NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Forteresse de Kupinik

Les ruines de la forteresse de Kupinik (en serbe cyrillique : Тврђава "Купиник" у Купинову ; en serbe latin : Tvrđava "Kupinik" u Kupinovu) sont situées à Kupinovo, dans la province de Voïvodine et dans le district de Syrmie, en Serbie. Elles sont inscrites sur la liste des monuments culturels de grande importance de la république de Serbie (identifiant no SK 1264). Présentation Les ruines de la forteresse se trouvent en basse Syrmie, à proximité du village actuel de Kupinovo ; elles sont situées sur un bras-mort de la Save, aujourd'hui connu sous le nom d'« Obedska bara ». Elle a été construite à la fin du XIIIe siècle ou au début du XIVe siècle par un roi de Hongrie pour protéger ses terres. Constituée de pierres et de briques, elle forme un carré irrégulier de 57 m sur 57, avec des tours circulaires à chaque angle. L'entrée s'effectuait par une cinquième tour située au nord-est. Les remparts étaient entourés d'un fossé d'une profondeur maximale de 3 m et d'une largeur maximale de 17 m du côté de l'entrée. Dans la forteresse se trouvaient sans doute aussi des bâtiments résidentiels dont on ne connaît rien faute d'une investigation archéologique suffisante. La première mention écrite de Kupinik remonte à deux chartes du roi Sigismond remontant au XIVe siècle. Au début du XVe siècle, la forteresse a été transférée aux despotes serbes. En raison du danger que représentaient les Ottomans, elle a été renforcée et modernisée ; deux tours ont été ajoutées aux remparts, l'une hexagonale au nord et l'autre octogonale à l'est. À proximité, le despote Đurađ Branković a fait construire l'église Saint-Luc, son église de cour, reliée aux fortifications par un pont. Notes et références Articles connexes Liste des forteresses de Serbie Monuments culturels du district de Syrmie Portail de la Serbie et du peuple serbe Portail des châteaux Portail de la protection du patrimoine
Тврђава Купиник у Купинову

Тврђава Купиник у Купинову се налази доњем Срему поред села Купинова, која је подигнута крајем 13. или у првој половини 14. века као војно–гранично утврђење угарског краља. Представља непокретно културно добро као споменик културе од великог значаја. Купиник је смештен на малом острву у мртваји реке Саве, познатој данас као Обедска бара. Грађен је од ломљеног камена споља обложеног опеком. Град је неправилне четвороугаоне основе (57x57 m), са истуреним округлим кулама на угловима. Улаз је био кроз пету кулу на североисточном бедему. Око бедема се налазио ров, највеће дубине од 3 m и ширине од 17 m на улазној страни. У граду су постојали стамбени објекти, али о њима се не зна ништа пошто археолошка ископавања нису вршена. Први писани помен о Купинику су две повеље краља Жигмунда из друге половине 14. века. Почетком 15. века град прелази у руке српских деспота. Због опасности од Турака утврђен је боље и савременије. Прерађују се поједини делови и целине тако да од утврђења за ратовање хладним оружјем постаје утврђење са топовским кулама (северном шестоугаоном, а источном осмоугаоном). Деспот Ђурађ Бранковић је своју дворску цркву посвећену Светом Луки саградио поред утврђења и повезао их мостом. Галерија Види још Списак споменика културе у Сремском округу Споменици културе од великог значаја Манастир Обед Референце Спољашње везе „Тврђава Купиник — Споменици културе у Србији”. САНУ. Списак споменика културе од великог значаја у Војводини Архивирано на веб-сајту Wayback Machine (17. мај 2014) Републички завод за заштиту споменика културе - Београд Листа споменика Србија је очувана у Купинику („Вечерње новости”, 15. март 2015) Тврђава Купиник у Купинову Купиник – последња српска престоница открива своје тајне (Све о археологији, 4. новембар 2025) Напомена: Садржај овог чланка је једним делом или у целости преузет са http://www.sanu.ac.rs. Носилац ауторских права над материјалом је дао дозволу да се исти објави под слободном лиценцом. Доказ о томе се налази на OTRS систему, а број тикета са конкретном дозволом је 2009072410055859.
Morović Fortress

