NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Манастир Сибница

Манастир Сибница је српски православни манастир. Налази се у истоименом месту Сибница (Сопот) и припада шумадијској епархији. Историја Манастирски храм посвећен је Светој Петки. Смештен је у атару села Сибница, на локалитету Сеона, у сливу истоимене речице, на темељима знатно старијег. Манастирска црква је ниска једнобродна грађевина са високим четвоространим звоником изнад западног портала. Сибница важи за старо место, које је некада било познато под називом Горња Сеона. Тачна година изградње као и време настанка манастира у Сибници није позната. С’ краја 16. века, у Смедеревском дефтеру број 184, у Београдској нахији код села Сеоне забележен је манастир Пречисте. Очигледно је то био по братству мали манастир будући да је наведен само један монах, али не и мали по имовини, како су годишње дажбине износиле 300 акчи. Података када је овај манастир напуштен и срушен нема, постоји само претпоставка да је до запустошења овог манастира дошло у првим турским налетима, односно најкасније око половине XVI века. Почетком XX века, стари манастир посвећен Светој Петки, поново је оживео. Прича се да се Владимиру Влајку Милосављевићу, Сибничанину који се налазио на робији, јер је на себе преузео очеву кривицу и казну због убиства човека, једне ноћи у сну јавила Света Петка и рекла му да иде у Сибницу да нађе мошти светитељске. Након што му се и наредне ноћи јавила са истом поруком, он је сан испричао управнику затвора. Мислећи да се ради о неком преваранту управник га је отерао. Међутим, након што је овај догађај испричао својој супрузи, она га убеди да пусти Влајка да покуша пронаћи гроб и мошти Светитеља. Након што се 1924. године, Влајко вратио у Сибницу, у трагању су му поред чобанина Јовице Ристивојевића, помагали и други Сибничани. Када су већ одустали од трагања, Влајку се Светитељка поново јави у сну и објасни му где да копа. На указаном месту наиђоше на зидове неке грађевине, а унутар зидова мошти, за које је Влајко већ спремио ковчег. Влајко је од своје куће пренео стару зграду чатмару која је имала два одвојена одељена. У једно одељење су сместили ковчег, а по зидовима су окачили њима доступне иконе и друге свете слике. Види још Списак манастира Српске православне цркве Референце Литература Р. Т. Николић, Околина Београда, Српски етнографски зборник V, Београд 1903, 1075. Б. Дробњаковић, Космај, Српски етнографски зборник XLVI, Београд 1930, 90. Зиројевић, Олга (1984). Цркве и манастири на подручју Пећке патријаршије до 1683. године. Београд: Историјски институт, Народна књига. Спољашње везе [1] [2] [3]
Église des Saints-Archanges de Kumane

