NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Muzej Jugoslavije

Muzej Jugoslavije (srpski: Музеј Југославије / Muzej Jugoslavije) u Beogradu u Srbiji, javna je muzejska institucija posvećena istraživanju i očuvanju povijesti Jugoslavije. Osnovan je 1996. godine spajanjem Memorijalnog centra „Josip Broz Tito“ i Muzeja revolucije naroda i narodnosti Jugoslavije, a od 2003. godine sa savezne razine prelazi u nadležnost Republike Srbije. U travnju 2013. proglašen je ustanovom kulture od izuzetnog značaja. Pod sadašnjim nazivom djeluje od 2016. godine. S oko 120.000 posjetitelja godišnje, najposjećeniji je muzej u Srbiji. Muzej se bavi prikupljanjem, čuvanjem i predstavljanjem kulturno-povjesnog naslijeđa vezanog za Kraljevinu i Socijalističku Jugoslaviju, kao i za život Josipa Broza Tita, čiji se grob nalazi u sklopu Kuće cvijeća koja je dio muzeja. Povijest Sve tri zgrade koje danas čine Muzej Jugoslavije bile su ranije dio Memorijalnog centra „Josip Broz Tito“. Muzej „25. maj“ otvoren je 25. svibnja 1962. godine. Izgradio ga je Grad Beograd kao poklon Josipu Brozu Titu, predsjedniku Jugoslavije, za njegov 70. rođendan. U njemu su bili izloženi pokloni koje je Tito primio do 1962. godine, a posebna zbirka bila je posvećena štafetama Dana mladosti. 16. studenoga 1982. godine osnovan je Memorijalni centar „Josip Broz Tito“, a Muzej „25. maj“ postao je njegov sastavni dio. Memorijalni centar obuhvaćao je više zgrada i institucija, većinom u Beogradu, ali i u drugim dijelovima Jugoslavije (među njima i Titovu rodnu kuću u Kumrovcu). Kuća cvijeća, u kojoj je Tito sahranjen, također je bila dio Centra. Većina zgrada Memorijalnog centra nalazila se u istom parku na Dedinju. 1984. godine otvorena je zgrada memorijalne zbirke kao aneks Muzeja „25. maj“. U toj su zbirci bili izloženi Titovi ordeni, odlikovanja i osobni predmeti. Nakon Titove smrti 4. svibnja 1980. godine, sahranjen je u Kući cvijeća unutar Memorijalnog centra. Centar je imao zbirku od više od 75.000 predmeta koji su prikazivali povijest Jugoslavije u 20. stoljeću, s posebnim naglaskom na Titov život i rad. Tu se čuvala i bogata kolekcija poklona koje je Tito primio tijekom brojnih susreta s inozemnim državnicima. Izložbe su uključivale i djela mnogih svjetski poznatih umjetnika poput Jana Griffiera, Claudea Josepha Verneta, Ferdinanda Georga Waldmüllera, zatim originalna izdanja Goyinih „Caprichosa“, kao i radove Gerbranda van den Eeckhouta i drugih. Gotovo deset godina nakon raspada Socijalističke Federativne Republike Jugoslavije cijeli kompleks (grob i muzej) bio je zatvoren za javnost, a vojna straža trajno uklonjena. Danas je kompleks ponovno važna turistička atrakcija grada Beograda koja se nalazi nadomak novog Željezničkog kolodvora Beograd Centar. Muzej povijesti Jugoslavije Muzej je 1996. godine osnovala Vlada Savezne Republike Jugoslavije pod nazivom Muzej povijesti Jugoslavije. U njegov sastav tada su ušli Kuća cvijeća, Stari muzej, Muzej „25. maj” i galerija na Trgu Marksa i Engelsa. Novi muzej preuzeo je zbirke svih ovih ustanove. Vidi još Muzej afričke umjetnosti, Beograd Narodni muzej Srbije Izvori
Muzeum Historii Jugosławii

Muzeum Historii Jugosławii (srb. Muzej istorije Jugoslavije, Музеј историје Југославије) – muzeum znajdujące się w Belgradzie, jedna z atrakcji turystycznych stolicy Serbii. Położone jest w dzielnicy Dedinje (Дедиње), przy ulicy Botićeva (Ботићева). Zostało otwarte w 1996 roku w miejsce dawnego Muzeum Rewolucji Narodów i Narodowości Jugosławii (Muzej Revolucije naroda i narodnosti Jugoslavije, Музеј Револуције народа и народности Југославије), działającego od lat 60. XX wieku, które połączono z Centrum Pamięci "Josip Broz Tito" (Memorijalni centar "Josip Broz Tito", Меморијални центар "Јосип Броз Тито"), powstałym w 1982 roku. Obecnie