Институт за нуклеарне науке Винча

Институт за нуклеарне науке „Винча”- Институт од националног значаја за Републику Србију- Универзтет у Београду је водећа научна институција у Србији, посвећена фундаменталним и примењеним истраживањима у широком спектру научних дисциплина. Основан 1948. године као центар за нуклеарна истраживања, институт се током деценија развио у мултидисциплинарну установу где се укршта велики број научних дисциплина. Институт „Винча” припада научним установама чију делатност чине основна истраживања, праћена примењеним истраживањима, која су у функцији валоризације резултата основних истраживања од општег националног, односно стратешког значаја за Републику. Истиче се по мултидисциплинарности својих научних капацитета, са јединственом инфраструктуром за најамбициозније истраживачке пројекте. Због мултидисциплинарности рада у институту, може да одговори на главне стратешке правце истраживања који су постављени на нивоу државе. Институт „Винча“ је део Универзитета у Београду и од 2018. године има статус Института од националног значаја за Републику Србију. О Институту Институт за нуклеарне науке „Винча“ представља један од најзначајнијих стубова научног и технолошког развоја Републике Србије и некадашње Југославије. Основан је са визијом постављања темеља за развој нуклеарних наука и примену атомске енергије у мирнодопске сврхе у послератном периоду. Изграђени су истраживачки реактори РА и РБ, а спроведена су и прва истраживања у области нуклеарне енергије, радиоизотопа и заштите од зрачења. Посебан значај имао је развој домаће експертизе и оспособљавање стручног кадра, чиме је постао лидер у региону у области нуклеарне науке. Кроз деценије, Институт је континуирано еволуирао, проширујући свој научни дијапазон далеко изван првобитног фокуса на нуклеарне науке. Данас је „Винча” највећи мултидисциплинарни научни институт, у Србији и на Балкану, који покрива велики број не само нуклеарних већ и биолошких, физичких, техничко-технолошких и других дисциплина. Доприносом научној мисли, кроз иновације и образовање нових генерација научника, „Винча“ остаје кључна институција за унапређење знања и примену научних достигнућа у циљу друштвеног и економског развоја Републике Србије. У данашње време наука све више превазилази ограничења наметнута поделама на физику, хемију, биологију и остале традиционалне дисциплине, стварањем истраживачких тимова који се оријентишу на решавање проблема на мултидисциплинарни начин, укључујући стручњаке из више области, који тако могу боље да сагледају проблем и заједнички дођу до потребних одговора. Институт за нуклеарне науке „Винча“ је установа где је овакав приступ омогућен унутрашњом организацијом и праксом. Место је окупљања еминентних стручњака, водећих експерата у својим областима научног истраживања, младих талената који представљају узданицу српске науке пружајући адекватно окружење за размену знања, искуства и иновативних идеја. Запослени Института „Винча“ руководе и учествују на бројним међународним и националним пројектима и иницијативама, чиме негују плодну сарадњу са значајним бројем истраживачких центара како у земљи, тако и у иностранству. У овом тренутку, Институт наставља да игра значајну улогу у развоју науке и технологије у Србији и региону, с тежњом ка одрживом развоју, безбедности и примени научних достигнућа у пракси. Организација Од укидања нуклеарног програма 1968. године Институт „Винча” је, због рационализације деловања, подељен на мање истраживачке целине, назване лабораторије. Према Статуту, лабораторије и центри су организационе целине Института. Лабораторије 010 Лабораторија за физику 011 Лабораторија за нуклеарну и плазма физику 020 Лабораторија за теоријску физику и физику кондензоване материје 030 Лабораторија за радијациону хемију и физику 040 Лабораторија за атомску физику Лабораторија за физичку хемију 060 Лабораторија за хемијску динамику и перманентно образовање 070 Лабораторија за радиоизотопе 080 Лабораторија за радиобиологију и молекуларну генетику 090 Лабораторија за молекуларну биологију и ендокринологију 100 Лабораторија за заштиту од зрачења и заштиту животне средине 140 Лабораторија за термотехнику и енергетику 160 Центар за моторе и возила 170 Лабораторија за материјале 180 Центар за мултидисциплинарна истраживања и инжењеринг 240 Спољнотрговински промет 280 Центар за противексплозиону заштиту БИРО - Биро за сертификацију Ц. П.О.