NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Château de Vlajkovac

Le château de Vlajkovac (en serbe cyrillique : Дворац у Влајковцу ; en serbe latin : Dvorac u Vlajkovcu) est situé à Vlajkovac, dans la province de Voïvodine, dans la municipalité de Vršac et dans le district du Banat méridional, en Serbie. Il est inscrit sur la liste des monuments culturels de grande importance de la république de Serbie (identifiant no SK 1438). Le château est également connu sous le nom de « château Bissingen ». Historique Le château a été construit en 1859 pour le comte György Mocsonyi sur ses terres de Vlajkovac. Par son mariage en 1888, la comtesse Georgina Mocsonyi l'a apporté en dot à la noble famille austro-hongroise des Bissingen-Nippenburg qui l'a conservé jusqu'à la fin de la Seconde Guerre mondiale, moment où il a été confisqué. Château Le bâtiment est constitué d'un rez-de-chaussée et d'un étage ; de style néo-classique, il s'inscrit dans un plan rectangulaire marqué par la symétrie, à l'extérieur comme à l'intérieur. La façade donnant sur le parc, monumentale, est dotée d'un grand porche central et, de part et d'autre de cette avancée, se trouvent des terrasses en fer forgé soutenu par des colonnes en fer ; au-dessus de l'entrée, à l'étage, s'ouvre une grande salle d'apparat ; au-dessus, s'étend une corniche, un attique avec une balustrade et une niche contenant le blason de la famille Bissingen-Nippenburg ; l'avancée centrale est couronnée par un toit pyramidal surmonté par un bulbe. La façade principale est plus simple. Elle est dotée d'un porche avec une terrasse close par une balustrade. Toutes les façades disposent de niches qui, autrefois, abritaient des statues. Beaucoup de décorations, à l'intérieur comme à l'extérieur, sont constituées de fer forgé ou de fonte. Parc Notes et références Article connexe Monuments culturels du district du Banat méridional Liens externes (sr) Article dans B92 (sr) Article dans le quotidien Večernje novosti Portail de la Serbie et du peuple serbe Portail des châteaux Portail du néo-classicisme Portail de la protection du patrimoine
Дворац у Влајковцу

Дворац у Влајковцу, месту које се налази на међународном путу Београд-Темишвар, у општини Вршац, подигнут је 1859. године и представља споменик културе од великог значаја. Саградио га је гроф Ђерђ Мочоњи на свом имању. Удајом, 1888. године, грофица Георгина Мочоњи имање и дворац доноси у мираз познатој аустроугарској племићкој породици Бисинген-Нипенбурга, која га је држала у поседу до Другог светског рата. Архитектура Дворац је Изграђен у класицистичком духу, као симетрична грађевина већих димензија, правоугаоне основе. Фасада, окренута парку, има портиком наглашен средишњи део увученог централног ризалита, спојен терасама које носе гвоздени стубови, са бочним истуреним ризалитима. На спрату улазног трема је свечана сала изнад које је кровни венац, атика са балустрадом и лучно засведеном нишом у којој је био грб породице Бисинген-Нипенбург. Пирамидални кров је надвишен прстеном, кришкастим луковичастим завршетком и шиљком на коме су стилизовани љиљан, заставица и громобран. Главна фасада је решена једноставније – плићи портик носи терасу ограђену балустерима. На фасадама су некада стајале скулптуре у симетричним шкољкасто завршеним нишама. Декоративни елементи ентеријера и екстеријера изведени су од кованог и ливеног гвожђа. Некада ограђени комплекс, у који се са пута улазило кроз капије од кованог гвожђа, садржи: бирошку кућу, породичну гробницу и капелу породице Бисинген на другој страни канала Дунав–Тиса–Дунав, пројектовани парк (заштићен као споменик природе 1973. године), вештачко језеро са фонтаном и скулптуром у средини, поток и мостиће. Галерија Види још Списак споменика културе у Јужнобанатском округу Споменик културе од великог значаја Референце Спољашње везе „Дворац — Споменици културе у Србији”. САНУ. Новости/Дворац у Влајковцу чека реновирање Списак споменика културе од великог значаја у Војводини Архивирано на веб-сајту Wayback Machine (17. мај 2014) Републички завод за заштиту споменика културе - Београд Листа споменика Дворци Војводине Напомена: Садржај овог чланка је једним делом или у целости преузет са http://www.sanu.ac.rs. Носилац ауторских права над материјалом је дао дозволу да се исти објави под слободном лиценцом. Доказ о томе се налази на OTRS систему, а број тикета са конкретном дозволом је 2009072410055859.
Bâtiment Blizanci à Subotica

