NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Международный аэропорт имени Константина Великого

Международный аэропорт «Константин Великий» Ниш (серб. Међународни аеродром Константин Велики Ниш / Međunarodni aerodrom Konstantin Veliki Niš) (ИАТА: INI, ИКАО: LYNI) — гражданский аэропорт Сербии. Расположен в селе Медошевац, в 4 километрах от центра Ниша. В 2024 году обслужил 357313 пассажиров. Пропускная способность — 3 самолёта в час. Является запасным аэродромом для Приштины, Белграда, Подгорицы, Тивата, Софии, Скопье и Охрида. История Свой аэродром у Ниша появился в 1910 году, тогда он был расположен недалеко от села Трупале. В тридцатые годы Аеропут, авиаперевозчик Королевства Югославии, использовал аэродром для своих нужд. После Второй мировой войны на его месте была развернута военная база. На месте нынешнего аэропорта в 1952 году была построена бетонная полоса протяженностью 1500 метров. В 1972 году она была удлинена до 2200 метров. В 1986 году основана компания «Аеродром Ниш», которая по сей день является владельцем аэропорта. Официальное открытие состоялось 12 октября 1986 года. Первую посадку произвел Боинг 737. Во время бомбардировки Югославии в 1999 попаданием 57 снарядов было уничтожено 11 % поверхности полосы. После этого несколько лет аэропорт не функционировал. В 2003 году министерство иностранных дел Норвегии финансировало реконструкцию аэродрома, после чего он был открыт 12 октября 2003 года, получив название в честь Константина Великого. Реконструкция обошлась в 4 млн евро, работы продолжались с марта 2003 по декабрь 2004 года. Было использовано 2130 м³ бетона и 58400 тонн асфальта. После реконструкции аэропорт потенциально способен обслуживать от 90 до 120 тысяч пассажиров в год. Авиакомпании и направления Список пассажирских авиакомпании и направлений, которые осуществляются из аэропорта Константин Великий: Услуги Аэропорту с 2000 года принадлежат автобусы, осуществляющие трансфер пассажиров в Ниш по круговому маршруту 34. С июля 2025 года проезд на автобусах до аэропорта, как и по всему городу Ниш, бесплатный. В здании аэропорта расположены службы такси и аренды автомобилей. Центр чрезвычайных ситуаций В рамках сотрудничества МЧС России и МЧС Сербии с августа 2012 года на аэродроме базируются российские Ил-76, Ми-26 и Ка-32. Примечания
Niš flygplats Konstantin den store

Konstantin den stores flygplats (serbisk kyrilliska: Аеродром Ниш – Константин Велики; latinska: Aerodrom Niš – Konstantin Veliki, IATA-kod: INI) är en flygplats, belägen i staden Niš i östra Serbien. Flygplatsen är Serbiens näst största, efter Belgrad-Nikola Teslas flygplats i Belgrad. Flygbolag och destinationer Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Niš flygplats Konstantin den store.
Ніш (аеропорт)