L'église des Saints-Archanges de Kumane (en serbe cyrillique : Црква Светог Архангела у Куману ; en serbe latin : Crkva Svetog Arhangela u Kumanu) est une église orthodoxe serbe située à Kumane, dans la province autonome de Voïvodine, dans la municipalité de Novi Bečej et dans le district du Banat central en Serbie. Elle est inscrite sur la liste des monuments culturels de grande importance de la république de Serbie (identifiant no SK 1107). Historique En 1758, le village s'est doté d'une première église de bardeaux avec un toit de roseaux ; la voûte était constituée de planches peintes en bleu. En 1768, le peintre serbe baroque Teodor Ilić Češljar a réalisé plusieurs icônes pour l'église de ce village où avaient vécu ses parents ; ces œuvres sont aujourd'hui conservées au Palais épiscopal de Vršac. L'église actuelle a été édifiée entre 1822 et 1832, dans un style mêlant néo-classicisme et néo-baroque. En 1916-1917, les cloches de l'église ont été emportées par les Autrichiens et fondues pour contribuer à leur effort de guerre ; en 1923, quatre nouvelles cloches ont été installées dans la tour de l'église. Architecture L'édifice, qui mesure 38 m de long sur 18 m de large, est doté d'une nef unique prolongée par une abside à cinq pans. La façade occidentale, dont la partie centrale est incurvée, est dominée par clocher de 36 m de haut ; elle est ornée d'un fronton ovale soulignant la courbure de l'ensemble. Les façades sont rythmées par des pilastres, des niches et des ouvertures surmontées d'arcs en plein cintre ; les ouvertures des façades latérales sont plus profondément engagées dans la maçonnerie. Sous le toit court une frise de style dorique, faisant alterner triglyphes et métopes. Décoration intérieure L'iconostase de l'église, le trône de la Mère de Dieu et le trône de l'archiprêtre ont été sculptés de 1842 à 1846 par les frères Mihajlo et Lazar Janić et leur atelier, dans un style mêlant baroque et classique, ces deux frères ayant déjà notamment travaillé à la cathédrale de l'Ascension de Timișoara ; cette iconostase a été peinte en 1854 par Nikola Aleksić. D'autres peintures sont dues à Stevan Aleksić, qui les a réalisées en 1908. Notes et références Article connexe Monuments culturels du district du Banat central Portail de la Serbie et du peuple serbe Portail de l’architecture chrétienne Portail de la protection du patrimoine Portail du christianisme orthodoxe
Српска православна црква у Куману

Српска православна црква у Куману саграђена је у периоду од 1822. до 1832. године. То је једнобродна грађевина са звоником на западној фасади, који се подиже из прочеља фасаде. На западној страни је плитки ризалит изнад кога је сегментни фронтон. На бочним фасадама су дубоке касетиране нише раздвојене пиластрима и надвишене покровним фризом на коме су триглифи и метопе. У решењу основе и обради декорације објекат носи одлике класицизма. Иконостас и зидне слике су рад Николе Алексића из 1854. године. Олтарска преграда представља лепу целину својим конструктивним решењем, а нарочито колористичким. У архитектури иконостаса је наглашен класицизам, резбарени декоративни мотиви су биљне стилизације. На белу основу и беле канелиране стубове аплицирани су златни орнаменти и капители. Из истог времена су Богородичин и Архијерејски трон, певничке оплате и певнички столови. Сликарски рад је у свим елементима врло сличан Меленцима, Елемиру и осталим местима у којима је Алексић сликао цркве и иконостасе. Радови на обнови цркви изведени су током 2016. (замену дотрајалог кровног покривача новим бибер црепом) и 2017. године (конзерваторско – рестаураторске радове на западној фасади и торњу – звоника). Галерија Референце Види још Списак споменика културе у Средњобанатском округу Спољашње везе Листа споменика Црква светог архангела у Куману
Church of the Nativity of the Theotokos, Sremska Kamenica

The Church of the Nativity of the Theotokos (Serbian: Црква рођења пресвете Богородице, romanized: Crkva rođenja presvete Bogorodice) in Sremska Kamenica is a Serbian Orthodox church in Sremska Kamenica, Vojvodina, Serbia. Church is dedicated to Nativity of the Theotokos and was built between 1737 and 1758. The church is a single-nave building with a semi-shaped vault, and rectangular choir areas, large altar apse. The original iconostasis (1753) and frescos (1754) were painted by Jov Vasilijevich and Vasa Ostojić in which they combine traditional Orthodox iconography with Baroque style. The church as protected as a cultural heritage by the authorities of the Autonomous Province of Vojvodina in 1949. The church is known for the st. Michael icon in front of which conspirators of the 1903 May Coup swore that they will overthrow Alexander I of Serbia. See also Eparchy of Srem References
Église de la Nativité-de-la-Mère-de-Dieu de Sremska Kamenica