Le bâtiment Blizanci à Subotica (en serbe cyrillique : Зграда Близанци у Суботици ; en serbe latin : Zgrada Blizanci u Subotici) est situé à Subotica, dans la province de Voïvodine et dans le district de Bačka septentrionale, en Serbie. Il est inscrit sur la liste des monuments culturels protégés de la république de Serbie (identifiant no SK 1792). Présentation Le bâtiment, constitué de trois étages, a été construit pour une société anonyme en 1912 sur des plans de l'architecte de Budapest Zsigmond Sziklai pour accueillir un hôtel ou, selon l'Institut pour la protection du patrimoine de Subotica, pour y accueillir un centre d'affaire. Surnommé « Blizanci », les « Jumeaux », il est constitué de deux blocs qui se reflètent en miroir, avec un passage ouvert qui conduit à une grande cour. Le rez-de-chaussée est doté de grandes baies vitrées et, au premier étage, étage de grandes fenêtres rectangulaires. Le bâtiment se distingue de son environnement marqué par l'éclectisme et le style Art nouveau dans lequel il introduit les principes du modernisme international. Notes et références Article connexe Monuments culturels du district de Bačka septentrionale Portail de la Serbie et du peuple serbe Portail de la protection du patrimoine
Зграда "Близанци"

Зграда "Близанци" се налази у Суботици, у улици Корзо број 7, подигнута је 1912. године, под заштитом је као споменик културе. Историјат и архитектура Захваљујући архивским истраживањима добијени су подаци да се 1912. године Суботичко грађевинско деоничарско друштво јавља као власник обједињења два плаца, са којих су уклоњене старе трошне зграде. Ово друштво исте године добија грађевинску дозволу, на основу пројекта Жигмунда Сиклаија, архитекте из Будимпеште, за изградњу хотела-најамне палате на три спрата. До реализације овога пројекта није дошло због финансијских потешкоћа. У мају 1912. године деоничарско друштво моли Сенат да му изда нова дозвола за изградњу скромнијег објекта према пројекту истог архитекте. Дозвола за изградњу је издата, а до реализације је дошло у касну јесен. На пространом плацу, у склопу данашње улице Корзо бр.7 саграђена је необична зграда, јединствена по урбанистичком решењу, функцији, конструктивном склопу и архитектури. Састоји се од два идентична грађевинска блока названа "Близанци", са централним отвореним пасажом који води у пространо двориште. По стилским обележјима одудара од околних зграда изведених по канонима еклектике и сецесије. Грађевина носи стилске карактеристике модерне, конципиран као склоп мањих пословних просторија у низу. На објекту са леве стране пасажа 1999. године дограђен је један спрат и поткровље. Види још Списак споменика културе у Севернобачком округу Референце Спољашње везе „Зграда у ул. Корзо бр. 7 — Споменици културе у Србији”. САНУ. Републички завод за заштиту споменика културе - Београд Листа споменика Републички завод за заштиту споменика културе-Београд/База непокретних културних добара Напомена: Садржај овог чланка је једним делом или у целости преузет са http://www.sanu.ac.rs. Носилац ауторских права над материјалом је дао дозволу да се исти објави под слободном лиценцом. Доказ о томе се налази на OTRS систему, а број тикета са конкретном дозволом је 2009072410055859.
Bâtiment situé 2 Trg Republike à Subotica

