NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Univerеxport

Univerexport je najveći domaći trgovinski lanac. Osnovan je 25. septembra 1990. godine u Novom Sadu. Univerexport obuhvata prodajnu mrežu koju danas čini preko 200 maloprodajnih objekata širom Srbije. Istorijat Univerexport je jedan od vodećih domaćih trgovinskih lanaca. Osnovao ga je Bogdan Rodić 25. septembra 1990. godine, a kompanija se u početku bavila isključivo uvozom robe široke potrošnje. U to vreme Univerexport je bio porodična firma sa četiri zaposlena. Godine, 1991. počeo je razvoj velikog giganta, od otvaranja magacina u svrhu skladišta, u ulici Bajči Žilinskog u Novom Sadu, preko otvaranja prve veleprodaje i prvog prodajnog objekta. 1995. godine, Univerexport pokreće sopstvenu proizvodnju pekarskih proizvoda. 2007. godine postaje većinski vlasnik AD Bačke, domaće farme za proizvodnju mesa. 2014, Univerexport pokreće i svoju organsku proizvodnju pod brendom Organa. Kompanija Univerexport danas ima više od 600 proizvoda robnih marki, online servis Elakolije, svoju domaću farmu Bačka. 2010. godine Univerexport je otvorio svoj prvi objekat u Beogradu, a danas posluje širom Srbije. Delatnost Kompanija Univerexport, u proteklih 35 godina, prerasla je u jednu od vodećih domaćih trgovinskih kompanija u oblasti trgovine na veliko i malo robe široke potrošnje. Univerexport trenutno posluje kroz više prodajnih formata: veleprodaja, supermarketi, marketi, mini-marketi, online trgovina. Pored osnovne delatnosti, Univerexport se bavi i sopstvenom proizvodnjom domaćih i organskih proizvoda, kao što su Bačka sveže meso i mesni delikatesi, pršut i vina iz domaćinstva Vučurević, kao i organski proizvodi brenda Organa. Trgovačka marka Univerexport kao veliki trgovinski lanac, pažljivo prati potrebe i navike potrošača i na osnovu analize tako dobijenih podataka vrši odabir proizvođača. Kroz najbolji plasman i promociju, potrošačima se pruža proizvod istog ili boljeg kvaliteta u odnosu na najprodavaniji artikal iz pripadajuće robne grupe, uz pristupačne cene. Rezultat uspeha je zadovoljstvo kvalitetom i cenom proizvoda iz asortimana trgovačke marke Univerexport-a, koji su već prepoznatljivi pod nazivima: Baš Baš, Daj Daj, Naše najbolje. Prodajna mreža Univerexport ima široku prodajnu mrežu sa prodajnim objektima u Novom Sadu i Beogradu, te širom Vojvodine. Od 2022. godine, mreža se intenzivno širi na celokupnom tržištu Srbije. Paralelno sa razvojem tradicionalne prodajne mreže, Univerexport razvija i online rešenje. 2012. je počeo sa radom online servis za naručivanje i dostavu robe Univerexport online eLAKOLIJE. Društvena odgovornost Kompanija donira i pomaže različitim organizacijama u čijem su fokusu marginalizovane grupe ljudi, sportska i kulturna udruženja. Kroz humanitarni rad, Univerexport je do sada podržao preko 2.000 inicijativa i sponzorisao veliki broj manifestacija. Kompanija Univerexport usmerila je svoju poslovnu politiku u pravcu zaštite životne sredine. Kompanija je 2017. godine osnovala Fondaciju Univerexport koja nastavlja sa delovanjem na polju društvene odgovornosti. Prodajni Objekti Reference Spoljašnje veze Zvanični veb-sajt
Očaga