L'église de la Nativité-de-la-Mère-de-Dieu de Sremska Kamenica (en serbe cyrillique : Црква Рођења Пресвете Богородице у Сремској Каменици ; en serbe latin : Crkva Rođenja Presvete Bogorodice u Sremskoj Kamenici) est une église orthodoxe serbe située à Sremska Kamenica en Serbie, dans la municipalité de Petrovaradin et sur le territoire de la ville de Novi Sad. Construite entre 1737 et 1758, elle est inscrite sur la liste des monuments culturels de grande importance de la république de Serbie (identifiant no SK 1137). Présentation L'église a été construite entre 1737 et 1758 dans l'esprit de l'architecture traditionnelle serbe avec des éléments baroques. L'édifice est doté d'une nef unique voûtée en berceau avec deux saillies peu profondes de part et d'autre du chœur. Il se termine par une grande abside. À l'extérieur, la partie du chœur est dominée par un dôme reposant sur un tambour carré. Les façades sont constituées d'une alternance de briques et de pierres et rythmées par des arcatures aveugles inégales. La façade occidentale, construite au milieu du XVIIIe siècle, est constituée de trois niveaux et surmontée par un clocher à bulbe de style baroque. L'entrée principale y est précédée d'un vaste portique. L'iconostase originelle date de 1753 et les fresques de l'abside remontent à 1754 ; elles ont été peintes par Jov Vasilijevič et Vasilije Ostojić, qui ont essayé de marier l'iconographie orthodoxe traditionnelle avec des couleurs et des perspectives baroques. Une autre iconostase a été sculptée la fin du XVIIIe siècle dans un style rococo et peinte par Stefan Gavrilović en 1802. L'église de Kamenica abrite également une icône représentant l'Archange Saint Michel et peinte par Stevan Todorović en 1856. Des travaux de restauration ont été entrepris en 1968–1969, 1994 et 1996. Notes et références Articles connexes Éparchie de Syrmie Monuments culturels du district de Bačka méridionale - ville de Novi Sad Portail de la Serbie et du peuple serbe Portail de l’architecture chrétienne Portail de la protection du patrimoine Portail du christianisme orthodoxe
Церковь Рождества Пресвятой Богородицы (Сремска-Каменица)

Церковь Рождества Пресвятой Богородицы (серб. Црква Рођења Пресвете Богородице) — православный храм Сремской епархии Сербской православной церкви в городе Сремска-Каменица (часть Нови-Сада) в Сербии. Памятник культуры Сербии большого значения. Церковь была построена в период с 1737 по 1744 год на месте более ранней церкви Введения во Храм Пресвятой Богородицы. Ктитором нового храма стал протопресвитер Живан Црногорац. Работы по украшению церкви были завершены в 1758 году. Храм построен в моравском стиле с элементами барокко и представляет собой однонефное строение с цилиндрическим сводом. Фасад церкви сделан из камня и кирпича. С северной и южной стороны церкви выступают прямоугольные хоры, образуя таким образом подобие креста. С восточной стороны размещена пятигранная апсида. Купол храма расположен на десятигранном барабане, который в свою очередь помещён на кубическом основании, поддерживаемом четырьмя колоннами. В середине XVIII века к храму была пристроена каменная колокольня в стиле барокко. В 1753 году Иов Васильевич и Василий Остоич расписали иконостас храма. Ими также была расписана апсида и свод церкви. В 1797 году Марком Вуятовичем была сделана новая алтарная преграда, резьба которой объединяет элементы барокко и классицизма. Верхний ряд нового иконостаса написан Теодором Крацуном, также в иконостас помещены иконы, написанные Амвросием Янковичем и Стефаном Гавриловичем. Работы над иконостасом были завершены в 1800 году. Богородичный трон был расписан в 1876 году Михайлом Радосавлевичем. Примечания
Српска православна црква у Сремској Каменици