Le bâtiment situé 2 Trg Republike à Subotica (en serbe cyrillique : Зграда на Тргу Републике бр. 2 у Суботици ; en serbe latin : Zgrada na Trgu Republike br. 2 u Subotici) est situé à Subotica, dans la province de Voïvodine et dans le district de Bačka septentrionale, en Serbie. Il est inscrit sur la liste des monuments culturels protégés de la république de Serbie (identifiant no SK 1783). Présentation Le bâtiment, qui autrefois a abrité une banque, a été construit entre 1905 et 1912. Il est caractéristique du style Art nouveau et a été conçu par l'architecte de Budapest Alfréd Hajós (1878-1955), également connu sous le nom d'Arnold Guttman, qui a également été champion olympique de natation en 1896. L'édifice est situé à l'angle du Trg Republike (« place de la République ») et du Trg cara Jovana Nenada (« place de l'empereur Jovan Nenad »). La partie centrale « angulaire » forme en fait un arc. Le bâtiment est doté de trois entrées et est surmonté d'un toit pyramidal ; l'attique de chaque aile est doté d'ouvertures ovales. Le rez-de-chaussée est occupé par des bureaux et les deux étages sont consacrés à des logements. Sur les façades, l'architecte a modifié la disposition habituelle des fenêtres, tantôt simples, doubles ou triples, mais l'ensemble est simplement décoré de panneaux rectangulaires entre les étages remplis avec des guirlandes et des festons, guirlandes que l'on retrouve dans la décoration des fenêtres. Notes et références Article connexe Monuments culturels du district de Bačka septentrionale Portail de la Serbie et du peuple serbe Portail de la protection du patrimoine
Зграда банке у Суботици

Зграда некадашње банке у Суботици, на Тргу Републике број 2, завршена је 1912. године и као заштићено непокретно културно добро представља споменик културе. Опис Зграда је грађена је у стилу сецесије, али не и обичајеној Лехнеровој варијанти мађарске сецесије која доминира Суботицом. Она је производ настојања једне групе тзв. ,"младих" мађарских архитеката који су покушали спојити стил сецесије са конструкцијом народних кућа. Пројектант зграде је Алфред Хајош (1878-1955) из Будимпеште. Објекат је необичан већ по приступу обради локације на којој је смештен. То је угаона зграда која није архитектонски класично формулисана и не ствара угао-ћошак, него је лучна, а у средишњој оси лука који чини прелаз са Трга Републике на Трг цара Јована Ненада је смештен улаз у зграду. Због овог лучног третирања не постоје две фасаде него само једна, симетрично обрађена. Објектом доминирају три вертикалне осе улазни, централни део са високим двоструким пирамидалним кровиштем и две вертикале на странама објекта које се истичу равним атикама. По хоризонтали је зграда издељена на доњи пословни простор и два спрата са становима. Архитекта је хомогено фасадно платно разбио игром прозорских отвора а не наношењем богате декорације. Једини декоративни елемент су правоугаона поља између спратова, испуњена венцима гирланди и фестона изнад прозорских отвора, и декорација око прозора у виду пута који држе преплете гирланди. Види још Списак споменика културе у Севернобачком округу Референце Спољашње везе „Зграда на Тргу републике бр. 2 — Споменици културе у Србији”. САНУ. Републички завод за заштиту споменика културе - Београд Листа споменика Републички завод за заштиту споменика културе-Београд/База непокретних културних добара Зграда на Тргу Републике бр. 2 Напомена: Садржај овог чланка је једним делом или у целости преузет са http://www.sanu.ac.rs. Носилац ауторских права над материјалом је дао дозволу да се исти објави под слободном лиценцом. Доказ о томе се налази на OTRS систему, а број тикета са конкретном дозволом је 2009072410055859.
Bâtiment du musée local d'Aleksinac