Аеропорт Костянтин Великий (серб. Аеродром Ниш — Константин Велики / Aerodrom Niš — Konstantin Veliki) (IATA: INI, ICAO: LYNI) — аеропорт, який обслуговую південний схід Сербії. Він розташований за 4 кілометри від міста Ніш в селах Медошевац і Поповац на території общини Червоний Крест. Є другим аеропортом за потоком пасажирів після аеропорту Николи Тесла. За сприятливих погодних умов, і зважаючи на вигідне географічне розташування, аеропорт іноді використовується як альтернативний, для польотів в Белград, Охриду, Приштину, Скоп'є і Софію. Місткість аеропорту — три літаки на годину. Історія У Ніші був аеропорт з 1910 який знаходився поблизу села Трупале. В тридцяті роки минулого сторіччя Аеропут, авіаперевізник Королівства Югославія, використовував цей аеропорт в цивільних цілях. Після другої світової війни аеропорт використовувався як військова база. В аеропорту були розміщені 63-й парашутний батальйон і 119-та вертолітна бригада, які були частинами першого повітряного транспортного полку. На місці сьогоднішнього аеропорту в 1952 році було побудовано першу бетонну смугу довжиною в 1.500 м, котра в 1972 році була продовжена до 2.200 м. У 1986 році засновано публічну організацію «Аеродром Ніш» яка і досі керує аеропортом. Аеропорт було офіційно відкрито 12 жовтня 1986 року посадкою на нього першого літака Боінг 737 і аеропарадом. Під час бомбардувань Югославії силами НАТО в 1999 році аеропорт зазнав 57 ударів і було повністю зруйновано 11 % покриття злітних смуг. ще кілька років після війни аеропорт був у стані ремонту. У 2003 році міністерство закордонних справ Норвегії інвестувало значні кошти в реконструкцію аеропорту. Аеропорт був відкритий 12 жовтня 2003 року і був названий «Аеропорт Костянтин Великий». Реконструкції аеропорту коштувала 4 мільйони, і робота над ним тривала з березня 2003 року по грудень 2004 року. Була проведена реконструкція 2,130 м³ бетону і 58,400 тонн асфальту, а також при реконструкції злітна смуга збільшилася до 2500 м Згідно з дослідженнями цільової кількості пасажирів, які були проведені під час реконструкції в 2002 році, аеропорт за рік матиме можливість обслуговувати від 90000 до 120000 пасажирів. Регулярні рейси Список регулярних пасажирських авіакомпаній, які використовують аеропорт Костянтин Великий: Пасажирські Вантажні Статистика Послуги Аеропорт знаходиться приблизно в 4 км від центру міста Ніш. Є автобуси, які перевозять пасажирів по круговій лінії в Ніш (номер 34). Автобуси були придбані за кошти пожертвувань після 2000 року. Центр з надзвичайних ситуацій З серпня 2010 року в аеропорту розміщено російський літак ІЛ-76, а також два вертольоти (Мі-26 і Ка 32) з метою гасіння пожеж в Сербії і регіоні, відповідно до Закону про надзвичайні ситуації. Для штаб-квартири Центру, Ніш був обраний за своє вигідне географічне положення. Примітки Посилання Вебсайт аеропорту[недоступне посилання з червня 2019]
Église Saint-Nicolas de Zemun

L'église Saint-Nicolas de Zemun (en serbe cyrillique : Николајевска црква у Земуну ; en serbe latin : Nikolajevska crkva u Zemunu) est une église orthodoxe située à Belgrade, la capitale de la Serbie, dans la municipalité urbaine de Zemun. Construite entre 1745 et 1752, elle est inscrite sur la liste des monuments culturels protégés de la république de Serbie (identifiant no SK 18) et sur la liste des biens culturels de la ville de Belgrade. Architecture L'église Saint-Nicolas, située 43 rue Njegoševa, a été construite entre 1745 et 1752 à l'emplacement d'un ancien édifice en bois doté d'un toit de chaume. L'église actuelle est constituée d'une nef unique avec une abside voûtée en demi-berceau et un chœur voûté en berceau. Un clocher à deux étages, surmonté d'un bulbe en métal, domine la partie occidentale du bâtiment. Sur le plan architectural, l'église est caractéristique du style baroque des églises construites en Voïvodine et le long de la Frontière militaire au XVIIIe siècle. Le clocher original, endommagé par un incendie en 1867, a été restauré en 1870. L'église Saint-Nicolas est la plus ancienne église orthodoxe du centre ancien de Zemun et l'un des plus anciens édifices religieux du territoire de la ville de Belgrade. Décoration et trésor L'église Saint-Nicolas abrite une iconostase peinte à partir de 1762 par Dimitrije Bačević ainsi que des fresques dues à Živko Petrović, un peintre de Zemun. On y trouve aussi des icônes, des bannières et toutes sortes d'autres objets cultuels. Notes et références Articles connexes Architecture à Belgrade Monuments culturels de la ville de Belgrade Lien externe (sr) « Nikolajevska crkva u Zemunu », sur arhiepiskopija.rs, site de l'archevêché de Belgrade-Karlovci (consulté le 20 septembre 2016) Portail de Belgrade Portail de l’architecture chrétienne Portail de la protection du patrimoine Portail du christianisme orthodoxe
Chiesa di San Nicola (Zemun)