Očaga Lake (Serbian: Јеѕеро Очага) is an artificial lake in central Serbia. It is located on the territory of the City of Belgrade, in the municipality of Lazarevac. Location Očaga Lake is located in the valley of the Lukavica river, south of the Očaga canal. It is situated on the territory of the village of Petka, a western suburb of Lazarevac, though it is closer to Šopić, the northern suburb. The lake is 60 km (37 mi) south-west from downtown Belgrade, on the Ibar Highway. There are actually two adjoining lakes with the same name, so for distinction, they are called Nova Očaga (New Očaga) and Stara Očaga (Old Očaga). New Očaga New Očaga is what is usually considered as Očaga in colloquial language. The lake covers an area of 12 ha (30 acres), has a concrete bottom and is 6 m (20 ft) deep. It was constructed specifically as the swimming resort and it is supplied with water from the underground springs which is filtered and controlled on a daily basis, so the water is suitable for swimming and water sports. The lake has a diving boards, water slide a pool and lifeguards and divers present. Entire lake is encircled with the pedestrian path and a green ring, including high oak trees. One part of the shore is turned into the sandy beach with parasols made only from natural materials. The capacity of the lake is 6,000 visitors daily. The beach is decorated with the flower gardens and has a courts for futsal and beach volleyball. The lake also has an artificial water-jet fountain. As the lake is right next to the highway, with a large parking, restaurant, plateau and proper lighting, it is often a location of the festivals, concerts and workshops, and is a major camping area in the region. That makes if the center of the cultural life in Lazarevac. The lake is populated with common carp, grass carp and Prussian carp, but the fish is in the lake only to maintain the balance of the lake's ecosystem and the fishing is strictly forbidden. Old Očaga Old Očaga is immediately north of New Očaga. It is elongated, 800 m (2,600 ft) long and 40 m (130 ft) and basically is a canal. The lake's shore was cleaned from the undergrowth and the lake was cleaned from the mud and tree branches. It has a very clean water and is populated with fish, mostly Prussian carp, common bream and common roach. Unlike New Očaga, fishing is allowed, but with a mandatory permit. Storks and herons live around the lake. See also List of lakes in Serbia References External links
Очага (језеро)

Очага је вештачко језеро на територији општине Лазаревац, у околини Лазаревца, на шездесет километара од Београда, са десне стране Ибарске магистрале. Налази се у оквиру Спортско-рекреативног центра „Колубара“ и настало је уређивањем површинске девастације Рударског басена лигнита „Колубара“. Постоје Нова и Стара Очага. Нова Очага Језеро је прављено за купање и има бетонско дно. Дубина му је 6 метара, а капацитет око 6.000 купача дневно. На једном делу се налази уређена шљунковита плажа. Снабдева се изворском водом, која се свакодневно филтрира и контролише. Језеро краси вештачки гејзир за чију су израду због променљивог нивоа воде примењена атипична решења. Постоје две олимпијске скакаонице на по три нивоа и тобоган са базеном. У језеру је могуће играти ватерполо и кошарку у води. У близини су урађени и терени за одбојку на песку и мали фудбал на трави. За децу постоји посебно игралиште направљено од природних материјала. Око целог језера налази се стаза за шетњу, уређене зелене површине, велики храстови, око којих су засађене цветне ронделе. Постављене су клупе са столовима, као и ресторан, чија башта излази на обалу језера. Испред језера има одличан паркинг за све посетиоце. Цео комплекс је осветљен. На платоу поред језера одржавају се за културне манифестације: концерти, забаве, такмичења и др, због чега је језеро постало једно од средишта јавног живота Лазаревчана. Језеро је посебно посећено у летњим месецима. Мада има рибе, од најситнијих, до капиталних примерака амура, пецање није могуће, с обзиром да рибе служе за успостављање равнотеже екосистема. Риболов је дозвољен само са друге стране ограде, у језеру Стара Очага. Стара Очага Језеро Стара Очага се налази у наставку, северно од Нове Очаге. Дугачко је 800, а широко око 40 метара и има облик канала. Около су направљене банкине, обала је раскрчена, а језеро очишћено од блата и грања, тако да је изузетно чисто. Вештачки је порибљавано шараном и амуром. а у њему живе и бројни примерци беле рибе, као што су бабушка, деверика, бодорка. У околини живе роде и чапље. Језеро је погодно за риболов. Годишња дозвола за пецање се може набавити у просторијама Риболовачког друштва „Колубара“ у центру Лазаревца, а дневна дозвола се купује на самом језеру. Види још Списак језера у Србији Референце Литература Мала енциклопедија Просвета (3 изд.). Београд: Просвета. 1985. ISBN 978-86-07-00001-2. Марковић, Јован Ђ. (1990). Енциклопедијски географски лексикон Југославије. Сарајево: Свјетлост. ISBN 978-86-01-02651-3.
Југ Богданова црква у Прокупљу

