NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Ambassade d'Algérie en Serbie

L'ambassade d'Algérie en Serbie est la représentation diplomatique de l'Algérie en Serbie, qui se trouve à Belgrade, la capitale du pays. Historique Ambassadeurs d'Algérie en Serbie Références Voir aussi Articles connexes Relations entre l'Algérie et la Serbie Représentations diplomatiques de l'Algérie Lien externe قائمة سفارات الجزائر Portail des relations internationales Portail de l’Algérie Portail de Belgrade Portail de la Serbie et du peuple serbe
Кучево

Кучево (на сръбски: Кучево; на румънски: Cuciovă) е град с едноименна община в Браничевски окръг, източна Сърбия. География Кучево се намира в център на малко поле в региона Звижд след Хомолието в долината по течението на река Пек. Център на блзкия планински район Хомолие е Жагубица. Населението е етнически смесено, като в района има много власи – виж власите в Сърбия. Старата топонимия, запазена от власите в района, е от български произход. Кучево е известно като малко курортно селище с чист подпланински въздух, което се намира на 156 m надморска височина. В околностите му се намира пещерата Церемощня и платото Кисела вода. През месец май на всяка година в града се провежда фолклорния фестивал „Хомолски мотиви“. История През 15 век, поради османско-унгарските сблъсъци в северозападните български земи (виж обсада на Белград), турците прогонват тогавашното местно население от областта, което е заменено от влашко придошло северно от Дунава по тези места. Според автохтонната теория за произхода на тези власи, те са по тези места още от античността, запазвайки романизирания си диалект на румънския си език. Днес те се наричат власи и етническа група с езически (погански) посръбчени (побългарени) обичаи. Живеят основно в селата около Кучево и извън общината в цяло Тимошко. Население Кучево има 3944 жители (2011 г.). Вижте също Браничевска област Източници
Kučevo

Kučevo (v srbské cyrilici Кучево, rumunsky Cuciovă, do roku 1886 Горња Крушевица/Gornja Kruševica) je město v Srbsku. Nachází se přesněji v údolí řeky Pek, na hlavním silničním tahu mezi městy Majdanpek a Požarevac, v podhůří srbských Karpat. Administrativně spadá do Braničevského okruhu. V roce 2011 ve městě žilo 3 950 obyvatel, většinou Srbů, avšak s významnou rumunskou menšinou. Město je dopravně napojeno také na železniční síť; prochází jím jediná trať v západo-východním směru (Mala Krsna-Zaječar). V blízkosti Kučeva se nacházejí povrchové doly, které byly otevřeny v roce 1903. Roku 1973 zde byly objeveny stopy starověkého římského města ze 4. století. Z Kučeva pochází i známý srbský zpěvák Đorđe Marjanović, který byl populární v období socialistické Jugoslávie. Odkazy Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kučevo na Wikimedia Commons
Kučevo

Kučevo (serbisch-kyrillisch Кучево, Rumänisch: Cuciovă) ist eine Stadt und Gemeindesitz im Okrug Braničevo, Serbien. 2002 lebten in der Stadt 4506, in der Gemeinde 18.808 Menschen. Laut Volkszählung 2002 lebten in Kučevo 12.584 Serben, 5326 Rumänen sowie Angehörige anderer Volksgruppen. 1973 gab es Ausgrabungen auf einem Areal, das auf eine römische Stadt des 4. Jahrhunderts zurückgeht. Söhne und Töchter der Stadt Đorđe Marjanović (1931–2021), Sänger Radovan Radović (1936–2022), Basketballspieler Davorjanka Paunovic (1921–1946), Politiker, Tito's Verlobte Einzelnachweise
Kučevo

Kučevo (Serbian Cyrillic: Кучево, pronounced [kûtʃevo]; Romanian: Cuciovă) is a town and municipality located in the Braničevo District of the eastern Serbia. In 2022, the population of the town was 3,313, while the population of the municipality was 11,806. History In 1973, excavations were conducted in the Kraku Lu Jordan metallurgical complex. The remains of the Roman town dates to the 4th century. From 1929 to 1941, Kučevo was part of the Morava Banovina of the Kingdom of Yugoslavia. On 1 April 2023, Romanian-language courses were started in Kučevo for the Timok Vlach community. About 80 children and adults from various settlements of eastern Serbia showed interest in the courses. Demographics Economy The following table gives a preview of total number of employed people per their core activity (as of 2017): See also List of populated places in Serbia References
Kučevo

