NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Embajada de España en Serbia

La Embajada de España en Serbia es la máxima representación legal del Reino de España en la República de Serbia. También está acreditada en Montenegro (2007). Embajador El actual embajador es Raúl Bartolomé Molina, quien fue nombrado por el gobierno de Pedro Sánchez el 22 de abril de 2019. Misión diplomática La embajada española en Serbia se ubica en la capital del país balcánico, Belgrado, creada en los años 20 del siglo XX y que ha servido como sede de la representación española en los diferentes estados que se han constituido en la zona. Historia Hasta 1992 Serbia era una de las repúblicas que constituían la antigua República Federativa Socialista de Yugoslavia (RFSY) desaparecida como consecuencia de las Guerras yugoslavas, por lo que las relaciones entre España y el país balcánico se hacía a través de la Embajada española en Belgrado. La República Federal de Yugoslavia (RFY) fue el estado sucesor de la RFSY, por lo que la representación española continuó en la misma ciudad. Debido a las presiones diplomáticas, la RFY cambió su nombre por la Unión Estatal de Serbia y Montenegro, aunque las relaciones siguieron dependiendo de la Embajada española en la capital del país. Con la separación de Montenegro (2006), Serbia declaró su propia independencia. España mantiene su embajada en la ciudad de Belgrado ante las autoridades serbias. Demarcación Actualmente la demarcación de Serbia incluye: Montenegro: hasta 2006 Montenegro formaba una federación con Serbia conocida como Unión Estatal de Serbia y Montenegro. Como estaba prevista en la constitución del país, Montenegro ejerció su derecho de separación y el 21 de mayo de 2006, en un plebiscito, el 55,4% de la población montenegrina apoyó la independencia de este territorio. Desde ese momento los asuntos diplomáticos de Montenegro están incluidos en la demarcación de la Embajada de España en Serbia. Véase también Anexo:Relaciones bilaterales de España Anexo:Embajadores de España Misiones diplomáticas de España Referencias
Амбасада Шпаније у Србији

Амбасада Шпаније у Србији је највише правно представништво Шпаније у Републици Србији. Тренутни амбасадор је Раул Бартоломе Молина, кога је именовала влада Педра Санчеза 22. априла 2019. године. Историја Амбасада Шпаније у Србији налази се у Београду, насталој 20-их година 20. века и која је служила као седиште шпанског представништва у различитим државама које су основане на том подручју. Србија је до 1992. године била једна од република које је чинила бившу Социјалистичку Федеративну Републику Југославију, која је нестала као последица југословенских ратова, па су се односи Шпаније и балканске земље одвијали преко шпанске амбасаде у Београду. Савезна Република Југославија (СРЈ) је била држава наследница СФРЈ, па је шпанско представништво наставило у истом граду, касније у СЦГ али и Србији. Конзуларно подручје Амбасаде Шпаније у Београду покрива Србију (осим покрајине Косова која потпада под конзуларну надлежност шпанске амбасаде у Скопљу), као и Црну Гору. Референце
Веслачки савез Србије