Morović Fortress (Serbian: Тврђава Моровић) is a fortress in the village of Morović, Šid municipality, Vojvodina, Serbia. Background The fortress was built in the mid-12th century and was subsequently property of Đurađ Branković with some authors dating it only to 14th century rule of Maróti János. It lies on elevated ground where the Studva flows into the Bosut river. After the extinction of the Maróti family, it was acquired in 1484 by John Corvinus, the illegitimate son of the Hungarian king Matthias. The Ottoman Empire conquered the fortress in 1528 or 1589. After the retreat of the Ottoman forces and the signing of the 1718 Treaty of Passarowitz the fortress lost its military and strategic importance and slowly began to decline. See also Church of Saint Mary, Morović References
Forteresse de Morović

Les ruines de la forteresse de Morović (en serbe cyrillique : Тврђава Моровић ; en serbe latin : Tvrđava Morović) sont situées à Morović, dans la province de Voïvodine et dans le district de Syrmie, en Serbie. Elles sont inscrites sur la liste des monuments culturels de grande importance de la république de Serbie (identifiant no SK 1355). Présentation La forteresse de Morović est située à la confluence du Bosut et de la Studva. Elle a été construite après 1332 sur l'ordre du ban de Mačva Jovan Marotija. Pendant un court laps de temps, elle a fait partie des possessions du despote Đurađ Branković avant de passer entre les mains des Hongrois puis entre celles des Ottomans en 1528-1529. Les Turcs y maintiennent des hommes pour lutter contre le banditisme endémique dans la région. Morović entre dans l'empire des Habsbourgs en 1699 et, en 1718, le traité de Passarowitz déplace plus au sud la frontière entre les Autrichiens et les Turcs ; la place forte perd alors sa valeur militaire et stratégique et elle se dégrade progressement. Les fortifications sont de forme trapézoïdale. Sur les angles préservés donnant sur la rivière Bosut ne se trouve aucune tour, alors que sur un plan de Weigel datant de 1699 il semble qu'il y en avait deux. La forteresse est construite en briques. Les murs, épais d'environ 2 m, sont conservés à une hauteur comprise entre 2 m et 2,50 m, avec des contreforts extérieurs partiellement visibles. À l'extérieur de la forteresse se trouve une église dédiée à Sainte-Marie, dotée d'un clocher avec des meurtrières en forme de croix. Autour de l'église se trouve un cimetière de la fin du Moyen Âge. Le site des fortifications n'a fait l'objet d'aucune investigation archéologique ou architecturale. Notes et références Articles connexes Liste des forteresses de Serbie Monuments culturels du district de Syrmie Lien externe (sr) Notice sur le site de l'office du tourisme de Šid Portail de la Serbie et du peuple serbe Portail des châteaux Portail de la protection du patrimoine
Тврђава Моровић

Тврђава Моровић је средњовековно утврђење и варош на ушћу Студве у Босут, у атару села Моровић, у општини Шид. Сазидана је после 1332. године, представља непокретно културно добро као споменик културе од великог значаја. Историјат Тврђава је подигнута по налогу мачванског бана Јована Маротија. Кратко време било је у поседу деспота Ђурђа Бранковића, а онда прелази у угарске руке, до доласка Турака. Изглед Основа утврђења је трапезаста, грађена од опеке. На сачуваним угловима, окренутим Босуту, нема кула, док према Weigel-овој карти из 1699. године пред утврђењем се виде два канала са мостовима и кулама које су вероватно постојале на друга два угла. Бедемски зидови, дебљине око 2 метра, очувани су у висини 2–2,5 метра, са делимично видљивим спољним ојачањима – контрафорима. Изван утврђења налази се црква посвећена Светој Марији, са звоником чији су отвори урађени у облику крстообразних пушкарница. Око цркве је касносредњовековно гробље. Тврђава Моровић је запустела после турских освајања и до сада нису вршена ни археолошка ни архитектонска истраживања. Види још Списак споменика културе у Сремском округу Споменици културе од великог значаја Моровић Референце Спољашње везе „Тврђава — Споменици културе у Србији”. САНУ. Списак споменика културе од великог значаја у Војводини Архивирано на веб-сајту Wayback Machine (17. мај 2014) Републички завод за заштиту споменика културе - Београд Листа споменика Тврђава Моровић
Faculté de formation des maîtres de l'université de Belgrade

