NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
ОШ „Кнегиња Милица” Нови Београд

Основна школа Књегиња Милица (раније „ОШ Ужичка Република“) једна је од школа на Новом Београду. Налази се у новобеоградском Блоку 62 на адреси у улици Улици Јурија Гагарина 78. О школи Школа је добила име Ужичка република у част на ослобођену територију западне Србије и Шумадије у Другом светском рату. Нови назив, Књегиња Милица додељен је у част Милице Хребељановић, владарке Србије и жене кнеза Лазара. У школској 2017/2018 години школа је имала 39 одељења, 1054 ученика и радила је у две смене. У школи се налазе два информатичка кабинета, две фискултурне сале, школска кухиња, а у њеном дворишту ледена дворана Пингвин. Школски простор обухвата површину од 3095,86 m². Историјат Са радом је почела 1. септембра 1982. године под именом „ОШ Ужичка Република“. Основана је одлуком Скупштине општинске самоуправне заједнице Основног образовања Новог Београда 31. маја 1982. године. Колектив ученика и наставника формиран је од околниих школа : ОШ „Јован Стерија Поповић”, ОШ „Милан Ракић“ (тада „ОШ Иван Рибар“), ОШ „Бранко Радичевић“ и од Школе за основно образовање одраслих. Школске 1982/1983 године имала је 1543 ученика, који су били распорђени у 45 одељења, а највећи број ученика имала је у школској 1988/1989, када је школу похађао 1991 ученик, распоређен у 60 одељења. Своје прве кораке у овој школи направили су Мирослав Берић, Марко Пантелић, Констракта и многи други. Види још Блок 62 Градска општина Нови Београд Списак школа на Новом Београду Референце
ОШ „Кнез Лазар” Лазаревац

Основна школа „Кнез Лазар“ је основна школа смештена у Лазаревцу. Почела је са радом 4. септембра 1994. године, чиме је Лазаревац подељен на три школска подручја. Налази се у улици Бранка Радичевића 27a. Историјат Изградња школског објекта започета је 1989. године и после пуних пет година рада зграда је предата школи на коришћење. Почела је са радом 4. септембра 1994. године. Објекат није био у потпуности довршен тако да се није користила фискултурна сала, кухиња са трпезаријом, пројекциона сала и библиотека. Школска зграда има корисну површину од 5.768,52 m² од чега 412,62 m² припадају Основној музичкој школи „Марко Тајчевић“, која се налази под истим кровом. Школи у Лазаревцу су прикључене подручне школе у Лукавици и Стубици са 4 комбинована одељења млађих разреда. Наставнички и ученички колектив формиран је од наставника и ученика Основне школе „Дуле Караклајић“ и Основне школе„Војислав Вока Савић“. Обе школе су због великог броја деце радиле у веома отежаним условима у три смене. Према договору општинских власти и Министарства просвете ове две школе су новоотвореној Основној школи „Кнез Лазар“ давале комплетна одељења и и одговарајући број извршилаца у настави. У школи је формирано 52 одељења са укупно 1426 ученика. У колективу је било запослено 102 радника. Име школе Школа носи име српског кнеза косовског великомученика Лазара Хребељановића. Школа данас Васпитно-образовни процес се остварује у објекту матичне школе у Лазаревцу док се у подручним одељењима Стубици и Лукавици, од 2013/2014. школске године не остварује образвоно- васпитна делатност због недовољног броја ученика. И старији и млађи разреди раде само у преподневној смени, а у поподневној смени раде одељења продуженог боравка у првом и другом разреду и 6 група продуженог боравка . У супротној смени у старијим разредима организује се изборна настава и друге образовно васпитне активности које доприносе реализацији обавезне наставе. Школска библиотека поседује фонд од око 13.000 књига. Школа је опремљена најсавременијим системом за надзор, док је школски полицајац увек присутан док траје настава. У школи се организују едукативне „Кнезове радионице“. Пратећи тенденцију осавремењавања, органозован је низ дечјих радионица, чији је главни циљ да подстакну креативно учење код деце и лакши прелазак из вртића у школске клупе, али и да се деца лакше социјализују. Референце Спољашње везе Званични сајт Основне школе "Кнез Лазар" Архивирано на веб-сајту Wayback Machine (29. октобар 2018)
ОШ „Марија Бурсаћ” Београд