Kučevo (en cirílico Кучево) es un municipio del distrito de Braničevo, en el este de Serbia. Kučevo se localiza a orillas del río Pek y era conocida en la antigüedad con el nombre de Guduskum por sus minas de oro y plata. En 2011 tenía 15 490 habitantes, de los cuales 3950 vivían en la villa y el resto en las 25 pedanías del municipio.​ Pedanías Además de la localidad de Kučevo, el municipio incluye 25 pedanías: Referencias Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Kučevo. sitio oficial de Kučevo (en lengua serbia)
Kučevo

Kučevo (ćirilično Кучево) je grad i središte istoimene općina u Republici Srbiji. Nalazi se u Središnjoj Srbiji i pripada Braničevskom okrugu. Povijest U 15. stoljeću Turci su protjerali stanovnike Kučeva u Rumunjsku Nakon 300 do 350 godina iz Rumunjske su se vratili stari stanovnici Vlasi, koji pričaju na dijalektu rumunjskoga jezika. Stanovništvo Prema popisu stanovništva iz 2002. godine u gradu živi 4.506 stanovnika. Izvor Vanjske poveznice Karte, udaljenosti, vremenska prognoza[neaktivna poveznica] Satelitska snimka naselja Arhivirana inačica izvorne stranice od 1. listopada 2007. (Wayback Machine)
Kučevo

Kučevo (in serbo Кучево?) è una città e una municipalità del distretto di Braničevo nel nord-est della Serbia centrale. Municipalità La municipalità di Kučevo comprende la città di Kučevo e i seguenti villaggi: Galleria d'immagini Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Kučevo Collegamenti esterni Sito ufficiale, su kucevo.rs.
Kučevo

Kučevo (Servisch: Кучево) is een gemeente in het Servische district Braničevo. Kučevo telt 18.808 inwoners (2002). De oppervlakte bedraagt 721 km², de bevolkingsdichtheid is 26,1 inwoners per km². Van de bevolking van de gemeente verklaarden 5.204 (27,67%) zich Vlachen. De Vlachen zijn een groep die verwant zijn aan de Roemenen.
Kučevo

Kučevo (em cirílico:Кучево) é uma vila e um município da Sérvia localizada no distrito de Braničevo, na região de Zvižd. A sua população era de 4506 habitantes segundo o censo de 2002. Demografia Referências Ligações externas «Maplandia.com». Mapa de Kučevo (em inglês) «Fallingrain.com». Mapa de Kučevo (em inglês)
Cuciovă

Cuciovă (în sârbă Кучево, în sârbo-croată Kučevo, pronunțat [kûtʃɛʋɔ]) este un sat component al comunei cu același nume, situat în districtul Braničevo din estul Serbiei. În 2011 populația satului era de 3.944 locuitori, în timp ce populația comunei era de 15.516 locuitori. Istorie În 1973 au fost efectuate săpături arheologice în complexul metalurgic Cracul lui Iordan. Rămășițele așezării romane datează din secolul al IV-lea. Din 1929 până în 1941 Cuciovă a făcut parte din Banovina Moravei a Regatului Iugoslaviei. Demografie Economie Următorul tabel oferă o viziune a numărului total de angajați per activitatea lor principală (din 2017): Note Vezi și Lista localităților din Serbia Munții Homolie
Кучево

Кучево (серб. Кучево) — город в Сербии в общине Кучево, Браничевский округ. Согласно переписи 2011 года, население составляло 3944 человека. Город располагается на берегу реки Пек, также в городе расположен железнодорожный вокзал. Литература Данас почињу 46. Хомољски мотиви („Вечерње новости“, 26. август 2013) "Време" 13. март 1939. стр. 1 и 5. digitalna.nb.rs „Књига 9”. Становништво, упоредни преглед броја становника 1948, 1953, 1961, 1971, 1981, 1991, 2002, подаци по насељима. webrzs.stat.gov.rs. Београд: Републички завод за статистику. мај 2004. ISBN 86-84433-14-9. „Књига 1”. Становништво, национална или етничка припадност, подаци по насељима. webrzs.stat.gov.rs. Београд: Републички завод за статистику. фебруар 2003. ISBN 86-84433-00-9. „Књига 2”. Становништво, пол и старост, подаци по насељима. webrzs.stat.gov.rs. Београд: Републички завод за статистику. фебруар 2003. ISBN 86-84433-01-7. Ссылки Данас почињу 46. Хомољски мотиви („Вечерње новости“, 26. август 2013) "Време" 13. март 1939. стр. 1 и 5. -{digitalna.nb.rs}-
Kučevo

