NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Ужички град

Ужичка тврђава (позната и као Ужички град или Стари град) је средњовековна тврђава подигнута највероватније у другој половини XIV века да би штитила Ужице и каравански пут који је долином Ђетиње повезивао Моравску Србију са Босном. Смештена је на високој, стрмој стени коју са три стране окружује река. Вековима је била у рушевинама, али је последњих година предмет обимне реконструкције. Прва фаза, обнова цитаделе (Горњег града), завршена је крајем 2023. године, чиме је тврђава поново постала доступна за посетиоце. Ужичка тврђава има статус споменика културе од великог значаја. Историјат Изградња и средњовековни период Тврђава је била главно седиште моћне властелинске породице Војиновићи, прво великог жупана Војислава, а затим и његовог наследника, великог жупана Николе Алтомановића. Најзначајнији догађај у историји тврђаве одиграо се у новембру 1373. године, када су удружене снаге кнеза Лазара, босанског бана Твртка I и угарског краља Лајоша I у њој опселе Николу Алтомановића. Након краће опсаде, уз помоћ топова, Никола се предао, након чега је ослепљен, а његове огромне територије су победници међусобно поделили. Османски период и рушење Падом под османску власт, тврђава је задржала свој војни значај. Турци су је додатно утврдили и користили као важно упориште у западној Србији. Тврђава је коначно напуштена крајем 1862. године, када ју је, заједно са још шест утврђења, напустила османлијска војна посада према споразуму са кнезом Михаилом. Сходно одредбама тог уговора, крајем зиме 1863. године, тврђава је минирана и дигнута у ваздух како би била трајно онеспособљена за војну употребу. Од тада, па све до недавне реконструкције, од утврђења су били видљиви само остаци кула и бедема. Реконструкција Након деценија пропадања, покренут је велики пројекат реконструкције Ужичке тврђаве са циљем њене конзервације и туристичке валоризације. Пројекат је подељен у више фаза. Прва фаза: Обухватала је потпуну обнову цитаделе, односно Горњег града. Радови, који су укључивали конзервацију зидина, археолошка истраживања и изградњу стаза и видиковца, завршени су у октобру 2023. године. Друга фаза: У току је обнова Средњег града, са посебним фокусом на реконструкцију Водене куле, доминантне шестоспратне грађевине унутар зидина. Планирана је и потпуна обнова Доњег града, чиме ће целокупан комплекс тврђаве бити обновљен. Види још Списак тврђава у Србији Никола Алтомановић Маглич Споменици културе од великог значаја Референце Литература Спољашње везе „Ужички град — Споменици културе у Србији”. САНУ. Ужичка тврђава на званичном сајту града Ужица Ужичка тврђава на порталу Туристичке организације Србије
Ужичка гимназия

Ужичката гимназия е един от най-старите просветни центрове на съвременна Сърбия и първият в Ужичкия край. След получаването на автономия на княжество Сърбия, в бр. 40 на „Сръбски новини“ от 9 септември 1839 г. излиза княжески указ за създаването на Ужичка прогимназия. Първи неин директор от 2 октомври същата година е Милан Миятович. От 1865 г. гимназията става реална, а от учебната 1877/78 г. четиразделна (по образователни степени), а от 26 март 1881 г. с княжески указ – двустепенна. Сградата на съвременната гимназия е издигната в края на 19 век. На 29 юли 1891 г. е положен първия камък на днешната сграда, която е завършена на 7 октомври 1893 г. По време на двата световни конфликта през 20 век гимназията не функционира, а по време на т.нар. Ужичката република е партизански щаб, а в периода март 1943 г. – октомври 1944 г. и щаб на Двадесет и четвърта пехотна дивизия. През 70-те години на 20 век Ужичката гимназия отваря три филиала в ужичкия край – в Ариле, Иваница и Ужичка Пожега, които прерастват в самостоятелни учебни заведения. Източници
Užice Gymnasium