Основна школа "Марија Бурсаћ" је основна школа у Београду. Налази се у Улици Милана Ракића 81 у Београду, а изграђена је по пројекту архитекте Николе Шерцера. Основна школа „Марија Бурсаћ“ је почела са радом фебруара 1957. године. Историјат и традиција школе ОШ „Марија Бурсаћ“ је добила име у знак признања првој жени народном хероју, Марији Бурсаћ. Пројектовање је поверено познатом архитекти Николи Шерцеру. Основана је 1957. године. У то време је била врло функционална и опремљена по свим стандардима који су тада важили. Смештена је у подножје Звездаре. Приликом оснивања, школа је имала седамсто осамдесет ученика распоређених у двадесет три одељења. Године 1962. је у школи било хиљаду сто седамдесет ученика распоређених у тридесет три одељења. Настава је била организована у скоро три пуне смене. Школске 1973/1974. је ова школа отворила у Мисурати, у Либији, своје истурено одељење за децу радника запослених у Предузећу за водне путеве „Иван Милутиновић“ из Београда. Школске 1976/77. године отворила је и редовну школу у Триполију од I до IV разреда, као и допунску основну школу од I до IV разреда. Директори школе Први директор ОШ "Марија Бурсаћ" у Београду био је Милија Кнежевић. Након М. Кнежевића, директори ове школе су били: Војин Љубичић, Мирјана Вујовић, Чедомир Вучковић, Винко Ковачевић, Анђелка Кекић, Елизабета Јовановић и садашњи директор, Бојана Шотра. Референце
ОШ „Стеван Сремац” Борча

Основна школа Стеван Сремац је једна од основних школа у Борчи. Налази се на адреси Трг Oслобођења бр. 3. Школа у Борчи постоји преко 200 година, што је дуговечност којом се може похвалити мало која образовна установа, не само у Београду већ и у Србији. Историјат школе У Борчи је 1799. подигнута православна црква. Годину дана касније, 1800. године, при цркви почела је да ради школа која је тада имала само 9 ученика. Први учитељ у Борчи био је Никола Поповић, у периоду 1814-1817. Учитељи су били свештеници, несвршени богослови, млади људи којима је ово био први посао и често су се смењивали. Ни родитељи нису радо слали децу у школу јер су им била потребна код куће, да помажу око чувања стоке и пољопривредних радова. Тек 1820. године школа постаје обавезна за децу од 6 до 12 година, али одвојено за девојчице и дечаке. Наставу је 1905. године похађало 64 дечака и 47 девојчица на мађарском језику. Школа је била четворогодишња. Историјат до 1954. године Борчанска општина сазидала је нову зграду школе 1871. године и ту је радила граничарска народна школа која је била обавезна и трајала је 6 година(по две године ишло се у први и четврти разред). Настава се одвијала на српском, али од 1903. до 1918. године и на мађарском који је био обавезни, званични језик за сву децу, без обзира на националност и вероисповест. Од 1922. године радила је четворогодишња школа на српском језику, а број ученика се стално повећавао. Услови за рад су били лоши, Дунав се често изливао и плавио насеље и школу. Историјат од 1955.године Народни одбор града Београда, 22.августа 1955. године доноси одлуку да школа постане осмогодишња и носи име Стеван Сремац. Запослени и ученици Почетком 1956.године школа је имала двадесет запослених и једанаест одељења у настави. Проблеми са недостатком простора појављују се већ 1961. године и трају до данас, упркос проширивањима, доградњама и отварањима нових школа. Тада се први, али не и последњи пут, радило у три смене. Школске 1970/71. отворен је објекат у насељу Борча Греда, као одвојено одељење матичне школе, а већ 1975. године, због сталног повећања броја ученика, објекат се проширује и постаје ОШ ”Вељко Влаховић” (од прошле деценије ОШ ”Раде Драинац”). Директори Славољуб Митровић ,1957-1960. Вуко Ђапић,1960-1962. Наставно особље Школске 1967/68. године у школи ради 42 наставника. Занимљивости Школска библиотека је 1955. године у свом фонду имала 56 књига за наставнике и 764 књиге намењене ученицима. Референца Спољашње везе Вики Карта - Основна школа "Стеван Сремац" (Борча)
Пољопривредна школа са домом ученика ПК Београд