La chiesa di San Nicola (in serbo Николајевска црква?) è un edificio di culto serbo-ortodosso di Zemun, municipalità della capitale serba Belgrado. È inclusa nell'elenco dei monumenti culturali protetti della Repubblica di Serbia (identificativo n. SK 18) e nell'elenco dei beni culturali della Città di Belgrado. Storia e descrizione Fu costruita tra il 1745 e il 1752 sul sito di un precedente edificio in legno con tetto di paglia. L'attuale chiesa è costituita da una navata unica con abside a volta a botte e coro a volta a botte. Un campanile a due piani, sormontato da un bulbo metallico, domina la parte occidentale dell'edificio. Dal punto di vista architettonico, la chiesa è tipica dello stile barocco delle chiese costruite in Vojvodina e lungo la frontiera militare nel XVIII secolo. Il campanile originale, danneggiato da un incendio nel 1867, fu restaurato nel tre anni dopo. Ospita al suo interno un'iconostasi dipinta nel 1762 da Dimitrije Bačević e affreschi del pittore locale Živko Petrović. Ci sono anche icone, stendardi e ogni sorta di altri oggetti religiosi. Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su chiesa di San Nicola
Věž Ušće

Věž Ušće (česky Soutok, srbsky Ушће, dříve Budova společensko-politických organizací, srbochorvatsky Зграда друштвено-политичких организација/Zgrada društveno-političkih organizacija) je největší budovou Srbska a bývalé Jugoslávie. Nachází se v Srbsku, v Bělehradě, u soutoku Sávy s Dunajem a je 134 m vysoká (antena). Historie Budova byla postavena roku 1964 , jejím účelem bylo stát se novým sídlem pro ústřední výbor Svazu komunistů Jugoslávie. Lidovým názvem pro budovu se stal Ce-Ka, což byla zkratka pro ústřední výbor – srbochorvatsky Centralni Komitet. Budova byla koncipována jako symbol Nového Bělehradu; jako první objekt, který návštěvníci nového sídliště, kteří opouštějí staré město, uvidí. Strohou výškovou budovu obdélníkového půdorysu navrhli pro tehdejší jugoslávskou metropoli Mihailo Janković, Dušan Milenković a Mirjana Marjanović. Projektantem stavby byl Milan Krstić. Umístěním všech pater výškové budovy na masivní betonové sloupy vytvořili architekti stavbu se zavěšenými hliníkovými stěnami. Roku 1970, pouhých 6 let po dokončení budovy, byl na Ušće naplánován teroristický útok. Velmi se podobal tomu z 11. září 2001: v Chicagu mělo být uneseno dopravní letadlo typu Boeing 747 a navedeno přímo do budovy. Hlavním cílem útoku, který se měl konat v době jednání KSJ, bylo zabít tehdejšího prezidenta země Josipa Broze Tita. Plán se však neuskutečnil a hlavní organizátor, Nikola Kavaja, byl odsouzen na 23 let do vězení. Budova se stala symbolem komunistické vlády nad celou SFRJ. V noci bývala osvícena tak, aby na ní byla vidět písmena TITO. Jednalo se o jednu z tehdy nejmodernějších staveb v zemi. Kostra celého komplexu byla tak odolná, že vydržela i bombardování NATO v roce 1999. Po Titově smrti došlo ke změnám v celé zemi a ty se nevyhnuly ani budově Ušće. Miloševićova Socialistická strana Srbska se ji také rozhodla používat, přestože se jednalo o porušení zákona – Ušće straně nepatřila, ačkoliv SPS si ji nárokovala. Mnoho podlaží budovy začaly v 90. letech 20. století využívat také soukromé společnosti (včetně například tří televizních stanic) a sama SPS tak využívala pouhých 9 pater. 21. dubna 1999, při bombardování Jugoslávie leteckými silami NATO, došlo v horních patrech budovy k požáru. Útok se opakoval o několik dní později. Celou stavbu zasáhlo nakonec 12 střel typu Tomahawk. Ušće však tento útok ustála, přesto však velmi poškozená. Útok na tuto budovu vyvolal vlnu protestů na celém světě, a to i přesto, že nebyl nikdo zraněn, protože útok přišel v časných ranních hodinách. V roce 2003 se začalo s rekonstrukcí, po níž je Ušće zmodernizovanou kancelářskou budovou. V nejvyšším patře se zřídila kavárna a vyhlídka na celou srbskou metropoli. Otevření budovy roku 2005 se stalo symbolem znovuzrození válkou poničeného Srbska. V roce 2019 byla v blízkosti původní věže budována nová, Věž Ušće 2 s obdobnou výškou i dispozicemi. Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Věž Ušće na Wikimedia Commons Oficiální stránky (srbsky, anglicky)
Torre Ušće