w jego skład wchodzi: Muzeum 25 Maja (Muzej 25 maj, Музеј 25. мај), w budynku z 1962 roku, Dom Kwiatów, mauzoleum Josipa i Jovanki Broz, dawny ogród zimowy z 1975 roku, Stare Muzeum (Stari muzej, Стари музеј), z lat 1964-65. W Muzeum 25 Maja przechowywano liczne prezenty, zarówno z Jugosławii, jak i z całego świata, które otrzymywał przywódca Jugosławii; obecnie można oglądać je w Starym Muzeum. Pamiątki związane osobiście z marszałkiem oraz jego rzeczy prywatne prezentowane są w Domu Kwiatów. Oprócz tego w muzeum można podziwiać m.in. zbiory archeologiczne, numizmatyczne, filatelistyczne, etnograficzne i historyczne związane głównie z dawną Jugosławią, a zwłaszcza z Josipem Broz Tito. W przeszłości do Muzeum Rewolucji należało kilka innych budynków, np. Muzeum 4 Lipca (Muzej 4. juli, Музеј 4. јули). Część z nich zajął były prezydent Slobodan Milošević i włączył do swojej rezydencji (odgradzając się od pozostałych obiektów murem), a gmach Muzeum 4 Lipca zwrócono dawnym właścicielom. Linki zewnętrzne Muzeum Historii Jugosławii. mij.rs. [zarchiwizowane z tego adresu (2014-11-06)]. (serb. • ang.)
Музей истории Югославии

Музей истории Югославии (серб. Музеј историје Југославије) основан в 1996 году в результате слияния «Мемориального Центра Иосипа Броз Тито» и «Музея Революции народов и национальностей Югославии». Его площадь — 5252,57 м²; площадь парка — 3,20 га. В его коллекции 200 000 экспонатов, иллюстрирующих югославскую историю XX века, и в основном рассказывающих о жизни и работе Иосипа Броз Тито. Описание Музей находится в Белграде и включает в себя 3 здания: Музей «25 мая» Музей строился архитектором Мико Янковичем к семидесятилетию Иосипа Броз Тито, и официальное открытие музея состоялось 25 мая 1962 года в день рождения Тито. Здесь выставлялись подарки, полученные Иосипом Брозом. Особой экспозицией музея является коллекция эстафетных палок (около 20 000). В музее собирались пионеры, артисты и проходили тематические выставки. Музей «25 мая» перестроился и стал входом в «Мемориальный центр Иосипа Броз Тито». Дом цветов Построен в 1975 году по проекту архитектора Степана Краля. Представлял собой зимний сад площадью 902 м², служивший местом досуга Иосипа Броза в непосредственной близости к его резиденции. Старый музей Задуманный и спроектированный архитектором Бранко Боном музей строился в 1964—1965 годах. Первоначально служил хранилищем и экспозицией подарков, полученных Тито в его поездках за рубежом и по стране и на дни рождения. Этнографическая коллекция Музея югославской истории содержит 4 тыс. экспонатов. Среди них национальные костюмы, подаренные представителями Югославии, Монголии, СССР, Индии, Бирмы, Эфиопии, Мексики, Чили и Боливии, богато декорированные полотенца, ручной работы коврики и скатерти, народные инструменты и оружие из разных концов света. Ссылки Музей Югославии — Официальный сайт Музей 25 мая — Туристическая организация Белграда Старый музей — Туристическая организация Белграда
Astronomická observatoř Bělehrad

Astronomická observatoř Bělehrad (srbsky Астрономска опсерваторија Београд/Astronomska opservatorija Beograd) se nachází v hlavním městě Srbska Bělehradu, v místní části Zvezdara, na východním okraji metropole. Historie Současná observatoř nahradila starší skromné zázemí z přelomu 19. a 20. století. Pod vedením Vojislava V. Miškoviće bylo rozhodnuto o výstavbě nového objektu, v soutěži byl nakonec vybrán projekt českého architekta Jana Dubového. Ten navrhl osm staveb celého komplexu observatoře. Celkové náklady na stavbu dosáhly deseti milionů tehdejších dinárů. Lokalita byla nejprve upravena (odstraněna vegetace, vyrovnán terén), na místě se nacházel starší trigonometrický bod. Stavební práce probíhaly až do roku 1931. Hvězdárna (v srbštině Zvezdarnica) nakonec ovlivnila název celé lokality, a