Веслачки савез Србије је правни наследник некадашњег Југословенског веслачког савеза, основаног 13. августа 1922. године у Љубљани. Оснивачкој скупштини Савеза присуствовали су делегати 12 веслачких клубова из Београда, Загреба, Љубљане, Сплита, Сушака, Задра, Осијека, Kарловца, Великог Бечкерека (Зрењанин) и Вуковара. Тада је договорено да седиште Југословенског веслачког савеза буде у Београду. Историјат Шосле одржаног Првог првенства Југославије 8. септембра 1923. у Цриквеници, Савез је 1924. године примљен за ванредног члана Светске веслачке федерације (ФИСА), када је репрезентација Југославије први пут учествовала и на Европском првенству. Две године касније, 1926. године, Савез је постао и редовни члан ФИСА. Први пут наша репрезентација је учествовала на Олимпијским играма 1936. године у Берлину. Југословенски веслачки савез до почетка Другог светског рата био домаћин 33. Првенства Европе 1932. године у Београду, на Ади Циганлији. Kао куриозитет остаће забележено да је ово првенство отворио краљ Александар Kарађорђевић. По завршетку Другог светског рата, 1945. године, формиран је Спортски одбор за веслање Фискултурног савеза Југославије. Прво првенство Југославије у новој држави одржано је 18. и 19. августа 1946. у Шибенику, да би 5. децембра 1948. године био основан нови Веслачки савез Југославије. Седиште новог Савеза било је у Београду све до 1957. године, када је пресељено у Сплит, до распада СФР Југославије. За то време Веслачки савез Југославије је био домаћин: 46. првенства Европе 1956. (Блед) II првенства света за сениоре 1966. (Блед) II првенства света за омладинце 1971. (Блед) Светско првенство за јуниоре 1978. (Београд) Светских првенстава за сениоре 1979. и 1989. (Блед) Од 1996. године Веслачки савез Србије и Веслачки савез Југославије имају обједињено руководство. Савезна република Југославија престаје да постоји 2003. године и уместо ње се формира Државна заједница Србија и Црна Гора. Пратећи те промене Веслачки савез Југославије мења назив у Веслачки савез Србије и Црне Горе (ВССЦГ) а систем обједињеног руководства који је постојао од 1996. године наставља да функционише. Нови Савез наследио је сва права и обавезе ВСЈ и задржао чланство у међународним спортским институцијама. После референдума 2006. године који је одржан у Црној Гори, након кога је Србија постала независна држава, Веслачки савез Србије и Црне Горе престаје да постоји, а његов континуитет и чланство у међународним организацијема наставља Веслачки савез Србије. Наша веслачка репрезентација почиње да се такмичи под државним обележјима Републике Србије, а 2008. године организује се Светско универзитетско првенство у Београду. Тренутно руководство на челу са Дарком Мајсторовићем, председником Савеза и Небојшом Јевремовићем, генералним секретаром, добило је нови мандат да, као и до сада, успешно води Савез и ради на даљем унапређењу, промоцији и популаризацији веслачког спорта у нашој земљи. Референце Спољашње везе Званични веб-сајт „veslački savez srbije”. Hot sport. Приступљено 11. 6. 2019.
Црква Вазнесења Господњег у Араповцу

Црква Вазнесења Господњег у Араповцу, насељеном месту на територији Градске општине Лазаревац, подигнута је 2011. године и припада Епархији шумадијској Српске православне цркве. Галерија Референце Спољашње везе „Епархија шумадијска”. Архијеријско намесништво колубарско-посавско. Приступљено 20. 6. 2019.
Herrens himmelsfärds kyrka, Arapovac

Herrens himmelsfärds kyrka (serbisk kyrilliska: Црква Вазнесења Господњег; latinska: Crkva Vaznesenja Gospodnjeg) är en serbisk-ortodox kyrkobyggnad belägen i byn Arapovac, i kommunen Lazarevac i Serbiens huvudstad, Belgrad. Kyrkan är helgad åt Kristi himmelsfärd och tillhör Šumadijas stift. Historik Herrens himmelsfärds kyrka i Arapovac började att byggas år 2008, då grunden invigdes i mars. Korset på kupolen invigdes och sattes på kupolen den 27 februari 2011. Kyrkan invigdes den 5 juni samma år. Bilder Se även Östortodoxa kyrkor Religion i Serbien Källor Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Herrens himmelsfärds kyrka, Arapovac.
Црква Сабора српских светитеља у Степојевцу

Црква Сабора српских светитеља у Степојевцу, насељеном месту на територији градске општине Лазаревац, подигнута је 1996. године и припада Епархији шумадијској Српске православне цркве. Дана 21. маја 2006. године епископ шумадијси Јован је осветио новоизграђену палионицу свећа код цркве. Галерија Референце Спољашње везе „Епархија шумадијска”. Архијеријско намесништво колубарско-посавско. Приступљено 20. 6. 2019.
Црква Светог Николе у Дражевцу