Југ Богданова или Латинска црква се налази у центру данашњег Прокупља, недалеко старе градске цркве, са краја IX или почетка X века. Подигао ју је највероватније неки локални властелин, средином XIV века, у подграђу Прокупачког града, а у њеној унутрашњости су делимично очувани остаци живописа. На цркви су обављени конзерваторско-рестаураторски радови и она се данас налази под заштитом Републике Србије, као споменик културе од великог значаја. Назив цркве Југ Богданова црква је назив везан за митског Југ Богдана (историјског жупана Вратка Немањића), који је, према народном предању, владао овим крајем и подигао Прокупачко утврђење. Ова народна традиција је очувана до данас, па се поред цркве, по њему данас зову и најочуванија кула некадашњег утврђења, главна градска улица, оближње село, а та традиција је и симболично представљена на грбу града. Латинска црква је назив који је настао по Дубровчанима тј. Латинима (пошто су као католици вршили богослужење на латинском језику), који су током XVII и XVIII века имали своју колонију у Прокупљу и користили су цркву као своју богомољу. Положај, архитектура и живопис Југ Богданова црква је подигнута средином XIV века, на врху уског превоја званог Брана, који представља једини копнени прилаз брду Хисар и утврђењу на њему. Назив Брана потиче од епигеније реке Топлице, која се, од превоја, окреће за 180° и тече „уназад“ да би обишла брдо Хисар са три стране, након чега наставља свој пут ка истоку и Јужној Морави. Место на коме је црква подигнута, коришћено је за верске објекте и пре њеног подизања. Грађевина је подигнута на месту ранохришћанске базилике, чији се темељи данас виде око цркве, док је сама базилика подигнута на месту храма посвећеног Херкулу, чија је статуа пронађена на том месту током археолошких истраживања. Сматра се да је Херкулов храм припадао римском Хамеуму, док је базилика била део византијског Комплоса. Црква је мала једнобродна грађевина, са полукружном апсидом. На њеној западној страни су темељи нартекса, изнад улаза се очувала ниша у којој се раније налазио приказ свеца заштитника, док се на бочним странама налази по један мали прозор, налик пушкарници. У њеној градњи је коришћен жућкасти камен и црвенкаста опека, тако да је црквена спољашњост украшена наизменичним редовима камена и опеке. Овај начин градње је преузет из византијске архитектуре, а био је практично неизоставан елемент на црквама Вардарског (од краја XIII века до краја XIV века) и Моравског стила (од седме деценије XIV века до 1459. године) српске архитектуре. Живопис Југ Богданове цркве је само делимично очуван, а поред наративности, одликују га светао колорит, јаки светло-тамни контрасти и коректност цртежа. Галерија Види још Црква светог Прокопија Прокупачки Град Прокупље Југ Богдан Референце Литература „Споменички комплекс (Хисар и Латинска црква) — Споменици културе у Србији”. САНУ. Спољашње везе Туризам Прокупље:„Шта посетити“ „Латинска црква из XIV века“ Латинска црква
Ада-Сафари