La faculté de formation des maîtres de l'université de Belgrade (en serbe cyrillique : Учитељски факултет ; en serbe latin : Učiteljski fakultet) est l'une des 31 facultés de l'université de Belgrade, la capitale de la Serbie. Elle a été fondée en 1972. En 2013, son doyen est le professeur Mile Savić. Histoire Organisation La faculté est divisée en 9 départements : Département de langue serbe, de littérature serbe et de méthodologie de la langue et de la littérature serbes ; Département de mathématiques et d'enseignement des mathématiques ; Département de didactique ; Département de méthodologie de l'enseignement des sciences et des sciences sociales ; Département de pédagogie et de psychologie ; Département de philosophie et de sciences sociales ; Département de méthodologie des arts ; Département de méthodologie de l'éducation physique ; Département de roumain (comme langue maternelle) et des langues étrangères. Personnalités Notes et références Voir aussi Articles connexes Université de Belgrade Liste d'établissements d'enseignement de Belgrade Éducation en Serbie Lien externe (sr) Site officiel Portail des universités Portail de l’éducation Portail de Belgrade
Pedagoška fakulteta v Beogradu

Pedagoška fakulteta (izvirno srbsko Учитељски факултет у Београду), s sedežem v Beogradu, je fakulteta, ki je članica Univerze v Beogradu. Glej tudi seznam fakultet v Srbiji Zunanje povezave Uradna spletna stran Arhivirano 2009-02-23 na Wayback Machine. (v srbščini)
Црква Свете Петке на Чукаричкој падини

Црква Свете Петке подигнута је у Београду, октобра 2004. у близини Аде Циганлије, у насељу Чукаричка падина, на углу Лазаревачког друма и улице Обалских радника. Темељи храма су освећени 1999. године, а градња је започета августа 2001. године. Како је утврђено да је тло нестабилно за градњу јер има подземних вода, као најбоље решење прихваћена је плутајућа плоча. Аутор пројекта је арх. проф. Бранко Пешић. Црква је пројектована у српско-византијском стилу у који су унети и елементи савремене архитектуре, како би се уклопила у амбијент стамбеног насеља. Храм је споља урађен од белог мермера, украшен златним бордурама и розетама. У основи храма је уписан крст, а црква има пет купола – главну и четири мале, од којих су две звоници. Основна карактеристика живописа храма Св. Петке је то да је ово црква са највише осликаних Срба светитеља. Осим тога, ово је први храм у коме налазимо осликано житије Св. Петке – „Живоносни Источник”. Приказан је и знатан број светитељки. У храму је риза Свете Петке којом су биле покривене мошти светитељке. Одежда је од плиша, везена златом и свилом. Ова одежда израђују се у једном манастиру у близини Јашија где почивају мошти, а светитељки их дарују верници. При храму је активно Друштво побожних жена које са свештеницима посећују болесне, мешовити хор, а негује се и певничко појање. Галерија Референце Спољашње везе
Église des Quarante-Martyrs (Vranić)