Пољопривредна школа са домом ученика ПК Београд основана је 24. марта 1965. године, од Управног одбора уд Пољопривредног комбината Београд. Историјат Комбинат је школу основао за своје потребе јер у постојећим школама није могао да обезбеди одговарајући кадар за своје погоне сем газдинства. До 1978. године ПКБ је сносио комплетне и материјалне трошкове, трошкове наставног особља, трошкове смештаја, исхране ученика у дому. Од 1978. године школа улази у систем средњег образовања када почиње да школује кадрове пољопривредне, прехрамбене и ветеринарске струке од III до V степена. Од оснивања школе до данас редовно школовање у Пољопривредној школи са домом ученика ПК „Београд” завршило је око 6.000 ученика пољопривредне, прехрамбене и ветеринарске струке и око 4.500 радника школујући се уз рад. Већину ученика производних занимања данас су запослени у ПКБ-у и носиоци су примарне производње у својим радним јединицама. Настава Број одељења која је школа образује у последњих неколико година смањио се са 34 на 29 одељења. Наставни процес се обавља у: 7 учионица 10 кабинета за студентски приправник (за анатомију, хортикултуру, биологију, физику, механизацију, образовање, технологија, математика и рачунарство) 2 лабораторије (хемија и микробиологија), 2 радионице (за прехрамбену струку и цвећарство) библиотекама Центар за развој каријере и пословне етике гаража и рампе за машину са радионицом тракторима са својим везним машинама за земљорадњу Поред тога, за практичног ученика у школи, школа такође поседује: објекат за смештај кока - носиља ветеринарску амбуланту пластеници за гајење цвећа Пракса Један од практичних настава школе је производња ПКБ корпорације, као и Соко Штарк, Фриком, Београдска индустрији пива, парцела Пољопривредног факултета Београд у Радмиловцу или многе друге брендиране компаније као што су "Имлек", "Делта-Макси", "Београдска пекарска индустрија", Ветеринарски факултет у Београду, Београдски зоо врт. Награде За свој четрдесетогодишњи рад, школа је добила низ признања од којих се истичу: Златно слово - за организацију описмењавања и основног образовања (махом радника ПКБ-а) Специјална диплома - као резултат система пољопривредног комбината Београд Мајски цвет - за постигнуте резултате у образовању омладине и радника (3 пута добијен) Вукова повеља - за резултате у образовању Диплома Ђуро Салај – за укупне резултате у образовању и васпитању Савез синдиката Југославије доделио је своје највеће признање Сребрни знак Црвеног крста - за значајне резултате у остварењу задатака и циљева Црвеног крста. Референце Спољашње везе Web site школеАрхивирано на веб-сајту Wayback Machine (9. фебруар 2010)
Toblerone (budova)

Toblerone (v srbské cyrilici Тоблероне) je neformální název pro obytnou budovu, která se nachází ve východní části srbské metropole Bělehradu, v místní části Karaburma. Výšková budova má adresu Mije Kovačevića 9. V její blízkosti se nachází Bohoslovecká fakulta. Sedmnáctipatrová brutalistická budova získala svojí přezdívku podle nápadně vystupujících lodžií, které narušují původní šestiúhelníkový půdorys stavby. Budova byla dokončena v roce 1966 a jejím architektem byl Rista Šekerinski, jehož je toto nejznámější dílo. Návrh budovy získal jednu z jugoslávských architektonických cen. Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Toblerone na Wikimedia Commons
Стамбена кула Карабурма