Le bâtiment du musée local d'Aleksinac (en serbe cyrillique : Грађанска кућа у Ул. Момчила Поповића 13 у Алексинцу ; en serbe latin : Građanska kuća u Ul. Momčila Popovića 13 u Aleksincu) se trouve à Aleksinac et dans le district de Nišava, en Serbie. Il est inscrit sur la liste des monuments culturels protégés de la république de Serbie (identifiant no SK 850). Présentation La bâtiment, situé 20 rue Momčila Popovića, a été construit avant 1833. En 1839, le marchand Anastas Špartalj est mentionné comme le premier propriétaire de la maison ; la famille Špartalj y a vécu jusqu'en 1934. La maison, composée d'un rez-de-chaussée et d'un étage, a été construite selon la technique des colombages ; à l'étage se trouve un doksat en bois (sorte de terrasse en avancée couverte mais ouverte) ; le toit est recouvert de tuiles et se prolonge par de larges auvents. Par son style, elle est caractéristique de l'architecture civile ottomane du début du XIXe siècle. Depuis 1963, le bâtiment abrite les collections permanentes du musée local d'Aleksinac créé cette année-là. Références Article connexe Monuments culturels du district de Nišava Portail de la Serbie et du peuple serbe Portail de la protection du patrimoine
Зграда Завичајног музеја у Алексинцу

Зграда Завичајног музеја у Алексинцу је подигнута пре 1833. године и представља непокретно културно добро као споменик културе. Као први познати власник куће помиње се 1839. године трговац Анастас Шпартаљ, чија је породица живела је у овој кући до 1934. године. У архитектонском погледу, бондручна конструкција, избачен спрат преко приземља, доксат, широка стреја, дрвене степенице за спрат, дрвене таванице (само у предњој просторији у приземљу), благо положен кров, покривен ћерамидом указује на утицај турске градње кућа. После техничке интервенције и реконструкције спратног дела зграде, тачније њеног трема и доксата и сређивања дрвених делова (подови, врата, ограде…), чиме је знатно решено питање техничких проблема излагања предмета, градска кућа је успешно стављена у функцију и користи се као изложбени простор сталне поставке музеја. У старој градској кући у улици Момчила Поповића бр.20, најстаријој кући у граду, смештена је стална поставка завичајног музеја Алексинац. Сам завичајни музеј Алексинац основан је одлуком Скупштине општине Алексинац још давног 24. новембра 1963. године. Галерија Види још Списак споменика културе у Нишавском округу Завичајни музеј Алексинац Референце Литература Часопис Караџић, Завичајни музеј Алексинац, број 2/2010 ISSN 1821-4061 Спољашње везе Републички завод за заштиту споменика културе - Београд Републички завод за заштиту споменика културе-Београд/База непокретних културних добара Листа споменика
Bâtiment de l'Agneau d'or à Subotica

Le bâtiment de l'Agneau d'or à Subotica (en serbe : Zgrada Zlatno jagnje u Subotici, en serbe en écriture cyrillique : Зграда Златно јагње у Суботици) est situé à Subotica, dans la province de Voïvodine et dans le district de Bačka septentrionale, en Serbie. Il est inscrit sur la liste des monuments culturels protégés de la république de Serbie (identifiant no SK 1788). Le bâtiment a accueilli la « maison de l'Armée populaire yougoslave » (JNA). Présentation Le bâtiment, construit en 1857, était à l'origine une kafana et un hôtel à l'enseigne de l' « Agneau d'or ». Cet édifice doté d'un rez-de-chaussée, appartenant à Andras Lichteneker, a été adapté en 1886 sur des plans de Geza Kocka, un architecte de Subotica, qui lui a ajouté un étage dans un style éclectique. L'hôtel a été adapté en 1904 selon un projet de Titus Mačković qui lui a donné un aspect Art nouveau, singulier dans l'œuvre de cet architecte. Le bâtiment se caractérise par sa division verticale en trois parties asymétriques. Au rez-de-chaussée se trouvent des arcades aux courbes ovales ; le portail latéral, doté d'une double porte en bois, est orné de verre teinté. Les fenêtres de l'étage, en forme de rectangle allongé, sont pour certaines divisées en trois parties sous la forme d'un « Y » irrégulier ; la frise qui court sous le toit est ornée d'éléments ovales qui portent des motifs floraux. À l'intérieur, le hall principal, l'escalier et les fenêtres donnant sur la rue Vuka Karadžića ont conservé leur décor Art nouveau ; les autres pièces et la façade conservent encore le décor éclectique du milieu du XIXe siècle. Notes et références Article connexe Monuments culturels du district de Bačka septentrionale Portail de la Serbie et du peuple serbe Portail de la protection du patrimoine
Зграда Златно јагње (Дом војске)