L'église des Quarante-Martyrs (en serbe cyrillique : Црква светих четрдесет мученика ; en serbe latin : Crkva svetih četrdeset mučenika) est une église orthodoxe serbe en bois située dans le village de Vranić en Serbie, dans la municipalité de Barajevo et sur le territoire de la ville de Belgrade. Construite en 1823, elle est inscrite sur la liste des monuments culturels de grande importance de la république de Serbie et sur la liste des biens culturels de la ville de Belgrade. Présentation L'église des Quarante-Martyrs a été construite en 1823 sur les fondations d'une église datant du XVIIIe siècle. À la fin du XVIIIe siècle av. J.-C. et au début du XIXe siècle, elle servit de point de ralliement aux anciens rebelles serbes engagés dans la révolte de la Krajina de Koča (1788) contre les Ottomans ; elle servit ainsi à préparer le premier soulèvement serbe contre les Turcs (1804-1813). L'église, de plan rectangulaire, se termine par une abside polygonale. Elle est constituée de rondins de chêne avec un toit aujourd'hui recouvert d'un revêtement noir et qui, à l'origine, était recouvert de chaume ; son porche en bois est sculpté et peint. L'église abrite une cinquantaine d'objets précieux, dont des icônes d'Ilija Petrović et de Nikola Janković et des livres couvrant une période allant du XVIIe au XIXe siècle ; parmi les objets précieux figure une croix sculptée de Hadži-Ruvim qui date de 1800. Notes et références Articles connexes Monuments culturels de la ville de Belgrade Architecture à Belgrade Portail de Belgrade Portail de l’architecture chrétienne Portail de la protection du patrimoine Portail du christianisme orthodoxe
Église en bois de la Translation-des-Reliques-de-Saint-Nicolas de Vrba

L'église en bois de la Translation-des-Reliques-de-Saint-Nicolas de Vrba (en serbe cyrillique : Црква брвнара Преноса моштију Светог Николе у Врби ; en serbe latin : Crkva brvnara Prenosa moštiju Svetog Nikole u Vrbi) est une église orthodoxe serbe située à Vrba, dans le district de Raška et sur le territoire de la ville de Kraljevo en Serbie. Elle est inscrite sur la liste des monuments culturels protégés de la république de Serbie (identifiant no SK 198). Présentation Références Article connexe Monuments culturels du district de Raška Portail de la Serbie et du peuple serbe Portail de l’architecture chrétienne Portail de la protection du patrimoine Portail du christianisme orthodoxe
Црква брвнара у Врби

Црква брвнара у Врби, насељу у општини Краљево, подигнута је око 1831. године и на списку је заштићених непокретних културних добара као споменик културе. Црква брвнара је посвећена Преносу моштију Светог Николе и сматра се да су је подигли домаћи мајстори и народ овог краја, тако да је веома једноставна, без много декорације и не показује спретност градитеља. Изглед Црква у Врби је постављена на камене темеље, правоугаоног је облика са лучном олтарском апсидом. Зидови су од масовних храстових талпи, које су са унутрашње стране обложене трском и омалтерисане. Иначе талпе нису на уобичајен начин ућерпене, већ су низане у диреке. Таваница је од шашоваца благо засведена. Кров је малог нагиба са широким стрехама, покривен ћерамидом. У неизмењеном облику сачувана су јужна врата са лучним завршетком и геометријским украсима од накивених летвица. Види још Списак споменика културе у Рашком округу Референце Спољашње везе РТС/Цркве брвнаре у Србији: Цветке и Врба Републички завод за заштиту споменика културе - Београд Листа споменика
Église de la Translation-des-Reliques-de-Saint-Nicolas (Velidonja)

L'église de la Translation-des-Reliques-de-Saint-Nicolas (Velidonja) (en serbe cyrillique : Црква Преноса моштију Светог Николе Велидоња ; en serbe latin : Crkva Prenosa moštiju Svetog Nikole Velidonja) est une église orthodoxe serbe située à Dolovo, dans la province autonome de Voïvodine, sur le territoire de la ville de Pančevo et dans le district du Banat méridional en Serbie. Elle est inscrite sur la liste des monuments culturels de grande importance de la république de Serbie (identifiant no SK 1427). L'église est également connue sous le nom de « la grande église » (Velika crkva). Présentation L'église a été construite en 1811 au centre du village de Dolovo et consacrée par l'évêque Stefan Avakumović. De style baroque (ou néo-classique selon le site de l'éparchie du Banat), elle est constituée d'une nef unique prolongée par une abside demi-circulaire ; la façade occidentale est dominée par un clocher constitué d'un « coussin » en étain, d'une lanterne et d'une croix. L'iconostase, richement sculptée, a été peinte au début des années 1850 par Jovan Popović. Références Article connexe Monuments culturels du district du Banat méridional Portail de la Serbie et du peuple serbe Portail de l’architecture chrétienne Portail du néo-classicisme Portail de la protection du patrimoine Portail du christianisme orthodoxe
Црква Преноса моштију Светог Николе „Велика-Доња”