La Torre Ušće (en serbio cirílico: Ушће; literalmente en español "confluencia") es el rascacielos más alto de la ciudad de Belgrado, capital de Serbia, con una altura de 115 m, y la segunda construcción más alta del país, por detrás de la torre de televisión de Belgrado. Fue el rascacielos más alto de los Balcanes hasta la finalización en 2008 de la Avaz Twist Tower (172 m), en Sarajevo, capital de Bosnia y Herzegovina. Construido en 1964, se trata de un edificio de cristal con vistas a la confluencia de los ríos Danubio y Sava desde el barrio de Nueva Belgrado. Originalmente constaba de 105 m de altura, y fue utilizado como sede del comité central de la Liga de Comunistas de Yugoslavia.​ La torre Ušće era utilizada habitualmente con fines comerciales hasta el 21 de abril de 1999, cuando fue gravemente dañada por los sucesivos ataques aéreos de la OTAN durante el bombardeo de Yugoslavia. A partir de 2003, la torre fue reconstruida, incluyendo un aumento de 2 plantas (141 m) de altura, con la adición de una antena de 26 m, que en términos estrictamente arquitectónicos no cuenta como altura de la construcción. El Complejo Ušće, un moderno centro de negocios, se encuentra desde 2009 en fase de construcción, constituyendo un importante centro comercial y de ocio. La construcción de la segunda torre, diseñada como gemela de la primera, comenzó en 2018 y se inauguró en junio de 2020. Galería Referencias
Tour Ušće

La Tour Ušće, en serbe Кула Ушће/Kula Ušće, est le plus haut édifice de Belgrade, la capitale de la Serbie. Elle est située dans le quartier du Blok 16 dans la municipalité de Novi Beograd. Construite en 1964, la tour en verre domine le confluent de la Save et du Danube. À l'origine, elle mesurait 105 m et servait de quartier général pour le Comité central du Parti communiste de Yougoslavie ; la tour, considérée comme le symbole de la période titiste, était familièrement surnommée « la tour CK » (prononcer : Tsé-Ka), « Comité Central ». Dans les années 1990, elle a été utilisée par le Parti socialiste de Serbie, puis, plus tard dans la même décennie, trois chaînes de télévision s'installèrent dans quelques étages de la tour. Le 21 avril 1999, au cours de la guerre du Kosovo, elle a été endommagée par les frappes aériennes de l'OTAN. Les travaux de reconstruction ont commencé en 2003 et se sont achevés en 2005 ; ils ont permis de surélever la tour de quelques mètres. L'aspect général a été modifié par une généralisation du verre sur les façades de l'immeuble, ce qui lui confère un aspect plus contemporain. La tour rénovée est désormais désignée sous le nom de « tour Ušće I ». En effet, les travaux effectués se sont inscrits dans un plus vaste projet. L'immeuble est désormais loué à des organismes privés. La construction d'un centre commercial, situé en face de la tour Ušće 1, a commencé en décembre 2006 ; avec 120 000 m2, il deviendra l'un des plus importants de la Serbie. Mais ce qu'on appelle désormais le « complexe Ušće » doit être complété vers 2010 par la construction d'une autre tour, jumelle de la tour Ušće 1. Voir aussi Articles connexes Belgrade Novi Beograd Édifices célèbres de Belgrade Liens externes (en) Notice technique sur la Tour Ušće Portail de Belgrade Portail des gratte-ciel
PC Ušće