Ада-Сафари (серб. Ада Сафари) — природное озеро на полуострове Ада-Циганлия между реками Сава и Чукарским заливом в 5 километрах от центра Белграда. Озеро имеет форму латинской буквы S, его площадь составляет около 6 гектаров, а средняя глубина — около 2 метров. Часто оно используется для спортивной рыбалки. Озеро окружено густым лесом. История До образования Савского озера, в той части Ады-Циганлии, где сегодня находится Ада-Сафари, была естественная депрессия, где находилось болото, которое наполнялось во время весенних паводков. Жители Чукарицы тогда назвали его Савска бара. В конце 70-х и начале 80-х годов прошлого века, болото высохло полностью и на его месте создали развлекательный парк, который вскоре оказался убыточным и был закрыт. После этого местность снова превратилась в болото, заросшее тростником, рогозом и кустарником. В начале 90-х по частной инициативе началась новая очистка реки Сава, а в 1994 году очищенное озеро стало называться Ада-Сафари. Инфраструктура Ада-Сафари окружено густым лесом. Вокруг большей части озера проложена пешеходная дорожка, которой можно пользоваться круглый год. В непосредственной близости находится детский театр-площадка «Остров Робинзона», который особенно активен в летние месяцы. На берегу озера в 2004 году был открыт ресторан с традиционным интерьером, едой, напитками и этно-музыкой. Фауна Помимо домашних уток и гусей, озеро является постоянным местом обитания различных видов диких птиц, наиболее важной из которых является дикая утка-кряква, а также регулярно встречающиеся серые цапли, малые бакланы и зимородки. На деревьях и кустах вокруг озера живут серая ворона, зеленый дятел, большой дятел, вяхирь, большая синица, лазоревка, поползень, соловей, славка, сорока, сойка, иволга, зяблики и другие птицы. Во время миграции были замечены лесная теньковка, обыкновенная теньковка, серая мухоловка. Ловля рыбы Озеро зарыблено. Оно разделено проволочной сетью на две части, одна из которых занимает площадь около 3,2 гектара, имеет ухоженный берег и 30 пронумерованных мест для рыбалки. Озеро в основном богато карпом. Встречаются линь и карась. Рыбалка возможна только со специальным разрешением по предварительной брони. Ловля рыбы на этом озере проводится по строгим правилам, чтобы сохранить популяцию. Каждую рыбу возвращают в воду, при этом можно купить особей до 5 килограммов. Это первое озеро в Сербии, где было введено правило «поймал и отпустил». На Аде Сафари в 2007 году был основан клуб рыбаков, который с каждым годом набирает все большее количество участников. Примечания
Rusanda

Rusanda (Serbian Cyrillic: Русанда) is a spa town established in 1867 and located in Melenci, Zrenjanin, Serbia. Lake Rusanda Lake Rusanda (Serbian: Језеро Русанда, romanized: Jezero Rusanda) is a highly saline, shallow wetland, and a soda lake. It is divided in two parts: the larger Velika Rusanda and the smaller Mala Rusanda, with an asphalt road separating both. As of 2021, Slano kopovo, Rusanda and Okanj bara are the only Serbian localities where the presence of Suaeda pannonica, characteristic of solonchak soils, has been confirmed. Due to the high salinity of both the water and the mud, up to 60%, it has been speculated that Rusanda is one of the remnants of the ancient Pannonian Sea, but the lake is probably a fossil bed of the Tisza river. Records show that healing mud, or peloid, from the lake's bottom, has been used for therapeutic treatments at least since the 1760s. Mud therapy proved to be quite beneficial with muscle inflammation, rheumatism, gout and especially with the car crash injuries. In August 2017 a complete drying out of the lake gained media attention. It was reported of the ecological catastrophe which endangered the local population, agriculture (vineyards, orchards) and 200 bird species living in the lake area, due to the toxic saline dusts blown by the winds. Also, the mud dries and can't be used, while the sun damages both the peloid's quality and quantity. The hydrologists however said that drying of the lake is not unusual, it happens occasionally (like in the mid-2000s) without disrupting the ecosystem, but it didn't gain as much media attention previously. When the rainy season starts, the lake will fill up again. It happens due to the dry summers and possibly because of the disturbance of the level of underground waters, caused with the construction of the Danube–Tisa–Danube Canal. In order to prevent this, hydrological research was conducted in the early 2010s, and the plan was made to dig several water wells which would prevent the lake from drying up during the periods of drought. The wells were built but apparently are not functioning yet. Still, the experts warned that the irrigation of the lake may disturb the natural balance and influence the medicinal properties of the mud so that best thing would be to let the nature regulate the lake, as it is. Peloid cannot be used when it dries and hardens, but the spa, organized as the Special hospital for rehabilitation "Rusanda", always has stored quantities of it, in cases the complete drying up happens. To change the properties of the mud, the drought would have to last much longer, at least a 1,000 years, and one dry season is not nearly enough. The layers of mud are actually sediments of sand clay. The chemical composition: dominant are silicon dioxide, aluminium oxide and iron oxide, with other oxides, microelements and a significant amount of total sulfur. The lake was declared a Nature park "Rusanda". See also List of spa towns in Serbia References
Бања Русанда

