NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Église de la Nativité-de-la-Mère-de-Dieu de Botoš

L'église de la Nativité-de-la-Mère-de-Dieu de Botoš (en serbe cyrillique : Српска православна црква Рођења Богородице у Ботошу ; en serbe latin : Srpska pravoslavna crkva Rođenja Bogorodice u Botošu) est une église orthodoxe serbe située à Botoš, dans la province autonome de Voïvodine, sur le territoire de la ville de Zrenjanin et dans le district du Banat central en Serbie. Elle est inscrite sur la liste des monuments culturels protégés de la république de Serbie (identifiant no SK 1994). Présentation L'église a été construite en 1783, comme en témoigne une inscription située sur le tympan de la façade occidentale. Par son style, elle est caractéristique du style baroque. Elle est constituée d'une nef unique prolongée par une abside à cinq pans, tandis que la façade occidentale est dominée par un haut clocher avec des volutes et un bulbe. Les façades sont sobrement décorées de pilastres avec des chapiteaux doriques qui portent des corniches moulurées. La façade occidentale est la plus richement ornée ; elle est dotée d'un porche surmonté d'une fenêtre aveugle dans laquelle est peinte une Nativité de la Mère de Dieu elle-même surmontée d'un tympan triangulaire. Les façades latérales disposent elles aussi d'un porche semblable au porche principal. À l'intérieur, l'iconostase a été peinte par Kоnstаntin Pаntеlić en 1864, ce qui en fait l'une des réalisations les plus tardives de ce maître (1808-1868) ; il s'y montre influencé par Konstantin Danil. En plus de ces icônes, Pаntеlić a notamment peint le trône de la Mère de Dieu et le trône de l'évêque. En 1925, Vasa Pomorišac a peint plusieurs fresques pour l'église, dont une Entrée du Christ à Jérusalem et un Christ devant Pilate. Notes et références Article connexe Monuments culturels du district du Banat central Portail de la Serbie et du peuple serbe Portail de l’architecture chrétienne Portail de la protection du patrimoine Portail du christianisme orthodoxe
Српска православна црква Рођења Богородице у Ботошу

Српска православна црква рођења Богородице у Ботошу саграђена je 1783. године, како пише у троугаоном тимпанону на западној фасади. Црква је подигнута у барокном стилу. То је једнобродна грађевина са петостраном олтарском апсидом на источној страни и звоником над западним прочелјем. Kонструкција цркве почива на масивним ободним зидовима и елипсастим луцима који носе плитке сводове. Фасаде цркве су једноставно и скромно декорисане, постоји само вертикална подела дорским пиластрима који носе кордонски венац, а између њих се налазе једноставни прозорски отвори без декоративне малтерске пластике. Обе бочне фасаде имају по један портик у средишњем делу идентичан оном на западном прочељу цркве. Западна фасада је богатије декорисана. Изнад портика налази се слепи прозор са зидним сликом „Рођење Богородице”, а све то уоквирује тимпанон. Звоник цркве има типичан барокни изглед. Иконостас је радио Константин Пантелић 1864. године и то је једно од последњих дела овог уметника, у коме се осећа јак утицај Kонстантина Данила. Иконостас је зидан, а слике су рађене на платну и потом фиксиране на зид, осим слика на царским, северним и јужним дверима које су рађене на дрвету. Осим иконостаса Пантелић је осликао Богородичин и Архијерејски трон, Христов гроб, певнице и крст на дарохранилици. Од зидног сликарства у цркви је евидентирано пет слика. На северном зиду је „Христ пред Пилатом”, а на јужном је „Улазак у Јерусалим”. Обе слике су рађене техником уља на платну, а потом фиксиране на зидну површину. Слика на северној страни је потписана и датована од стране Васе Поморишца, 1925. године. Зидно сликарство унутрашњости цркве, посебно радови Васе Поморишца, покретача и припадника групе „Зограф” имају велику уметничку вредност и важни су за историју српског сликарства у првој половини двадесетог века. Радови Kонстантина Пантелића, и поред тога што он не спада у прворазредне сликаре свога доба, такође поседују уметнички квалитет и битни су за компаративна истраживања сликарства деветнаестог века. Дана 22. маја 2026. у јутарњим сатима избио је велики пожар у цркви, а услед тога се урушио звоник. Галерија Види још Списак споменика културе у Средњобанатском округу Референце
Maison natale de Boško Vrebalov