podle něj byla pojmenována i kolonie Zvezdara, předchůdce současné místní části Bělehradu. Objekty hvězdárny vznikly v tehdy populárním funkcionalistickém stylu; striktně stroze navržené objekty jsou téměř prostý všech dekorací a ozdob. Jedinou výjimkou jsou reliéfy od Branka Krstiće. Nápadní je hlavně správní budova, která byla rozčleněna do centrální části a dvou křídel; s hlavním vstupem a nápisem OMNIA IN NUMERO ET MENSURA. Jan Dubový za projekt observatoře získal titul Doktora technických věd. Byl také představen na výstavě skupiny architektů v Praze. V současné době je stavba kulturní památkou (od roku 2001). Má být nahrazena modernějším komplexem v lokalitě Vidojevac; tento komplex by měl být přebudován na muzeum. Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Astronomska opservatorija u Beogradu na srbské Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Astronomická observatoř Bělehrad na Wikimedia Commons
Sternwarte Belgrad

Die Belgrader Sternwarte (engl. Astronomical Observatory Belgrade AOB) liegt etwa vier Kilometer östlich des Stadtzentrums von Belgrad auf einem bewaldeten Hügel (Zvezdarska šuma) zwischen der Donau und dem Verlauf der Autobahn E75. Die Hügelkette bildet die Fortsetzung des Stadtberges mit der historischen Festung Belgrad über der Save-Mündung in die Donau. Das Sternwarte-Areal gehört zum östlichen Stadtteil Palilula der serbischen Hauptstadt. International wird die Sternwarte Astronomical Observatory Belgrade (AOB) genannt. Der Sternwarten-Code lautet 057, die Adresse Volgina 7, P.O.Box 74, 11060 Beograd. Hauptgebäude und Instrumente Das 1887 eröffnete Gebäude hat eine ähnliche Architektur wie die Wiener Universitätssternwarte, ist aber etwas kleiner. Das parkähnliche Areal ist von einer Mauer umgeben. Das Obergeschoss bietet einen schönen Ausblick hinab zur Donau und zu den jenseitigen Stadtteilen. Unter der fast 15 Meter messenden Hauptkuppel steht ein großes Linsenfernrohr von Zeiss mit 65 cm Öffnungsweite und 10,5 m Brennweite. Dieser Große Refraktor wurde um 1895 installiert und ist nur wenig kleiner ist als das ähnliche, 15 Jahre zuvor in Betrieb genommene Wiener Riesenteleskop. Das Fernrohr hat eine hochpräzise Nachführung und Zusatzinstrumente wie ein Registriermikrometer und ein Spektroskop. Die weiteren Instrumente dien(t)en vor allem der Astrometrie und Spektroskopie: zwei große Meridiankreise 19/260 cm mit Vakuum-Miren, ein Askania-Passageninstrument, zwei Astrografen mit 13 und 16 cm Öffnung, ein Zenitteleskop 11/130 cm und ein Littrow’scher Sonnenspektrograf, der für das 20/300-cm- Äquatorial von Zeiss entwickelt wurde. Alle diese Instrumente sind – über das Gelände verteilt – in eigenen Kuppeln bzw. Meridianhäusern untergebracht. Neue Sternwarte im Süden Wegen der Luft- und Lichtverschmutzung entsprechen stadtnahe Sternwarten nicht mehr heutigen Ansprüchen für die Astrophysik (für Astrometrie bleiben sie geeignet). Daher beschloss ein Astronomen-Komitee die Errichtung eines neuen Observatoriums im Süden nahe der Grenze zum Kosovo. So entstand seit 2010 die astronomische Station Vidojevica im Süden Serbiens etwa 150 km südöstlich von Beograd am 1150 m hohen Berg Vidojevica nahe dem Städtchen Prokuplje. Sie erhielt 2010 ein Cassegrain-Teleskop mit 60 cm Öffnung. Im Frühling 2016 wurde ein zusätzliches Ritchey-Chrétien-Cassegrain-Teleskop mit einer 140 cm Öffnung installiert, das seit 2018 in einem eigens dafür errichteten Gebäude steht. Einzelnachweise Literatur und Quellen Mitteilungen zur Astronomiegeschichte, Heidelberg 2007. Online auf [1] (PDF; 118 kB) Deutschlandfunk 18. Juni 2010 Der Himmel über Serbien, mit Bildern Serbian Astronomical Journal, Jahrgang 15, Belgrade 2006. Informationen auf der Seite des Astronomical Observatory Belgrade (aob)
Obserwatorium Astronomiczne w Belgradzie