Зграда Златно јагње (Дом Војске) у Суботици је изграђена 1857. године као Хотел „Бело јагње” (мађ. Bárányi szálodafogadó) и представља непокретно културно добро као споменик културе. Архитектура Првобитно зграда је била приземна у којој је била кафана у власништву Андраша Лихтнекера, све до прве велике адаптације 1886. године, када је архитекта Геза Коцка подигао спрат у стилу еклектике. По пројекту Титуса Мачковића, 1904. године, објекат је потпуно преуређен и преграђен у стилу минхенске сецесије, са савршеним складом декорације, облика, отвора столарија, са употребом карактеристичне стаклене маркизете, уништене у бомбардовању у Другом светском рату. Чеону фасаду одликује једноставност, са троделном вертикалном поделом асиметрично постављеног ризалита. Приземље је решено лучним овалним аркадама, које су у лучном делу биле испуњене витражом од којих се најдоминантнији протеже читавом ширином ризалита, а бочно је такође дрвени двокрилни портал са застакљним светларником, такође некада испуњен витражом. Три прозора на ризалиту су у облику издуженог правоугаоника. Изнад ризалита је постављена атика са овалним завршетком која носи флорални рељеф. Приликом ове адатације прочеона фасада је добила сецесијско облик, као и у ентеријеру главне сале и предворја, степеништа и прозорских отвора на бочној фасади. Ентеријер осталих просторија и фасада задржао је првобитне стилске карактеристике еклектике, из друге половине 19. века. Галерија Види још Списак споменика културе у Севернобачком округу Референце Спољашње везе Републички завод за заштиту споменика културе - Београд Републички завод за заштиту споменика културе-Београд/База непокретних културних добара Листа споменика
Зграда Магистрата у Панчеву

Зграда Магистрата у Панчеву се налази на Тргу краља Петра I бр. 7, подигнута је у периоду од 1833. до 1838. године. Зграда се налази под заштитом државе као споменик културе од великог значаја. Изглед зграде Грађевина је изграђена по плановима граничарског грађевинара мајора Хајмана, за зграду Магистрата – управно административни објекат са доминантним положајем на главном градском тргу. Грађена је као једноспратна репрезентативна грађевина, под утицајем класицизма, са основом у облику обрнутог ћириличног слова П, наглашеном главном фасадом оријентисаном према Тргу и нешто нижим, касније дозиданим, бочним крилима. Хоризонтална подела изведена је кордонским венцем, који дели приземни од спратног дела, и поткровним венцем, а главни акценат симетрично компоноване уличне фасаде је јако истакнути централни ризалит у осовини прочеља, са порталима, стубовима који носе балкон са балустрадом и тимпаноном у чијој ниши је рељеф са фигурама крилатих нимфи и сатом. Приземље има правоугаоне прозоре са профилисаним оквирима и снажним надпрозорницима, док су прозори спратног дела полукружни, са лунетама испод наглашених архиволти. Просторна организација и богата декоративна обрада ентеријера достигла је репрезентативност и складност архитектонских облика екстеријера објекта. Свечану дворану декорисао је 1838. године Јулије Сајдл, сликар из Новог Сада. Данас се у њој налази Народни музеј Панчева. Конзерваторски радови на уличној фасади изведени су 1995–1996, на објекту 2003-2006. године Види још Списак споменика културе у Јужнобанатском округу Споменик културе од великог значаја Референце Спољашње везе „Зграда на Тргу слободе бр. 1 — Споменици културе у Србији”. САНУ. Списак споменика културе од великог значаја у Војводини Архивирано на веб-сајту Wayback Machine (17. мај 2014) Републички завод за заштиту споменика културе - Београд Листа споменика Републички завод за заштиту споменика културе-Београд/База непокретних културних добара Мемла љушти историју панчевачког музеја („Политика”, 29. мај 2017)
Bâtiment situé 11 Trg kralja Petra à Pančevo

