NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Галерија ликовне уметности поклон збирка Рајка Мамузића

Галерија ликовне уметности поклон збирка Рајка Мамузића основана je 15. децембра 1972. године као самостална установа културе актом Скупштине општине Нови Сад на основу Уговора о поклону колекционара Рајка Мамузића. За јавност је отворена 23. октобра 1974. године. Галерија се налази у породичној вили изграђеној 1923. године по пројекту архитекте Филипа Шмита. Налази се на углу улица Васе Стајића и Мике Антића, док својим главним улазом је окренута ка Тргу галерија. Поклон збирка колекционара и културног радника Рајка Мамузића је легат чији основни фонд представља јединствен преглед српске уметности, настале у првим деценијама после Другог светског рата. У фонду збирке се налазе дела 35 уметника прве послератне генерације, са акцентом на уметност Задарске, Децембарске, Београдске групе и групе Једанаесторица. У тренутку оснивања, збирка је обухватала 438 уметничких дела, слика, скулптура, цртежа, графика и таписерија, а захваљујући каснијим поклонима колекционара, али и уметника и њихових породица, фонд је проширен и обогаћен. Уметници чија су дела сабрана у збирци имали су значајне улоге у нашој савременој уметности – многи су били професори ликовних академија, а седморо чланови САНУ. Види још Рајко Мамузић Зграда Галерије ликовне уметности поклон збирка Рајка Мамузића Референце Спољашње везе Званични сајт Архивирано на веб-сајту Wayback Machine (25. јул 2019)
Кула West 65

Кула West 65 (енгл. West 65 Tower) је четрдесетоспратни облакодер. Локација Кула се налази у Блоку 65, у оквиру стамбено-пословног комплекса Wест 65 на Новом Београду, који је оивичен улицама Булевар хероја са Кошара, Омладинских бригада и улицом Тошин бунар. У близини куле налазе се насеља као што су Wellport, Zepter и B&P exing, као и насеља Савада, А блок и Белвил. Кула је од центра Београда удаљена 4,5 km, док се од аеродрома Никола Тесла Београд налази на 9 km. Опште карактеристике Кула West 65 је други највиши облакодер у Београду и Србији и један од највиших у региону, а гради га интернационална грађевинска компанија PSP-Farman Holding. Са изградњом се почело у августу 2018. године, а планиран датум за завршетак радова је јул 2021. године. Кула је висине 155 метара и има 40 спратова у стамбене и пословне сврхе. Након почетка изградње, 2018. године изграђена је подземна гаража испод куле са 333 паркинг места. Станови у кули се крећу од 40 m² до 410 m², а има их 294. У оквиру зграде налази се спа центар, биоскоп, теретана и друго. Поред куле налази се тржни центар под називом „West 65 Mall”. Кула је са осталим објектима у насељу повезана пешачким улицама. Априла 2021. године завршено је постављање стаклене фасаде, касније током године почело је усељавање. Напомене Референце Спољашње везе West 65 Tower Архивирано на веб-сајту Wayback Machine (9. јун 2020) на сајту west65.rs Нови Београд, WEST 65 TOWER, 31. мај 2020 - 35. спрат од 40. на сајту Јутјуб
Musée national de Pančevo

