NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Beograđanka

Beograđanka je neboder u Beogradu, u Srbiji. Visoka je 101 metar. Povijest Zgrada se gradila od 1969. do 1974. Projektirao ju je Branko Pešić. Beograđanka je prvi neboder u užem središtu Beograda, koji se nalazi između Slavije i Terazija. Jedno je od najvećih ostvarenja beogradske arhitekture s kraja 1960-ih godina 20. stoljeća. U to vrijeme bila je to najviša zgrada u Beogradu. Na najvišem katu se nekada nalzio restoran koji je zatvoren 1990-ih godina 20. stoljeća. Tada je lokalna radiotelevizijska stanica Studio B, kupila taj kat za svoje potrebe. Danas U podzemlju zgrade se nalazi velika samoposluga koja je danas u vlasništvu Familije, trgovačkog lanca iz Beograda. Prizemlje i prva 4 kata su bili u vlasništvu poduzeća Robna kuća Beograd, koje je 2007. privatizirano od strane poduzeća Verano. Ostali katovi su uredski i poslovni prostori te su u vlasništvu grada. Tu su i prostorije Studija B, Beogradska otvorena škola itd. Na preostalim katovima se nalaze sjedišta i prdstavništva srpskih i stranih tvrtki. U zgradi je i sjedište IKEA podružnice za Srbiju. Iako se veći dio zaposlenika novina Blica preselio u novu zgradu, ta novinska kuća i dalje ima neke prostorije u Beograđanki. Obnova Grad Beograd planira obnovu zgrade, koja bi obuhvaćala osvježavanje, moderniziranje građevine, čišćenje vanjske fasade, rekonstrukcije unutrašnjosti zgrade te ponovno otvaranje restorana na vrhu Beograđanke.
Beograđanka

La torre Beograđanka, in serbo cirillico Београђанка, è un grattacielo situato nel centro della città di Belgrado, capitale della Serbia. Localizzazione La Beograđanka sorge lungo la via Kralja Milana, tra le piazze Terazije e Slavija, nella municipalità di Vračar. La sua altezza di 101 metri la rende un punto di riferimento per orientarsi in città. Storia L'edificio fu costruito tra il 1969 e il 1974 dall'architetto Branko Pešić che realizzò la struttura che, con i suoi 24 piani, rimase per alcuni anni l'edificio più alto di Belgrado fino alla costruzione della torre Genex nel 1980. La sua costruzione fu considerata un evento importante per lo sviluppo cittadino e per l'immagine di progresso che intendeva dimostrare, tanto che la torre fu battezzata Palazzo Belgrado (in serbo Палата Београд?) perché diventasse il simbolo della città stessa. All'ultimo piano fu realizzato un ristorante panoramico, mentre i piani inferiori furono adibiti ad uffici. Negli anni novanta del XX secolo, per ragioni di sicurezza, il palazzo fu evacuato e tenuto chiuso per lungo tempo. Il presente I primi piani dell'edificio sono occupati dagli studi televisivi dell'emittente cittadina Studio B; nei piani superiori ci sono alcuni uffici del quotidiano Blic; al pian terreno c'è una filiale del grande magazzino "Beograd" dove espongono Coin e Oviesse; nel seminterrato, collegato da scale mobili esterne sulla strada, c'è il supermercato Merkator. Attualmente tutta la struttura è in fase di ristrutturazione, sia delle facciate che delle parti interne per accogliere nuovamente uffici e negozi. Anche la riapertura del ristorante all'ultimo piano rientra nei progetti di riqualificazione della Beograđanka. Voci correlate Belgrado Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Beograđanka Collegamenti esterni (EN) Beograđanka, su Structurae. (EN) Beograđanka, su Skyscraper Center.
Beograđanka

Beograđanka (în chirilica sârbă Београђанка, literalmente: Belgrădeanul), oficial Palatul Belgrad (sârbă Палата Београд, cu alfabetul latin[*]​: Palata Beograd) este o clădire înaltă modernă situată în orașul Belgrad, capitala Serbiei, având o înălțime de 101 metri.
Београджанка

