NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
ОШ „Цана Марјановић” Раља

ОШ „Цана Марјановић” једна је од основних школа у Београду. Налази се у улици Бате Мирковића 23 у Раљи. Историјат До 1923. године Раља није имала своју школу већ су деца похађала школу у Парцанима која је званично почела са радом 1883. Пут до школе у Парцанима је ученицима из Раље био дуг и напоран па се на иницијативу и захтеве родитеља доноси одлука да се отвори школа у Раљи. Основана је 1923. године, а оснивач школе је било Министарство просвете Републике Србије. Почела је са радом септембра исте године са двадесет и седам ученика у четири разреда, али због недостатка посебне школске зграде настава се одвијала у кући Стојана Марковића. У тако простору је радила годину дана, а септембра 1924. је завршена изградња школске зграде у непосредној близини железничке станице, на поклоњеном имању Андреје Митровића, трговца из Раље. Зграда је имала једну учионицу, канцеларију и стан за учитеља и подигнута је од добровољних прилога житеља овога краја. Фасада је била офарбана у две боје: оквир је био бео, а у оквирима прскани неравни бетон петролеј боје. Године 1955. им је припојена четвороразредна школа у Парцанима и Поповићу, након чега су неко време самостално радили, а 1961. су јој се ове школе припојиле као и осморазредна школа „Чеда Милосављевић” у Стојнику и четвороразредна школа у Бабама 1969. Школска зграда је проширена 1959. са још три учионице, фискултурном салом са бином и ходником. Данашњи изглед су добили 1976. доградњом новог, модерног објекта на спрат са седам специјализованих учионица, шест кабинета за наставнике, зборницом, радионицом за ОТО, котларницом и осталим пратећим просторијама на укупној површини од 1200m². Адаптиране су три учионице у старом делу школе, а нешто касније и школска кухиња са трпезаријом, фискултурна сала и спортски терени. Од 1959. године школа носи назив „Цана Марјановић” у знак сећања на учитељицу из Поповића, стрељану у логору на Бањици 1942. Дан њене погибије, 5. март, се обележава као Дан школе. Поред матичне школе у Раљи у саставу школе су и четири издвојена одељења у Поповићу, Парцанима, Стојнику и Бабама. Школска библиотека је од 2020. године, након комплетног реновирања старог дела школе, пребачена у нову, већу просторију. Види још Александра Цана Марјановић Референце Спољашње везе Званични веб сајт школе
Zatvor Specijalne policije u Beogradu

Zatvor Specijalne policije u Beogradu osnovan s kraja 1942. godine u bivšoj konjičke kasarni Vojske Kraljevine Jugoslavije u Ulici Đušina 7. za vreme Drugog svetskog rata u okupiranom Beogradu bio je jedno od mesta za izolaciju i mučenje simpatizera i pripadnika NOP, a po završetku Drugog svetskog rata Zatvor UDB-e namenjen za izolaciju tokom suđenja bivših predstavnike okupacione vojne uprave i pripadnika prosovjetske komunističke opozicije. Ovaj zatvor je naročito bio u funkciji tokom 1944. kako od okupacionih tako i od oslobodilačkih snaga. Istorija Kako je okupaciona vlast u Beogradu tokom 1942. godine sve više širila svoje aktivnosti u borbi protiv simpatizera i pripadnika NOP, sledila su masovna hapšenja, pa su vrlo brzo su popunjeni svi kapaciteta zatvora Specijalne policije na Obilićevom vencu 4. To je iziskivalo otvaranje novih zatvorskih prostora. Tada je doneta odluke da se u Beogradu osnuje nova zatvorska jedinica. Izbor je pao na prostor nekadašnje konjičke kasarne Vojske Kraljevine Jugoslavije u Đušinoj 7. Nakon adaptacije kasarne dobijen je novi prostor koji je imao desetak ćelija, koje su nastalih pregrađivanjem jedne velike kasarnske prostorije i nekoliko kancelarija za islednike. Uslovi u ćelijama ovog zatvoru bili su jako loši. Ćelije nisu imale dnevnu svetlost, niti bilo kakve svetle i ventilacione otvore, jer su bile osmišljene tako da u jako lošim uslovima, boravkom u mraku, nesnosnoj vrućini i nedostatku kiseonika, ubrzaju dodatno slamanje zatočenika. Prenamena Zatvora Zatvor Specijalne policije u Beogradu radio je u ovom prostoru sve do oktobra 1944. godine, kada ga je nakon oslobođenja Beograda objekat preuzela Uprava državne bezbednosti (UDB-a ) NR Srbije i u njemu osnovala Istražni zatvor, u kome su odmah nakon Drugog svetskog rata: Izolovani predstavnici okupacione vojne uprave, kojima je suđeno u Beogradu. Dovođeni zatočenici iz raznih zatvora, koji su isleđivani i odatle odvođeni na streljanje. Malobrojni zatočenici UDB-e su posle saslušanja puštani kućama, a značajan broj je poslat na Sremski front. Nakon 1948. godine i Rezolucije informbiroa, zatvor je postao utočište zatočenih pripadnika prosovjetske komunističke opozicije (takozvanih „ibeovci“), ponekad zajedno sa zatočenim Nemcima. Početkom 50-tih godina 20. veka UDB-a je odlučila da Zgradu Zatvora u Đušinoj 7 ustupi Rudarsko-geološkom fakultetu Univerziteta u Beogradu, koji se od 1952. godine sve do danas nalazi u ovoj zgradi. Reference Spoljašnje veze Mračne tačke glavnog grada Novosti onlajn 8. oktobar 2014.
Зграда Старе основне школе у Бежанији