Kučevo (izvirno srbsko Кучево) je naselje v Srbiji, ki je središče istoimenske občine; slednja pa je del Braničevskega upravnega okraja. Demografija V naselju živi 3637 polnoletnih prebivalcev, pri čemer je njihova povprečna starost 40,8 let (39,4 pri moških in 42,2 pri ženskah). Naselje ima 1622 gospodinjstev, pri čemer je povprečno število članov na gospodinjstvo 2,78. To naselje je, glede na rezultate popisa iz leta 2002, večinoma srbsko, a v času zadnjih treh popisov je opazno zmanjšanje števila prebivalcev. Viri in opombe Glej tudi seznam naselij v Srbiji
Prekonoga

Prekonoga (serbisch-kyrillisch Преконога) ist ein Dorf in der Opština Svrljig, Serbien. Laut der Volkszählung von 2002 hat das Dorf eine Bevölkerung von 578 Personen, 2011 waren es noch 461. Lage Prekonoga liegt in Ostserbien etwa 20 km nordöstlich von Niš am nordwestlichen Rand der Svrljig-Berge. Nach Svrljig im Norden und damit zur Straße E 771 sind es 3 km. Nach Osten zur bulgarischen Grenze sind es etwa 30 km. Geschichte In den stalaktitreichen bis zu 400 m langen Höhlen um den Ort wurden Überreste prähistorischer Besiedelung gefunden. Einzelnachweise
Prekonoga

Prekonoga (en serbe cyrillique : Преконога) est un village de Serbie situé dans la municipalité de Svrljig, district de Nišava. Au recensement de 2011, il comptait 461 habitants. Démographie Notes et références Voir aussi Articles connexes Localités de Serbie Villes de Serbie Liens externes (en) Vue satellite de Prekonoga sur fallingrain.com Portail de la Serbie et du peuple serbe
Prekonoga

Prekonoga (em cirílico: Преконога) é uma vila da Sérvia localizada no município de Svrljig, pertencente ao distrito de Nišava, na região de Svrljig, Golak. A sua população era de 461 habitantes segundo o censo de 2011. Demografia Referências Ligações externas «Prekonoga Map» (em inglês). Maplandia.com «Prekonoga Map» (em inglês). Fallingrain.com
Prekonoga

Prekonoga (izvirno srbsko Преконога) je naselje v Srbiji, ki upravno spada pod Občino Svrljig; slednja pa je del Niškega upravnega okraja. Demografija V naselju živi 498 polnoletnih prebivalcev, pri čemer je njihova povprečna starost 49,0 let (48,1 pri moških in 50,0 pri ženskah). Naselje ima 209 gospodinjstev, pri čemer je povprečno število članov na gospodinjstvo 2,77. To naselje je popolnoma srbsko (glede na rezultate popisa iz leta 2002), a v času zadnjih treh popisov je opazno zmanjšanje števila prebivalcev. Viri in opombe Glej tudi seznam naselij v Srbiji
Преконога

Преконога је насеље у Србији у општини Сврљиг у Нишавском округу. Према попису из 2022. било је 382 становника (према попису из 1991. било је 739 становника). Близу Преконоге налази се Преконошка пећина. Демографија У насељу Преконога живи 349 пунолетних становника, а просечна старост становништва износи 50,7 година (50,9 код мушкараца и 50,5 код жена). У насељу има 151 домаћинство, а просечан број чланова по домаћинству је 2,53. Ово насеље је у потпуности насељено Србима (према попису из 2002. године), а у последња три пописа, примећен је пад у броју становника. Галерија Референце Спољашње везе Мапе, аеродроми и временска ситуација локација (Fallingrain) Сателитска мапа (Wikimapia) Гугл сателитска мапа (Maplandia) План насеља на мапи (Mapquest)
Sikole