Београджанка (серб. Београђанка), или Палата Белград (серб. Палата Београд), — небоскрёб в центре Белграда. Расположен между улицей Короля Милана и Масариковой. Высота здания 101 м, в здании 24 этажа. История Построен по проекту архитектора Бранко Пешича в 1969—1974 годах как первый небоскрёб в центре города между площадями Славия и Теразие. Это здание — одно из выдающихся строений модернизма Белграда конца 60-х годов XX века и в то время было самым высоким зданием в Белграде. В XXI веке В подвале расположен большой супермаркет, который сейчас принадлежит «Макси дисконт». Первые четыре этажа сдаются частным предпринимателям. Другие этажи находятся в ведении города. Там размещается теле-радио станция «Студио Б», народная канцелярия президента Сербии, секретариат городского правительства, Белградская Открытая Школа. На предпоследнем этаже расположен главный офис IKEA в Сербии. Новостное агентство «Блиц» тоже имеет несколько офисов в «Београджанке», но собирается переместиться в новое здание. В 2020 году здание приобрела компания Marera Properties. После покупки, новые владельцы начали процесс реконструкции здания, которую много лет предполагалось сделать силами города. При реставрации был почищен и обновлён характерный фасад здания и частично перестроены внутренние помещения. Так же был обновлён декор одного из входов в здание. Видовая галерея В проекте здания на последнем «жилом» этаже была заложена круговая галерея. Долгие годы, она была общедоступной, при посещении находившегося на том же этаже ресторана. В начале 1990-х он был закрыт, так как последний этаж купила для своих нужд радиостанция «Студио Б». Попытки вернуть свободное посещение галереи предпринимались несколько раз. Летом 2024 года данная галерея была на непродолжительное время снова открыта для посещения. Организованные группы посетителей встречали представители компании AltLabs, которая арендовала помещение 22 этажа. После непродолжительной лекции об истории здания, пропускали на галерею. Интерес к посещению галереи оказался столь высоким, что, к сожалению, сотрудники не смогли справиться с «наплывом». И данные экскурсии были прекращены, с обещанием оптимизировать нагрузку и вернуть их. Однако, по состоянию на 2025 год, это не было сделано. Примечания
Београђанка

Београђанка или Палата Београда је пословни солитер у центру Београда, налази се између улица Краља Милана и Масарикове (општина Врачар). Ово здање је високо 101 метар и има 24 спрата. Историја Изграђена је у периоду од 1969. до 1974. године по пројекту архитекте Бранка Пешића, као први облакодер у ужем центру града, стациониран између Славије и Теразија. Зграда представља једно од најзначајнијих остварења београдске архитектуре с краја шездесетих година 20. века и у то време је била највиша зграда Београда. На последњем спрату зграде се налазио ресторан са видиковцем који је затворен почетком деведесетих, када је локална РТВ станица Студио Б, која се већ деценијама емитује управо из ове зграде, закупила последњи спрат за своје потребе. Београђанка данас Испод нивоа земље налази се супермаркет „Меркатор Премиум“. Приземље и прва четири спрата били су у власништву предузећа „Робна кућа Београд“, које је крајем 2007. године приватизовало предузеће „Верано“. Остатак су пословне просторије и у власништву су Града Београда. Ту су канцеларије РТВ Студио Б, телевизије у власништву града Београда, као и Народна канцеларија Председника Републике, затим бројни секретаријати градске владе Београда и Београдска отворена школа. На преосталим спратовима налазе се седишта и представништва више домаћих и страних предузећа. Ту је и главна канцеларија компаније ИКЕА за Србију. Новинска кућа Блиц још увек има неколико канцеларија у Београђанки иако се већи део особља преселио у нову зграду. Преуређење Град Београд планира преуређење и освежавање зграде, односно чишћење фасаде и реконструкцију унутрашњости зграде. Такође је планирано и поновно отварање ресторана на последњем спрату. Галерија Види још Пословни центар „Ушће“ Западна капија Београда Спомен-биста Душку Радовићу Референце Спољашње везе Пословна зграда „Београђанка” | Арх. Бранко Пешић | 1970-72 „Београђанка” и њена сенка („Вечерње новости”, 28. октобар 2016) КАКО ЈЕ НАСТАЛА БЕОГРАЂАНКА? Говорили да је ПРОМАШЕНА ИНВЕСТИЦИЈА, подигнута на месту Црне мачке („Вечерње новости”, 10. септембар 2020) Продата Београђанка (Б92, 9. септембар 2020)
Belgradpalatset

