NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Bishop's Palace, Vršac

The Bishop's Palace (Serbian: Владичански двор, romanized: Vladičanski dvor) is the seat and bishop's palace of the Eparchy of Banat of the Serbian Orthodox Church, located in Vršac, Serbia. The building is listed as the Cultural Heritage Site of Exceptional Importance. The palace is the only baroque style ecclesiastical residence of the Serbian Orthodox Church. It houses valuable sacral objects such as 18th century iconostasis in its chapel on the second floor, as well as 14th century icon from Kyiv as well as 292 other icons and various 19th and early 20th century paintings. History The building was constructed between 1750 and 1757 after the seat of the eparchy moved from Caransebeș in Romania where predominant Eastern Orthodox community became Romanian Orthodox, to then German and Serb inhabited Vršac. Both cities at the time were a part of the Austrian Empire. The name of the architect of the building in unknown today and the only known information is that he was from Prussia. In 1904, bishop Gavrilo Zmejanović carried out a major renovation that completely transformed the building's appearance. During this reconstruction, the entrance area was altered, and the roof was renovated. The simple Baroque design of the palace, characterized by symmetry and a rhythmic arrangement of windows, was enhanced by a prominent central risalit. See also Bishop's Palace, Novi Sad Bishop's Palace, Timișoara Palace of the Patriarchate, Sremski Karlovci References
Palais épiscopal de Vršac

Le palais épiscopal de Vršac (en serbe cyrillique : Владичански двор у Вршцу ; en serbe latin : Vladičanski dvor u Vršcu) est un édifice situé à Vršac, en Serbie, dans la province de Voïvodine. En raison de son importance, il est inscrit sur la liste des monuments culturels d'importance exceptionnelle de la république de Serbie (identifiant no SK 1425). Présentation Le palais épiscopal de Vršac, résidence des évêques orthodoxes de l'Éparchie du Banat, a été construit entre 1750 et 1757 à l'instigation de l'évêque Jovan Georgijević (1749-1769). D'abord édifié dans un style néoclassique, il fut remanié en 1904, ce qui lui donna son actuel aspect baroque et éclectique, aussi bien à l'extérieur qu'à l'intérieur. La façade principale de l'édifice se caractérise par sa symétrie, avec une avancée centrale et deux autres avancées latérales, chacune de ces avancées étant surmontée d'un toit semi-pyramidal ; la façade est également rythmée par des pilastres, des corniches et des motifs sculptés encadrant les fenêtres. À l'intérieur se trouve une chapelle dite du Saint-Archange, bâtie en 1763, ornée notamment de décors évoquant l'arbre de Jessé. Son iconostase, de style baroque, est ornée d'une riche décoration en stuc ; ses peintures, dont une composition centrale représentant la Naissance du Christ, ont été réalisées entre 1761 et 1765 par Nikola Nešković. Le palais abrite également une icône venue de Kiev au XIVe siècle. Le hall du premier étage est orné de panneaux peints représentant les sept monastères du Banat. Dans le couloir sont visibles une huile sur toile, Saint-Georges terrassant le dragon, peinte par le peintre Stevan Aleksić en 1909, et une grande icône évoquant la Jérusalem céleste. Dans le salon sont exposés les portraits des évêques ; ce salon est notamment doté de deux poêles blancs et d'un mobilier baroque offert par Venise (canapés, fauteuils, encoignures...). La bibliothèque conserve de nombreux ouvrages anciens dont le célèbre Évangile de Vadin. Le cabinet de travail présente une série de portraits d'évêques et abrite un poêle de style Sécession offert par Budapest et installé en 1911. Notes et références Articles connexes Éparchie du Banat Église orthodoxe serbe Monuments culturels du district du Banat méridional Portail de la Serbie et du peuple serbe Portail des châteaux Portail de la protection du patrimoine
Владичански двор у Вршцу