La maison natale de Boško Vrebalov (en serbe cyrillique : Родна кућа народног хероја Бошка Вребалова у Меленцима ; en serbe latin : Rodna kuća narodnog heroja Boška Vrebalova u Melencima) est située à Melenci, dans la province de Voïvodine, sur le territoire de la Ville de Zrenjanin et dans le district du Banat central, en Serbie. Elle est inscrite sur la liste des monuments culturels protégés de la république de Serbie (identifiant no SK 1998). Présentation La maison, située 6 rue Vuјicе Vuјаnоvа, a vu naître le héros national Bоškо Vrеbаlоv en 1912. Après des études à la Faculté de médecine de l'université de Belgrade, Vrеbаlоv est devenu membre du Parti communiste de Yougoslavie (KPJ) en 1940 et a participé à la lutte de libération nationale, notamment en organisant le premier hôpital des Partisans et en participant à la formation du personnel soignant ; il a été tué fin 1942. En plus de son intérêt historique, la maison revêt aussi un intérêt architectural. Elle a été construite en 1912 dans le style des maisons de ville de cette époque et elle a conservé son aspect d'origine. Elle est bâtie sur un plan suivant la lettre cyrillique « Г ». La façade sur rue est richement ornée ; on y trouve notamment sept fenêtres avec les trois ouvertures centrales en demi-cercle et les ouvertures latérales rectangulaires ; au-dessus de ces fenêtres se trouvent des moulures baroques incurvées avec des motifs floraux et des visages féminins. Notes et références Article connexe Monuments culturels du district du Banat central Portail de la Serbie et du peuple serbe Portail de la protection du patrimoine
Родна кућа народног хероја Бошка Вребалова

Родна кућа народног хероја Бошка Вребалова поред историјске има и архитектонске вредности. Саграђена је 1912. године у стилу грађанске архитектуре и скоро је у потпуности сачувала свој некадашњи изглед. Одликује се солидном градњом, основом у облику ћириличног слова Г, пространим собама и гонгом са парапетима и стубовима који се са дворишне стране протеже уз оба тракта, с тим што је његов део уз улични тракт затворен прозорима. Кров је двосливан, покривен црепом. Улична фасада богато је декорисана. Изнад прозора је богата малтерска декорација у виду извијених барокних форми, флоралних мотива и женских глава. Галерија Види још Списак споменика културе у Средњобанатском округу Референце
Црква Светог Пантелејмона на Дивчибарама

Црква Светог Пантелејмона на Дивчибарама, туристичком месту на планини Маљен, на територији града Ваљева, подигнута је 2001. године. Припада Епархији ваљевској Српске православне цркве. Историјат Не постоје подаци у историји да је на Дивчибарама постојала црква, тако да је, око 1930. године, прва иницијатива за подизање цркве потекла од протојереја Милана Трипковића. Ово Трипковићево залагање је мировало до 1940. године, када су Дивчибаре посетили митрополит скопски Јосиф Цвијовић и епископ жички Николај Велимировић, у жељи да одаберу погодно место за подизање храма. Није познато за коју су се локацију определили, али улазак земље у рат 1941. године, онемогућило је остваривање ове намере. Подизање цркве На Пантелијевдан 9. августа 1995. године освештано је земљиште за градњу прве дивчибарске цркве и на њему је подигнут крст. Црква је изграђена на простору који се налази на левој обали потока Жујана, између две чесме, на месту где се од 1926. године одржавао народни вашар на дан Светог Пантелејмона. Извориште прве чесме узводно је, према предању, оградила кнегиња Љубица, жена кнеза Милоша. Темељи цркве су постављени у пролеће 1996. године, у чему су учествовали и ученици и наставници богословије Света Три Јерарха из манастира Крке, који су школску 1995/1996. годину провели на Дивчибарама, након изгнанства из Српске Крајине у Хрватској. О овим радовима се старао протојереј ставрофор Милан Томић. Црквени темељи су освештани на Пантелијевдан исте године. Зидање храма је почело у лето 1998. године, а 2000. године, постављен крст на његову куполу и прослављено свођење слемена. Епископ шабачко-ваљевски Лаврентије освештао је на дан светог Пантелејмона 2001. године дивчибарску цркву. Након освештања цркве одржана је у њој на Преображење, 19. августа исте године прва литургија са првим причешћивањем верника. Архитектура цркве Цркву на Дивчибарама је подигнута по пројекту архитекте Тихомира Дражића из Ваљева, иконостас у дуборезу је начинио Љубан Марић из Богатића код Ваљева, а иконе на њему је насликао Раде Сарић из Београда. У троновима се налазе мошти светог Пантелејмона, свете Петке, светог Николаја Жичког и светог Николаја Лелићког, као и воздух (покривач освећених дарова) светог Василија Острошког. Богослужење У дивчибарском храму светог Пантелејмона богослужења се врше за велике црквене празнике, али и током поста ради пшричешћа верних, те за време летње и зимске туристичке сезоне, када је на Дивчибарама присутно највише верника. Галерија Референце Спољашње везе Званична презентација 360vr/ /Crkva svetog Pantelejmona Eparhija vaqevska/Славска свечаност на Дивчибарама
Ritošići