Стамбена кула Карабурма, познатија као зграда Тоблероне је зграда која се налази у источном делу Београда, на Карабурми у општини Палилула. Овај небодер грађен је у архитектонском стилу брутализма, а налази се на Богословији, у улици Мије Ковачевића 9, у близини Омладинског стадиона и Православног богословског факултета. Име објекта Мештани често називају ову необичну кулу Тоблероне, због троугластих облика уграђених у дизајн куле; зграда је добила име по популарном Тоблеронеу, швајцарској чоколади, коју карактерише посебно оригиналан дизајн, баш као што је и сама зграда. Становници оближњег студентског дома Карабурма, поред Новог гробља, ову зграду називају и Буздован“ или Буздован принца Марка; мање познати надимци су Професорка и Јеж - све то указује на неисцрпну народну машту, а такође и на јединствену оригиналност овог небодера. Формалан назив зграда је стамбена кула Карабурма. Опште информације Стамбена зграда и осматрачница Ова зграда највиша је на Карабурми, а пројектовао ју је архитекта Ристо Шећерински. Њена изградња започета је 1960. године, а у потпуности је изграђена 1963. године, налази се у улици Мије Ковачевића 9 поред Православног богословског факултеа, који је део Универзитета у Београду. Ово је дефинитивно најважнија тачка Карабурме, а можда чак и целе општине Палилула, јер се уздиже одмах поред Панчевачког моста, који повезује ужу Србију са Војводином; истовремено, њен врх је један од најлепших видиковаца у ширем београдском подручју. Мештани ове зграде истакли су да није баш пријатно живети близу раскрснице са густим саобраћајем. Академик и универзитетски професор Давор Витез је живео на 11. спрату ове зграде. Поред њега у згради су живели мног научници, предавачи, академици и други професори Универзитета у Београду. Поред тога, свака соба је имала свој телефон у време када су још увек били изузетно ретки. У згради је било 104 прикључка, јер је она замишљена као стамбена кула за Београдски универзитет. Читава зграда је изнутра кружна, има два лифта и троугласте терасе. Статички прорачун за подизање највише армиранобетонске конструкције у овој деоници од преднапрегнутог бетона извршио је инжењер Слободан Ромић, аутор уџбеника „Бетонске конструкције“ у два дела. Занимљивости Неки медији у Србији описивали су је као најнеобичнију, али и најружнију зграду у Београду. Међу рекордима које држи, у неким медијима наведена је и међу десет необичних; или међу седам најнеобичнијих београдских зграда. У Београду постоји и зграда самачког хотела на Дорћолу, која личи овој згради, па је добила надимак Тоблероне II. Референце Спољашње везе
Náměstí republiky (Novi Sad)

Náměstí republiky (srbsky Трг републике) se nachází v hlavním městě autonomní oblasti Vojvodina, Novém Sadu v Srbsku. Poloha Náměstí se nachází v centru města, severně od Náměstí svobody. Mezi místními je známé především jako Rybí trh (srbsky Рибља пијаца), podle tamějšího novosadského tržiště. Představuje přirozenou hranici historického středu města a lokality Podbara. Na náměstí ústí ulice: Daničićeva (z východu), Gimnazijska (ze severu a z jihu) a Kosovska (ze severu). Historie Náměstí zabírá prostranství, které ještě v roce 1900 nebylo dle historických map zastavěno a kde se nacházely polnosti. Proto k němu nepřiléhá žádná reprezentativní historická budova, stojí tam pouze nižší domy. Název Rybí trh (srbsky Ribni trg) neslo ještě v roce 1938. Tržnice zde vznikla nejspíše na počátku 20. století, zprvu výhradně na prodej ryb a později zde bylo prodáváno ovoce a zelenina, jako na jiných novosadských tržnicích. Dlouhodobě zanedbané veřejné prostranství, které představuje neformální severní okraj historického centra města, bylo v roce 2015 v západní části kompletně renovováno. Zmenšeno bylo původní parkoviště v západní části a vznikla pěší zóna. Parkovací plochy měly být původně umístěny do podzemí (jako podzemní garáž), nicméně z důvodu úspor byl tento plán zcela opuštěn. Novou dominantou náměstí se stala čtyřmetrová jezdecká socha krále Petra I. Karađorđeviće, která byla odhalena při příležitosti 100. výročí připojení dnešní Vojvodiny k Srbsku. Tržnice ve východní části náměstí byla nicméně ponechána. Nová úprava umožnila pořádání řady kulturních a společenských akcí. V roce 2022 bylo rozhodnuto o přemístění potrubí pod náměstím, neboť plán výstavby garáže byl připravován k realizaci. Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Náměstí republiky na Wikimedia Commons
Zoo de Belgrado