Владичански двор у Вршцу је двор (боравиште) владике банатског, раније владике вршачког. У непосредној је близини епархијске Саборне цркве. Владичански двор у Вршцу једна од највелелепнијих грађевина у граду Вршцу, а такође је један од најлепших примера владичанских дворова у Српству. То је истовремено и најстарији Владичански двор Српске православне цркве и једини је ове намене из раздобља барока. Владичански двор у Вршцу је Споменик културе од изузетног значаја. Историјат Здање владичанског двора је изграђено између 1750. и 1757. године, док је владика био Јован Георгијевић. Изграђен је као репрезентативна спратна грађевина за потребе епископа вршачких, након пресељења епархије из Карансебеша у Вршац. У приземљу двора је капела посвећена Светим архангелима Михајлу и Гаврилу, са иконостасом, осликаним између 1761. и 1765. године. Иконостас спада у ретке сачуване иконостасе из 18. века. Радикалну обнову, која је у потпуности изменила изглед грађевине, извршио је владика Гаврило Змејановић 1904. године, када је измењен улазни део и обновљен кров. У то време је главна фасада добила необарокни и неоренесансни декоративни програм, пиластре и нове прозоре, док основа зграде није битно измењена. Касније обнове нису суштински мењале изглед грађевине. Значај Једноставна архитектура барокног дворца, са симетријом и ритмичним низом прозорских отвора, допуњена је наглашеним средишњим ризалитом који у висини атике има балустраду и посебно изведено мансардно кровиште украшено разнобојним црепом. Ограда парка са богатом барокном комбинацијом зидне масе и кованог гвожђа је аутентична. Зграда је живећа, јер се у двору се налази седиште банатског епископа, а зграда представља споменик културе од изузетног значаја. У двору се налазе вредне збирке икона, укључујући чудотворну икону Богорице Бездинсе, портрети најзначајнијих владика вршачке епархије и велика библиотека. Збирка икона сакупљене у Банату обухвата раздобље од три века, при чему су највредније иконе сликара Зогофа из прве половине 18. века. Иконе у збирци су дела: Зогофа Петра, Првула, Шербана Поповића, Недељка Поповића, Јована Четиревића Грбована и непознатих мајстора. Група икона барокног раздобља српске уметности представљена је делима сликара из друге половине 18. века, попут Теодора Илића Чешљара, Димитрија Поповића и других. Галерија Види још Саборна црква у Вршцу Епархија банатска Владичански двор у Новом Саду Референце Спољашње везе Сајт САНУ, Владичански двор Културна добра од изузетног значаја у Војводини
Vladicanski dvor, Vršac

Vladicanski dvor är ett biskopspalats i den serbiska staden Vrsac. Det byggdes av Jovan Georgijevic, som flyttade sätet för den ortodoxa biskopsdömet från Karansebeš till Vrsac, år 1750. Byggnaden ritades av en preussisk arkitekt, vars namn inte är känt. Källor Cultural Monuments in Serbia www.dvorci.info
Embassy of Croatia, Belgrade

The Embassy of Croatia in Belgrade is the diplomatic mission of Croatia in the Serbia. History The first proposals to establish formal diplomatic relations and open the embassy in Belgrade came as early as 1992, during talks between Croatian President Franjo Tuđman and FR Yugoslavia's President Dobrica Ćosić. Subsequent talks between Tuđman and Slobodan Milošević in 1993 did not lead to progress due to Serbia's refusal to recognize the borders of the Republic of Croatia, which were disputed by the secessionist Republic of Serbian Krajina. The two countries established diplomatic relations on September 9, 1996, following mutual recognition after the end of the Croatian War of Independence and the signing of the Erdut Agreement. The embassy was eventually opened in the Archdiocese Palace, at Kneza Miloša Street 62, in the centre of Belgrade. The building of the embassy was the target of a vandalism attack, along with the neighbouring embassies of the United States and Germany, when Kosovo unilaterally declared independence from Serbia in February 2008. In February 2022, a fire broke out in the residential building of the embassy in Senjak, which was extinguished by 21 firefighters. It was determined that the fire was not set intentionally. In November 2023, the Government of Serbia declared the first secretary of the Croatian embassy, Hrvoje Šnajder, a persona non grata. References External links Official site
Veleposlanstvo Hrvatske u Beogradu