Belgradpalatset (serbisk kyrilliska: Палата Београд; latinska: Palata Beograd) även känd som Beograđanka, är en byggnad belägen i Serbiens huvudstad Belgrad. Byggnad Byggnaden färdigställdes år 1974 och ritades av arkitekt Branko Pešić. Den har 30 våningar och är 101 meter hög. Hyresgäster är bland andra TV-kanalen Studio B, tidningen Blic, Ikea och Chrysler. På högsta våningen finns en restaurang som inte har varit i bruk sen 1990-talet av säkerhetsskäl. Det finns planer på att återöppna restaurangen, liksom att fräscha upp hela byggnaden. Referenser Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Belgradpalatset.
Gradsko saobraćajno preduzeće Beograd

GSP Beograd, in lingua serba ГСП Београд (la sigla sta per Градско саобраћајно предузеће / Gradsko Saobraćajno Preduzeće, "Compagnia di trasporto urbano"), è l'azienda esercente il trasporto pubblico di superficie nella città di Belgrado, capitale della Serbia. Storia L'azienda è nata col nome di Beogradska varoška železnica (Београдска варошка железница) il 14 ottobre 1892 con l'inaugurazione della prima linea di tram elettrici, in luogo di quelli a cavalli. L'autobus è stato introdotto nel 1925, mentre il primo filobus ha circolato per le strade di Belgrado soltanto nel 1947. Esercizio Nel 2007 il GSP Beograd gestiva 132 linee, di cui 112 esercitate con autobus, 12 tranviarie ed 8 filoviarie, occupando circa 7000 addetti. Esistono, inoltre, collegamenti scolastici e per disabili; nei giorni feriali circolano mediamente circa mille vetture. Il servizio è condiviso con aziende private, data la vastità dell'area metropolitana di Belgrado. Voci correlate Belgrado Trasporti in Serbia Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su GSP Beograd. Collegamenti esterni (EN) Sito aziendale, su gsp.rs. URL consultato il 20 febbraio 2009 (archiviato dall'url originale il 26 novembre 2011).
ОШ „Вук Караџић” Ниш