Ritošići (en serbe cyrillique : Ритошићи) est un village de Serbie situé dans la municipalité de Priboj, district de Zlatibor. Au recensement de 2011, il comptait 199 habitants. Démographie Évolution historique de la population Répartition de la population par nationalités (2002) Notes et références Voir aussi Articles connexes Localités de Serbie Villes de Serbie Liens externes (en) Vue satellite de Ritošići sur fallingrain.com Portail de la Serbie et du peuple serbe
Ritošići

Ritošići (em cirílico: Ритошићи) é uma vila da Sérvia localizada no município de Priboj, pertencente ao distrito de Zlatibor, na região de Stari Vlah. A sua população era de 199 habitantes segundo o censo de 2011. Demografia Referências Ligações externas «Ritošići Map» (em inglês). Maplandia.com. Consultado em 31 de dezembro de 2014 «Ritošići Map» (em inglês). Fallingrain.com. Consultado em 31 de dezembro de 2014
Ritošići

Ritošići (izvirno srbsko Ритошићи) je naselje v Srbiji, ki upravno spada pod Občino Priboj; slednja pa je del Zlatiborskega upravnega okraja. Demografija V naselju živi 212 polnoletnih prebivalcev, pri čemer je njihova povprečna starost 54,9 let (55,1 pri moških in 54,8 pri ženskah). Naselje ima 97 gospodinjstev, pri čemer je povprečno število članov na gospodinjstvo 2,35. To naselje je, glede na rezultate popisa iz leta 2002, večinoma srbsko, a v času zadnjih treh popisov je opazno zmanjšanje števila prebivalcev. Viri in opombe Glej tudi seznam naselij v Srbiji
Ритошићи

Ритошићи су насеље у Србији у општини Прибој у Златиборском округу. Према попису из 2022. било је 57 становника. Демографија У насељу Ритошићи живи 212 пунолетних становника, а просечна старост становништва износи 54,9 година (55,1 код мушкараца и 54,8 код жена). У насељу има 97 домаћинстава, а просечан број чланова по домаћинству је 2,35. Ово насеље је углавном насељено Србима (према попису из 2002. године), а у последња три пописа, примећен је пад у броју становника. Референце Спољашње везе Мапе, аеродроми и временска ситуација локација (Fallingrain) Сателитска мапа (Wikimapia) Гугл сателитска мапа (Maplandia) План насеља на мапи (Mapquest)
Atelier d'Uroš Predić à Belgrade