Poslovni centar Ušće sa svojih 141 metra visine predstavlja drugu po redu najvišu zgradu na Balkanu, a nalazi se u Beogradu, glavnom gradu Srbije. Karakteristike Smještena je u općini Novi Beograd, u bloku 16, na ušću Save u Dunav. PC Ušće druga je po redu najviša zgrada Balkana, odmah nakon Avaz Twist Towera u Sarajevu, a predstavlja jednu od najmodernijih u regiji. Visoka je 134 metra. U rekonstrukciju ovog zdanja, nakon oštećenja u NATO-vom bombardiranju SRJ uloženo je 35 000 000 eura,zgrada je dobila 2 nova kata i danas ima ukupno 25 katova. Ukupna površina poslovnog prostora ovog objekta je 27 237 kvadratnih metara, a čitava zgrada opremljena je najmodernijom opremom koja je u skladu s najvišim svjetskim standardima. Svaki kat ima klimu, podno grijanje, neprobojna stakla i najsuvremenije sustave za nadgledanje komunikacija itd. Zgrada posjeduje 7 modernih dizala kojima se za svega dvadesetak sekundi stiže od prizemlja do posljednjeg kata, a tu je i 750 mjesta za parkiranje. Tijekom rekonstrukcije zgrada je dobila potpuno novu arhitektonsku glazuru; nekadašnju aluminijsko-staklenu fasadu zamijenila su plavo-zelenkasta stakla. Povijest Ideja o izgradnji kompleksa zgrada najviših državnih institucija na lijevoj obali Save, u okviru novog grada pojavljuje se 1947. Od 1962. do 1964. godine realizira se samo neboder. Zdanje je useljeno 1965. kao glavna zgrada Centralnog komiteta Saveza komunista Jugoslavije. Naziv zgrade u to vrijeme bio je Palača društveno-političkih organizacija-popularno CK. Početkom 1990. godine postaje poslovni centar. Zgrada je oštećena u granatiranju 21. travnja i 27. travnja 1999. godine. Rekonstrukcija je počela 2002., a završila sredinom 2005. godine. Kompleks Ušće Kompleks Ušće je projekt koji bi trebao zaživjeti tijekom sljedeće tri godine i predstavljati najmoderniji i najelitniji centar na Balkanu. Planirana je izgradnja zgrade blizanke kao i višenamjenskog uredsko-poslovno-sportskog centra. Korisna površina objekta bit će 160,000 četvornih metara, a cijeli projekt bi trebao stajati 160 milijuna eura. Pod zemljom će biti veliki hipermarket površine 12,000 četvornih metara. Pod zemljom će se nalaziti i jedan kat trgovačkog centra dok će preostala dva biti iznad zemlje. Trgovački centar će imati ukupan poslovni prostor od 36,000 četvornih metara i u njemu će se nalaziti butici, prodavaonice namještaja, višenamjenske prodavaonice, ljekarne, banke, restorani i kafići. Treći kat kompleksa namijenjen je sportsko-rekreativnim sadržajima i multipleks kazalištu-kinu. Vanjske poveznice Intervju jednog od prvih graditelja zgrade (srp.) [neaktivna poveznica] (srp.) O rekonstrukciji nebodera[neaktivna poveznica] (srp.)
Torre Ušće