Црква Светог Николе у Дражевцу, насељеном месту на територији Градске општине Обреновац, подигнута је 2013. године и припада Епархији шумадијској Српске православне цркве. Галерија Референце Спољашње везе „Епархија шумадијска”. Архијеријско намесништво колубарско-посавско. Приступљено 20. 6. 2019.
Helige Nikolaus kyrka, Draževac

Helige Nikolaus kyrka (serbisk kyrilliska: Црква Светог Николе; latinska: Crkva Svetog Nikole) är en serbisk-ortodox kyrkobyggnad, belägen i byn Draževac i kommunen Obrenovac i Serbiens huvudstad, Belgrad. Kyrkan är helgad åt Helige Nikolaus av Myra och tillhör Šumadijas stift. Historik Kyrkans grund invigdes den 30 oktober 2008. Bilder Se även Östortodoxa kyrkor Östortodoxa kyrkan i Serbien Källor Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Helige Nikolaus kyrka, Draževac.
Црква Светог Саве у Барајеву

Црква Светог Саве у Барајеву, насељеном месту на територији Градске општине Барајево, подигнута је 2006. године и припада Епархији шумадијској Српске православне цркве. Црква у Барајеву посвећена је спаљивању моштију Светог Саве на Врачару. Галерија Референце Спољашње везе „Епархија шумадијска”. Архијеријско намесништво бељаничко. Приступљено 20. 6. 2019.
Helige Savas kyrka, Barajevo

Helige Savas kyrka (serbisk kyrilliska: Црква Светог Саве; latinska: Crkva Svetog Save) är en serbisk-ortodox kyrkobyggnad, belägen i kommunen Barajevo i Serbiens huvudstad Belgrad. Kyrkan är helgad åt Helige Sava, som grundade den Serbisk-ortodoxa kyrkan år 1219 och var dess första ärkebiskop. Den tillhör Šumadijas stift. Historik Kyrkan byggdes år 2006. Bilder Se även Östortodoxa kyrkor Östortodoxa kyrkan i Serbien Källor Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Helige Savas kyrka, Barajevo.
Црква Светог апостола Томе у Конатици

Црква Светог апостола Томе у Конатици, насељеном месту на територији Градске општине Обреновац, подигнута је 1868. године и припада Епархији шумадијској Српске православне цркве. Галерија Референце Спољашње везе „Епархија шумадијска”. Архијеријско намесништво колубарско-посавско. Приступљено 20. 6. 2019.
Црква Силаска Светог Духа у Јунковцу

Црква Силаска Светог Духа у Јунковцу, насељеном месту на територији Градске општине Лазаревац, подигнута је 1866. године и припада Епархији шумадијској Српске православне цркве. Галерија Референце Спољашње везе „Епархија шумадијска”. Архијеријско намесништво колубарско-посавско. Приступљено 20. 6. 2019.
Cimetière militaire du Commonwealth à Niš