El Zoológico de Belgrado (en serbio: Beogradski zoološki vrt, serbio cirílico: Београдски зоолошки врт) es un zoológico ubicado en Belgrado, la capital de Serbia. Se encuentra situado en el centro mismo de la ciudad, en el parque de Kalemegdan. Fue fundado en 1936 y es uno de los zoológicos más antiguos de Europa.​ El parque tiene una superficie de aproximadamente 7 hectáreas, y cuenta con 2000 animales de casi 270 especies diferentes. El zoológico tiene animales domésticos, así como exóticos animales salvajes.​ Su aspecto actual se apoya en muchas instalaciones, nuevas fuentes de agua potable, galerías de esculturas de madera, y crías de animales pequeños. Historia El Zoológico de Belgrado se inauguró oficialmente el 12 de julio de 1936, por el alcalde de la ciudad Vlada Ilić. Inicialmente disponía de unas 3,5 hectáreas, pero fue pronto ampliado a cerca de 14 hectáreas.​ Durante la Segunda Guerra Mundial, fue bombardeado dos veces, durante el bombardeo alemán de 1941 y a cargo de los Aliados en 1944, dañando seriamente la infraestructura y matando a la mayoría de los animales.​ Este hecho fue recogido por el director Emir Kusturica en su laureada película Underground, en una escena que transcurre en el zoo con los animales sueltos tras un bombardeo.​ El director del zoo es Vuk Bojović, desde el 1 de mayo de 1986.​ En la actualidad, a pesar de que el zoo sólo abarca 7 hectáreas, cuenta con más de 2000 animales, incluyendo más de 270 especies distintas. Galería Véase también Jardín zoológico Anexo:Jardines zoológicos Referencias Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Zoo de Belgrado. Web oficial (inglés)
Zoo de Belgrade

Le zoo de Belgrade (en serbe cyrillique : Београдски врт добре наде ; en serbe latin : Beogradski vrt dobre nade) est le zoo de Belgrade, la capitale de la Serbie. Il est situé dans le parc de Kalemgdan, dans la municipalité de Stari grad, en plein centre ville. Il a été créé en 1936. Le parc zoologique s'étend aujourd'hui sur 7 ha et il abrite environ 2 000 animaux représentant quelque 270 espèces ; on y trouve aussi de nombreux animaux domestiques. Il abrite également des fontaines, une galerie de sculptures en bois, œuvres du sculpteur Vuk Bojović, ainsi qu'une nursery pour les jeunes animaux. Pour le 60e anniversaire du zoo, une sculpture a été inaugurée, représentant le chimpanzé Sami, qui fut le premier résident de cette espèce dans le parc. Histoire Le parc zoologique de Belgrade a été officiellement inauguré le 12 juillet 1936 par le maire de Belgrade, l'industriel Vlada Ilić ; il occupait alors une superficie de 3,5 ha. Les premiers pensionnaires du zoo étaient des lions, des léopards, des ours polaires et des ours bruns, des loups, des macaques, des mangabeys, des antilopes, des buffles, des zébus, des mouflons, des cerfs, des chevreuils, des cigognes, des grues, des paons, des faisans, des chouettes, des pélicans et des perroquets. Le 6 avril 1941, pendant la Seconde Guerre mondiale, le zoo fut bombardé par les nazis, lors de l'Opération Châtiment ; les infrastructures du parc furent détruites et de nombreux animaux trouvèrent la mort. L'une des premières scènes du film Underground d'Emir Kusturica montre le bombardement du zoo. En raison de sa petite taille et du grand nombre d'animaux qu'il abrite, le zoo de Belgrade n'a pas reçu d'accréditation de la part des associations des parcs zoologiques. Animaux Références Voir aussi Articles connexes Liste des parcs zoologiques d'Europe Belgrade Liens externes (sr + ru + en) Site officiel (en) Notice Portail de la zoologie Portail du tourisme Portail de Belgrade
Zoološki vrt grada Beograda

Zoološki vrt grada Beograda (Vrt dobre nade) prostire se na 6 hektara površine u parku Kalemegdanu. Ravnatelj je Vuk Bojović. Životinje U beogradskom zoološkom vrtu trenutno živi 211 životinjskih vrsta i oko 2 000 jedinki. Od toga 52 vrste čine ptice, 47 sisavci i 12 gmazovi. U Vrtu živi mnogo ugroženih vrsta. Poznate životinje povijesti Vrta su pas Gabi i čimpanza Sami. Također u vrtu još od 12. rujna 1937. živi Muja, najstariji aligator na svijetu. Atrakcija Vrta su bijeli lavovi. Povijest Beogradski zoološki vrt osnovan je 1936. godine. Svečano ga je otvorio gradonačelnik Vlada Ilić 12. srpnja te godine. Prvi stanovnici vrta bili su velike mačke, medvjedi, vukovi, primati, ptice i egzotični biljožderi. Više puta ZOO su posjetili članovi ondašnje srpske kraljevske obitelji Karađorđević. Prvi ravnatelj je Aleksandar Krstić. Kada je formiran, ZOO je obuhvaćao površinu od 3, 50 hektara, da bi bio proširen na 7 i na kraju na 14 hektara. U toj formi dočekao je Drugi svjetski rat. Tijekom njega bombardiran je 1941. i 1944., tako su sve životinje poginule osim nekolicine. Zbog razaranja i smanjenja broja eksponata, ZOO je nakon rata smanjen na 6 hektara, koliko i danas zauzima. Kritike ZOO je na lošoj lokaciji, na betoniranom području tik do gradske vreve. Izvori Vanjske poveznice Službena stranica Arhivirana inačica izvorne stranice od 19. rujna 2009. (Wayback Machine) Kritike Vrta Arhivirana inačica izvorne stranice od 25. studenoga 2006. (Wayback Machine)
Belgrádi Állatkert