Gymnasium of Užice (Serbian: Ужичка гимназија, romanized: Užička gimnazija) is a secondary school in Užice, Serbia. Early history Construction of the school began in 1838, there being a serious interest among Užice craftsmen and traders for the development of education in the city. The school opened in 1839 and the only professor was Milan Mijatovic. The curriculum included katehizis, Serbian grammar, vsemirnu (general) history, mathematics zemljopisanije, čislenicu (account), jestastvenu history (natural history) and nemecki textbook (German language). In September 1842, as a result of the efforts of Bishop Užice, Nikephoros Maksimovic passed a decree which resulted in the closure of the school. The Užičani spent the next twenty-three years fighting for the re-opening of the gymnasium. On 9 June 1865, a decree was published on the reopening of the school. The first classes were held in 1865/66. The period between 1862 and 1880 represented a "golden age" for Užice, which probably influenced the decision of the Minister of Education that from 1874 that in Užice dvorazredna Gimnazijska realka into Polugimnaziju, and already in 1881 it had grown into a full Real Gymnasium. The first graduating generation A photograph exists of the first generation of high school graduates from 1888. They are members of the reviewing committee including the Dobrosav Ruzic, professor and poet. At that time classes were held in five separate buildings of which four were unfit to be used as classrooms. There was an obvious need for new, modern school buildings and better facilities. New building When the foundations of the new buildings were laid in 1891, Realke Ljubomir Simovic in Užice wrote: July 29, 1891, when they are at the Square of St. George, across from the Cathedral, officially laid the foundation for building the high school. The Užičani, by their old custom, celebrated by ringing bells and firing guns (prangija). Two years later, in September 1893, at a ceremony in which the whole town participated, the architect, Venceslav Čihak and the contractor, Lika Mileticwith handed over the keys of the newly built grammar school to its director, Peter Zivkovic. The Užičani celebrated with their guns, prangijama and orchestras. The facade of the new school was inscribed in gold letters with "Kr. Aug. Realka". Curriculum Students enrolling in the 1990/1991 school year had a new secondary school curriculum which included such specialisms as socio-linguistics and mathematical/natural sciences. Only minor changes to the curriculum have taken place since then. Notable alumni Ljubomir Davidović, politician Dragiša M. Djurić, academic Miloš Perović, writer Nastas Petrović, politician Simeon Roksandić, sculptor Ljubomir Stojanović, statesman, politician, philologist and academic Milutin Uskoković, novelist References External links Gymnasium of Užice
Fantast (zámek)

Fantast (známý také jako zámek Dunđerských) je zámek ve Vojvodině nedaleko Bečeje. Historie Zámek se nachází 15 km od Bečeje směrem k městu Bačka Topola a 60 km od Nového Sadu. Byl postaven Bogdanem Dundjerskim v několika etapách a dokončen v roce 1925. Jeho nápadné věže byly postaveny v novogotickém stylu, zatímco slavnostní síň a oba vchody se inspirovaly neoklasicismem. Kromě zámku byla postavena kaple v byzantském stylu zasvěcená sv. Jiří a částečně byla zpracována bělehradským ikonopiscem Karbinerem. Tři mozaiky na portálu a Poslední večeře byly namalovány během dvou let Urošem Predićem, Bohorodička byla zobrazena s Mariinou tváří, tak jak chtěl Dundjerski. Na jeho žádost byl zámek odkázán Matici srbské. Kromě tohoto zámku, vlastnila rodina dále obdobné stavby v Čelarevu, Kulpinu a Hajdučici. Jméno Fantast Majitel nemovitosti byl velkým milovníkem koní, říká se, že jich měl přes 1400, z nichž nejznámější byl Fantast, který v roce 1932 na Hipodromu v Bělehradě jako tříletý vyhrál všechny tři závody a všechny tituly. Když zemřel, Bogdan Dundjerski ho pohřbil na svém panství, takže po dokončení stavby získal zámek jméno po něm. Dnes jsou kosti koně Bogdana Dundjerského vystaveny v jediné vitríně zámku (lebka a stehno). Dnešní stav Pouze stěny a brány zůstaly autentické. Z bohatého nábytku, uměleckých obrazů, šperků nezbylo prakticky nic. Po skončení druhé světové války v roce 1945 byly koberce, křišťálové lustry a stříbro nejspíše ukradeny a na pozemek byly puštěny ovce. Podlaha a část zdi byly úplně zničeny. Kaple měla být přebudována na elektrickou rozvodnu, nicméně Uroš Predić svým dopisem adresovaným bývalému partyzánovi Moši Pijademu intervenoval proti tomu, a díky tomu byla budova kostela pouze uzavřena. U vchodu do zámku byla umístěna velká tabule s nápisem, že Komunistická strana Jugoslávie, místní organizace Bečej, daruje zámek lidu. Zámek Fantast byl později přebudován na hotel s 12 dvoulůžkovými pokoji, dvěma apartmány, dvěma konferenčními místnostmi a společenským sálem a v suterénu zámku se nyní nachází restaurace. Kaple je znovu vysvěcena, konají se zde také křty a svatby. Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Фантаст na srbské Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Zámek Fantast na Wikimedia Commons
Fantast