Veleposlanstvo Hrvatske u Beogradu predstavlja diplomatsko predstavništvo Republike Hrvatske u Srbiji. Obje zemlje su uspostavile diplomatske odnose 9. rujna 1996. Povijest Do prvih prijedloga o uspostavi formalnih diplomatskih odnosa i otvaranja veleposlanstva u Beogradu došlo je već u rujnu 1992. godine u razgovorima predsjednika Hrvatske Franje Tuđmana i SR Jugoslavije Dobrice Ćosića. Sljedeći razgovori između Tuđmana i Miloševića 1993. godine nisu dali napretka zbog odbijanja Srbije da prizna granice Republike Hrvatske koje je u pitanje dovodila secesionistička Republika Srpska Krajina. Veleposlanstvo Republike Hrvatske u Beogradu trebalo je biti otvoreno već u veljači 1996. godine nakon što se dvije zemlje međusobno priznaju. Veleposlanstvo je otvoreno u palači Nadbiskupije, u Ulici kneza Miloša 62, u centru Beograda. Zgrada veleposlanstva Republike Hrvatske bila je meta vandalskog napada zajedno za veleposlanstvima Sjedinjenih Američkih Država i Njemačke kada je u veljači 2008. godine Kosovo jednostrano proglasilo nezavisnost od Srbije. U veljači 2022. godine u rezidencijalnoj zgradi veleposlanstva na Senjaku došlo je do požara u čijem je gašenju sudjelovao 21 vatrogasac, a utvrđeno je kako požar nije namjerno izazvan. U studenom 2023. Republika Srbija proglasila je prvog tajnika hrvatskog veleposlanstva Hrvoja Šnajdera za personu non grata. Vidi još Popis hrvatskih veleposlanika u Srbiji Izvori
Klášter Koporin

Klášter Koporin je srbský pravoslavný klášter, stojící na okraji města Velika Plana. Byl založen roku okolo 1402 despotou Štěpánem Lazarevićem a zasvěcen byl sv. Štěpánovi. Samotný donátor je zobrazen na fresce v klášterním kostele a byl zde také roku 1427 pohřben. Klášter pozvolna chátral až do roku 1880, kdy bylo přistoupeno k první přestavbě, jenž skončila až v polovině 20. století. Roku 1979 byl klášter vyhlášen národní památkou. Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Koporin Monastery na anglické Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Klášter Koporin na Wikimedia Commons
Koporin

The Koporin Monastery (Serbian: Манастир Копорин, romanized: Manastir Koporin) is a monastery at the outskirts of the town of Velika Plana, Serbia, just off the road to Smederevska Palanka. The monastery church, dedicated to St. Stephen, was built during the reign of Despot Stefan Lazarević (1389–1427) whose portrait is preserved as a fresco inside the church, under the inscription "Despot". Stefan Lazarević acquired this title after the Battle of Ankara in 1402, and on that basis the painting was dated. The ktetor and the exact time of the monastery's founding is unknown. Stefan Lazarević is buried in this church. The monastery was in a dilapidated state until the 1880s, when reconstruction began. In the late 1950s and 1960s, massive conservation of architectural elements and paintings was finished. Koporin Monastery was declared a Monument of Culture of Great Importance in 1979, and it is protected by the Republic of Serbia. See also Tourism in Serbia References External links Secrets of Koporin Despot St. Stephen (Church, no. 945-946, August 1, 2006).
Monasterio Koporin

El monasterio Koporin (serbio: Манастир Копорин, Manastir Koporin) con la iglesia de San Esteban Archidiácono es un monumento cultural de gran importancia histórica. Está situado en Velika Plana, en Serbia Central. La iglesia de San Esteban fue edificada durante el reinado del déspota Stefan Lazarević (1389-1427), el príncipe serbio que obtuvo este título bizantino (“Despot”) tras la batalla de Angora en 1402. Stefan Lazarević fue el hijo del príncipe Lazar Hrebeljanović, fallecido en la batalla de Kosovo contra los turcos, en 1389. El monasterio estaba arruinado hasta los finales del siglo XIX, cuando empezó su restauración. En los años setenta del siglo XX aparecieron pruebas firmes de que el ataúd dentro de la iglesia guardaba los restos del fundador del Monasterio. Hoy en día Monasterio Koporin es un Convento de monjas dentro de la organización de la Iglesia ortodoxa serbia. Literatura Regionalna privredna komora Požarevac, Dr. Radmila Novaković Kostić, 2005.
Monastère de Koporin