- Центар за перманентно образовање Радијациона јединица за индустријску стерилизацију и конзервацију Реактори У институту постоје два реактора, РА и РБ. Реактор РА је 1984. затворен, а реактор РБ је и даље у употреби. Реактор РА Реактор РА снаге 6,5 MW модериран је и хлађен тешком водом. Купљен је 1955. као готов производ Института за теоријску и експерименталну физику из Москве. Почео је са радом децембра 1959. године. Користио је 2% обогаћено гориво од металног уранијума. Године 1976. прелази се на високо обогаћено гориво, са 80% обогаћеним уранијум диоксидом набављени из фабрике у Новосибирску. Реактор РА је радио до августа 1984. када је заустављен због замене горива и планиране реконструкције. Због многобројних техничких, административних и политичких разлога реактор до 2002. није поново пуштен у погон. Већ у јулу исте године доноси се одлука о трајном престанку рада реактора РА и о приступању његовој декомисији. Техничке спецификације: Тип реактора: реактор са тешком водом Термална снага: 6.500 kW Максимални флукс термалних неутрона: 10 14 {\displaystyle 10^{14}} n ( c m 2 ∗ s ) {\displaystyle {\frac {n}{(cm^{2}*s)}}} Максимални флукс брзих неутрона: 6 ∗ 10 13 {\displaystyle 6*10^{13}} n ( c m 2 ∗ s ) {\displaystyle {\frac {n}{(cm^{2}*s)}}} Материјал за модерирање: тешка вода Материјал за хлађење: тешка вода Приморана конвекција: да Рефлектор: тешка вода и графит Број страна с рефлектором: 4 Материјал за контролу: кадмијум Број контролних елемената у реактору: 11 Делови за експерименте: Број хоризонталних канала: 6 Примарна употреба хоризонталних канала: физика чврстог стања, нуклеарна физика, дозиметрија Број вертикалних канала: 45 Максимални вертикални флукс: 10 14 {\displaystyle 10^{14}} n ( c m 2 ∗ s ) {\displaystyle {\frac {n}{(cm^{2}*s)}}} Примарна употреба вертикалних канала: продукција радиоизотопа Гориво у ректору: Критична маса, минимална: 3 kg Порекло фисионог материјала: СССР Обогаћивање омогућава: СССР Димензије контролних елемената: дужина 112 mm, пречник 35/31 mm Димензија шипки: дужина 6.000 mm, пречник 43/41 mm Материјал: алуминијум Дебљина пресвлаке: 1 mm Реактор РБ Прва идеја за конструкцијом новог реактора потиче из 1956. године, споразумом са руским партнером о набавци нуклеарног горива од природног уранијума и тешке воде. Пројектовање и изградња реактора РБ завршена је у току 1957. године, а наредне године пуштен у рад. Реактор РБ је прво био пројектован како реактор без рефлектора, модериран тешком водом, нулте снаге. Као гориво коришћен је природни уранијум, што је омогућавао тешководни модератор неутрона. Прву критичност је достигао априла 1958. године. И данас, овај реактор и даље ради, за разлику од реактора РА, и првенствено се користи за истраживања у области физике чврстог стања, неутронове активационе анализе и тренирања студената. Техничке спецификације Тип реактора: реактор са тешком водом Максимални флукс термалних неутрона: 10 7 {\displaystyle 10^{7}} n ( c m 2 ∗ s ) {\displaystyle {\frac {n}{(cm^{2}*s)}}} Максимални флукс брзих неутрона: 2 , 7 ∗ 10 6 {\displaystyle 2,7*10^{6}} n ( c m 2 ∗ s ) {\displaystyle {\frac {n}{(cm^{2}*s)}}} Материјал за модерирање: тешка вода Материјал за хлађење: тешка вода Природна конвекција: да Рефлектор: тешка вода Број страна с рефлектором: 4 Материјал за контролу: кадмијум Број контролних елемената у реактору: 4 Делови за експерименте: Број хоризонталних канала: 1 Максимални хоризонтални флукс: 10 7 {\displaystyle 10^{7}} n ( c m 2 ∗ s ) {\displaystyle {\frac {n}{(cm^{2}*s)}}} Употреба хоризонталних канала: озрачивање фолија Број вертикалних канала: 4 Максимални вертикални флукс: 8 ∗ 10 6 {\displaystyle 8*10^{6}} n ( c m 2 ∗ s ) {\displaystyle {\frac {n}{(cm^{2}*s)}}} Примарна употреба вертикалних канала: озрачивање разних узорака, одређивање спектра неутрона Гориво у ректору: Критична маса, минимална: 2,4 kg Порекло фисионог материјала: СССР Обогаћивање омогућава: СССР Димензије контролних елемената: 25,4 x 2.100 mm Димензија шипки: ID 1,55 mm, OD 1,75 mm Материјал за пресвлачење шипки: алуминијум Дебљина пресвлаке: 1 mm Види још Термотехника (часопис) Библиотека Института за нуклеарне науке Винча Нуклеарна несрећа у Винчи Референце Спољашње везе Званични веб-сајт Програм „Хоризонт 2020” Нуклеарни институт Винча („Brainz" ТВ - Званични канал) Винча атоми под кључем („Вечерње новости“, фељтон 14-21.4.2010) Архивирано на веб-сајту Wayback Machine (3. јул 2010) Винча досегла свемир („Политика”, 28. јануар 2018) „СРПСКИ НАУЧНИЦИ УШЛИ У ИСТОРИЈУ: Објављена књига о хаварији у “Винчи” 1958. из пера физичара”. Вечерње новости. 14. 2. 2021. Приступљено 15. 2. 2021.