Fantast Castle (Serbian: Фантаст/Fantast), also known as Dunđerski Palace (Serbian: Дворац Дунђерски/Dvorac Dunđerski), is a Serbian castle built by Bogdan Dunđerski from 1919 onwards. Dundjerski family originally came from Herzegovina to Vojvodina (Serbia) in the late nineteenth century and at one point he owned 1500 hectares of land. The castle became one of the most famous castles in the Austro-Hungarian monarchy. It was heavily bombed in 1945, and subsequently seized by the government of SFR Yugoslavia, who proclaimed it as state wealth. Most of the original furnishings were removed, and today only 65 hectares of the surrounding land remain part of the castle's grounds. It is said that Bogdan Dunđerski built the lavish castle and lands to prove to all that he was not bankrupt as had been rumored. He never married but it was known that he had a great fondness for fine women, horses and wine. Today The castle lies 12 km from the town of Bečej and about 60 km from Novi Sad and today it is used as a tourist destination, where it serves as a hotel with restaurant. Tourists are free to enter and explore the castle's large park and the mausoleum where former owners are buried as well as play on the tennis courts and use the runway for small airplanes. A fully functioning horse stable and farm still exists, it was famed for producing some of the best thoroughbreds in the lands, once numbering 1400. There is also the Church of St George, inside of which is a painting of the Virgin Mary by the artist Uroš Predić, however it is said that the face was changed to that of Mara Dinjacki (the blacksmith's wife), whom Dunđerski was in love with. There is also a small ostrich farm to visit and guided tours around the castle and lands are 1 euro per person. Gallery See also Tourism in Serbia References External links Hotel FANTAST - Official site www.dvorci.info
Château Fantast

Le château Fantast (en serbe cyrillique : Дворац Фантаст ; en serbe latin : Dvorac Fantast) est situé près de Bečej, dans la province de Voïvodine et dans le district de Bačka méridionale, en Serbie. Il est inscrit sur la liste des monuments culturels protégés de la république de Serbie (identifiant no SK 1909). Le château est également connu sous le nom de « château Dunđerski ». Château Le château se trouve à 15 km de Bečej, 60 km de Novi Sad et 135 km de Belgrade. Il a été construit pour Bogdan Dunđerski, un membre de la riche et puissante famille Dunđerski en plusieurs étapes en 1919 et 1920 et a été achevé en 1925. La tour principale et les quatre tours d'angle ont été construites dans un style néo-gothique, tandis que la salle de réception et les deux entrées de l'édifice sont caractéristiques de l'architecture néo-classique. Chapelle Dans le parc du château se trouve la chapelle funéraire de Bogdan Dunđerski, construite dans un style néo-byzantin et décorée par Uroš Predić, un peintre ami de Bogdan Dunđerski. Cette chapelle est inscrite sur la liste des monuments culturels de grande importance de la république de Serbie (identifiant no SK 1187). En 1940, Bogdan Dunđerski a légué le château et ses dépendances à la Matica srpska de Novi Sad mais, en 1945, l'ensemble a été nationalisé par l'État communiste. En 1983, le château est devenu un hôtel. Écuries Dunđerski était un grand amateur de chevaux ; ses écuries en ont compté jusqu'à 1 400 : le plus connu d'entre eux, Fantast, a couru dans l'hippodrome de Belgrade en 1932 et y a remporté tous les prix. Le château lui doit son surnom actuel de « Fantast » et, encore aujourd'hui, des ossements de la tête et des cuisses de l'animal sont visibles dans une vitrine du château[réf. nécessaire]. Les écuries abritent encore un centre d'élevage et d'entraînement et accueillent environ 80 chevaux. Notes et références Voir aussi Articles connexes Château Dunđerski à Čelarevu Château Dunđerski à Kulpin Château Dunđerski à Hajdučica Monuments culturels du district de Bačka méridionale Liens externes (sr) Notice (sr) Article sur Bogdan Dunđerski dans Politika Portail de la Serbie et du peuple serbe Portail des châteaux Portail de la protection du patrimoine
Bogdán-kastély (Óbecse)