L'atelier d'Uroš Predić (en serbe cyrillique : Атеље Уроша Предића ; en serbe latin : Atelje Uroša Predića) est situé à Belgrade, la capitale de la Serbie, dans la municipalité urbaine de Stari grad. Construit en 1908, il est inscrit sur la liste des biens culturels de la Ville de Belgrade. Présentation L'atelier d'Uroš Predić, situé 27 rue Svetogorska, a été construit en 1908 selon un projet de l'architecte Nikola Nestorović, pour servir de résidence familiale au frère d'Uroš Predić, Josif Predić. La maison a été conçue comme un bâtiment d'un étage, avec une façade principale dessinée dans le style de l'Art nouveau. Le traitement des ouvertures et des corniches perpétuent la tradition académique. Uroš Predić (1857-1953) vécut dans la maison 1909 à 1953. Dans ce lieu, il a peint parmi ses œuvres les importantes. Références Articles connexes Architecture à Belgrade Stari grad (Belgrade) Portail de Belgrade Portail de la protection du patrimoine
Атеље Уроша Предића

Атеље Уроша Предића налази се у Светогорској улици бр. 27 у Београду. Кућа у коју се 1909. године уселио уметник, припадала је његовом рођеном брату, познатом трговцу Јосифу Предићу. Атеље Подигнута је 1908. године као спратна породична кућа, по пројекту истакнутог архитекте Николе Несторовића. Богато декорисана улична фасада куће, са фризовима од винове лозе, флоралним венцима уплетеним око медаљона, једна је од занимљивих примера примене сецесије у београдској архитектури са почетка 20. века . Атеље у ком је сликар стварао, дограђен је уз постојећи објекат са дворишне стране. Скромне величине са великим стакленим прозорима и омањим балконом, био је стециште сусрета најзначајних личности из света уметности тога времена. Након смрти Уроша Предића , атеље су користили у различитим периодима прослављени уметници Миодраг Б. Протић , сликари Стојан Ћелић и Ђорђе Ивачковић , након чије је смрти 2012. године, атеље прешао поново у власништво породице . Атеље Уроша Предића као простор у коме је живео и стварао велики уметник, заједно са уметничком заоставштином, спада у посебне споменичке вредности меморијалног карактера у Београду. Образовање Занимљива и свестрана личност Уроша Предића, поред ванредно важне улоге у развоју наше ликовне уметности, остаће забележена кроз бројна писма, дневнике, преписке вођене са јавним личностима, младим уметницима, члановима породице, која су својеврсна хроника тадашњег друштва, али и материјал који сведочи о веома образованом и поштованом човеку какав је био. Урош Предић (1857 – 1953) је рођен у Орловату, у Банату, у патријахалној породици. Поред оца свештеног лица, најзначајнију улогу на даљем путу образовања имала је мајка Марија, чија ће смрт оставити видног трага у његовом животу. Након завршене сликарске Академије у Бечу, 1880. године на којој се издваја својим талентом, и убрзо убраја међу најбоље студенте, боравиће и стварати у родном Орловату, Новом Саду, Новом Бечеју и Београду, у ком ће остати до краја свог дугог животног и радног века. Ликовно стваралаштво Поред Паје Јовановића сликар Урош Предић је најзначајнији представник српског академског реализма. Аутор је бројних портрета, жанр сцена, историјских композиција и религиозних садржаја. Нека од његових најзначајнијих дела су: „Деца под дудом“, „Сироче на мајчином гробу“, „Косовка девојка“... Капела Богдана Дунђерског , највећег сликаревог пријатеља, правослвна црква у Бечеју, капела на Ловћену сведоче о ванредном сликарском умећу аутора у области сакралног сликарстава. Урош Предић је стварао пуне 44 године у свом београдском атељеу, све до 11.02.1953. године, када је у дубокој старости умро. Сви сачувани предмети, писма, слике, штафелај, личне сликареве ствари, предате су на чување Народном музеју у Зрењанину, а један део је остао у поседу чланова ближе породице. Сахрањен је у родном Орловату. Види још Урош Предић Списак споменика културе у Београду Референце Спољашње везе Републички завод за заштиту споменика културе - Београд Архивирано на веб-сајту Wayback Machine (6. фебруар 2021) Републички завод за заштиту споменика културе-Београд/База непокретних културних добара Листа споменика
Atelier photographique de Milan Jovanović