Основна школа „Вук Караџић” у Нишу је основана 1927. године. Историја Основна школа „Вук Караџић” основана је 1. септембра 1927. године. Њен првенствени назив био је под именом ОШ „Црвени Крст“. Школске 1934/35. године добија име „Вук Караџић“ и ради са честим прекидима. Нормално наставља са радом 15. марта 1945. године. Лична карта школе Основна школа је осмогодишња школа коју похађа oko 280. ученика распоређених у више одељења. Школа поседује продужени боравак и фискултурну салу. Школа се налази у ширeм центру града у зони општине Црвени крст. У непосредној близини су главна аутобуска станица, технички - електронски, машински и грађевински факултет, техничка и грађевинска школа, фабрика дувана компаније „Филип Морис“ и логор „Црвени крст“. У близини школе је културно-историјски споменик Тврђава, зграда Ректората Универзитета у Нишу - Бановина и нишавски кеј. Настава школе Поред наставне праксе и предмета у основној школи, школа пружа секцију за ђаке од првог до четвртог разреда под називом „Ритмичка секција“. Ритмичка секција у ОШ „Вук Караџић“ у Нишу ради успешно већ више од 17 година. Рад у Ритмичкој секцији школе, израду кореографије и костимографије и обуку ученика у циљу обележавања школских манифестација, негују учитељице Верица Богданић и Вукица Миладиновић. Велики број деце прошао је кроз ову секцију учећи да уз музику изрази естетску културу покрета у свим њеним облицима: лепо држање тела, оријентацију у простору, временско трајање, динамику, осећајност. Природни покрети, као што су различите форме ходања, трчања, поскока, скокова и сл. добијају естетску димензију и постају садржаји плесног изражавања деце у сложеним играма народног, друштвеног и уметничког плеса. Учесници секције могу се похвалити бројним наступима, како на школским, тако и на ваншколским манифестацијама. Поменимо само неке: Луткарско позориште 1998, Народно позориште 1999, Учешће на Републичкој манифестацији ,,Notting Hill“ у Београду у оквиру сарадње са манифестацијама „Радост Европеи Дечија недеља. 2006 , Обележавање Дана школе, Светосавске приредбе... Активности школе Школа пружа велики број активности како би ученици развили интересовање за литературу али и за узајамно дружење. Сваке године школа приређује сустрете, етно учионице, дан школе и угледне часове што из математике или енглеског језика. Активности - Посета изложби "Ко је Малвина Хофман". - Дечја недеља: Дечја недеља обележена је низом активности и ове године у нашој школи. Ученици су израђивали паное на тему Дечје недеље и организовано је такмичење за избор најлепшег паноа. - Светски дан дан књиге и ауторских права. Галерија Референце Спољашње везе Званични веб-сајт града Ниша Едукација
Стари град (Ужице)

Стария град (на сръбски: Стари град) е средновековна крепост, намираща се близо до Ужице в западната част на Сърбия. Крепостта е типично средновековно укрепление, построено вероятно между 12 и 13 век, с цел охрана и контрол на керванския път свързващ долината по реките Западна Морава, Голийска Моравица и Детиня с Босна, Херцеговина и Дубровнишката република. Крепостта е унищожена от руски инженер през януари 1863 г., след успешна военна кампания срещу османците.
Stari Grad (Užice)

Hrad Užice (v srbské cyrilici Ужички Град, Užički Grad), známý též jako Stari Grad, je středověká pevnost nacházející se na vysokém strmém útesu nad městem Užice v západním Srbsku. Po staletí ležel v ruinách, ale v posledních letech prochází rozsáhlou rekonstrukcí. První fáze, obnova citadely (Horního města), byla dokončena na konci roku 2023 a pevnost byla znovu zpřístupněna návštěvníkům. Pevnost je příkladem typické středověké srbské architektury a je chráněna jako kulturní památka velkého významu. Historie Pevnost byla postavena pravděpodobně v druhé polovině 14. století rodem Vojinovićů za účelem ochrany města Užice a obchodní cesty, která vedla údolím řeky Đetinja a spojovala Moravské Srbsko s Bosnou. Nejdříve byla sídlem Vojislava Vojinoviće a později jeho synovce Nikoly Altomanoviće. Nejvýznamnější událost v historii pevnosti se odehrála v listopadu 1373, kdy spojené síly knížete Lazara, bosenského bána Tvrtka I. a uherského krále Ludvíka I. Velikého oblehly Nikolu Altomanoviće v pevnosti. Po krátkém obléhání se Altomanović vzdal, byl oslepen a jeho rozsáhlá území si vítězové rozdělili mezi sebou. Po dobytí Osmany si pevnost zachovala svůj vojenský význam. Byla osídlena až do roku 1862, kdy ji turecká posádka opustila na základě dohody s knížetem Michalem Obrenovićem. Následně byla na začátku roku 1863 úmyslně vyhozena do povětří, aby nemohla být dále vojensky využívána. Rekonstrukce Po desetiletích chátrání byl zahájen rozsáhlý projekt rekonstrukce s cílem zachovat pevnost a zpřístupnit ji veřejnosti. První fáze: Zahrnovala kompletní obnovu citadely, tedy Horního města. Práce, které zahrnovaly konzervaci zdí, archeologický výzkum a vybudování stezek a vyhlídky, byly dokončeny v říjnu 2023. Druhá fáze: Pokračuje obnova Středního města, se zvláštním zaměřením na rekonstrukci Vodní věže (Vodena kula), dominantní šestipatrové stavby uvnitř hradeb. V plánu je i kompletní obnova Dolního města, čímž bude celý komplex pevnosti navrácen k životu. Odkazy Reference Související články Seznam hradů v Srbsku Nikola Altomanović Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Stari Grad na Wikimedia Commons Hrad Užice na oficiálních stránkách města Užice (česky)
Festung Užice