A Fantaszt szálló Óbecsén található, Bogdan Dunđerski nagybirtokos kastélyában. Az épületet 1919 és 1923 között építették, az 1980-as években szállóvá alakították át. Nevét a tulajdonos Fantaszt nevű telivér ménjéről kapta. Fekvése Az épületegyüttes Bácska keleti részén, a Becse és Topolya (Bačka Topola) közötti úton Becsétől 14 km-re van. A 65 hektárnyi terület magában foglalja a kastélyt, a lovardát, a kápolnát, a kiskastélyt, a parkot, és a kiszolgáló épületeket. Bogdan Dunđerski nagybirtokos a 20. század elején azért építette, hogy gazdagsága és befolyása nagyságának jelképe legyen. A család Hercegovinából származik, Gacko környékéről. A 18. század elején kerültek Szenttamásra (Srbobran). A vagyon alapjait itt veti meg Gedeon Dunđerski. Ezt fia Sándor gyarapítja. Így három generáció alatt a nagybirtokosok sorába léptek. Bogdan Dunđerski 2600 hold (kb. 710 ha) földet örökölt. A földművelés mellett a lovakkal is foglalkozott. A ménese messze földön híres. Időnként 1400 darab telivér is a tulajdonában volt. A kastélyban több építési stílus keveredik. A torony és a négy szögletes kupola neogótikus. A bejáratok neoklasszicista stílusban lettek kivitelezve. A kastély közvetlen környezetében van egy nyitott medence, amit a volt gazda személyes vendégei vehettek igénybe. Magát a kastélyt tömör fal övezi, amelyet két kovácsoltvas kapu ékesít. Az egykor alapított lovarda ma is sikeresen szolgálja ki a lovaglás szerelmeseit. A kastélyt körülvevő, szépen ápolt park pedig teljessé teszi az idelátogatók időtöltését. Látnivaló kastélykápolna A neobizánci stílusban épült kápolnát 1923-ban építették. Belsejét Uroš Predić festőművész ikonjai díszítik. Galéria Források Óbecse Turisztikai Szervezete kiadványa (Proleter Becej, 2007) Deák Zoltán: A történelmi emlék Óbecse Turizmus és Gasztronómia 2003. június 3. o. ISSN 1416-9908 További információk Hotel Fantast - Officiall presentation http://www.becej.rs http://becej.blogspot.com/2006/01/hotel-fantast.html
Фантаст