Le monastère de Koporin (en serbe cyrillique : Манастир Копорин ; en serbe latin : Manastir Koporin) est un monastère orthodoxe serbe situé près de Velika Plana, dans le district de Podunavlje en Serbie. Il est inscrit sur la liste des monuments culturels de grande importance de la république de Serbie (identifiant no SK 544). Histoire Le monastère est situé à l'écart de la route qui mène à Smederevska Palanka. L'église a été construite à l'époque du despote Stefan Lazarević (1389-1427) ; on peut voir son portrait dans la nef, avec une inscription mentionnant son titre de « despote », acquis en 1402 à la suite de la bataille d'Ankara. Église L'église, dédiée à saint Étienne, constitue le bâtiment majeur de l'ensemble monastique. Construite dans le style de l'école moravienne, elle s'inscrit dans un plan cruciforme et mesure 17,6 m de long ; elle est constituée d'une nef unique surmontée d'une coupole octogonale reposant sur un tambour cubique. La nef est prolongée par une abside basse demi-circulaire et précédée d'un narthex. Elle presque entièrement construite en grès, avec quelques éléments décoratifs en briques. Les grandes fenêtres des façades nord et sud sont entièrement murées et sont remplacées par des ouvertures extrêmement étroites, si bien que l'essentiel de la lumière intérieure provient du dôme. La façade occidentale, quant à elle, est rythmée par des guirlandes moulurées surmontant le portail principal et par deux niches latérales où sont représentés saint Étienne et saint Jean. L'église abrite un ensemble de fresques, plus ou moins bien conservées, qui semblent dater du XVe siècle ; leurs auteurs ne sont pas sûrement identitiés. Avant les travaux de restauration du XIXe siècle, l'église abritait une iconostase qui, en 1999, a été offerte à la nouvelle église de la Sainte-Trinité de Trnovče. L'iconostase actuelle a été réalisée pour l'anniversaire des deux mille ans de la naissance du Christ ; réalisée par Branislav Nikolić de Kragujevac, elle est ornée de motifs végétaux (vigne, raisin) ou animaux (griffons, paons) ; les icônes ont été peintes par Ivana Nikolić, la fille de Branislav Nikolić. Espace naturel protégé Notes et références Articles connexes Liste des monastères orthodoxes serbes Monuments culturels du district de Podunavlje Liens externes (sr) « Manastir Koporin »(Archive.org • Wikiwix • Google • Que faire ?), sur manastiri.rs, Manastiri (consulté le 1er février 2018) Portail de l’architecture chrétienne Portail de la Serbie et du peuple serbe Portail du monachisme Portail des chrétiens d’Orient Portail de la protection du patrimoine
Stadion Tašmajdan

Stadion Tašmajdan, stadion u Beogradu. Ima više namjena, a nalazi se u sastavu SRC Tašmajdan. Otvoren je 24. siječnja 1954. godine. Ime potječe iz turskog jezika (taš = kamen i majdan = kop, rudnik), jer je izgrađen na mjestu nekadašnjeg kamenoloma. Kapacitet stadiona je 10 000 mjesta, a u sklopu njega su dvije sale i teretana. Najviše se koristi za mali nogomet, odbojku, košarku, rukomet, kao i za razne koncerte i kulturno-zabavne manifestacije. Među prvim natjecanjima na Tašmajdanu su Europsko prvenstvo za košarkašice 1954. i Svjetsko prvenstvo u rukometu za žene 1957., kada je Jugoslavija osvojila brončanu medalju. Izvori Vanjske poveznice Službena web stranica
Стадион Ташмајдан