Црква Преноса моштију Светог Николе „Велика-Доња” се налази у месту Долово, у општини Панчево. Подигнута је 1811. године, налази се под заштитом је Републике Србије као споменик културе од великог значаја. Црква је изграђена у центру Долова као барокна грађевина једнобродне издужене основе. Полукружни олтарски простор од наоса раздваја иконостас изведен у класицистичко-бидермајерском маниру. Сликану декорацију за богато изрезбарени иконостас старе доловске цркве извео је 1850. године Јован Поповић. Према подацима из летописа, живопис олтара и наоса велике доловачке цркве је рад непознатог немачког сликара. Избор сцена у олтару наводи да се ради о лутерану. Пространи наос је одвојен масивним зидом са три полукружна отвора од припрате са хором. Западним прочељем доминира високи звоник, надвишен уском лименом капом. Фасадна декорација чистих линија и пречишћених облика, најбогатија на западној страни, наглашене је вертикалне поделе. Конзерваторски радови су изведени 1962, а током 2006. године радови на западном прочељу са звоником. Види још Списак споменика културе у Јужнобанатском округу Споменик културе од великог значаја Црква Преноса моштију Светог Николе „Мала-Горња” Референце Спољашње везе „Српска православна црква Пренос моштију Св. Николе "Велидоња" — Споменици културе у Србији”. САНУ. Списак споменика културе од великог значаја у Војводини Архивирано на веб-сајту Wayback Machine (17. мај 2014) Републички завод за заштиту споменика културе - Београд Листа споменика
Église de la Translation-des-Reliques-de-Saint-Nicolas (Maladonja)

L'église de la Translation-des-Reliques-de-Saint-Nicolas (Maladonja) (en serbe cyrillique : Црква Преноса моштију Светог Николе Маладоња ; en serbe latin : Crkva Prenosa moštiju Svetog Nikole Maladonja) est une église orthodoxe serbe située à Dolovo, dans la province autonome de Voïvodine, sur le territoire de la ville de Pančevo et dans le district du Banat méridional en Serbie. Elle est inscrite sur la liste des monuments culturels de grande importance de la république de Serbie (identifiant no SK 1426). L'église est également connue sous le nom de « la petite église » (Mala crkva). Présentation L'actuelle église Saint-Nicolas est construite sur une colline dominant le centre de Dolovo. À son emplacement s'élevait une ancienne église dédiée à saint Nicolas et consacrée en 1765 par l'évêque Vikentije Jovanović. À cause de son mauvais état, l'édifice a été fermé puis démoli en 1877 et, en 1882, un concours a été lancé pour la construction d'une nouvelle église, remporté par Franc Brandajz de Vršac. Les travaux, commencés en 1886, se sont terminés en 1888. L'église, de style néo-classique, est de petites dimensions. La façade occidentale est ornée d'une ouverture centrale encadrée de deux niches ; une corniche supporte un tympan triangulaire ; cette façade est dominée par un clocher de style baroque. Sur toutes les façades, la décoration est soignée aussi bien sur le plan horizontal que sur le plan vertical ; horizontalement, en plus des corniches, on trouve un haut soubassement avec des bossages ; sur plan vertical, en plus du rythme assuré par les ouvertures, on trouve des pilastres et quelques colonnes engagées avec des chapiteaux. Dragiša Milutinović, professeur à la Haute école de Belgrade, a réalisé l'iconostase ; elle a été peinte par Paja Jovanović en 1901. Les fresques de l'autel et de la nef sont attribuées à un élève de Joseph Geugner. Notes et références Article connexe Monuments culturels du district du Banat méridional Portail de la Serbie et du peuple serbe Portail de l’architecture chrétienne Portail du néo-classicisme Portail de la protection du patrimoine Portail du christianisme orthodoxe
Црква Преноса моштију Светог Николе „Мала-Горња”