Le bâtiment situé 11 Trg kralja Petra à Pančevo (en serbe cyrillique : Зграда на Тргу краља Петра 11 у Панчеву ; en serbe latin : Zgrada na Trgu kralja Petra 11 u Pančevu) est situé à Pančevo, dans la province de Voïvodine et dans le district du Banat méridional, en Serbie. Il est inscrit sur la liste des monuments culturels de grande importance de la république de Serbie (identifiant no SK 1434). Présentation Le bâtiment a été construit en 1830 pour Vartolomej Graf, selon des plans de l'officier Mihovil Mihaljević, pour servir à des fins résidentielles et commerciales ; Graf lui a laissé son surnom de « maison Graf ». Mihaljević commandait Frontière militaire du Banat (Banatska vojna krajina) et a, par ailleurs, joué un rôle important dans le développement urbain de Pančevo. En 1834, Graf y a ouvert la seconde pharmacie de Pančevo, sous l'enseigne de « Kod Salvatora ». L'édifice forme un angle et est constitué d'un rez-de-chaussée et d'un étage ; il est construit sur un plan en « L » dans un style néo-classique. La façade principale, qui donne sur la place, se caractérise par sa symétrie, avec le portail principal en son centre surmonté d'un balcon en fer forgé ; horizontalement, elle est rythmée par des cordons séparant les étages et par une corniche ornée de rosettes et de petites consoles courant sur le toit. Les fenêtres du rez-de-chaussée se terminent par des niches peu profondes et demi-circulaires, tandis qu'à l'étage elles sont surmontées de structures rectangulaires avec des décorations en stuc et des médaillons représentant des têtes d'hommes ; seule l'ouverture au-dessus du balcon centrale est arquée. Des travaux de restauration ont été effectués sur l'édifice en 1993. Notes et références Article connexe Monuments culturels du district du Banat méridional Portail de la Serbie et du peuple serbe Portail du néo-classicisme Portail de la protection du patrimoine
Зграда на Тргу краља Петра I бр. 11 у Панчеву

Зграда на Тргу краља Петра I бр. 11 у Панчеву (некадашњи Трг Бориса Кидрича) подигнута је 1830. године и представља споменик културе у категорији непокретних културних добара од великог значаја. Зграду која је позната и као „Графова кућа” подигао је Вартоломеј Граф, по плановима бригадног официра Миховила Михаљевића, као грађевина за пословно стамбену намену. Првобитно је требало да служи као зграда Магистрата, али је 1834. године, Граф у њој отворио другу апотеку у Панчеву – „Код Салватора”. Грађена је као угаони спратни објекат са основом у облику обрнутог латиничнога слова „L”. Архитектонски је обликована са стилским одликама класицизма, са главном фасадом према Тргу. Симетрично је компонована, са главним улазом на средини и балконом са оградом од кованог гвожђа, изнад њега. Приземни део одвојен је од спратног кордонским венцем. Поткровни венац украшен је розетама и конзолама. Прозори приземља завршавају се полукружним нишама, а на спрату правоугаоним пољима са штуко декорацијом и медаљонима са мушким главама, осим код отвора изнад балконских врата који се лучно завршава. Портал је наглашен профилацијом која прати лучни свод. Данас је у згради смештено седиште Општинског синдикалног већа. Конзерваторски радови на фасади и унутрашњости дела објекта изведени су 1993. године. Види још Списак споменика културе у Јужнобанатском округу Споменик културе од великог значаја Референце Спољашње везе „Зграда на Тргу Бориса Кидрича 11 — Споменици културе у Србији”. САНУ. Списак споменика културе од великог значаја у Војводини Архивирано на веб-сајту Wayback Machine (17. мај 2014) Републички завод за заштиту споменика културе - Београд Листа споменика Републички завод за заштиту споменика културе-Београд/База непокретних културних добара Напомена: Садржај овог чланка је једним делом или у целости преузет са http://www.sanu.ac.rs. Носилац ауторских права над материјалом је дао дозволу да се исти објави под слободном лиценцом. Доказ о томе се налази на OTRS систему, а број тикета са конкретном дозволом је 2009072410055859.