Obserwatorium Astronomiczne w Belgradzie – obserwatorium astronomiczne położone w lesie Zvezdara we wschodnim Belgradzie. Historia Inicjatorem budowy obserwatorium w Belgradzie był Milan Nedeljkovic, który po studiach w Paryżu został profesorem astronomii i meteorologii na Uniwersytecie w Belgradzie. Po trzech latach starań 26 marca 1887 minister edukacji i spraw kościelnych Królestwa Serbii, Milan Kujundzic, wydał dekret o utworzeniu obserwatorium. Nedeljkovic został pierwszym dyrektorem placówki, która rozpoczęła działalność 1 lipca 1887 w prowizorycznym, wynajmowanym budynku. Obserwatorium było jednocześnie centrum zbierania danych meteorologicznych z sieci stacji ustanowionej oficjalnie 27 września 1888, a także ośrodkiem badań sejsmologicznych i geomagnetycznych. 1 maja 1891 obserwatorium przeniosło się do własnego nowego budynku, projektu Dimitrija Leko. W obserwatorium odbywały się zajęcia dla studentów Uniwersytetu Belgradzkiego, ale też obserwacje publiczne, np. komety Halleya w 1910. W 1924 placówka została podzielona na dwie instytucje: Obserwatorium Astronomiczne i Obserwatorium Meteorologiczne Uniwersytetu Belgradzkiego. Dwa lata później dyrektorem obserwatorium został Vojislav Miskovic. Nowy dyrektor w 1929 pozyskał fundusze na budowę nowego obserwatorium na 253-metrowym wzgórzu Veliki Vracar. Budynek główny projektu Jana Duboviego ukończono w 1931. Wzniesiono też budynek administracyjny, pawilon małego koła południkowego, pawilon dużego refraktora (refraktor firmy Carl Zeiss 650/10500 mm), pawilon małego refraktora, pawilon astrografu (Carl Zeiss 160/800 mm), wieżę (mieszczącą zbiornik wody, warsztat mechaniczny i stolarski). W latach 1957–1959 dobudowano trzy nowe pawilony: dużego koła wertykalnego (Askania 190/2578 mm), dużego instrumentu tranzytowego (Askania 190/2578 mm) i dużego koła południkowego (Askania 190/2578 mm). Obserwatorium zatrudnia 52 osoby, w tym 39 pracowników naukowych. Stacja astronomiczna Obserwatorium posiada placówkę obserwacyjną na górze Vidojevica (1155 m) w południowej Serbii. Od 2011 pracuje tam 60 cm teleskop Cassegraina. W 2016 uruchomiono zautomatyzowany teleskop 1,4-metrowy – część światowej sieci automatycznych teleskopów WNRT. Zobacz też (1550) Tito – planetoida odkryta przy pomocy obserwatorium Przypisy
Astronomski observatorij Beograd

Astronomski observatorij Beograd (srbsko Astronomska opservatorija „Beograd“; okrajšava AOB; koda IAU 057 Belgrade) je astronomski observatorij v beograjskem parku Zvezdara. Je samostojna državna neprofitna znanstvenoraziskovalna ustanova, katere osnovna dejavnost je pasivno in selektivno opazovanje neposrednega in daljnega Vesolja ter proučevanje nebesnih (astronomskih) teles in pojavov zunaj Zemlje (planetov) in Osončja (zunajosončnih planetov, zvezd, zvezdnih sistemov in galaksij), ki so usmerjena na pridobivanje in analiziranje podatkov, kot tudi teoretično delo. Observatorij je bil ustanovljen 26. marca (7. aprila) 1887 skupaj z Meteorološkim observatorijem. Njegov ustanovitelj in prvi predstojnik je bil Milan Nedeljković. Kompleks observatorija v Beogradu je od leta 2001 po odločbi Vlade Srbije proglašen za kulturni spomenik. Nahaja se v ulici Volgina 2 v Beogradu, na Zvezdari. Leta 1891 je bila zgrajena namenska zgradba na Malom Vračaru za Astronomski in meteorološki observatorij pri Veliki šoli, v kateri so se nahajali prostori za delo in inštrumenti. Observatorij je hitro postal Glavna meteorološka postaja, od koder so vodili meteorološko mrežo na prostoru Srbije. Astronomsko dejavnost je sestavljalo poučevalsko delo, med katerim so opravljali osnovna opazovanja, kot tudi del prikaznih in praktičnih vaj za visokošolce. Pod Nedeljkovićevim predstojništvom so za Observatorij pridobili prve seizmološke in geomagnetne inštrumente, s