Le musée national de Pančevo (en serbe cyrillique : Народни музеј Панчева ; en serbe latin : Narodni muzej Pančeva) est un musée situé à Pančevo, en Serbie, dans la province de Voïvodine et dans le district du Banat méridional. Le bâtiment qui l'abrite est inscrit sur la liste des monuments culturels de grande importance de la république de Serbie (identifiant no SK 1428). Bâtiment En 1794, par décret, François Ier d'Autriche a accordé à Pančevo le statut de « communauté militaire libre », ce qui revenait dans la pratique à une autonomie locale. Dans ce cadre, le bâtiment dans lequel est installé le musée a été construit entre 1833 et 1838, selon des plans du major Heimann, un constructeur qui a œuvré dans la Frontière militaire, pour les besoins de la « Magistrature », une institution administrative de la période autrichienne en Voïvodine proche d'un hôtel de ville. Il se présente comme un édifice de style néo-classique qui s'inscrit dans un plan épousant la lettre cyrillique « P » inversée, la façade principale étant orientée vers la place principale de la ville. Le bâtiment est constitué d'un rez-de-chaussée et d'un étage. Des frises entre le rez-de-chaussée et l'étage et entre l'étage et le toit rythment la façade horizontalement ; sur le plan vertical, la façade principale doit sa symétrie à une avancée centrale avec un portail, des colonnes qui soutiennent un balcon à balustrade et, au sommet de l'avancée, un grand fronton triangulaire avec des figures de nymphes ailées encadrant une horloge. Au rez-de-chaussée, les fenêtres sont rectangulaires, moulurées et surmontées d'un fort linteau tandis qu'à l'étage elles sont en plein cintre et, en dehors de l'avancée centrale, surmontées de lunettes décorées. L'intérieur est richement orné. La salle d'apparat a été décorée en 1838 par Julije Sajdl, un peintre de Novi Sad. Collections Activités Notes et références Articles connexes Liste de musées en Serbie Monuments culturels du district du Banat méridional Portail des musées Portail du néo-classicisme Portail de la protection du patrimoine Portail de la Serbie et du peuple serbe
Пословни центар Ушће 2

Пословни центар „Ушће 2” (ПЦ „Ушће 2”), позната и као Кула „Ушће 2” (енгл. Ušće Tower 2), зграда је „близнакиња” пословног центра „Ушће”, налази се на Новом Београду, а саграђена је 2020. године. Опште карактеристике Зграда се налази до пословног центра „Ушће”, зграде које је саграђена 1961. године, оштећена током НАТО бомбардовања СРЈ, а потом реновиране 2005. године. Налази се у новобеоградском Блоку 16, на 2 km од центра Београда. У непосредној близини куле налазе се тржни центар „Ушће”, парк „Ушће”, Парк пријатељства, али и престижни хотели као што су Хајат, Crowne Plaza, Falkenstainer, Holliday In и Hotel In. Зграда је повезана аутопутем са другим деловима града. Кула је висине 110 метара, има 22 спрата, а у оквиру зграде налази се и подземна гаража са 450 паркинг места на два нивоа. У објекту се налази мање комерцијално крило у приземљу и ресторан на последњем спрату. Зграда поседује децентрализовани систем природне вентилације који је интегрисан у фасаду. Укупна површина објекта је 28.000 m2. Град Београд расписао је конкурс за архитектонски дизајн у фебруару 2003. године за Блок 16, који је део Новог Београда. Победнички пројекат био је дизајн архитекте Бранислава Реџића, који је замислио мултифункционални урбани центар који би се састојао од две куле и тржног центра. Реконструисан је торањ, изграђен је тржни центар, иако много већи од оног који је Реџић пројектовао, али кула II је остала „на папиру” и уместо ње је направљен привремени паркинг. Компанија MPC Properties, српског предузетника Петра Матића објавила је да ће у јануару 2018. године почети са изградњом друге куле, поред старе. За пројекат је првобитно био ангажован биро АРЦВС, али је MPC Properties на крају ипак ангажовала архитектонску компанију Chapman Taylor, која је урадила ентеријер и делове фасаде тржног центра „Ушће”. Камен темељац положен је 27. фебруара 2018. године, а изградња објекта коштала је 65 милиона евра. Chapman Taylor се у пројектовању ослонила на форму постојеће куле, пре свега у форми и габаритима самог објекта, а уведене су неке иновације на пољима функционалности и форме. Комплетан вертикални комуникациони чвор налази се на самом крају зграде, што је као посебан корпус наглашен у фасадној структури. Фасадно платно главног пословног корпуса је стаклена зид-завеса употпуњена декоративним профилима који акцентују објекат у ликовном смислу. Референце Спољашње везе Кула Ушће 2 на сајту westproperties.rs
Дом народног здравља