Зграда Старе основне школе у Бежанији је споменик културе и најстарија сачувана зграда на подручју општине Нови Београд. Налази се у улици Војвођанској 68. у насељу Бежанија. Историјат Зграда је саграђена 1891. године за потребе смештаја основне школе као типска грађевина, концепта заснованог на постулатима сведеног касног академизма. Правоугаоне је основе, а њене димензије су 20,24 m x 10,73 m. Зидови зграде су од опеке, а међуспратна и кровна конструкција од дрвета. Једноставно решена фасадна платна без декоративне пластике акцентована су само подеоним венцем и правилним ритмом прозорских отвора који наглашавају функционалност зграде. Први учитељи у овој школи били су Павле Крстић, Тоша Петровић, Јанко Цетина и Љубица Рашковић. Мање измене у организацији унутрашњег простора и форми прозорских отвора биле су 1959. године. Након што је сазидана била је прва двоспратна и највиша зграда у Срему, а за потребе ђака служила је до 1959. године, када је у непосредној близини отворена основна школа „Јован Стерија Поповић”. На предлог Удружења Стара Бежанија, одлуком Владе Републике Србије, објекат је у децембру 2018. године проглашен за споменик културе. Референце Литература Монографија "Бежанија у слици речи" објављено (2012 г.) аутори Зоран Матијашевић, Фрањо Фабијанец, Бранислав Ковачевић, Драган Гогић, Божидар Јојић
Terazijská terasa

Terazijská terasa (srbsky Теразијска тераса/Теразијски плато, Terazijska terasa/Terazijski plato) je veřejný prostor v centru srbské metropole Bělehradu. Zástavba na třídě Terazije je z této strany otevřená k svahu směrem k břehu řeky Sávy. Navazuje na proluku mezi Hotelem Moskva a Hotelem Balkan. Prostor patří (stejně jako např. chybějící křídlo bývalé Staroměstské radnice v Praze) k oblastem, které byly předmětem nesčetných architektonických soutěží a projektů na zastavění, nicméně nikdy nebyl žádný z nich uskutečněn. Terasa poskytuje výhled na řeku Sávu a sídliště Nový Bělehrad. Historie První návrh na zastavění tohoto prostoru předložil architekt Andre Stevanović v roce 1897. Měla zde být postavena vyhlídková plošina. Od roku 1921 se možnému osudu tohoto prostoru věnují téměř všechny urbanistické i jiné plány pro rozvoj centrální části města. V témže roce představili projekt úpravy terasy i vídeňští architekti Emil Hoppe a Otto Shönthal. Vzniknout měly rozsáhlé zahrady a kolonády. Jejich návrh vzešel z celojugoslávské, resp. mezinárodní soutěže, která měla dvě kola: zaměřila se jednak na samotnou terasu, jednak na třídu Terazije a její budoucí podobu. Nakonec oddiskutované plány úprav zhatilo vypuknutí druhé světové války, na Balkáně v dubnu 1941. Ani po skončení konfliktu nebyl žádný z návrhů uskutečněn. Roku 1946 navrhl přestavbu terasy na moderní třídu s pěší zónou a funkcionalistickými paláci po stranách Nikola Dobrović; třída měla vést až k řece Sávě směrem k současnému parku Bristol. V roce 1947 měla být terasa přebudována opět, a to v souvislosti s další rekonstrukcí ulice Terazije, kdy byly odstraněny původní fontány, zavedeny trolejbusy a byla vybudována několikaproudá třída. Nakonec byl prostor pouze zatravněn. Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Terazijska terasa na srbské Wikipedii.
ОШ „Свети Сава” Смедерево