A Belgrádi Állatkert egy Belgrád központjában található állatkert. Elnevezése (szerbül Beogradski vrt dobre nade) magyarul Jó Reménység kert. Az állatkertet 1936-ban alapították 3,5 hektár területen. A második világháborúig területét folyamatosan növelték 14 hektárnyira. Két alkalommal érte bombázás először 1941-ben, majd pedig 1944-ben, melynek következtében szinte a teljes állatsereglet elpusztult. Két állat élte túl a háborút, egy víziló és a ma is élő aligátor. Ezt az aligátort tartják a legidősebbnek faján belül. Pontos életkora rejtély, mivel 1937-ben felnőtt állatként érkezett egy németországi állatkertből. Az állatkert területe jelenleg 7 hektár, állatállományát 270 faj közel 2000 egyede alkotja. A jelenlegi igazgató kinevezésekor 1986-ban az állatkert nagyon rossz állapotban volt. Az intézménynek sikerült túlélni azt a nehéz időszakot, jelenleg az egyik legjobban rendezett része Belgrádnak. Források Az állatkert honlapja
Ogród Zoologiczny w Belgradzie

Ogród Zoologiczny w Belgradzie – mieści się w samym centrum Belgradu, w twierdzy i parku Kalemegdan. Został założony w 1936 roku. Zajmuje powierzchnię 7 ha i zamieszkuje go 2000 zwierząt (270 gatunków). Na jego dzisiejszy wygląd wpłynęły liczne wybudowane obiekty, nowe fontanny, drewniane rzeźby oraz żłobek dla młodych zwierząt – Baby Zoo. Historia Ogród został oficjalnie otwarty przez burmistrza Belgradu 12 lipca 1936 r. W czasie II wojny światowej infrastruktura zoo została całkowicie zniszczona, a wiele zwierząt zginęło podczas bombardowania Belgradu w 1941 roku. Po wojnie zoo utraciło siedem hektarów ziemi. Galeria Linki zewnętrzne Strona oficjalna. beozoovrt.izlog.org. [zarchiwizowane z tego adresu (2009-09-19)].
Белградский зоопарк

Белградский зоологический парк (серб. Београдски зоолошки врт) — городской зоопарк Белграда, расположенный в центре города, у северо-восточной стены крепости Калемегдан, на территории, которая известна как Малый Калемегдан. История Белградский зоопарк основан в 1936 году градоначальником Белграда Влада Илич. Торжественное открытие состоялось в день святых Петра и Павла — 12 июля. Сразу же после открытия зоопарк стал одним из любимых мест белградцев. Много раз здесь были и члены королевской семьи Карагеоргиевичей. Когда был открыт зоопарк, то его площадь была немного больше трёх гектаров. Очень быстро он был расширен до 7 гектаров, а затем, в результате присоединения части Нижнего града Калемегдана, увеличена до более чем 14 гектаров. Во время Второй мировой войны зоопарк, как и весь Белград, дважды подвергся бомбардировкам: вначале в 1941 году — немецкой авиацией, а затем в 1944 году — войсками союзников. Во время бомбардировок было уничтожено большое число животных, многие животные бежали из разрушенных клеток и представляли угрозу для жителей окрестных домов, поэтому во избежание жертв среди людей, они были убиты. После Второй мировой войны территория зоопарка была сокращена до современных размеров (7 гектаров). Директора зоопарка Животные В зоопарке сейчас живёт около 270 видов животных, в том числе млекопитающие, птицы и рептилии. Одним из самых известных обитателей зоопарка является аллигатор Муя, который живёт здесь с 1937 года и считается самым старым живым аллигатором в мире. Примечания Ссылки Сайт зоопарка