Die Festung Užice (serbisch Ужички Град Užički Grad), auch bekannt als Stari Grad (Alte Stadt), ist eine mittelalterliche Festung auf einem hohen, steilen Felsen über der Stadt Užice in Westserbien. Jahrhundertelang lag sie in Trümmern, wird aber seit einigen Jahren umfassend rekonstruiert. Die erste Phase, die Wiederherstellung der Zitadelle (Obere Festung), wurde Ende 2023 abgeschlossen. Dadurch ist die Festung für Besucher wieder zugänglich. Die Festung ist als Kulturgut von großer Bedeutung der Republik Serbien eingestuft. Geschichte Die Festung wurde wahrscheinlich in der zweiten Hälfte des 14. Jahrhunderts vom Adelsgeschlecht der Vojinović erbaut, um die Stadt Užice und die Handelsroute zu schützen, die durch das Tal des Flusses Đetinja führte. Sie war zunächst der Sitz von Vojislav Vojinović und später von seinem Neffen, dem mächtigen Groß-Župan Nikola Altomanović. Das bedeutendste Ereignis in der Geschichte der Festung fand im November 1373 statt, als die verbündeten Heere des serbischen Fürsten Lazar Hrebeljanović, des bosnischen Bans Tvrtko I. und des ungarischen Königs Ludwig I. Nikola Altomanović in der Festung belagerten. Nach kurzer Belagerung ergab sich Altomanović, wurde geblendet und seine Ländereien wurden unter den Siegern aufgeteilt. Nach der osmanischen Eroberung behielt die Festung ihre militärische Bedeutung. Die osmanische Garnison verließ die Festung Ende 1862 gemäß einem Abkommen mit dem serbischen Fürsten Mihailo Obrenović. Anfang 1863 wurde die Festung absichtlich gesprengt, um eine weitere militärische Nutzung zu verhindern, und lag seitdem in Trümmern. Rekonstruktion Nach Jahrzehnten des Verfalls wurde ein umfangreiches Rekonstruktionsprojekt gestartet, um die Festung zu erhalten und für den Tourismus zu erschließen. Phase 1 Umfasste die vollständige Wiederherstellung der Zitadelle (Obere Festung). Die Arbeiten, einschließlich der Konservierung der Mauern, archäologischer Forschungen und des Baus von Wegen und Aussichtspunkten, wurden im Oktober 2023 abgeschlossen. Phase 2 Die Arbeiten an der Mittleren Festung werden fortgesetzt, mit besonderem Augenmerk auf den Wiederaufbau des Wasserturms (Vodena kula), eines dominanten sechsstöckigen Bauwerks innerhalb der Mauern. Weblinks Einzelnachweise
Forteresse d'Užice