Sikole (kyrillisch Сиколе) ist ein Dorf in der Opština Negotin, im Bezirk Bor im Osten Serbiens. Geographie Geographische Lage Sikole liegt in der Opština Negotin, einer der östlichsten Gemeinden Serbiens, im Okrug Bor in Zentralserbien. Das Dorf befindet sich auf 360 Meter über Adria. Klima In Sikole herrscht ein gemäßigtes kontinentales Klima mit den für Europa üblichen vier Jahreszeiten. Nahe Städte und Dörfer Negotin liegt etwa 20 km entfernt von Sikole. Bor liegt etwa 17 km entfernt von Sikole. Natur und Gewässer Durch Sikole fließt ein Fluss namens Sikolska Reka. Der Fluss entspringt am Berg Deli Jovan und mündet in den Timok Einwohner Die Volkszählung 2002 (Eigennennung) ergab, dass 838 Menschen im Dorf leben. Weitere Volkszählungen: 1948: 1.777 1953: 1.753 1961: 1.765 1971: 1.543 1981: 1.372 1991: 1.070 Bildung Sikole hat eine Schule im Dorfzentrum (1. bis 4. Klasse). 2006/2007 wurden etwa 24 Schüler unterrichtet. Die Schule wurde 1892 eröffnet. Persönlichkeiten Čučuk Stana, (~1795–1849), serbische Freiheitskämpferin und Hajdukin Petar Velimirović (1848–1911), 1902 und 1908/1909 serbischer Ministerpräsident. Einzelnachweise Weblinks Seite über Sikole auf der Homepage der Gemeinde Negotin
Sikole

Sikole es un pueblo ubicado en la municipalidad de Negotin, en el distrito de Bor, Serbia.​​ Superficie Posee una superficie de 57,24 kilómetros cuadrados.​ Demografía Hasta 2011 la población era de 599 habitantes,​ con una densidad de población de 10,47 habitantes por kilómetro cuadrado.​ Referencias
Sikole

Sikole (en serbe cyrillique : Сиколе) est un village de Serbie situé dans la municipalité de Negotin, district de Bor. Au recensement de 2011, il comptait 599 habitants. Démographie Notes et références Voir aussi Articles connexes Localités de Serbie Villes de Serbie Liens externes (en) Vue satellite de Sikole sur fallingrain.com Portail de la Serbie et du peuple serbe
Sikole

Sikole (em cirílico:Сиколе) é uma vila da Sérvia localizada no município de Negotin, pertencente ao distrito de Bor, nas regiões de Timočka Krajina e Negotinska Krajina. A sua população era de 838 habitantes segundo o censo de 2002. Demografia Referências Ligações externas «Maplandia.com». Mapa de Sikole (em inglês) «Fallingrain.com». Mapa de Sikole (em inglês)
Sikole

Sikole (izvirno srbsko Сиколе) je naselje v Srbiji, ki upravno spada pod Občino Negotin; slednja pa je del Borskega upravnega okraja. Demografija V naselju živi 736 polnoletnih prebivalcev, pri čemer je njihova povprečna starost 50,2 let (48,2 pri moških in 52,2 pri ženskah). Naselje ima 291 gospodinjstev, pri čemer je povprečno število članov na gospodinjstvo 2,88. To naselje je, glede na rezultate popisa iz leta 2002, večinoma srbsko. Viri in opombe Glej tudi seznam naselij v Srbiji
Палата аустроугарске банке

Палата аустроугарске банке се налази у Суботици, на углу улице Димитрија Туцовића и Трга синагоге. Грађевина је подигнута 1901. године према пројекту Ференца Рајхла, у духу сецесије. Утицај сецесије на овој згради се може видети у мноштву декоративних елемената као што су женска лица, главе Меркура, цветови сунцокрета, кошница, кључ и квака у облику сфинге – који су симболично преносили поруке о богатству, сигурности и тајности улога. Галерија Референце Спољашње везе „Tajne gradskih palata u stilu secesije”. Subotica info. Приступљено 12. 11. 2020.
Руска православна црква у Белој Цркви