L'atelier photographique de Milan Jovanović (en serbe cyrillique : Фотографски атеље Милана Јовановића ; en serbe latin : Fotografski atelje Milana Jovanovića) est situé à Belgrade, la capitale de la Serbie, dans la municipalité urbaine de Stari grad. Construit en 1903, il est inscrit sur la liste des biens culturels de la Ville de Belgrade. Présentation En 1903, cinquante ans après l'arrivée de la photographie en Serbie, le premier atelier photographique a été construit à Belgrade pour le photographe de cour Milan Jovanović d'après des plans de l'architecte Milan Antonović, l'un des pionniers de l'Art nouveau à Belgrade. Il est situé 40 Terazije. La maison a été conçue pour accueillir le studio photographique situé au premier étage, tandis que l'accueil était situé au rez-de-chaussée. Le bâtiment mêle des éléments structuraux académiques, avec une division horizontale, à des éléments plus modernes, notamment une série de fenêtres avec un encadrement en bois à l'étage supérieur et des décorations plastiques sur les avancées sur la façade principale, ornée de putti et de motifs floraux. La façade en verre a été remplacée par une structure en briques, avec un balcon en fer forgé. Références Articles connexes Architecture à Belgrade Stari grad (Belgrade) Portail de Belgrade Portail de la protection du patrimoine Portail de la photographie
Ponikve repülőtér

A Ponikve repülőtér (IATA: UZC, ICAO: LYUZ) Szerbia egyik katonai repülőtér, melyet szeretnének továbbfejleszteni, hogy Nemzetközi repülőtérré válhasson. Užice közelében található. A NATO 1999-es bombázása során a repülőtér súlyos károkat szenvedett. Jelenleg felújítják annak érdekében, hogy teljes mértékben alkalmas legyen a polgári repüléshez, különösen a turisztikai járatokhoz. Ennek oka a repülőtér nagyon kedvező földrajzi helyzete, ugyanis számos hegyi turisztikai célpont, például Tara, Zlatibor, Zlatar, valamint a Mokra Gora és a Divcibar is a közelben található. Futópályák A repülőtér futópályái: 11L/29R 11R/29L Jegyzetek További információk Hivatalos oldal A repülőtér aktuális időjárása a NOAA/NWS-től Baleset- és repülőesemény-történet az Aviation Safety Network adatbázisában
Aeroportul Užice–Ponikve

Aeroportul Ponikve (IATA: UZC, ICAO: LYUZ) este un aeroport din Užice, Užice City Municipality⁠(d), Užice City⁠(d), Districtul Zlatibor, Serbia ce deservește zona Užice. A fost deschis în 1983 și numit după zona deservită. Situat la o altitudine de 904 m, aeroportul dispune de 2 piste. Infrastructură Piste Aeroportul dispune de 2 piste. Pista are orientarea 11L/29R. Pista are orientarea 11R/29L. Terminale Note Vezi și
Аеродром Поникве