La torre Ušće (in serbo Пословни центар Ушће?, Poslovni centar Ušće) è un grattacielo di Nuova Belgrado. Costruita tra il 1962 e il 1964 vicino al punto in cui si incontrano il Danubio e la Sava, fu danneggiata dai bombardamenti della NATO del 1999 e fu perciò restaurata tra il 2003 e il 2005. Storia La costruzione della torre terminò nel 1964 ed essa servì, fino al 1990, come sede del Congresso Centrale della Lega dei Comunisti di Jugoslavia, da qui l'acronimo con cui è ancora conosciuta la struttura, CK (Centralni Komitet). Nel 1979 Nikola Kavaja, nazionalista e anti-comunista serbo, dirottò il volo American Airlines 293 con l'intenzione di schiantarsi contro la torre, tuttavia desistette e fu arrestato dalle autorità irlandesi (paese dove era originariamente diretto il volo), che lo consegnarono agli statunitensi. Negli anni '90, con il collasso e la successiva dissoluzione della Jugoslavia, il Partito Socialista di Serbia occupò 10 piani dell'edificio, affittando gli altri a delle compagnie private (tra cui tre emittenti televisive). Il 21 aprile 1999 alcuni missili Tomahawk della NATO hanno colpito l'edificio, provocando un incendio ai piani superiori. Non si sono registrate vittime o feriti, poiché all'epoca la torre era inutilizzata, e nonostante i gravi danni subiti la Ušće non ha ceduto. Nel 2002 è stata acquistata dalla MPC Holding, holding serba fondata da Petar Matić, che nel 2003 ha iniziato la ricostruzione della torre, conclusasi nel 2005 e che ha visto l'aggiunta di due piani ai 23 iniziali, per un totale di 25. Attualmente la Ušće è sede della compagnia serba, che nel gennaio 2018 ha annunciato la costruzione di un secondo grattacielo, di poco più basso, accanto ad essa. Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Torre Ušće Collegamenti esterni (EN) Torre Ušće, su Structurae. (EN) Torre Ušće, su Skyscraper Center.
Ušće Tower

Ušće Tower (serb. зграда Ушће, zgrada Ušće) – jeden z najwyższych budynków w Belgradzie. Do czasu zbudowania Avaz Twist Tower w Sarajewie był najwyższym budynkiem na Bałkanach. Od 1965 był siedzibą Komitetu Centralnego Związku Komunistów Jugosławii. Od tego czasu nazywany pałacem organizacji społeczno-politycznych (“Палата друштвено-политичких организација“) Jugosławii i Serbii, popularnie wieżowcem KC („Зграда ЦК“). W tym okresie był iluminowany napisem "TITO". Około 1978 budynek miał być obiektem ataku serbskiego imigranta Nikoli Kavaji, który chciał samolotem Boeing 747 uderzyć w budynek Komitetu Centralnego ZKJ. Samolot został porwany, ale plan nie został zrealizowany. Kavaja został skazany w USA na karę 60 lat, z których spędził w więzieniu 23 lata. Budynek został poważnie uszkodzony w kwietniu 1999 przez dwukrotne bombardowanie NATO, ale nie został zburzony.
Ušćeskrapan