Црква Преноса моштију Светог Николе „Мала-Горња” се налази у месту Долову у општини Панчево, подигнута је 1888. године и убраја се у заштићена непокретна културна добра као споменик културе од великог значаја. Црква је изграђена као неокласицистичка грађевина мањих димензија, на месту старије цркве из 1765. године која је срушена 1877. године. Мирна и отмена фасадна декорација, са полукружним слепим нишама и низом аркада на конзолама, ствара утисак старе ренесансне палате. Подједнако је обраћена пажња на вертикалну и хоризонталну поделу архитектонске пластике. Западно прочеље је надвишено звоником на коме је, са изузетком барокно-рокајних линија кровног венца, поновљена неокласицистичка декорација. Иконостас је изграђен према пројекту Драгише Милутиновића, за који је сликану декорацију извео 1901. године Паја Јовановић. То је једна од ретких религиозних целина у Јовановићевом опусу. Претпоставља се да су зидне слике у олтару и наосу рад неког од ученика Јосифа Гојгнера. Конзерваторски радови су извођени 1968. и 1972. године а током 2006. године урађена је реконструкција фасаде. Види још Списак споменика културе у Јужнобанатском округу Споменик културе од великог значаја Црква Преноса моштију Светог Николе „Велика-Доња” Референце Спољашње везе „Српска православна цркба Пренос моштију Св. Николе "Маладоња" — Споменици културе у Србији”. САНУ. Списак споменика културе од великог значаја у Војводини Архивирано на веб-сајту Wayback Machine (17. мај 2014) Републички завод за заштиту споменика културе - Београд Листа споменика
Église de la Nativité-de-la-Mère-de-Dieu de Lipe

L'église de la Nativité-de-la-Mère-de-Dieu de Lipe (en serbe cyrillique : Црква Рођења Пресвете Богородице у Липама ; en serbe latin : Crkva Rođenja Presvete Bogorodice u Lipama) est une église orthodoxe serbe située à Lipe, sur le territoire de la ville de Smederevo et dans le district de Podunavlje en Serbie. Elle est inscrite sur la liste des monuments culturels protégés de la république de Serbie (identifiant no SK 1734). Présentation L'église a été construite en 1884 dans un style néo-classique auquel se mêlent quelques éléments baroques. Elle est constituée d'une nef unique prolongée par trois absides dans la zone de la zone de l'autel ; ces absides sont demi-circulaires à l'intérieur et pentagonales à l'extérieur ; la nef est précédée par un narthex avec une galerie et un clocher domine la façade occidentale. À l'intérieur, la nef est dotée d'une voûte en berceau. L'édifice est construit en briques, enduit de plâtre et peint en blanc ; le dôme du clocher et les calottes des absides sont mis en valeur par l'utilisation de la couleur bleue. La décoration des façades est relativement simple ; horizontalement, elles sont rythmées par trois cordons et, verticalement, par de hautes fenêtres arquées ; la verticalité est accentuée par le clocher de la façade occidentale. À l'intérieur se trouve une iconostase de style classique qui abrite des icônes peintes par des artistes de la fin du XIXe siècle ; l'église possède aussi deux icônes mobiles, dont l'une représente Saint Jean-Baptiste et l'autre une Mère de Dieu avec le Christ enfant. Pendant la Première Guerre mondiale, l'église a subi de nombreux dommages : les cloches ont été retirées, les livres liturgiques ont été brûlés et le mobilier d'église emporté. L'édifice a été restauré en 1926. Notes et références Article connexe Monuments culturels du district de Podunavlje Portail de la Serbie et du peuple serbe Portail de l’architecture chrétienne Portail du néo-classicisme Portail de la protection du patrimoine Portail du christianisme orthodoxe