Фантаст (познат и као дворац Дунђерски) је дворац у Војводини, у близини Бечеја. Историја Дворац се налази на 15 километара од Бечеја према Бачкој Тополи или 60 километара од Новог Сада или 135 километара од Београда. Сазидао га је Богдан Дунђерски, у више фаза, а завршен је 1925. године. Торањ и четири угаоне куле направљени су у стилу неоготике, а свечана сала и оба улаза урађени у неокласицистичком стилу. Поред дворца рађена је и капела у неовизантијском стилу посвећена Светом Ђорђу и делом ју је радио београдски мајстор иконостаса Карбинер. Три мозаика на порталу и Тајну вечеру је за две године насликао Урош Предић, Богородица је добила Марин лик по жељи Дунђерског. По жељи Богдана Дунђерског једини наследник је Матица српска. Осим овог, постоји и дворац Дунђерски у Челареву, дворац Дунђерски у Кулпину и дворац Дунђерски у Хајдучици. Име Фантаст Власник имања био је велики љубитељ коња, прича се да их је имао преко 1400, од којих је најпознатији био Фантаст који је 1932. године на београдском хиподрому, као трогодишње грло, победио у све три трке и освојио све титуле. Када је угинуо, Богдан Дунђерски га је сахранио на свом имању, да би по завршетку градње дворац добио Фантастово име. Данас су кости најлепшег коња Богдана Дунђерског изложени у једној витрини дворца (лобања и бутна кост). Данас Једино су зидови и врата остали аутентични. Од раскошног намештаја, уметничких слика, накита није остало ништа. После ослобођења 1945. године, теписи, кристални лустери и сребрњаци, однети су у непознатом правцу, а у дворац су пуштене овце. Тако је под и део зида био потпуно уништен. Цркви је била намењена судбина електричне централе али је Урош Предић упутио једно писмо Моши Пијаде након чега је црквено здање било „само“ закључано. На улазу у дворац налазила се велика табла са натписом да КПЈ Бечеја дворац поклања народу. Дворац Фантаст је уз све пратеће објекте претворен у хотел са 12 двокреветних соба, два апартмана, две конференцијске и свечаном салом а у подруму дворца је ресторан. Капела је поново освештана, организују се крштења и венчања која су омиљена на овом романтичном месту. Види још Капела Богдана Дунђерског код Бечеја Дворци Дунђерских Референце Спољашње везе „Дворци Стратимировић и Дунђерски — Споменици културе у Србији”. САНУ. Званична веб-презентација — Дворац Фантаст www.pikbecej.rs Незванична веб-презентација — Дворац Фантаст www.dvorci.info Велика банатска господа („Политика“, 3. јул 2011) Бели двор Богдана Дунђерског („Вечерње новости“, 7. септембар 2015) "Политика", 20. јул 1939 (фотографија)
Fantast (slott)

Fantast är ett slott i närheten av staden Bečej, Serbien. Det byggdes av Bogdan Dundjerski. En av hans vänner var Uros Predic, en berömd konstnär, som målade ikonerna i slottskapellet tillägnat St George. En av Bogdan Dundjerskis stora passioner var ridning. Under hans tid som ägare av slottet upptog en hästgård mer än hälften av egendomen med omkring 1 400 renrasiga hästar. Numera är slottet ett lyxhotell och på ägorna finns cirka 80 hästar. Se även Serbien Vojvodina Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Fantast (slott). Hotel FANTAST - Officiell site www.dvorci.info
Klášter Poganovo

Klášter Poganovo (srbsky Mанастир Погановo, romanizovaně Manastir Poganovo) je srbský pravoslavný monastýr, který se nachází v soutěsce řeky Jermy u vesnice Poganovo v obci Dimitrovgrad v Srbsku. Stěny chrámu zdobí zachované fresky s církevně-slovanskými nápisy, namalované mistry ze severního Řecka. Klášter je od roku 1949 chráněn Srbskem a v roce 1979 byl prohlášen za kulturní památku velkého významu. Historie a popis Klášter založil srbský magnát Konstantin Dejanović Dragaś roku 1390 25 km jihovýchodně od města Pirot uprostřed divoké, malebné krajiny kaňonu řeky Jerma. Až do roku 1927 byl kaňon zcela neprůchodný, což klášter zachránilo před zničením. O dokončení kláštera se po Konstantinově smrti roku 1395 postarala jeho dcera, východořímská císařovna Helena Dragaš. Klášterní komplex byl vystavěn z kamenů a cihel, sedmiboká kupole byla umístěna nad střední částí chrámu, zatímco zvonice stojí na jeho západní straně. Fresky zdobící stěny kláštera byly dokončeny roku 1499 řeckými mistry a patří mezi skutečná umělecká díla na Balkáně té doby. Na freskách jsou zobrazeny události velkých církevních svátků, umučení Ježíše Krista, scény ze života Panny Marie, srbští světci a balkánští poustevníci. Tzv. dvojitá ikona zobrazující svatou Pannu Marii a svatého Jana Teologa je jednou z nejkrásnějších ikon 15. století, kterou jako dar věnovala Helena Dragaś, manželka byzantského císaře Manuela II. Palaiologa, klášteru Poganovo jako památku na zahynutí jejího otce Konstantina roku 1395 v bitvě u Rovine. Vzácná ikona byla v klášteře uchovávána až do první světové války a poté byla přemístěna do muzea ikon v chrámu svatého Alexandra Něvského v bulharské Sofii, kam umístili také krásný klášterní ikonostas ze 17. století řezbáře Debara. Galerie Odkazy Reference V tomto článku byly použity překlady textů z článků Poganovo Monastery na anglické Wikipedii a Погановский монастырь na ruské Wikipedii. Související články Helena Dragaš Konstantin Dejanović Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Klášter Poganovo na Wikimedia Commons
Poganovo Monastery