Дом народног здравља у Зрењанину, припада Старом градском језгру, као Просторно културно-историјске целине од великог значаја. Зграда је подигнута почетком 19. века као приземна грађевина за потребе сиротишта. Претпоставља се да је приликом проширења жупанијске палате 1885 — 87. године, подигнут спрат како би била исте спратности са Жупанијом, јер се налази на истом плацу, односно ограђеном простору, и како би примила нову функцију у увећаном државном апарату жупанијских власти. Након реконструкције грађевине, у њој је смештена Kраљевска ризница и Тужилаштво. У непосредној близини се налазио затвор „Мункач”, срушен двадесетих година 20. века. На предлог др Јована Стајића, зграда је узета у закуп 1929. године и у њој је формиран Дом народног здравља: Градски физикат, Бактериолошка станица, Државна амбуланта, Државна школска поликлиника, Државни диспанзер за одојчад и Поликлиника за малу децу. Данас се у њој налазе републички државни органи: Завод за социјалну заштиту, комунална полиција итд. Зграда је реконструисана или изграђена у време проширења жупанијске палате, највероватније пројектована од истих архитеката. На ову претпоставку упућују слични декоративни и архитектонски елементи фасаде и конструктивни склоп. Зграда је правоугаоне основе са дворишним степенишним крилом који је позициониран у средишњој оси. Фасада је изведена симетрично, са благо истуреним централним ризалитом који је назначен мансардним кровом. Види још Старо језгро Зрењанина Референце Спољашње везе „Дом народног здравља”. Завод за заштиту споменика културе Зрењанин. Приступљено 7. 4. 2020.
Зграда Аустроугарске банке

Зграда Аустроугарске банке у Зрењанину, припада Старом градском језгру, као Просторно културно-историјске целине од великог значаја. Од 1920. године у згради се налазила филијала Народне банке Kраљевине Југославије. Слободностојећа једноспратна зграда филијале Аустроугарске банке подигнута је 1900. године у неоренесансном стилу према плановима архитекте из Братиславе, Јожефа Хуберта. Ово је прва грађевина у Великом Бечкереку која је наменски зидана за потребе једне банке. Зграда је повучена од регулационе линије улице, а испред ње је зелена површина. Некад је била ограђена декоративном оградом од кованог гвожђа која је уклоњена шездесетих година прошлог века. Године 2018. подигнута је нова ограда која је изведена по узору на оригиналну. Фасада је обогаћена малтерском и гипсаном орнаментиком ренесансно-барокне стилизације. Ентеријер је, такође, раскошно опремљен: мермерно степениште са декоративном оградом од кованог гвожђа, подови изведени у терацо техници, штуко декорација на зидовима, ступци обложени мермером, украсна браварија и столарија итд. Изнад централног хола је светларник. Види још Старо језгро Зрењанина Референце Спољашње везе „Зграда Аустроугарске банке”. Завод Завод за заштиту споменика културе Зрењанин. Приступљено 7. 4. 2020.
Зграда Српске задружне банке

Зграда Српске задружне банке у Зрењанину, припада Старом градском језгру, као Просторно културно-историјске целине од великог значаја. Зграда је изграђена средином 19. века на шиповима, јер се раније на том простору налазило корито рукавца Бегеја и била је у власништву др Павла Демка. Тада се у згради налазио хотел „Пешта”, а у хотелској соби број 6, 1872. године почео је са радом први недељни лист „Торонтал”. Зграда је реконструисана у академском маниру по пројекту архитекте Драгише Брашована, у периоду док је радио као градски архитекта у Великом Бечкереку (1919-1920). Након завршених радова на реконструкцији, у згради је почела са радом Српска задружна банка. Зграда је након реконструкције добила потпуно другачију фасаду и ентеријер. Поред раскошне фасаде, која обилује декоративном пластиком из репертоара класицизма (пиластри са канелурама и јонским капителима, архитравне натпрозорске греде са дентикулама, гирланде, главе меркура са роговима изобиља, акантусово лишће, централни троугаони тимпанон на ризалиту), зграда има раскошно обрађен ентеријер приземља; главни улазни ходник и две шалтер сале које се налазе у просторијама приземља окренутим ка Улици краља Петра. Скоро целокупну површину зида једне просторије, заузела је зидна слика са алегоријском представом „Богатство Југославије”, руског сликара имигранта Александра Лажечникова из 1921. године. Види још Старо језгро Зрењанина Референце Спољашње везе „Зграда Српске задружне банке”. Завод за заштиту споменика културе Зрењанин. Приступљено 7. 4. 2020.
Зграда Треће гимназије у Зрењанину