Српска православна црква у Сремској Каменици подигнута је у периоду од 1737. до 1758. године, под заштитом је државе као споменик културе у категорији непокретних културних добара од великог значаја. Црква је изграђена на месту раније цркве Ваведења Богородице, а ктитор цркве је био Живан Црногорац, протопрезвитер сремскокарловачки. Црква је посвећена Рођењу Пресвете Богородице, представља једнобродну грађевину, изграђену у духу српске традиционалне архитектуре са елементима барока, ова црква је уједно и задња која је изграђена у моравском стилу. Споља петострана олтарска апсида, засведена је полукалотом, док припрату од наоса одвајају стубови међусобно спојени луковима. Куполу носе четири слободна ступца, споља је украшена лименом капом у барокно-класицистичком духу. Фасаде цркве су зидане опеком и каменом, украшене су кордонским венцем и двоструким фризом неједнаких слепих аркада. Уз западно прочеље дозидан је средином 18. века камени троспратни звоник са тремом и барокном капом. Првобитни иконостас, рађен у дуборезу, из 1753. године као и живопис у полукалоти апсиде и своду наоса (1754) осликали су Јов Василијевич и Василије Остојић. Олтарска преграда, резбарски рад Марка Вујатовића 1797. године, декорисана је у барокном маниру. Иконостас с краја 18. века, остварио је 1802. године Стефан Гавриловић. Каменичка црква поседује и икону арханђела Михаила, рад Стеве Тодоровића из 1856. године, која поред ликовних има и историјске вредности. Горњи ред иконостаса који представља призоре из Христовог живота је дело знаменитог сликара Теодора Крацуна који је неко време боравио у Сремској Каменици. Конзерваторско-рестаураторски радови вршени су на троновима и певницама у два маха, 1968–1969. и 1994. године а санациони радови на архитектури изведени су 1996. године. У цркви се од 2002. године налази и део моштију Свете Петке. Галерија Види још Списак споменика културе у Јужнобачком округу – Град Нови Сад Верски објекти у Новом Саду Референце Спољашње везе „Српска православна црква из 1797. године — Споменици културе у Србији”. САНУ. Непокретна културна добра од великог значаја у Војводини Архивирано на веб-сајту Wayback Machine (17. мај 2014) Републички завод за заштиту споменика културе - Београд Листа споменика
Стадион ФК Херој

Стадион ФК Херој се налази у Јајинцима. На њему своје утакмице играју ФК Херој Полет. Терен је дужине 105м и ширине 68м. Терен је прављен 8 година, односно постао је функционалан 1982. године. Прву утакмицу одиграли су ФК Херој и ФК Раднички из Рудоваца. До тада, клуб је користио садашњи помоћни терен који се налази одмах изнад главног. 1995. године стадион је попримио данашњи изглед, направљене су трибине поводом 70 година од оснивања клуба. Том приликом су ФК Херој и ФК Црвена звезда одиграли утакмицу 1. маја 1995. године пред око 2000 навијача. 2014. године постављене су 280 столица, тако да капацитет износи 280 седећих и 1000 места за стајање.
Chapelle Notre-Dame-de-la-Paix de Sremski Karlovci