Руска православна црква у Белој Цркви, посвећена је Св. Јовану Богослову. Захваљујући донацији кнеза Димитрија Шаховског 1930. године организовано је прикупљање добровољних прилога за изградњу руске цркве. Зидање цркве је завршено 1931. године. У октобру 1932. године, храм св. Јована Богослова освештао је епископ Теофан Kурски. Види још Храм Свете Тројице (Београд) Референце Спољашње везе
Beogradska zadruga

Beogradska zadruga (v srbské cyrilici Београдска задруга) je historická budova, která se nachází v centrální části Bělehradu, na ulici Karađorđeva (poblíž Sávy a Brankova mostu). Monumentální rohová budova finančního ústavu (srbský termín zadruga označuje družstvo) byla zbudována na počátku 20. století (stavba zahájena 1905, dokončena roku 1907) ve slohu, známém jako akademismus. Drží bělehradský historický primát první stavby, kde byl při výstavbě uplatněn železobeton. Tvoří ji celkem tři křídla (dvě po stranách a jedno zabíhající do bloku). Průčelí budovy se nachází na rohu ulic Karađorđeva a Hercegovačka; dominuje mu rozsáhlá prosklená plocha, která osvětluje společenský sál, nacházející se za ní. Architektonicky unikátní stavba je výsledkem společné práce architektů Nikoly Nestoroviće a Andre Stevanoviće. Stavbu, která sloužila pro potřeby bankovního sektoru (de facto první bělehradská banka), projektovali v prvních letech 20. století. Byli ovlivněni pařížskou Světovou výstavou. Dekorativní prvky nesou jasné znaky tehdejší pařížské školy. Nikola Nestorović se věnoval základům stavby, Andra Stevanović pracoval na nosném systému. Stevanović také projektoval rámcové řešení fasáda. Autorem detailů fasády je známý architekt Franja Valdman. Interiér budovy je z velké části dílem také právě Nestoroviće. Budova sloužila pro potřeby banky až do druhé světové války. Po ustanovení komunistické moci ji využívala celá řada institucí a ústavů, nejvíce jugoslávský geologický ústav (Geozavod), či Institut pro hydrologický a geologický výzkum. V současné době není pro budovu žádné využití a chátrá. V roce 2014 byla fasáda budovy rekonstruována v souvislosti s výstavbou oblasti Beograd na vodi, která se nachází v blízkosti stavby. V roce 2021 byla fasáda budovy po rekonstrukci nasvěcována. Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Beogradska zadruga na Wikimedia Commons
Church of the Assumption of the Theotokos, Vršac

The Church of the Assumption of the Theotokos (Serbian: Црква успења пресвете Богородице) in Vršac is Serbian Orthodox church in Vojvodina, Serbia. It is commonly referred to as Mala crkva (Little Church) and Aleksina crkva (Aleksa's Church). Aleksa Nikolić from the name was a merchant from Vršac who funded the building of the church. The treasury of this church houses two Gospels of significant historical value. The first was printed in Moscow in 1762 and was gifted by Aleksa Nikolić, while the second was presented to the church by Bishop Jovan Georgijević. The oldest parish record dates from 1767. History The building was constructed between 1761 and 1768 under Bishop Jovan Georgijević and consecrated in 1775 by Bishop Vikentije Popović. Iconostasis of the church was painted between 1792 and 1809 by Arsenije Arsa Teodorović, woodcarving by Pantelejmon Nikolajević and the most recent wall icons by Karel Napravnik in 1946 after the end of World War II in Yugoslavia. By installation of a metal fence in 1868, the temple received its final present appearance. See also Eparchy of Banat Church of St. Nicholas, Vršac Romanian Orthodox Cathedral, Vršac Church of the Assumption of the Theotokos, Pančevo References
Црква Успења Пресвете Богородице у Вршцу