Ušćeskrapan (serbisk kyrilliska: Пословни центар Ушће, latinska: Poslovni centar Ušće; Ушће/Ušće betyder "sammanflödet"; uttalas Oosj-tje) är en skyskrapa, belägen i stadsdelen Nya Belgrad i Serbiens huvudstad Belgrad. Från den syns floderna Donau och Sava. Det är den högsta skyskrapan i Belgrad och den näst högsta byggnaden efter Avalatornet. Innan Avalatornet byggdes var Ušćeskrapan Balkans högsta byggnad. Historik Ušćeskrapan stod färdig år 1964. Den var ursprungligen 105 meter hög, och användes som högkvarter för Jugoslaviens kommunistförbund. Ušćeskrapan hyrdes sedan ut till kommersiella intressen fram till 21 april 1999, då den drabbades svårt av Natos flygbombningar år 1999. År 2003 började återuppbyggnaden, men skrapan blev nu två våningar högre än tidigare (141 meter/462fot totalt), och dessutom tillkom en 26 meter hög antenn, vilken i strikta arkitekturtermer inte räknas som byggnadshöjd. En andra Ušćeskrapa bredvid den första är under byggnad (2019), med 22 våningar. Källor Den här artikeln är helt eller delvis baserad på material från engelskspråkiga Wikipedia, 26 oktober 2012. Fotnoter Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Ušćeskrapan. Ušćeskrapan (serbiska) Overavanje CK (Vreme)
Crkva Marije Majke Crkve u Šandoru

Crkva Marije Majke Crkve u Šandoru je katolička crkva u subotičkoj gradskoj četvrti Šandoru, posvećena Mariji Majci Crkve. Ovo je župna crkva. Dio je dekanata Subotica - Donji Grad. Bogoslužni jezici su hrvatski i mađarski. Današnji župnik je Andrija Kopilović. Najmlađa je župa u Subotici. Ovdje se matične knjige vode od 1855. godine. Do izgradnje ove crkve, od 1926. katolici su ove župe bogoslužju nazočili u policijskoj postaji u prostoriji 12 x 6. Izgrađena je prema nacrtima subotičkog arhitekta Bolte Dulića 1982. godine, a posvećena je Mariji Majci Crkve. Podignuta je na kamenima temeljcima iz Lourdesa i Fatime, a koje su donijeli biskup Matija Zvekanović i župnik Andrija Kopilović. Dvanaest ugrađenih i posvećenih križeva su iz isto toliko velikih marijanskih svetišta Hrvata (od Letnice do Brezja, od Škrpjela do Aljmaša), a simboliziraju dvanaestoricu apostola. Crkva je 46 m duga i široka 19 m. Iznutra je visoka 9 m. Crkveni je toranj 22 metra visok, a zvona danas su elektronička. Stilski je zamišljena kao "moderna građevina koja odgovara duhu vremena i u duhu pokoncilske liturgijske obnove". Prvobitno zamišljeni izgled crkve nije nikad sproveden, zbog toga što je ukras pročelja trebao biti zlatni ravenski mozaik koji se pokazao preskupim, čak četiri puta više od same crkve. Interijer crkve ukrašava lijepa kompozicija tirolskih majstora iz 1892. godine koja prikazuje otajstvo Marijina bogomajčinstva. U unutarnjosti crkve nalaze se slike u tehnici slame koje je izradila Ana Milodanović, a prikazuju otajstva. Crkva je posvećena 11. listopada 1982. U crkvi se štuje lik bistričke Gospe i čuva milosni lik Majke Božje Bunarićke. Vidi Objekti i ustanove koji pripadaju župi Marije Majke Crkve: svetište Majke Božje, (Bunarić) s kapelom i križem posvećeno u čast ukazanja Blažene Djevice Marije Izvori Subotička biskupija Arhivirana inačica izvorne stranice od 4. prosinca 2020. (Wayback Machine) Župe i svećenici: Marija, Majka Crkve Predstavljamo naše župne zajednice - Marija Majka Crkve. Župa Marije Majke Crkve - Aleksandrovo - Subotica Arhivirana inačica izvorne stranice od 4. ožujka 2016. (Wayback Machine), Zvonik, Godina: VIII, Broj: 06(80), Subotica, lipanj 2001.