ОШ „Свети Сава” једна је од градских основних школа у Смедереву и једна од најмлађих школа у Подунавском округу. Налази се у улици Металушка бб. Историјат Са изградњом школе почело се 2005. године, а завршена је августа 2009. Основана је Одлуком Скупштине града Смедерева 25. марта 2009. и уписана је у судски регистар код Трговинског суда у Пожаревцу 2. јуна 2009. Званично почиње са радом 1. септембра 2009. када ју је отворио тадашњи министар просвете Жарко Обрадовић и иницијатор њеног отварања професор др Драгољуб Мићуновић. Отварању су присуствовали и представници локалне самоуправе Смедерева. Настава се изводи у матичној школи у Смедереву, у новоизграђеном и модерном објекту који располаже савременим и функционалним наставним и техничким средствима. У свом саставу имају и подручну школу у Вучаку где се настава изводи у четири разреда и одељења. Садрже тринаест учионица, кабинете за техничко и информатичко образовање, хемију, физику и биологију, фоно-лабораторију, читаоницу, библиотеку, канцеларије директора, секретара, административног радника и педагога, зборницу, фискултурну салу са пратећом опремом, посебне просторије за предшколску групу и истурено одељење музичке школе, радну станицу, сервер, лаптоп, видео пројектор, стони скенер, ласерске штампаче, фотокопир машину, графоскоп, белу таблу за пројектовање, телевизор, LCD телевизор, машину за коричење, флешеве, факс машину, мини линије, преносиви касетофон са CD, LCD плејер, инсталацију LAN и комплет опрему за кабинет страних језика. У ограђеном дворишту се налазе терени за мали фудбал, кошарку и одбојку и атлетска стаза. Страни језици који се уче у школи су енглески, француски и немачки језик. Догађаји Догађаји Основне школе „Свети Сава”: Савиндан Дан примирја у Првом светском рату Међународни дан жена Међународни дан математике Дечја недеља Недеља науке Пролећни фестивал Спортске игре младих Види још Свети Сава Списак основних школа у Смедереву У подручном одељењу у Вучаку настава се изводи у четири разреда (одељења). Референце Спољашње везе Званични веб-сајт школе
ОШ „Светитељ Сава” Друговац

ОШ „Светитељ Сава” Друговац, насељеном месту на територији града Смедерево, основана је 1863. године. До 1863. године деца из Друговца су похађала основну школу у Коларима, када је донета одлука да се у селу оснује школа. У кући, коју су Друговчани откупили од Милоша Милића, капетана у војсци кнеза Милоша и чувеног трговца свињама, настава се одвијала све до 1928. године. Школа у том периоду није поседовала никаквог школског инвентара, осим неких оскудних учила. Од 1928. године школска настава се одвијала у три приватне зграде. После Другог светског рата, у задружном дому изграђеном 1950. године, који је претходно адаптиран, отворена је школа која је школске 1957/58. године примила ђаке од првог до осмог разреда. Данас друговачка школа сем матичне, осмогодишње школе, има и подружна одељења нижих разреда у Бадљевици и у Суводол. Референце Спољашње везе Званични веб-сајт
ОШ „Светозар Марковић” Крагујевац