Зграда Треће гимназије, данашња зграда средње електротехничке школе „Никола Тесла” у Зрењанину, припада Старом градском језгру, као Просторно културно-историјске целине од великог значаја. Зграда некадашње Мушке грађанске основне школе подигнута је 1882. године у духу академизма са елементима ренесансне палате. Са зградом некадашње Трговачке академије, која је подигнута десет година касније, данас чини јединствен комплекс. Објекат је монументална једноспратна угаона грађевина, основе у облику латиничног слова „Л”, постављена на рагулационе линије улица Суботићеве и Народног фронта, са засеченим углом. Приземље је обрађено рустично, дубоким фугама је изделјено на поља која имитирају „тесанике”. Прозорски отвори су полукружно завршени, а на спрату су равно завршени и надвишени или равним архитравним гредама на конзолама, или троугластим тимпанонима на конзолама. Током 1974. године дограђена је фискултурна сала између крила средњотехничке и елекротехничке школе, која су паралелна са коритом Бегеја, тако да објекти формирају атријумско двориште. Сала је подигнута на месту некадашњег приземног објекта који је био дотрајао и без архитектонских вредности. Види још Старо језгро Зрењанина Референце Спољашње везе „Зграда средње електротехничке школе „Никола Тесла””. Завод за заштиту споменика културе Зрењанин. Приступљено 7. 4. 2020.
Зграда сиромашних школских сестара „De Notre Dame” са капелом

Зграда сиромашних школских сестара „De Notre Dame” са капелом у Зрењанину, припада Старом градском језгру, као Просторно културно-историјске целине од великог значаја. Када је Римокатолички завод за васпитање девојака (Kлостер) основао је ред школских сестара „De Notre Dame” 1880. године, зграда је изграђена из заоставштине Kаролине Сатмари, рођене Михановић. Зграда је саграђена по пројекту архитекте Едуарда Рајтера, из Темишвара, по одобрењу чанадског бискупа Бонаца. Првобитна зграда Завода, у којој се данас налази ОШ „Вук Kараџић”, монументална је једноспратна грађевина, са основом у облику слова „П”. Саграђена је у стилу академизма са елементима неоренесансе. Састоји се из сутерена, приземља и једног спрата. Постављена је на нагнутом терену који заузима простор између Улице народног фронта и обале Бегеја. У склопу главне уличне фасаде смештена је једнобродна капела посвећена св. Kарлу Боромејском, са петостраном апсидом, испод које се налази крипта са посмртним остацима ктиторке Kаролине Сатмари. Види још Старо језгро Зрењанина Референце Спољашње везе „Зграда сиромашних школских сестара „De Notre Dame” са капелом”. Завод за заштиту споменика културе Зрењанин. Приступљено 7. 4. 2020.
Зграда старе поште

Зграда старе поште у Зрењанину, припада Старом градском језгру, као Просторно културно-историјске целине од великог значаја. Зграда која је саграђена у 19. веку, реконструисана је 1901. године, према пројекту краљевског инжењера Хармат Адолфа, за потребе Мађарске Kраљевске поште и телеграфа, која се до тада налазила у Сарајлијиној улици у кући под бројем 10. Након Првог светског рата, пошта наставља са радом али као Главна поштанска управа у Петровграду. Пошта се ту налазила до педесетих година 20. века, односно до изградње нове зграде у Пупиновој улици. Приликом радова на обнови приземља 2010. године, враћен је централни улаз на средишњем ризалиту. У скоријој прошлости у згради се налазио Раднички универзитет и биоскоп на отвореном „Башта”. У дворишту зграде се налазио сликарски атеље у ком је будимпештански сликар Пал Ваго насликао композицију „Дефиле банатских спахија пред царем Фрањом Јосифом”, у периоду од 1897 – 1898. године. Види још Старо језгро Зрењанина Референце Спољашње везе „Зграда старе поште”. Завод за заштиту споменика културе Зрењанин. Приступљено 7. 4. 2020.
Карађорђев парк у Зрењанину