Стадион Ташмајдан је стадион са више намена у Београду, а налази се у саставу Спортско-рекреационог центра Ташмајдан. Историја Градња је почела 1952, а свечано је отворен 24. јануара 1954. године. Изграђен је на месту некадашњег каменолома, по коме је и добио име: од турских речи таш (камен) и мајдан (коп, рудник). Капацитет стадиона је 10.000 места, а у склопу њега постоје две сале и теретана. Највише се користи за мали фудбал, одбојку, кошарку, рукомет, као и за разне концерте и културно-забавне манифестације. Стадион се налази у насељу Палилула, на територији истоимене београдске општине. Стадион се у зимским месецима од 1953. до 1977. (до отварања Ледене дворане Пионир 1978) највише користио за хокеј на леду, па је ту 1954, 1955. и 1957. одржано првенство Југославије у хокеју на леду (турнирски систем), а био је домаћи терен за београдске клубове Партизан, Црвену звезду, ОХК Београд, Ташмајдан и Авалу. Међу првим такмичењима одржаним на стадиону је и Европско првенство за кошаркашице 1954. године. Стадион је био домаћин првог Светског првенства у рукомету за жене 1957, када је Југославија освојила бронзу, а на њему је репрезентација Југославије играла мечеве Дејвис купа 1956. године. Одржани су и неки веома занимљиви догађаји, као што је шпанска корида, аутомобилска фудбалска утакмица са великом лоптом, коју су шутирале фиће, и још неколико других. Стадион је био у веома лошем стању, јер годинама у њега није улагано. Дана 28. септембра 2011. године почела је његова комплетна реконструкција, која је првобитно требало да траје петнаест месеци. Објављено и да ће трошкови обнове износити око 647 милиона динара, а да ће стадион након реконструкције моћи да прими 10.500 гледалаца. Радови су ипак потрајали скоро пет година, а коначни завршетак комплетне реконструкције је био најављен за средину марта 2016. године. Стадион је свечано отворен 22. априла 2016. уз концерт који је почео наступом дечјег хора Чаролија, а наставио се наступима група Електрични оргазам, Van Gogh, Пилоти, Рибља чорба и Галија. У јулу исте године, у оквиру Дејвис купа, на Ташмајдану је одигран и тениски меч између репрезентација Србије и Велике Британије. Концерти 1990—1999. 2000—2009. 2010—2019. 2020—данас Види још Ташмајдан СРЦ Ташмајдан Хала Александар Николић Ледена дворана Пионир Референце Спољашње везе Званични веб-сајт
Стадион Ђорђе Зарић

Стадион Ђорђе Зарић, раније стадион ФК Ресник, фудбалски је стадион у Београду, Србија. Лоциран је на територији Градске општине Раковица, у насељу Ресник. Стадион може да прими око 1000 гледалаца. Стадион ФК Ресник, добио је име Стадион Ђорђе Зарић након што је студента Београдске пословне школе и фудбалера ФК Ресник српска полиција упуцала због наводног саобраћајног прекршаја. Тадашње руководство клуба ФК Ресник на челу са председником Бојаном Бркићем доноси одлуку о преименовању стадиона ФК Ресник, доделивши му име невино убијеног примерног студента и играча Ђорђа Зарића. Спољашње везе Blic - Policajac ubio mladića nasred ulice Историјат ФК Ресник Чланак Политика објављено: 20/03/2009
Église de l'Ascension de Subotica

L'église de l'Ascension de Subotica (en serbe cyrillique : Српска православна црква Светог Вазнесења Господњег у Суботици ; en serbe latin : Srpska pravoslavna crkva Svetog Vaznesenja Gospodnjeg u Subotici) est une église orthodoxe située à Subotica et dans le district de Bačka septentrionale, en Serbie. Elle est inscrite sur la liste des monuments culturels protégés de la république de Serbie (identifiant no SK 1846). Présentation L'église a été construite entre 1723 et 1726, à l'époque de l'évêque de Bačka Sofronije Tomašević. Par la suite, l'édifice a été plusieurs fois agrandi, notamment en 1766, en 1804 et en 1909-1910. À l'occasion de ces derniers travaux, l'iconostase de l'église, peinte en 1766, a été transférée dans l'église Saint-Dimitri d'Aleksandrovo-Subotica. Aujourd'hui, l'église est caractéristique du style néo-baroque. Elle est constituée d'une nef unique prolongée par une abside demi-circulaire ; elle est dotée d'un transept à l'est et d'un narthex à l'ouest. La partie la plus représentative de l'édifice est la façade occidentale, dominée par un haut clocher baroque qui en accentue la verticalité ; l'entrée est encadrée par deux colonnes en pierre qui supportent un fronton surbaissé et possède un portail en bois à double battant. Les façades sont ornées de pilastres surmontés de chapiteaux dotés d'une riche décoration baroque sous forme de volutes et de feuilles d'acanthe qui s'élèvent jusqu'à la corniche du toit. À l'intérieur, l'iconostase actuelle a été réalisée en 1910 par Johanes Lukeš sous la direction de Paja Jovanović. Le trône de la Mère de Dieu est une œuvre de style rocaille datant de 1785 et l'on suppose qu'il s'agit d'une création d'Aksentije Marković. Sur le trône de l'évêque, l'icône de saint Sava a été peinte en 1910 par Aleksandar Sekulić, un artiste de Zrenjanin, dans un style réaliste. L'église abrite aussi quelques rares fragments des vitraux peints en 1910 par l'entreprise Türoler Glassmalerei d'Innsbruck. Notes et références Article connexe Monuments culturels du district de Bačka septentrionale Portail de l’architecture chrétienne Portail de la Serbie et du peuple serbe Portail de la protection du patrimoine Portail du christianisme orthodoxe
Вознесенская церковь (Суботица)