ОШ „Светозар Марковић” Крагујевац је државна установа основног образовања, основана 1951. године. Школа од 1955. године носи име Светозара Марковића, српског публицисте, социјалисте и политичара. Прва зграда у којој је Школа започела са радом, саграђена је 1865. или 1866. године. Када је саграђена, намењена је женској деци, па се и звала Женска школа. У саставу школе било је и Крагујевачко читалиште, како су се тада називале библиотеке. Временом су у школу уписивана и мушка деца, па је школа добила ново име - Горња школа. У периоду након Другог светског рата долази до наглог пораста градског становништва па се тако јавља и потреба за већим бројем школа. Од Горње школе настају две осмолетке. Наиме, децембра 1951. године из Осмолетке бр. 4 (како се тада званично звала Горња школа) издвојена је Осмолетка бр. 5. Обе школе радиле су у истим просторијама као две смене: Осмолетка бр. 4 у којој се учио немачки језик и Осмолетка бр. 5 у којој се учио француски језик. У јануару 1952. године Осмолетка бр. 5 има 815 ученика у 20 одељења. Школске 1954/55. године обе осмолетке добијају посебна имена: Осмолетка бр. 4 постаје Основна школа „Радоје Домановић”, а Осмолетка бр. 5 Основна школа „Светозар Марковић”. Иако су обе школе наставиле да раде у поменутим објектима као две смене све до 1969. године, ОШ „Радоје Домановић” сматра се наследником Горње школе јер су се објекти и инвентар водили као њено власништво, па се зато њој данас приписује двовековна традиција, а за ОШ „Светозар Марковић“ „живот почиње” 1951. године. Галерија Референце Спољашње везе Медији везани за ОШ „Светозар Марковић” Крагујевац на Викимедијиној остави Званични веб-сајт
Музичка школа „др Милоје Милојевић” Крагујевац

Музичка школа „др Милоје Милојевић” Крагујевац је основана 19. августа 1948. године решењем Министарства просвете Србије. Школа носи име Милоја Милојевића, српског композитора, музиколога и музичког критичара. Историја Први директор је био Миливоје Крстић, професор, са завршеном музичком академијом у Београду у класи Јосипа Славенског. Почела је рад са само неколико инструмената, три стручна учитеља, са несигурном материјалном егзистенцијом и честим најавама да ће бити пресељена. Град је 27. јула 1950. године поред основне, добио и Средњу музичку школу. Пресељењем у зграду старе Општине школа добија боље просторне услове за рад, а њихови професори и ученици са војним музичарима, отварају прво послератно концертно доба у граду. Деценија афирмације и великог успона Музичке школе настаје у периоду од 1962. до 1973. године, када школа седам пута узастопно освајала прва места на Републичким такмичењима и Фестивалима музичких школа и проглашавана најбољом у Србији. Након 23 године постојања Музичка школа је добила своју сталну кућу. Она је изграђена 1971. године средствима општине, „Црвене заставе” и Фонда за уређивање грађевинског земљишта. Педагошки успон настаје и са утемељивањем школе хармонике што ће изузетно допринети да се по звуку тог инструмента, достигнућима професора и њихових талентованих ученика, школа прочује по земљи и свету. Ученици одсека хармонике, донели су школи преко 1000 награда и признања међу којима и прва освојена места на најпрестижнијим европским и светским такмичењима. Прва опера икада изведена у Крагујевцу одржана је у организацији ове музичке школе у оквиру обележавања 70. година од оснивања. Опера Дидона и Енеј Хенрија Персела одржана је 16. маја 2018. године у режији познатог српског оперског редитеља Тадије Милетића. Представа је изведена у великој сали Књажевско-српског театра уз учешће више од седамдесет учесника и сарадника. Одсеци Музичка школа „др Милоје Милојевић” у оквиру Основне и Средње музичке школе има укупно 11 одсека: Одсек хармонике Клавирски одсек Гудачки одсек Дувачки одсек Одсек соло певање Одсек гитаре Одсек харфе и тамбуре Одсек традиционалног певања Теоретски одсек Одсек за црквену музику Одсек за дизајн звука Издвојена одељења Музичке школе „др Милоје Милојевић” Издвојено одељење у Книћу Издвојено одељење у Рачи Галерија Види још Милоје Милојевић Референце Спољашње везе Медији везани за Музичка школа „др Милоје Милојевић” Крагујевац на Викимедијиној остави Званични веб-сајт
Faculté des études de sécurité de l'université de Belgrade