Карађорђев парк у Зрењанину, формиран је 1954. године на месту где се налазило Вашариште, које се простирало на 11ha земљишта и вашари су се у прво време одржавали два, а касније пет пута годишње. Вашариште Простор вашаришта је оивичавао Стари Бегеј и до њега се могло преко два моста – један је био на углу Љубљанске и Таковске улице, где и сада стоји Kрст чак из тог времена. Други мост је био из Немањине. Ту су се налазили кафана, радионице занатлија, па чак и редакција локалног листа. Вашариште је било опасано дрворедом багрема и киселог дрвета. Након завршетка рата прво је у централном делу тог простора подигнут споменик жртвама фашистичког терора, аутора Александра Солодова. На том месту сахрањени су посмртни остаци 200 жртава међу њима и Жарка Туринског, Жарка Зрењанина и Kоче Kоларова. Приликом отварања споменика, 4. августа 1946. године говорили су отац народног хероја Соње Маринковић и мајка палог борца Kоче Kоларова. Формирање парка Врло брзо родила се идеја да се око споменика формира парк. На око 5ha засађено је дрвеће, направљене стазе, а парк је опасан бодљикавом живом оградом, у парк се улазило кроз капије. Kасније је ограда уклоњена, и парк је добио облик који и данас има. Захваљујући идеји зрењанинца, Бориса Павлова, у парку је направљена Алеја великана, на ободу парка никла је и хала „Медисон”, касније је парк добио и дечје игралиште и трим стазу. У продужетку парка је градски стадион и палата спортова „Кристална палата” Алеја великана Алеја великана у Kарађорђевом парку представља јединствени споменички комплекс са спомен-бистама 15 заслужних Зрењанинаца и великана који су на неки начин повезани са градом Зрењанином. У Алеји се налазе спомен-бисте академског сликара Уроша Предића, научника и привредника Павла Аршинова, просветног добротвора Нестора Димитријевића, сликара и оснивача Уметничке колоније у Ечки Тивадара Вањека, научника Михајла Пупина, лекара Васе Савића, композитора Анталфија Жироша Дежеа и секретара обновљеног Организационог одбора савремених Олимпијских игара Ференца Кемења, лични секретар Вука Стефановића Kараџића Александар Сандић, глумац Тоша Јовановић, сликар Kонстантин Данил, новинар и уредник првог градског листа на мађарском језику „Торонтал“ Лаука Густав, књижевник и преводилац Раду Флора, кошаркашки репрезентативац Вилмош Лоци и диригент Слободан Бурсаћ. Види још Стадион Карађорђев парк Референце Спољашње везе
Кућа Игнаца Левија

Кућа Игнаца Левија подигнута је 1884. године, на Вилзоновом тргу, данас Тргу др Зорана Ђинђића бр. 3, припада Старом градском језгру, као Просторно културно-историјске целине од великог значаја. На месту данашње зграде налазила се кућа Натошевић Паје коју је 1884. године купио јеврејин Леви Игнац и на њеном месту подигао своју кућу. У прилог томе сведочи и картуш бочних фронтона куће на коме су приказани иницијали ИЛ. Игњац Леви бавио се трговином жита у периоду од 1888. до 1906. године. Кућа је била у власништву породице Леви све до 1936. године када ју је откупила тржна дружина „Лојд” и у њој сместила Грађанску касину са читаоницом. Након Другог светског рата кућа је национализована. Данас се у њој налази Месна заједница „Центар”, слот клуб и у подрумским просторијама ноћни клуб. Фасада куће је рестаурирана деведесетих године 20. века по мерама Покрајинског завода за заштиту споменика културе из Новог Сада. Галерија Види још Старо језгро Зрењанина Референце Спољашње везе „Кућа Игнаца Левија”. Завод за заштиту споменика културе Зрењанин. Приступљено 7. 4. 2020.
Палата Шандора Ковача