Le cimetière militaire du Commonwealth à Niš (en serbe cyrillique : Ратно војно гробље Британског Комонвелта у Нишу ; en serbe latin : Ratno vojno groblje Britanskog Komonvelta u Nišu) se trouve à Niš, dans la municipalité de Palilula et dans le district de Nišava, en Serbie. Il est inscrit sur la liste des monuments culturels protégés de la république de Serbie (identifiant no SK 689). Présentation Le cimetière est situé 1 rue Miladina Popovića, dans le quartier de Delijski vis à Niš. Il a été ouvert en 1915, lorsque 19 soldats de l'Armée royale britannique sont morts à l'hôpital militaire de Niš ; en 1919, 21 autres soldats du même détachement y ont été inhumés. Il y a en tout 41 tombes britanniques dans le cimetière, dont 28 sont des soldats de l'armée de terre, trois des marins, trois des membres de l'infanterie navale et 7 des infirmières qui ont servi dans l'armée serbe ; à l'exception des soldats, tous sont morts dans l'épidémie de grippe qui a suivi la fin de la Première Guerre mondiale. Le cimetière a été aménagé en 1929 et a été construit par la Commonwealth War Graves Commission selon un projet de Sir Robert Lorimer. Selon les données de l'historien Aleksandar Dinčić, l'inauguration du cimetière a eu lieu le 12 mai 1929 en présence du représentant britannique Howard William Kennard, du président de la municipalité de Niš Dragiša Cvetković et du général Miloš Nikodijević qui représentait le roi de Yougoslavie. L'ensemble commémoratif est entouré d'une clôture en fer, tandis que le cimetière militaire britannique est entouré d'une clôture en pierre d'environ 70 cm de haut. À l'intérieur de cet espace limité s'étendant sur environ 2 ares se trouvent 41 plaques commémoratives, disposées en six rangées régulières, avec le nom et le prénom, l'unité et l'année du décès. Les socles et les dalles sont en béton, à l'exception de deux plus récents, qui sont en marbre. Dans la partie centrale du cimetière se dresse un monument en béton de 4,50 m de haut en forme de croix ; à la jonction des bras de la croix se trouve une épée en métal qui symbolise la lutte et la guerre ; sur le piédestal du monument, on peut lire une inscription en anglais : « Cette croix est érigée à la mémoire des victimes de la Grande guerre qui ont combattu debout en France, en Belgique et dans d'autres parties du monde. Leurs noms vivront pour toujours ». D'après l'historien Aleksandar Dinčić, ce cimetière est l'un des trois cimetières britanniques qui existaient dans l'ancien royaume de Yougoslavie, en plus de ceux de Skopje et de Vrnjačka Banja. Références Article connexe Monuments culturels du district de Nišava Portail de la Serbie et du peuple serbe Portail du Royaume-Uni Portail de la mort Portail de la protection du patrimoine
Угоститељско-туристичка школа Београд

Угоститељско-туристичка школа је средња стручна школа. Она се налази у Београду, у Србији на територији општине Савски венац, Југ Богданова 28. Ученици ове средње школе имају организовану практичну наставу и у обавези су да је похађају. У школи постоји шест образовних профила: Угоститељски техничар Туристички техничар Кулинарски техничар Кувар Конобар Посластичар Практична настава школе Посебан акценат стављен је на практичну наставу, која се изводи у хотелу Палас, који представља школску радионицу. Поред хотела Палас школа организује практичну наставу и у другим хотелима. Школа поред редовног организује и ванредно образовање. Историја Развојем угоститељства у Србији после Великог рата указала се потреба и за већим бројем стручних и професионалних радника. Потребна је била школа. Министарство трговине и индустрије 5. новембра 1938. године донело је одобрење за отварање Више угоститељске школе у Београду (у рангу данашње средње школе), а два дана касније – 7. новембра 1938 – школа је отпочела са радом и то у згради у којој се и данас налази. Од оснивања, у свом саставу имала је и интернат и школски ресторан, у коме се изводила практична настава. Виша угоститељска школа у Београду прва је школа те врсте на територији Србије и била је организована на модерним концепцијама образовања. Нажалост, ратни немири у земљи прекинули су рад у свим школама у Србији, те је и Виша угоститељска школа престала да ради 22. јула 1941. и више није обнављана. Након рата донет је Закон о ученицима у привреди (1946). На основу овог закона, 1948. године основана је Нижа угоститељска школа у Београду. Исте године основана је и прва средња угоститељско-туристичка школа у Аранђеловцу, познатија под називом Угоститељско-туристички техникум. Школа је већ 1949. године пресељена у Београд, у зграду данашње Угоститељске школе. Потребе привреде у земљи тражиле су висококвалификовани стручни кадар, те је Угоститељска комора 1955. године основала Мајсторску угоститељску школу са радионицом за практичну обуку, и обезбедила све услове за рад школе. Школовање је трајало две године, а ученик је по завршетку школовања стицао звање висококвалификованог радника угоститељске струке – кувара или конобара. Референце Спољашње везе Званични веб-сајт
Електропионир (клуб)