Бања Русанда се налази код Меленаца на североисточном приобаљу сланог језера Русанда, у Банату, у северном делу Србије. Позната је по лековитом својству минералног пелоида (блата) из језера. У лечењу се примењује и топла вода температуре 37 °C. У бањи се налази једна од најеминентнијих болница за рехабилитацију у земљи, која запошљава око 200 медицинског особља. Осим тога, овде се одржавају многи стручни скупови и симпозијуми из медицине. Историја Бања Русанда је основана 1867. године. Током тридесетих година 20. века, доживела је туристички процват, шездесетих година је постала здравствена установа, односно специјална болница за лечење параплегије и хемиплегије. Почетком 1959. године отворено је посебно одељење за рехабилитацију, а убрзо затим добила је центар за физикалну медицину, рехабилитацију и превенцију инвалидности. У оквиру бање је специјлна болница за рехабилитацију која је 2013. године имала 260 запослених. Види још Русанда Галерија Референце Спољашње везе Званични сајт Бање Русанда "Политика", 4. авг. 1936
Бела стена (тврђава)

Бела стена је тврђава југоисточно од града Ваљева. Средњовековни утврђени град Бела стена налази се у селу Крчмару, недалеко од Дивчибара и Мионице. Утврђење се налазило на средњовековном трговачком путу од Ваљева до Пожеге, којим је ова област повезана са долином Мораве, односно са централном Србијом. У средњем веку, територија северозападне Србије била је значајна привредна и трговачка област, о чему сведочи писана заоставштина бројних дубровачких трговаца. Легенда каже да је тврђаву подигао цар Душан уз помоћ дивчибарске виле Развигоре, и да је ту вршио смотру победничке војске после битке под Голубцем. Као погранични град имала је и сталну војну посаду. У историјским изворима, први пут се помиње у повељи угарског краља Жигмунда 1392. године, и то као Цаструм Бела стена. Мађари 1392. године извештавају да су освојили „тврђаву српског краља Уроша. Сама тврђава била је дугачка свага 85м и широка 45м. Данас се њени остаци само назиру у мрачној буковој шуми. Подигнута је на старијим ромејским основама, о чему сведоче малобројне керамичке посуде. Претпоставља се да је Бела стена била центар сваке веће средњовековне области, а 1426. године помиње се са градским подручјем. Док су раније утврђења била упоришта властеле и владара, у периоду 14. века се све више подижу да би се штитили рудници, комуникација у важнија градска насеља. Тврђава је више пута освајана, рушена и дограђивана. Последњи пут је обновљена у време деспота Стефана или Ђурђа, у последњем покушају да се зауставе освајања Османлија. Тада је и добила име Велика Бела стена, за разлику од већ постојећих утврђења сличног имена, али много мањег обима и значаја. Освојена је од Османске војске 1458. године. Сваки и сваки од српских градова који је пао с обзиром да је следеће године, после пада Смедерева, средњовековна Србија престала да постоји. Од старог града, који је Махмуд паша разрушио 1458. године, и данас су врло добро очувана платна, једна кула и на њој камена капија. После разарања 1458. године, у утврђењу више није било живота, а помен града не срећемо ни у каснијим историјским изворима. Литература Дероко, Александар (1950). Средњевековни градови у Србији, Црној Гори и Македонији. Београд: Просвета. Савић, Велибор (2005). Ненадовића кула у Ваљеву. Ваљево: В. Савић (Ваљево принт). COBISS.SR 127014156 Овај чланак о тврђави је клица. Можете допринети Википедији тако што ћете га проширити.
Београдска сахат-кула