Вознесенская церковь (Храм Вознесения Господня, серб. Црква Светог Вазнесења Господњег) — храм Бачской епархии Сербской православной церкви в городе Суботице (АК Воеводина, Сербия). Памятник культуры Сербии. История Согласно письменным источникам, до строительства этого храма в непосредственной близости располагалась небольшая часовня в честь Вознесения Господня. Новая церковь построена в 1723—1726 годах. Ктитором храма стал торговец Никола Джелебджия (Челебджия). В 1766 году сделан первый капитальный ремонт и установлен иконостас. В 1804 году церковь была расширена приблизительно на 11,4 м в длину и на 1,5 м в ширину, а над притвором обустроен хор. В 1909—1910 годах церковь была значительно перестроена по проекту Михаила Милана Харница из Будапешта. Старая колокольня была снесена и заменена на новую с крестильней и хранилищем. Старый иконостас передан церкви Святого Димитрия в селе Александрово, а новый был сделан Йоханнесом Лукешем (Хайнцом Лукашем) под надзором Пае Йовановича. На восьми окнах храма были установлены витражи, изготовленные фирмой Türoler Glassmalerei в Инсбруке, на которых были изображены лики святых. Во время Второй мировой войны они разбились. В 2010—2018 годах в церкви были проведены масштабные реставрационные работы: заменено покрытие купола и крыши, стены очищены от наслоений сажи, обновлён иконостас и установлены новые витражи. Архитектура В ходе реконструкций храм сильно менял свой облик. Сегодня храм представляет собой однонефное сооружение в стиле необарокко с полукруглой апсидой на востоке и входом на западе, с надстроенном над ним колокольней. Примечания
Амбасада Босне и Херцеговине у Србији

Амбасада Босне и Херцеговине у Србији је дипломатска мисија Босне и Херцеговине у Србији. Амбасада се налази на адреси Генерала Анрија 37 у Београду. Тренутни амбасадор Босне и Херцеговине у Србији је Александар Врањеш. Амбасада Босне и Херцеговине има Генерални конзулат у Новом Пазару, отворен 23. августа 2022. године. Према Дипломатској листи Министарства спољних послова Србије представништва у Србији, конзулат је надлежан за Златиборски и Рашки, док по преносу Радија Слободна Европа конзулат је надлежан за покривање општина и градова: Нови Пазар, Тутин, Сјеница, Нова Варош, Прибој и Пријепоље, док је амбасада у Београду надлежна за остале градове и општине у Србији. Види још Односи Србије и Босне и Херцеговине Амбасада Србије у Босни и Херцеговини Референце
Embassy of India, Belgrade

The Embassy of India in Belgrade is the diplomatic mission of India to Serbia. The ambassador is Sanjiv Kohli. India doesn't recognise the territory of Kosovo, and instead regards the territory to be "an integral part of Serbia" and serves its jurisdiction. Activities The embassy engages in various activities for locals, and also promotes doing business as well. See also India–Serbia relations India–Kosovo relations India's reaction to the 2008 Kosovo declaration of independence Foreign relations of Kosovo Foreign relations of Serbia Foreign relations of India List of diplomatic missions in Serbia List of diplomatic missions of India References External links Official website EEPCINDIA Archived 2022-05-24 at the Wayback Machine