Електропионир је музички клуб који се налази у центру Београда, главног града Србије. Део је културно-уметничке четврти лоциране у Цетињској улици бр. 15. О клубу Клуб Електропионир је смештен у делу комплекса некадашње пиваре Ђорђа Вајферта и Игњата Бајлонија. Са радом је почео 17. марта 2016. године, а може да прими до 200 посетилаца. Власник клуба је музичар Лав Братуша, најпознатији као дугогодишњи бубњар култне београдске групе Darkwood Dub. Ова група је 1999. године објавила албум и песму назива Електропионир. Такође, на отварању клуба музику су пуштала два члана Дарквуда — Дејан Вучетић Вуча и Милорад Мики Ристић. Претечом Електропионира сматра се Gun Club, клуб који је радио до 2016. године и налазио се у Улици Милоша Поцерца бр. 10. Програм клуба Музичка понуда Електропионира може се описати као еклектична. У Електропиониру су се одржавали делови програма музичких фестивала Американа најт и Бед мјузик бугалу. Такође, у клубу се сваке године крајем марта одвија и део музичких садржаја Контакт конференције. Значајнији догађаји Поједине групе су важне наступе у својим каријерама одржале управо на бини Електропионира. 1. октобар 2016 — Српско-мађарска група Rebel Star је одржала последњи концерт у каријери. 2. новембар 2016 — Америчка алт-кантри четворка Richmond Fontaine је одржала један од завршних концерата у оквиру своје опроштајне турнеје. 19. јануар 2019 — Нишки састав Новембар је последњи пут свирао пред београдском публиком. Наступи познатијих иностраних музичких извођача Референце Спољашње везе Електропионир на веб-сајту Facebook Електропионир на веб-сајту Instagram
Пољопривредно-хемијска школа „Др Ђорђе Радић” Краљево

Пољопривредно-хемијска школа „Др Ђорђе Радић“ је средња школа која се налази у Краљеву и функционише у оквиру образовног система Републике Србије. Историја Школа је основана 1882. године и за то време па до 1940. назив школе је био Школа за Ратарство-Ратарска Школа. Садашњи назив школе установљен је децембра 1990. године. Од оснивања, школа је прошла кроз разне друштвене промене у области образовања. Преписка око оснивача школе са Министарством просвете Кнежевине Србије је још од 1874. године. Министарство финансија, koje je руководило установама и заводима економским, послало је управитеља земљоделске-шумарске школе, г. Чеду Поповића и професора исте школе г. Ђорђа Радића, да прегледају зграду и земљиште у Краљеву. Након 29. јуна 1882.године излази указ, којим се, на основу члана 2. Закона о нижим школама за пољску привреду, установљава у вароши Краљеву. После два дана, 1. јула 1882. године, донето је решење о постављењу Др Ђорђа Радића, професора Земљоделско- шумарске школе у Пожаревцу за управника новоосноване школе за ратарство у Краљеву. Оснивање школе за ратарство у Краљеву био је велик догађај за Србију. Ђорђе Радић, по коме школа носи назив, био је први српски доктор пољопривредних наука. Школски простор За реализацију васпитно-образовних садржаја школа користи сопствену школску зграду, школско двориште са спортским полигоном (за мале спортове), школску економију за реализацију практичне наставе, блок наставе за одређен број образовних профила- подручја рада. Школски простор је распоређен на: учионице, кабинете, лабораторије, сале, административне просторије, помоћне просторије, санитарни чвор, ходнике и холове и три нивоа: сутерен, приземље и спрат. Кабинети и лабораторије груписани су према специфичности подручја рада и занимања у појединим деловима зграде и дати су у прегледу. У холу у приземљу смештене су наменске просторије: школска библиотека, секретаријат школе, рачуноводство и канцеларије директора, помоћника директора и педагога. Види још Комплекс Пољопривредне школе „др Ђорђе Радић” у Краљеву Референце Спољашње везе Званични веб-сајт „Poljoprivredno-hemijska škola ”Dr Đorđe Radić” – Kraljevo”. edukacija.rs. Приступљено 8. 4. 2019. Milosavljević, Bojana (28. 6. 2002). „Od "Ratarice" do škole "Djordje Radić"”. Ибарске новости. kraljevo.com. Архивирано из оригинала 30. 11. 2020. г. Приступљено 16. 9. 2019.
Културни центар Крушевац