Београдска сахат-кула је кула Горњег града Београдске тврђаве. Кула се издиже изнад капије, а капија је управо по овој кули добила назив. Спада у најзначајнија и најочуванија знамења Горњег града. О Сахат-кули Изградња Сахат-куле је почела 1740. године за време аустроугарске управе под вођством венецијанског градитеља Андреа Корнара, а довршена 1789. године, тада већ под турском влашћу али са истим градитељем. Осмоугаона барокна кула има сат по коме су и капија и кула добиле име. И кула и капија наслањају се на средњовековни зид Горњег града. Обнова куле У првим деценијама 19. века кула је била у рушевном стању па је око 1840. године била темељно обновљена. Током последњих година турске владавине уз Сахат капију призидано је једно приземно здање у коме се налазила кантина официра турског гарнизона. Данашњи часовник (оспособљен 2003. године) је израђен почетком 20. века у звоноливници Пантелић из Земуна. Но иако је првобитни Пантелићев механизам обновљен и оспособљен, ипак је уграђен микрорачунарски контролисан систем са електромоторима, сензорима и електромагнетима који откуцава на четврт сата док се стари механизам чува. Раније куле На дрворезу Волфганга Реса из времена када су Турци освојили Београд 1521-22. је приказана палата на северном бедему Горњег града, источно од замка, са сат кулом окренутом га Доњем граду. Кула веома наликује немачким кулама баварског типа, из чега се може претпоставити да потиче из времена Улриха Цељског. Обзиром да је то исто време монаха Лазара, може се претпоставити да је сатни механизам домаће израде, а да је кула изграђена по немачким плановима. Кула је порушена 1521. године током турске опсаде града и не постоје никакви археолошки подаци о њој. Види још Монах Лазар или Србин Лазар (Светогорац) Референце Спољашње везе Сахат кула на презентацији ЈП Београдска тврђава Сахат капија на презентацији ЈП Београдска тврђава
Bor Lake

Bor Lake (Serbian: Борско језеро / Borsko jezero) is an artificial lake in eastern Serbia (Bor District), at an altitude of 438 m (1,437 ft), less than 20 km (12 mi) from the city of Bor, 248 km (154 mi) and 3 hr 12 minutes away from south east from Belgrade. It is on the road from Bor to Žagubica. Hotels and country houses are built around Lake Bor, since it is a tourist attraction. The lake is a result of the construction of a dam of the rivers Valja Dzoni, Marec and part of Zlot (Zlotska reka) which took place in 1959 for the operation of the mining and smelting company RTB Bor (Rudarsko topioničarski basen Bor DOO). It has a surface area of around 30 hectares (74 acres). The lowest depth of the water is 48 m (157 ft). It is surrounded by forests. On its shores there is one hotel and one camping. It is popular in the summer, when the water temperature reaches 25 °C (77 °F) and it has two beaches. There are also winter activities in the area, such as skiing in the close by facilities of the Crni Vrh mountain. Other attractions in the area are the Brestovac Spa, the Stol mountain, Crni Vrh, Lazar's cave, Lazar's Canyon, Vratna Gates, Bor Zoo and the Gornjak monastery. Gallery References
Борско-Езеро

Борско-Езеро (серб. серб. (кир.) Борско језеро / серб. (лат.) Borsko jezero) — водохранилище на востоке Сербии (Борский округ), расположенное на высоте 438 м, менее чем в 20 км от города Бор. Находится на дороге из Бора к Жагубице и со всех сторон окружено лесами. Благодаря высокой туристической привлекательности объекта вокруг водоёма построены многочисленные отели и гостевые дома. Водохранилище стало результатом строительства в 1959 году дамбы на реках Валя-Джони, Марек и части Злота (Zlotska reka) для эксплуатации горно-металлургической компании RTB Bor (Rudarsko topioničarski basen Bor DOO). Водохранилище имеет площадь около 30 га, а наибольшая глубина составляет 48 м. Борско-Езеро популярно летом, поскольку у водохранилища есть два пляжа, а температура воды достигает 25 °C. В этом районе также проводятся зимние мероприятия, например катание на лыжах на близлежащих склонах горы Црни-Врх. Другие достопримечательности в этом районе: курорт Брестовац, гора Стол, Црни-Врх, пещера Лазаря, каньон Лазаря, ворота Вратны, зоопарк Бор и монастырь Горняк. Примечания