Палата Шандора Ковача подигнута је 1896. године у улици Светозара Марковића 2, у оквиру Старог градског језгра, као Просторно културно-историјске целине од великог значаја. Зграда као монументална једноспратна грађевина заузима две парцеле и са три слободне фасаде излази на регулациону линију три улице: краља Александра, Светозара Марковића и Гимназијска. Подигнута је у духу необарока и представља један од бољих примера стилске архитектуре са краја 19. века. Има и архитектонске и историјско-урбанистичке вредности које се огледају у наглашавању угла и репрезентативном завршетку блока. Угао је наглашен избаченим еркером изнад кога је лантерна са куполом. Зграда је сачувана у оригиналном изгледу. Богато је декорисана различитим елементима малтерске пластике из репертоара еклектичке архитектуре. Галерија Види још Старо језгро Зрењанина Референце Спољашње везе „Палата шандора Ковача”. Завод за заштиту споменика културе Зрењанин. Приступљено 6. 4. 2020.
Пијаристичка црква

Пијаристичка црква подигнута је 1846. године, у оквиру Зграде зрењанинске гимназије у Гимназијској улици број 2. Заједно припадају Старом градском језгру, као Просторно културно-историјске целине од великог значаја. Историјат Римокатоличка пијаристичка црква, подигнута као гимназијска црква, посвећена је светом Стефану, отворио је свештеник Јанош Варади исте године кад и нижу пијаристичку гимназију. Цркву су држали монаси Пијаристи, који су припадали католичком учитељском реду основаном још 1621. године, а који је у периоду 19. века у Мађарској био врло утицајан црквени ред са разгранатом мрежом школа у Будимпешти, Кечкемету, Сегедину, Великој Kањижи, Темишвару. Архитектура цркве Црква је подигнута у стилу класицизма као једнобродна, угаона грађевина, постављена на регулационе линије улица Гимназијске и Јована Скерлића и оријентисана у правцу исток – запад. С обзиром да је део једног целовитог грађевинског корпуса, црква има само две слободне фасаде које су једноставно решене: на равним фасадним површинама истичу се плитки пиластри који наглашавају зону звоника, и полукружни луци над прозорским отворима или слепим нишама. Прозори у виду половине круга постаљени су високо тако да су зидне површине доње зоне без отвора, осим два улазна врата у зони звоника. Из западне фасаде се уздиже торањ који има један спрат са прозорима на све четири фасаде. На западној фасади је равна атика између брода цркве и звоника. Kапа звоника је пирамидалног облика, извојених ивица и са заобљеним врхом на коме су јабука и крст. На звонику се некада налазио сат. Зидне слике и декорацију цркве радио је бечкеречки сликар Јозеф Гојгнер, 1879. године. У цркви се налазе оргуље са 14 регистара, рад Ангстер Јожефа из Печуја. Прве клупе украшене су резбаријама и интарзијама из 1847. године, а на мањим клупама постављеним позади, испод хора, уписана су имена дародаваца. Види још Старо језгро Зрењанина Референце Спољашње везе „Пијарестичка црква”. Завод за заштиту споменика културе Зрењанин. Приступљено 7. 4. 2020.
Споменик краљу Петру I Карађорђевићу (Нови Сад)

Споменик краљу Петру I Карађорђевићу јесте споменик који се налази на Тргу републике у центру Новог Сада. Споменик је званично откривен на стогодишњицу присаједињена Баната, Бачке и Барање Краљевини Србији 25. новембра 2018. године. Споменик је висок четири метра (с постаментом 10 метара). Тежак је више од 3,5 тона, а дело је Уметничке ливнице „Јеремић”. Израђен је по моделу академског вајара Зорана Ивановића. Садржи ћириличне натписе на све четири стране света: на јужној страни пише „Петар Први Крађорђевић 1844—1921”, на северној „Краљ Србије 1903—1918”, на западној страни се налази грб Краљевине Србије, а на источној страни стоји „Рума, 24. новембар 1918, Нови Сад, 25. новембар 1918”. Види још Петар Први Карађорђевић Присаједњињење Војводине Краљевини Србији Референце