The Poganovo Monastery (Serbian: Mанастир Погановo, romanized: Manastir Poganovo) is a Serbian Orthodox monastery situated in the gorges of the river Jerma, near the village Poganovo, municipality of Dimitrovgrad, Serbia. According to some sources the frescoes were made by masters from Northern Greece. Frescoes inscriptions are in Church Slavonic language Serbian Redaction. Poganovo Monastery was declared Monument of Culture of Great Importance in 1979, and it is protected by the state. See also List of Serbian Orthodox monasteries References Further reading Pentcheva, B. Imagined Images: Visions of Salvation and Intercession in a Double-Sided Icon from Poganovo. - Dumbarton Oaks Papers 54 (2000), 139-153. The Double-Sided Icon from Poganovo (Plates) Walter, Chr. The Iconography of the Prophet Habakkuk - Revue des études byzantines, T. 47 (1989), pp. 251-260 [1] External links
Monastère de Poganovo

Le monastère de Poganovo (en serbe cyrillique : Манастир Поганово ; en serbe latin : Manastir Poganovo) est un monastère orthodoxe serbe situé à Poganovo, dans le district de Pirot et dans la municipalité de Dimitrovgrad en Serbie. Il est inscrit sur la liste des monuments culturels de grande importance de la république de Serbie (identifiant no SK 222). Le monastère et son église sont dédiés à saint Jean le Théologien. Localisation Le monastère est situé dans les gorges de la rivière Jerma. Historique Selon la tradition, le monastère serait lié à l'empereur Constantin et à sa mère Hélène. Le père Teodor Titov, quant à lui, mentionne un parchemin indiquant que le monastère aurait été fondé par les Serbes avant 1130 ; il allègue aussi la présence d'une vieille icône dans la chapelle de la proscomidie sur laquelle serait inscrit le nom des souverains serbes les plus anciens. En revanche, l'historiographie récente a permis de dater l'établissement de façon plus rigoureuse. En fait, le monastère a été fondé en 1395 par le noble serbe Constantin Dragaš et par sa filleHélène, dont les noms figurent sur des pierres sur le côté est de l'église. Après la mort de Constantin Dragaš à la bataille de Rovine en 1395, les travaux de construction furent achevés par Hélène, la femme de l'empereur byzantin Manuel II Paléologue. En raison de son emplacement qui le rend particulièrement difficile d'accès, le monastère n'a jamais été dévasté et, de ce fait, a préservé son apparence d'origine. Architecture L'église Saint-Jean s'inscrit dans un plan tréflé ramassé ; l'édifice est surmonté d'un dôme reposant sur un tambour hexagonal. Au-dessus du narthex s'élève un étage surmonté d'un clocher carré. Les façades sont rythmées par un jeu de pierres et de briques caractéristique de l'école moravienne, même si certaines décorations secondaires ne relèvent pas de ce style. En 1866, un porche doté de trois portes a été ajouté à la façade occidentale. Icônes et fresques L'église a été peinte seulement en 1499 par un maître qui, par son style, pourrait venir du nord de la Grèce ; le narthex, en revanche, est dépourvu de peintures. Autrefois, l'église possédait une iconostase remontant à 1622 et abritant notamment une icône à double face représentant La Mère de Dieu et saint Jean réalisée au XIVe siècle et offerte au monastère par l'impératrice Hélène en mémoire de son père. L'iconostase et l'icône se trouvent aujourd'hui à Sofia. Autres Références Articles connexes Liste des monastères orthodoxes serbes Monuments culturels du district de Pirot Portail de l’architecture chrétienne Portail de la Serbie et du peuple serbe Portail du monachisme Portail de la protection du patrimoine