Културни центар Крушевац (скраћено КЦК) је установа културе у Крушевцу, налази се у Топличиној улици 2. Зграда је подигнута 1939. године, а корисна површина објекта се простире на 1547,30 квадратних метара. Бочно од улаза у Културни центар, у Видовданској улици, је смештена дворана Крушевачког позоришта. Галерија Референце Види још Списак центара за културу у Србији Спољашње везе Званични веб-сајт
Парк Душана Јовановића

Парк Душана Јовановића, раније Митићева рупа, јавни је градски парк у Београду, у општини Врачар. Име је добио у спомен на четрнаестогодишњег дечака Душана Јовановића, кога су 1997. године у близини парка убили малолетни припадници скинхед покрета. Локација и карактеристике парка Парк се налази у општини Врачар. Оивичен је улицама Краља Милана, Његошевом, Краља Милутина и Београдском улицом. У његовој непосредној близини налази се трг Славија и парк Мањеж. У парку се налази дечје игралиште, листопадно и четинарско дрвеће и соларни пуњач за мобилни телефон, који је поставила компанија Стробери енерџи. Парк је основан 2000. године, а њиме управља ЈКП „Зеленило Београд“. Историјат Влада Митић, један од богатијих људи у Београду пре Другог светског рата купио је земљиште на Славији како би изградио највећу робну кућу на Балкану, темељи су ископани, али је избијање рата зауставило њену реализацију. Након рата комунисти су ухапсили Митића, конфисковали му целокупну имовину, укључујући плац на Славији и новац припремљен за изградњу робне куће. На простору данашњег парка Митићева рупа од 1946. до 1980. године било је у плану 26 различитих пројеката, али ниједан није реализован. У првој половини осамдесетих година овај простор био је неуређен, на горњем делу плаца налазио се паркинг, док је доњи део плаца био ограђен и делом под водом. За време мандата градоначелника Београда Богдан Богдановић, 1985. године, на простору данашњег парка постављен је велики сунчани сат. Деведесетих година простор парка купила је Дафимент банка, која је планирала да ту направи шопинг центар, али ни овај пројекат није реализован, а парцела је ограђена и остала запуштена. Године 2000. подручје је очишћено и на њему изграђен привремени парк са дечјим игралиштем. На његовом простору планирана је градња трговачког центра од стране израелских инвеститора, али и тај пројекат је пропао. На простору Митићеве рупе налазила се кафана Рудничанин, која је срушена пред Други светски рат. Позната је и београдска урбана легенда о „проклетству Митићеве рупе“ јер од многих планираних, ниједан објекат није изграђен на овом простору. У јулу 2017. године на простору парка обновљено је дечје игралиште, иновиран травњак на око 500 m², а саниране су и околне стазе парка. Парк је 2025. године преименован у Парк Душана Јовановића, по дечаку који је 1997. убијен у Београду од стране неонациста зато што је био Ром. Референце Литература Beograd - plan grada. M@gic M@p. 2006. ISBN 978-86-83501-53-3.
Парк Баново брдо

Парк Баново брдо је један од београдских паркова, а налази се у општини Чукарица. Локација и карактеристике парка Парк се налази у општини Чукарица, насељу Баново брдо, по којем је и добио име. Оивичен је Пожешком, улицом Жарка Вуковића Пуцаре, Пере Тодоровића и улицом Стеве Тодоровића, у непосредној близини ОШ „Јосиф Панчић”. У оквиру парка налазе се справе за вежбање, кафић, игралиште за децу, а током летњих месеци забавни парк, сличан оном на Ташмајданском парку. У парку се налази велики број стабала и клупа, као и Споменик палим борцима Чукарице. У заједничкој акцији ЈКП “Зеленило Београд“ и чланова Удружења омладинских радних акција Чукарице, у априлу 2011. године саниране су клупе парка, а исте године у септембру у оквиру парка отворен је фитнес парк у којем се налази десет справа за вежбање. Парк је често место одржавања културних и музичких манифестација, а од 2014. године у њему се одржава Чука микс фестивал. Слике Парка Референце Литература Beograd - plan grada. M@gic M@p. 2006. ISBN 978-86-83501-53-3.