čimer je ta ustanova razširila svojo dejavnost. Astronomski in meteorološki observatorij sta se ločila v dve zasebni ustanovi pri Univerzi v Beogradu leta 1924. Pod predstojništvom novega predstojnika Vojislava V. Miškovića so na Velikom Vračaru začeli z izgradnjo novega sodobnega observatorija po načrtu češkega arhitekta Jana Dubovija v modernističnem slogu. Gradbena dela so zaključili leta 1932. Hrib Veliki Vračar so po tem zaradi Observatorija ljudje poimenovali Zvezdarnica, po kateri sta novo mestno naselje in občina dobili ime Zvezdara. To je hkrati predstavljalo tudi največje vlaganje v znanost v prvi polovici 20. stoletja na tem prostoru. V tem času je bil sodelavec in kasneje tudi njegov predstojnik eden največjih znanstvenikov 20. stoletja, profesor in akademik Milutin Milanković. Sodelavci Observatorija so odkrili 42 asteroidov, od katerih so jih 12 poimenovali. Služba v okviru dvojnih zvezd je v okviru AOB od leta 1951 do danes odkrila več kot dvesto novih dvojnih in večkratnih zvezdnih sistemov. V začetku 1960-ih so odprli pavilijone z osnovnimi astronomskimi inštrumenti, po katerih je bil observatorij v drugi polovici 20. stoletja znan svetovni strokovni javnosti. Proti koncu 20. stoletja je znanstvena opazovanja oteževalo svetlobno onesnaženje kot posledica širjenja mestnih naselij. V začetku 21. stoletja so začeli z izgradnjo nove Astronomske postaje na planini Vidojevica. V istem času so kompleks observatorija postopoma začeli pretvarjati v muzej. AOB tesno sodeluje s številnimi tujimi observatoriji, kot tudi z vodilnimi znanstvenimi in visokošolskimi ustanovami v Srbiji. Sklici
Stepin Lug

Stepin Lug ou Gaj (en serbe cyrillique : Степин Луг ou Гај) est un parc forestier situé pour l'essentiel dans un faubourg non-résidentiel de Belgrade, la capitale de la Serbie. Sa partie méridionale se trouve dans la municipalité de Voždovac et sa partie septentrionale dans celle de Zvezdara. Emplacement Stepin Lug est situé dans la banlieue sud-est de Belgrade. Cette zone boisée est entourée par les quartiers de Veliki Mokri Lug au nord, Kumodraž au nord-ouest, Jajinci et Selo Rakovica à l'ouest, Beli Potok au sud et Bubanj Potok à l'est. Il est délimité au sud par la route du Kružni put et, à l'est, par l'autoroute Belgrade-Niš (route européenne E75). Caractéristiques Stepin Lug, autrefois connu sous le nom de Titov Gaj, le « Gaj de Tito », ou simplement Gaj, est à la fois un complexe mémorial et un parc forestier qui s'étend sur 8,5 km2. À proximité se trouve la colline de Torlak, qui a joué un rôle important pendant la Seconde Guerre mondiale ; elle abrite un mémorial en l'honneur du voïvode Stepa Stepanović. Stepin Lug est divisé en plusieurs secteurs : Stepin Lug, dans une acception restreinte, désigne la partie septentrionale de la forêt. Elle est délimitée par la petite rue Zavojnička reka et est située dans la municipalité de Zvezdara. Elle s'étend sur la petite colline de la Stražarska kosa et sur les secteurs de Baba Velka et Dugo bilo. Gaj, autrefois Titov Gaj, constitue la partie centrale de la forêt. Elle s'étend sur la colline de Golo brdo, entre les ruisseaux du Bubanj potok et de la Kamena voda. Lipovica (le bois de tilleul est située au nord de la forêt, dans sa partie la moins densément boisée, le long du Kružni put. Elle ne doit pas être confondue avec la Forêt de Lipovica (Lipovička šuma), qui est, elle, située dans la municipalité de Barajevo. Flore et faune Stepin Lug abrite des conifères et des arbres à feuilles caduques. Arbres à feuilles persistantes : Cèdre (cèdre de l'Atlas, cèdre blanc, cèdre à encens) ; Cyprès (cyprès de Lawson) ; Sapin de Douglas ; Sapin (sapin du Colorado, sapin de Céphalonie, sapin de Nordmann, sapin d'Andalousie) ; Genévrier (genévrier grec) ; Mélèze (mélèze d'Europe) ; Pin (pin noir d'Europe, pin de l'Himalaya, pin blanc d'Amérique). Arbres à feuilles caduques : Frêne (frêne commun) ; Bouleau ; Robinier faux-acacia ; Châtaignier (marronnier commun, châtaignier) ; Micocoulier occidental ; Févier d'Amérique ; Platane ; Érable (érable plane, érable sycomore) ; Mûrier ; Chêne (chêne pédonculé, chêne rouge d'Amérique) ; Sophora ; Peuplier (peuplier blanc, peuplier noir) ; Sorbier des oiseleurs ; Tilleul ; Catalpa ; Noisetier de Byzance ; Noyer (noyer noir, noyer royal) ; Saule (saule blanc). Sur le plan de la faune, la forêt abrite des lièvres et des faisans. Bibliographie B.Jovanović, E.Vukićević: Titov Gaj, 1977 Portail du bois et de la forêt Portail de Belgrade
Степин луг

Степин луг или Гај, је шумски парк, приградско насеље у Београду на територијама градских општина Вождовац (јужни део) и Звездара (северни део). Локација Степин луг спада у београдске шуме, у власништву Србија шума, и представља део највеће шумске површине у граду (Степин луг-Баба Велка-Торлак-Јајинци) Налази на југоисточној периферији Београда и удаљен је од центра Београда око 13 километара. То је углавном парк шума и граничи се са насељима Бубањ Поток на истоку, Бели поток на југу, Село Раковица и Јајинци на западу, Кумодражом на северозападу и Великим Мокрим Лугом на северу. Јужна граница Степиног луга је Кружни пут и источна граница је аутопут Београд-Ниш. Карактеристике Степин луг, раније познат као Титов гај или само Гај, је меморијални комплекс, са шумом површине од 8,5 km2. У Степином лугу нема кућа, нити стамбених зграда. Област има 13 различитих заједница дрвећа, четинара и листопадног дрвећа, које су плански сађене и углавном не спадају у аутохтоне врсте. Међу њима су најважнији: кедар, чемпрес, јела, бор, клека, тиса, јасен, бреза и багрем. Од дивљих животиња у шуми живе зечеви и фазани. Од историјских места ту се налазе брдо Торлак, на коме се водила битка код Београда у Другом светском рату и родна кућа војводе Степе Степановића. Степин луг се може поделити у неколико области: Степин луг северни део који припада општини Звездара. Заузима брдашца Стражарска коса и два мања подручја Баба Велка и Дугом Било. Гај или раније Титов гај централни део шуме. Заузима површину од Голог брда, између Бубањ Потока и Камене Воде. Липовица је најмање пошумљена и простире се дуж Кружног пута. Референце
Památník Kragujevacký říjen

Památník Kragujevacký říjen (srbsky Споменик Крагујевачки октобар), též známý jako Vzpomínkový park Šumarice (srbsky Меморијални парк Шумарице), je brutalistní památník připomínající události druhé světové války v blízkosti Kragujevace v Srbsku. Stojí poblíž místa, kde bylo dne 21. října 1941 německými okupačními silami popraveno přibližně 2800 mužů a chlapců při Kragujevackém masakru. Mezi mrtvými byly i stovky středoškolských studentů. Na místě masakru se nachází Muzeum 21. října, které navrhl architekt Ivan Antić. Mezi stavby ve vzpomínkovém parku patří např. památník zavražděným školákům a jejich učitelům (památník "Přerušený let") od sochaře Miodraga Živkoviće. Ten je ikonický pro celý areál a připomíná zastřelené studenty a učitele. Mezi další patří např. "Památník bolesti a vzdoru" od sochaře Anteho Gržetiće, památník "Sto za jednoho" od Nadora Glida (připomínající německou výhrůžku 100 mrtvých Srbů za jednoho Němce), dále "Odpor a svoboda" a památník "Křišťálový květ" od architekta Nebojši Delji. V areálu se nachází také pomník Slovákům popraveným za účast na vzpouře v první světové válce a starý vojenský hřbitov z první světové války. Od roku 1979 má areál památkovou ochranu jako místo výjimečného národního významu. Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Šumarice Memorial Park na anglické Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Památník Kragujevacký říjen na Wikimedia Commons