La chapelle Notre-Dame-de-la-Paix de Sremski Karlovci (en serbe cyrillique : Капела Госпе од Мира ; en serbe latin : Kapela Gospe od Mira), également connue sous le nom de chapelle de la Paix, est située à Sremski Karlovci en Serbie, dans la province de Voïvodine. Elle commémore la signature du traité de Karlowitz qui, en 1699, mit fin à la cinquième guerre austro-turque. La chapelle est inscrite sur la liste des sites mémoriels d'importance exceptionnelle de la république de Serbie. Histoire Le 26 janvier 1699, après 16 ans de guerre, un traité de paix fut signé entre la Sainte-Ligue (Autriche, Pologne, république de Venise, Russie) et l'Empire ottoman. En vertu de ce traité, chacun des belligérants avait le droit de conserver les territoires occupés au moment de la signature ; de cette manière, l'Autriche reçut le Banat hongrois, la Slavonie et la partie de la Syrmie située au nord d'une ligne Slankamen-Morović. Pour abriter les négociations, une salle en bois a été construite, où l'on a également signé le traité. Les délégués ottomans suggérèrent que soit édifiée sur le site une « simple construction en bois destinée à devenir un sanctuaire ou une église pour la plus grande gloire de Dieu et pour remercier Dieu qui, dans la bonté de son cœur, permettait que cette paix fût conclue » ; ce souhait fut approuvé par les autres délégations et, ainsi, une première église en bois sortit de terre à quelques mètres de la salle du traité. En 1710, elle fut remplacée par une église plus monumentale, consacrée en 1720, la chapelle de la Paix, qui disposait de quatre entrées en souvenir des quatre belligérants de la deuxième guerre austro-turque. Au début du XIXe siècle, cette chapelle, devenue vétuste, fut démolie et un nouvel édifice fut construit en 1817. L'ensemble a été restauré en 1855, 1884, 1923 et 1948. Statut légal La chapelle dépend à la fois de la paroisse catholique romaine de Sremski Karlovci, qui relève du diocèse catholique de Syrmie, et de l'Institut régional pour la protection des monuments culturels de Novi Sad (en serbe : Pokrajinski zavod za zaštitu spomenika kulture Novi Sad), ce qui marque sa double vocation cultuelle et mémorielle. Architecture Références Voir aussi Articles connexes Traité de Karlowitz Deuxième guerre austro-turque Liens externes (sr + en + de + hu) Site (sr) Notice Portail du catholicisme Portail de la Serbie et du peuple serbe Portail de l’histoire militaire Portail de l’architecture chrétienne
Kaplica Pokoju w Karłowicach

Kaplica Pokoju w Karłowicach – budynek sakralny wzniesiony w miejscu podpisania pokoju karłowickiego z 1699 roku. Obecnie stanowi on znaczący zabytek kultury materialnej Serbii. Historia Po zawarciu w Karłowicach pokoju kończącego wojnę Turcji ze Świętą Ligą, franciszkanie wybudowali drewnianą kaplicę w miejscu podpisania traktatu. Budowla ta została zniszczona przez wojska osmańskie w trakcie kolejnego starcia austriacko-tureckiego, po czym odbudowaną ją w roku 1716. Obecna kaplica powstała w 1817 roku i wykorzystywana jest do dziś przez kościół katolicki. Galeria Przypisy
Capela da Paz (Sremski Karlovci)

A Capela da Paz é uma capela católica romana em Sremski Karlovci, na Voivodina, Sérvia, construída em 1817 no local da assinatura do Tratado de Karlowitz de 1699, que encerrou a Grande Guerra Turca . O edifício foi construído como um símbolo de gratidão à Virgem Maria por ajudar as forças cristãs a garantir um resultado favorável na guerra. Projetada para se assemelhar a uma tenda militar otomana, a capela tem uma base circular e três entradas, simbolizando as passagens usadas pelos representantes de Veneza, Áustria e Polônia . A quarta entrada, destinada à delegação otomana, foi selada após a conclusão, refletindo a esperança de que eles nunca retornariam à Bacia da Panônia . História Em 1699, o Tratado de Karlowitz, mediado pelos Países Baixos e pelo Reino da Inglaterra, foi assinado entre o Império Otomano e a Santa Liga do Czarismo da Rússia, Veneza, Áustria e Polônia no local da capela. O evento histórico coincidiu com as Grandes Migrações dos Sérvios, após as quais a cidade se tornaria um centro cultural, religioso e político pelo menos até a Revolução Sérvia . As negociações de paz foram realizadas em terreno neutro que não pertencia a nenhuma das partes. Como a cidade não tinha capacidade para acomodar as grandes delegações e as suas comitivas, foram montadas tendas fora da cidade, com uma câmara central de madeira construída sobre uma fundação circular. Para resolver disputas sobre quem entraria primeiro, a câmara do conselho foi projetada com quatro entradas. Isto marcou o primeiro uso registrado de uma mesa redonda na prática diplomática. Em 1710, monges franciscanos, com aprovação imperial, construíram no local uma pequena capela redonda de madeira, conhecida como Capela de Nossa Senhora da Paz, que permaneceu até 1808. A aparência atual da capela foi moldada por uma decisão do Hofkriegsrat em 1810. A pedra fundamental foi lançada no mesmo ano e a construção do edifício em si, excluindo o interior, foi concluída em 1814. A decoração interior final foi concluída em 1817. Um dos doadores foi Stefan Stratimirović, o Metropolita do Metropolitanado de Karlovci, que contribuiu com 30.000 tijolos para a construção. A capela passou por reformas entre 1854 e 1855 e foi restaurada novamente em 1923. Em 1925, marcando 1000 anos do Reino Croata, os católicos de Sremski Karlovci, liderados pelo pároco Josip Bertić, colocaram uma placa na parede externa da capela em homenagem ao Rei Tomislav . No entanto, foi vandalizado e roubado na década de 1990, na época da dissolução da Iugoslávia. O edifício está classificado como monumento cultural de importância excepcional no registo central (ZM 26) desde 22 de dezembro de 1993 e no registo local (ZM 4) desde 26 de novembro de 1993. A autoridade responsável é o Instituto Provincial para a Proteção dos Monumentos Culturais de Novi Sad . A base para o registo é a decisão do Instituto Provincial da SAP Voivodina de 23 de maio de 1963 (número 507/62), e a classificação oficial foi publicada no Diário Oficial da República da Sérvia 16/90. Ver também Tratado de Passarowitz Referências
Капелла мира