La faculté des études de sécurité de l'université de Belgrade (en serbe cyrillique : Факултет безбедности Универзитета у Београду ; en serbe latin : Fakultet bezbednosti Univerziteta u Beogradu) est l'une des 31 facultés de l'université de Belgrade, la capitale de la Serbie. Elle a été fondée en 1978. En 2013, son doyen est le professeur Vladimir Cvetković. Histoire Organisation La faculté est divisée en 5 départements : Département des études de sécurité ; Département des études de défense ; Département des études de protection civile et de protection de l'environnement ; Département des études des ressources humaines et des ressources sociales ; Département des sciences humaines et sociales. Personnalités Notes et références Voir aussi Articles connexes Université de Belgrade Liste d'établissements d'enseignement de Belgrade Éducation en Serbie Liens externes (sr + en) Site officiel Portail des universités Portail de Belgrade
Fakulteta za civilno obrambo v Beogradu

Fakulteta za civilno obrambo (izvirno srbsko Факултет цивилне одбране у Београду), s sedežem v Beogradu, je fakulteta, ki je članica Univerze v Beogradu. Glej tudi seznam fakultet v Srbiji Zunanje povezave Uradna spletna stran Arhivirano 2009-04-18 na Wayback Machine. (v srbščini)
Veterinarska fakulteta v Beogradu

Veterinarska fakulteta (izvirno srbsko Факултет ветеринарске медицине у Београду), s sedežem v Beogradu, je fakulteta, ki je članica Univerze v Beogradu. Glej tudi seznam fakultet v Srbiji Zunanje povezave Uradna spletna stran Arhivirano 2010-03-17 na Wayback Machine. (v srbščini)
Факултет ветеринарске медицине Универзитета у Београду

Факултет ветеринарске медицине у Београду, раније Ветеринарски факултет, основан је 1936. године. Прво предавање је одржано 26. октобра, а у први семестар је уписано 145 студената. Зграда је завршена 1948, други спрат је дограђиван 1950/51, тада је иза зграде подигнут и Институт за заразе. Факултет је данас израстао у високошколску и научну организацију са 290 запослених, од којих су преко 150 наставници и сарадници. На Факултету данас студира 1249 редовних студената и 108 последипломаца. У току протеклих година на Факултету је дипломирало 6230 студената, магистарске студије је завршило 295, а специјалистичке студије 826 дипломираних ветеринара и стручњака сродних струка. Велики број стручњака је прошао кроз индивидуално усавршавање а још већи завршио краће или дуже курсеве и семинаре за иновацију знања. Докторске дисертације је одбранило 546 дипломираних стручњака. Пет професора Факултета ветеринарске медицине су постали чланови Српске академије наука и уметности. За изванредне заслуге и успехе постигнуте у образовању стручног и научног кадра и значајан допринос развоју и унапређивању ветеринарске делатности Председништво СФРЈ одликовало је Ветеринарски факултет новембра 1981. године Орденом заслуге за народ са златном звездом (Указ Председништва СФРЈ бр.107 од 26. XI 1981. године). Факултет је променио назив 1998. године, до тада је званични назив био Ветеринарски факултет, при чему су основне студије организоване у склопу два одсека: ветеринарска медицина и хигијена и технологија намирница анималног порекла. Новим наставним планом и програмом из 1998. укинут је одсек за хигијену и технологију намирница анималног порекла и самим тим промењен назив факултета у складу са називом студијског програма. Катедра за анатомију поседује богату збирку експоната. Катедре Организацијом и реализацијом наставе, али и другим активностима - научно-истраживачким и стручним радом, баве се катедре. На факултету постоје следеће катедре: Декани Декани овог факултета од оснивања 1936. године су: Види још Анатомски музеј Факултета ветеринарске медицине Ветеринарски гласник Галерија Види још Универзитет у Београду Списак факултета у Србији Референце Спољашње везе Факултет ветеринарске медицине
Gradski stadion Užice