La forteresse d'Užice (en serbe cyrillique : Ужички Град ; en serbe latin : Užički Grad), également connue sous le nom de Stari Grad (la vieille ville), est une forteresse médiévale située sur un haut promontoire surplombant la ville d'Užice en Serbie. Pendant des siècles, elle est restée en ruines, mais fait l'objet d'un important projet de reconstruction. La première phase, la restauration de la citadelle (ville haute), a été achevée fin 2023, la rendant de nouveau accessible aux visiteurs. La forteresse est inscrite sur la liste des monuments culturels de grande importance de la république de Serbie (identifiant no SK 367). Histoire La forteresse est mentionnée pour la première fois dans la seconde moitié du XIVe siècle comme une propriété du župan serbe Nikola Altomanović, membre de la dynastie des Vojinović. Elle servait à contrôler les routes commerciales et la ville d'Užice. En novembre 1373, la forteresse fut le théâtre d'un siège majeur où les forces alliées du prince serbe Lazar Hrebeljanović, du roi de Bosnie Tvrtko Ier et du roi de Hongrie Louis Ier ont vaincu Nikola Altomanović, qui fut capturé et aveuglé. Pendant plus de cinq siècles, la forteresse fut occupée par les Ottomans. Elle fut démantelée en janvier 1863, en même temps que six autres citadelles, selon les termes du traité de paix signé par le prince Michel Obrenović lorsque les garnisons ottomanes quittèrent définitivement la Serbie. Les murs furent alors minés et en grande partie détruits. Reconstruction Après des décennies de délabrement, un grand projet de reconstruction a été lancé pour préserver la forteresse et l'ouvrir au public. Phase 1 : La première phase, axée sur la restauration complète de la citadelle (ville haute), s'est achevée en octobre 2023. Les travaux ont inclus la conservation des murs, des recherches archéologiques et la création de sentiers et de points de vue pour les visiteurs. Phase 2 : Les travaux se poursuivent sur la ville moyenne, avec un accent particulier sur la reconstruction de la Tour de l'Eau (Vodena kula), une structure dominante de six étages. Références Voir aussi Histoire de la Serbie Forteresses de Serbie Monuments culturels du district de Zlatibor Liens externes (sr) Site de l'Office de tourisme d'Užice Portail de la Serbie et du peuple serbe Portail de l’histoire militaire Portail de la protection du patrimoine
Ужицкая крепость

Ужицкая крепость (серб. Ужички Град, Ужички Град) — средневековая крепость в Сербии, расположенная на высоком утёсе над городом Ужице. Веками она лежала в руинах, но в последние годы подвергается масштабной реконструкции. Первый этап, восстановление цитадели (Верхнего города), был завершён в конце 2023 года, после чего крепость была вновь открыта для посетителей. Крепость является примером типичной средневековой сербской архитектуры и имеет статус памятника культуры большого значения. История Крепость была воздвигнута во второй половине XIV века, предположительно, родом Войновичей для защиты города и торгового пути, который вёл из Моравской Сербии в Боснию. Наиболее известный эпизод в истории крепости произошел в ноябре 1373 года, когда объединённое войско князя Лазаря Хребеляновича, боснийского бана Твртко I Котроманича и венгерские отряды короля Людовика I осадили в крепости великого жупана Николу Алтомановича. После короткой осады жупан сдался, был ослеплён, а его земли разделили между собой победители. После завоевания Османами крепость сохраняла своё военное значение. Турецкий гарнизон покинул её в конце 1862 года в соответствии с договором с князем Михаилом Обреновичем. В начале 1863 года крепость была взорвана, чтобы предотвратить её дальнейшее использование в военных целях, и с тех пор находилась в руинах. Реконструкция После десятилетий запустения был запущен масштабный проект реконструкции с целью сохранения крепости и её открытия для туристов. Первый этап: Включал полное восстановление цитадели (Верхнего города). Работы, включавшие консервацию стен, археологические исследования и строительство тропинок и смотровой площадки, были завершены в октябре 2023 года. Второй этап: Продолжается восстановление Среднего города, с особым акцентом на реконструкцию Водяной башни (серб. Водена кула), доминирующего шестиэтажного сооружения внутри стен. См. также Список крепостей Сербии Примечания Ссылки Ужицкая крепость на официальном сайте города Ужице (серб.)