade Stari grad (Belgrade) Portail de Belgrade Portail de l’édition Portail de l’architecture et de l’urbanisme
Maison de Beta et Rista Vukanović

La maison de Beta et Rista Vukanović (en serbe cyrillique : Кућа Бете и Ристе Вукановић ; en serbe latin : Kuća Bete i Riste Vukanović) est située à Belgrade, la capitale de la Serbie, dans la municipalité urbaine de Stari grad. Construite en 1901, elle est inscrite sur la liste des biens culturels de la Ville de Belgrade. Présentation La maison des peintres Beta et Rista Vukanović, située 13 rue Kapetan Mišina, a été construite en 1901 selon un projet de l'architecte Milan Kapetanović comme une villa d'angle avec jardin. Kapetanović a conçu la maison selon une double fonction : un usage résidentiel au rez-de-chaussée et des ateliers de peintres au premier étage. La division horizontale de la façade imite une série de rectangles de pierre composés de mortier. La décoration peinte de la façade principale est due à Beta Vukanović, avec des fresques reproduisant les motifs de l'iris et du paon ; au-dessus de l'entrée principale se trouve une composition avec trois Muses, protectrices de la peinture, de la musique et de la danse . Cette riche décoration peinte a été perdue à cause des modifications et de la partition de la maison dans les années 1930. Beta et Rista Vukanović ont vécu dans cette maison entre 1902 et 1905. Références Articles connexes Architecture à Belgrade Stari grad (Belgrade) Portail de la protection du patrimoine Portail de Belgrade
Maison de Bogdan Gavrilović

La maison de Bogdan Gavrilović (en serbe cyrillique : Кућа Богдана Гавриловића ; en serbe latin : Kuća Bogdana Gavrilovića) est située à Belgrade, la capitale de la Serbie, dans la municipalité urbaine de Vračar. Construite en 1898 et 1899, elle est inscrite sur la liste des biens culturels de la Ville de Belgrade. Présentation La maison de Bogdan Gavrilović, située 11 rue Mišarska, a été construite en 1898 et 1899. Bogdan Gavrilović fut professeur à la Faculté de philosophie de l'université de Belgrade, recteur de l'Université et président de l'Académie serbe des sciences et des arts. La maison se présente comme une construction relativement modeste de la classe moyenne, centrée sur un jardin, comme le veut la tradition, avec une façade caractéristique du style académique. Elle se caractérise par une façade principale dont les étages sont clairement mis en évidence et par une décoration plastique réduite. L'importance de la maison est d'abord due à la personnalité de Bogdan Gavrilović (1863-1947), qui a vécu et travaillé dans cette maison pendant plus de cinquante ans. La maison conserve de nombreux documents et souvenirs liés à l'académicien. Références Articles connexes Architecture à Belgrade Vračar Portail de Belgrade Portail de la protection du patrimoine