Das Gradski stadion Užice (serbisch-kyrillisch Градски стадион Ужице; Stadtstadion bzw. Städtisches Stadion Užice) ist ein Fußballstadion mit Leichtathletikanlage in der serbischen Stadt Užice. Die Spielstätte ist auch unter den Namen Stadion 24. Septembar oder Stadion Slobode bekannt. Es ist die Heimstätte des Fußballvereins Sloboda Užice. Der Name Sloboda bedeutet auf deutsch Freiheit. Geschichte Vor dem offiziellen Eröffnungsspiel kam es am 9. Juni 1946 zum Testspiel zwischen Sloboda Užice und Slavija Sarajevo. Das Stadion wurde dann am 24. September 1946 mit einem Freundschaftsspiel zwischen der Heimmannschaft und Partizan offiziell eröffnet, das 0:6 endete. Ein Jahr zuvor befreiten die Partisanen am selben Tag die Stadt Užice von der Besatzung durch die Wehrmacht, daher wurde dieses Datum ausgewählt. Der Besucherrekord wurde 1967 aufgestellt. Im Jugoslawischen Fußballpokal war Roter Stern Belgrad Gegner der Hausherren vor 18.000 Zuschauern. Die Partie endete mit einem 1:2 für die Belgrader. Eine erste Renovierung fand 1980 statt. Nach Renovierungsarbeiten zwischen September 2010 und August 2011 bietet das Stadion gegenwärtig 12.000 Plätze. Die erste Begegnung nach dem Umbau fand am 21. August 2011 statt. Gegner Partizan wurde mit 2:1 bezwungen. Am 26. Juli 2013 wurde bekannt, dass das Stadion erstmals mit einer Flutlichtanlage ausgestattet wird. Das erste Spiel unter Flutlicht war die Partie des 5. Spieltages der SuperLiga am 14. September 2013 war ebenfalls gegen Partizan. Weblinks fksloboda.org: Stadion auf einer Fanseite europlan-online.de: Bildergalerie Einzelnachweise
Radomir Antić Stadium

The Radomir Antić Stadium (Serbian: Стадион Радомир Антић / Stadion Radomir Antić), also nicknamed Begluk, is a multi-purpose stadium in Užice, Serbia. It is mainly used for football matches and hosts the home matches of FK Sloboda Užice of the Serbian First League. The stadium has a total capacity of 12,000. History The stadium was opened on 24 September 1946. It underwent full renovation in 2011. The first official match on the renovated stadium was on 21 August 2011 between Sloboda and Partizan. In front of 12,000 supporters, Sloboda recorded their first ever win over Partizan in that match, with a goal from Slavko Marić in the 93rd minute. On 6 September 2011, the Serbia U21s played against Faroe Islands in their 2013 UEFA European U21 Championship qualifying match and won 5–1. In July 2013, it was announced that the stadium will have floodlights for the first time in the club's history, and that the first game under the floodlights would be 2 months later, against Partizan on 14 September 2013. On 19 November 2013, the Serbia national team played the "Media Selection team" in a revival match. The national team won the game 2–0. On 25 May 2016, the stadium was the host to a friendly match between Serbia and Cyprus. It was Slavoljub Muslin's first game in charge as the head coach of the national team. Serbia won the game 2–1 with the help of Aleksandar Mitrović and Dušan Tadić goals. On 12 August 2021, the name of the stadium was officially changed to Radomir Antić Stadium in honour of Radomir Antić. International football matches References
Stadion Miejski w Užicach

Stadion Miejski (serb. Градски стадион, Gradski stadion) − stadion piłkarski mieszczący się w Užicach, na którym domowe mecze rozgrywa FK Sloboda Užice. Pojemność stadionu wynosi 12000 miejsc. Bibliografia Srbijafudbal. srbijafudbal.net. [zarchiwizowane z tego adresu (2018-10-01)]. (serb.)