Црква Успења Пресвете Богородице позната и као Мала црква и Алексина црква у Вршцу припада Епархији банатској Српске православне цркве. Црква је зидана у време епископа Јована Георгијевића од 1761. до 1768. године, а освештана је 1775. године од епископа Викентија Поповића. Овај храм представља праву уметничку ризницу јер су на њеном украшавању радили многи познати уметници. Иконостас је радио Арсеније – Арса Теодоровић у периоду од 1792. до 1809. године. Историчари уметности сматрају да иконе изнад северних двери, на којима се приказује Христово страдање и рођење Пресвете Богородице, спадају међу најбоља Теодоровићева остварења, нарочито по изузетном примеру композиционог кружног решења које је ретко у српском сликарству. Зидне слике при рестаурацији храма 1946. године радио је сликар Карел Ноправник. У ризници овог храма налазе се два Јеванђеља од велике историјске важности. Прво Јеванђеље штампано је у Москви 1762. године и поклон је Алексија Николића, док је друго Јеванђеље даровао храму епископ Јован Георгијевић. Најстарија матична књига датира из 1767. године. Галерија Види још Епархија банатска Референце Спољашње везе „Храм Успења Пресвете Богородице”. Епархија банатска. Архивирано из оригинала 28. 11. 2020. г. Приступљено 20. 11. 2020.
Дворска капела Светог Андреја Првозваног

Дворска или Краљевска капела Светог Андреја Првозваног је српска православна капела која се налази поред Краљевског двора у оквиру Дворског комплекса на Дедињу. Грађена је од 1924. године у српско-византијском стилу, по узору на Краљеву цркву у манастиру Студеница и манастир Светог Андреје на Трески. Поред главног архитекте Живојина Николића, у њеном пројектовању је учествовао руски архитекта и емигрант Виктор Лукомски. Историја Капела је посвећена Светом апостолу Андреју Првозваном, кога породица Карађорђевић прославља као крсну славу. Градња капеле је започета 1924. године, заједно са изградњом Краљевског двора. Ствари за обављање службе су допремљене 1936. године. У капели су се до Априлског рата 1941. године, чувале вредне хришћанске реликвије: десна рука Јована Крститеља, икона Богородице „Филермос" и честица Часног крста. Реликвије је краљ Петар II Карађорђевић понео са собом и оставио у манастиру Острог. Након ослобођења Београда 1944. године, неко од партизанских бораца је ушао у капелу и пуцао у чело Христа Пантократора. Према неким изворима, то је био Марко Месић, командант домобранске 369. легионарске пуковније који је заробљен на Источном фронту и постао командант Прве југословенске бригаде. Оштећење је видљиво и данас. Није било богослужења у капели све до 2001. године, када ју је патријарх српски Павле освештао по пресељењу Александра Карађорђевића и његова породице у Краљевски двор. У капели се само изузетно одржавају службе, по правилу оне које су повезане са породицом Карађорђевић. Архитектура Главни архитекта при изградњи капеле је био Живојин Николић. Он је пројекат начинио уз помоћ руског архитекте и емигранта Виктора Викторовича Лукомског. Приликом пројектовања Дворске капеле Светог Андреја Првозваног, као узор су послужили Краљева црква у манастиру Студеница и манастир Светог Андреје на Трески.Капела је грађена у српско-византијском стилу. Зидови капеле су израђени од белог камена са Хвара, а под од оникса из села Бањица код Пећи. У капелу није увођена струја, како би се уз помоћ два полијелеја стекао аутентични доживљај средњовековне службе. Капела се налази на јужној страни Краљевског двора и са њим је повезана ходником са колонадама. Фреске Капелу су фрескописали руски мајстори Борис Обрасков, барон Никола Мајендорф, Владимир Бичковски и Евгеније Варун-Секреат. Види још Дворски комплекс на Дедињу Краљевски двор Бели двор Референце
Synagoga v Subotici

Synagoga v Subotici existuje již od roku 1902. Je to stavba vybudovaná ve stylu tzv. maďarské secese.[zdroj?] Subotická synagoga je jednou z řady secesních staveb v severosrbském městě, které bylo po několik set let pod uherskou nadvládou. V současné době se jedná o kulturní památku mimořádného významu. Byla vybudována jako monumentální stavba podle návrhu budapešťských architektů Marcella Komora a Dezső Jakaba. Její zbudování financovala bohatá židovská komunita v Uhrách, která čítala jen v Subotici na počátku 20. století okolo tří tisíc lidí. Uvnitř stavby se nachází ocelová konstrukce, na níž sedí masivní kupole. Rekonstrukce synagogy se uskutečnila v letech 1980–1993 a později i v letech 2002 a 2003. Obnovu stavby brzdil nedostatek finančních prostředků, poškozena byla především střecha. Související článek Židé v Subotici Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Synagoga v Subotici na Wikimedia Commons