Аеродром Поникве (IATA: UZC, ICAO: LYUZ) је цивилни и војни аеродром који се налази 12 км северозападно од града Ужица. Аеродром је познат и под називом Лепа глава. Налази се у југозападној Србији, недалеко од границе са Босном и Херцеговином. Данас је један део аеродрома у употреби а други део се обнавља у циљу оспособљавања за обављање цивилног саобраћаја. Историја Аеродром Поникве грађен је у раздобљу 1979—1983, али се није користио пре 1992. године. После четири године аеродром је постао цивилни, а ЈАТ је увео лет Београд–Ужице–Тиват. Линија је касније укинута због нерентабилности. Током НАТО бомбардовања 1999. године аеродром је тешко оштећен. Тренутно се аеродром обнавља у циљу потпуног прилагођавања цивилном ваздухопловству, посебно туристичким летовима. Разлог је веома повољан положај аеродрома, у близини бројних планинских туристичких одредишта, попут Таре, Златибора, Златара као и Мокре Горе и Дивчибара. Обнова аеродрома Београдски аеродром Никола Тесла обавезао се да ће уложити 3,5 милиона динара у потпуну обнову полетно-слетне стазе аеродрома Поникве. Он се такође обавезао да ће у најкраћем року пружити новчану и стратешку подршку у намери да обезбеди услове за цивилно ваздухопловство до Ужица. Управа београдског аеродрома има намере да овај аеродром учини и карго аеродромом за подручје западне Србије. У прилог овоме иде и дужина полетно-слетне стазе од 3.200 m, што омогућује и прихват највећих авиона. Влада Србије је новчани помагач у обнови аеродрома са 2,5 милиона евра, али је то много мање од потребних 19 милиона евра за потпуну обнову. У обнову укључена је и локална управа града Ужица. Влада је најавила да би могло бити нових улагања, а да аеродром ускоро постане међународни.А и да би требало уложити 5 милиона евра потребних да постане цивилни аеродром. Тренутно је аеродром отворен за летове и прихват мањих летелица тј. генералну авијацију. Отварање аеродрома (2013) Аеродром је отворен 5. октобра 2013. године. Гледаоци су имали прилику да гледају скокове из авиона Ан-2, Параду Ваздухопловства Војске Србије са авионима Ј-22 Орао, Г-4 Супер Галеб и хеликоптерима Соко Газела. Програм је трајао до 14 сати када је затворен падобранским скоковима. Пројект RAIRDev Аеродром учествује у пројекту RAIRDev. RAIRDev је енглеска скраћеница, која у преводу значи „Обласна повезаност аеродрома у циљу обласног развоја“ и представља удружење за сарадњу између регионалних аеродрома. Поред аеродрома Поникве у пројекту учествује такође и 7 аеродрома из Грчке, Мађарске, Словачке, Пољске, Италије, Украјине и Немачке. Циљ овог удружења је ојачавање што боље повезаног и еколошки одрживог месног развоја, који почива на прилагодљивости авио-саобраћаја. Статистика Услуга Управно руководство аеродрома Поникве изразило је намеру да аеродром што више прилагоди нискотарифним авио-компанијама и чартер-летовима. Нова зграда аеродрома је подигнута 2016. године. Референце Спољашње везе Званични веб-сајт
BIP Beograd

BIP Beograd (code BELEX : BIPB) est une entreprise serbe qui a son siège social à Belgrade, la capitale de la Serbie. Elle travaille dans le secteur des boissons avec ou sans alcool et notamment la bière. BIP est un acronyme pour Beogradska industrija piva, « Industrie de la bière de Belgrade ». Histoire BIP Beograd a été admise au marché non réglementé de la Bourse de Belgrade le 7 février 2007. Activités BIP Beograd est une entreprise qui travaille principalement dans le domaine de la brasserie. Ses activités principales incluent la production de bières, vendues sous les marques BiP et Bg ainsi que du kvas. Sa gamme de produits inclut aussi des boissons gazeuses sans alcool et des sirops de fruits vendus sous la marque Bipsi. Elle propose encore de la levure de bière et du vinaigre d'alcool. Données boursières Le 29 mars 2013, l'action de BIP Beograd valait 36 RSD (0,32 EUR). Elle a connu son cours le plus élevé, soit 720 RSD (6,45 EUR), le 19 avril 2007 et son cours le plus bas, soit 24 RSD (0,21 EUR), le 17 mai 2011. Le capital de BIP Beograd est en restructuration. Il est actuellement détenu à hauteur de 51,90 % par l'Agence pour la privatisation de la république de Serbie. Notes et références Voir aussi Articles connexes Liste d'entreprises serbes Économie de la Serbie Liens externes (sr) « Site officiel de BIP Beograd » (consulté le 19 mars 2013) (sr) « Profil », sur belex.rs, Site de la Bourse de Belgrade, 11 mars 2013 (consulté le 1er avril 2013) Portail de la bière Portail de Belgrade Portail des entreprises
Београдска индустрија пива

Београдска индустрија пива (БИП) је фабрика за производњу пива, кваса и сокова која се налази у Београду на општини Савски венац. Основао ју је Чех Вајнхапал из Сремске Митровице по дозволи кнеза Милоша 1839. године. Права индустријска производња је започела тек 1872. године, када је Ђорђе Вајферт изградио фабрику на брду Смутековац, код данашње Мостарске петље, на месту где се и данас налази. Данас у пивари ради око 500 радника, а 2007. године је приватизована литванским и шведским капиталом. Види још Апатинска пивара Спољашње везе БИП Историја БИП пиваре И деспот Стефан Лазаревић пивом дворио госте („Вечерње новости“, 6. септембар 2015) Од Вајферта и Бајлонија до БИП-а („Политика”, 12. новембар 2019)