Капелла мира (серб. Капела мира) — часовня, расположенная в сербском городе Сремски-Карловци на месте подписания Карловицкого мирного договора. Является памятником культуры Сербии исключительного значения. Карловицкий мир В 1699 году после длившейся 16 лет войны между Османской империей и странами «Священной лиги» (Священная Римская империя, Венецианская республика, Российская империя и Речь Посполитая) был подписан мирный договор. Это событие произошло в деревянном переговорном домике на холме возле городка Карловци (ныне — Сремски-Карловци). Примечания
Капела мира

Капела мира представља место у Сремским Карловцима, где је потписан Карловачки мир 1699. године. Капела мира са непосредним окружењем је проглашена културним добром од изузетног значаја за Србију. Карловачки мир 1699. године, после 16 година ратовања, постигнут је мир између Хабзбуршког, Пољске, Млечана и Руског царства као победника и Отоманског царства и губитника, у присуству посредника из Енглеске и Холандије. Дати догађај десио се на брду изнад Сремских Карловаца. За српску историју овај догађај од великог значаја, будући да су овим миром Хабзбуршком царству припали велики делови доње Паноније, па, самим тим, и Срем, Бачка, Барања, доња Славонија, Поморишје, као подручја са бројним српским живљем. Грађевина - Капела За потребе вођења преговора подигнута је дворана од дрвета. Ту је и потписан мир. 1710. године, као спомен на дати догађај, 50-ак метара изнад датог места озидана је данашња капела. По узору на првобитну дрвену грађевину урађена су четири улаза за пролаз зараћених страна. Улаз на који су улазили Турци је у једној од каснијих обнова зазидан. На почетку 19. века, због дотрајалости, капела је била порушена и сазидана нова која је већ 1808. проглашена државним спомеником. Радови на обнови завршени су 1814, а касније обнове су вршене 1855, 1884, 1923, 1948. године. Последња обнова десила се почетком 21. века. Данас се капела користи у сврхе римокатоличког богослужења неколико пута годишње. Постоји пројекат даље обнове капеле са увођењем савремених начина приказа догађаја из времена Карловачког мира (холографске, тродимензионалне илузије потписивања мира, у средишту унутрашњег простора). Галерија Види још Знаменито место Списак знаменитих места од изузетног значаја Референце Спољашње везе Званична страница општине Сремски Карловци Туристичка организација Сремских Карловаца