NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Église Saint-Sava de Mol

L'église Saint-Sava de Mol (en serbe cyrillique : Црква Светог Саве у Молу ; en serbe latin : Crkva Svetog Save u Molu) est une église orthodoxe serbe située à Mol, dans la province autonome de Voïvodine, dans la municipalité d'Ada et dans le district du Banat septentrional en Serbie. Elle est inscrite sur la liste des monuments culturels de grande importance de la république de Serbie (identifiant no SK 1084). Présentation L'église Saint-Sava a été construite entre 1808 et 1824 dans un style baroque auquel se mêlent des éléments classicisants. Elle est constituée d'une nef allongée prolongée par une abside demi-circulaire tandis que la zone du chœur forme une légère saillie rectangulaire sur le corps du bâtiment. L'église est dotée d'une voûte en berceau. La façade occidentale est dominée par un clocher à deux étages flanqué d'un pignon massif avec des extrémités en volutes et décoré de guirlandes profilées. À l'étage inférieur, au-dessus de la porte principale, se trouvent quatre pilastres avec des chapiteaux ainsi qu'un fronton triangulaire. L'église abrite l'une des iconostases les plus richement sculptées de Voïvodine ; cette iconostase porte également la signature de trois peintres peintres qui figurent parmi les plus importants de cette région : Arsa Teodorović, Nikola Aleksić et Novak Radonjić. Aleksić a été engagé en 1831-1832 pour retoucher et restaurer le travail accompli par Teodorović peu de temps auparavant ; il a donné un tour plus classique à l'œuvre de son maître considéré comme un peintre essentiellement baroque ; en plus des icônes du premier étage de l'iconostase, Nikola Aleksić est également l'auteur des fresques de la voûte. En 1854, Novak Radonjić a reçu une commande pour la peinture des « portes royales » et pour les icônes des trônes ; portraitiste, Radonjić a marqué de son style romantique ses réalisations pour l'église de Mol. Notes et références Article connexe Monuments culturels du district du Banat septentrional Portail de la Serbie et du peuple serbe Portail de l’architecture chrétienne Portail de la protection du patrimoine Portail du christianisme orthodoxe
Српска православна црква у Молу

Српска православна црква у Молу, месту у општини Ада, подигнута је у периоду од 1808. до 1824. године. Црква је под заштитом Републике Србије као споменик културе у категорији непокретних културних добара од великог значаја. Црква је посвећена Светом Сави, саграђена је у духу барока са јасним утицајима класицизма, са издуженом основом, где доминира простор наоса, полукружном олтарском апсидом и плитким правоугаоним певницама. Западним прочељем доминира двоспратни звоник фланкиран масивним забатом са волутним завршецима и украшен вишеструко профилисаним венцима. Четири пиластра, са израђено профилисаним капителима и тимпаноном изнад, наглашавају главни улаз. Висока, уска капа звоника, са куглом и крстом, доприноси утиску стремљења у висину. Засведена је полуобличастим сводом. Иконостас под утицајем неоготике истиче његов репрезентативан изглед, што га сврстава у једно од најбогатије изрезбарених војвођанских иконостаса, на коме су сликарски потпис оставили Арса Теодоровић, Никола Алексић и Новак Радоњић. Алексић је ангажован од 1831. до 1832. године да дослика и обнови иконостас, који је неколико година пре израдио Теодоровић. Његов допринос је у коначном обликовању класицистичке концепције, коју је Теодоровић, будући пре свега барокни сликар, тек наговестио. Поред престоних икона и икона из првог реда иконостаса, Никола Алексић је аутор и сликарства свода. Новак Радоњић је 1854. године добио наруџбину за израду царских двери и икона на троновима. Конзерваторско-рестаураторски радови на архитектури спроводе се од 2002. године. Види још Споменик културе од великог значаја Списак споменика културе у Севернобанатском округу Референце Спољашње везе „Српска православна црква Св. Саве — Споменици културе у Србији”. САНУ. Списак споменика културе од великог значаја у Војводини Архивирано на веб-сајту Wayback Machine (17. мај 2014) ТО Војводине/Цркве Републички завод за заштиту споменика културе - Београд Листа споменика Напомена: Садржај овог чланка је једним делом или у целости преузет са http://www.sanu.ac.rs. Носилац ауторских права над материјалом је дао дозволу да се исти објави под слободном лиценцом. Доказ о томе се налази на OTRS систему, а број тикета са конкретном дозволом је 2009072410055859.
Église de la Nativité-de-la-Mère-de-Dieu de Prilipac

L'église de la Nativité-de-la-Mère-de-Dieu de Prilipac (en serbe cyrillique : Црква Рођења Пресвете Богородице у Прилипцу ; en serbe latin : Crkva Rođenja Presvete Bogorodice u Prilipcu) est une église orthodoxe serbe située à Prilipac, dans le district de Zlatibor et dans la municipalité de Požega en Serbie. Elle est inscrite sur la liste des monuments culturels protégés de la république de Serbie (identifiant no SK 405). Présentation L'église remonte au XIVe siècle et est considérée comme une fondation du prince Lazare (1329-1389). L'église a été détruite à trois reprises, la dernière fois en 1806 ; elle a été reconstruite en 1820 et a été dotée d'une iconostase peinte par Janko Mihailović Moler. Laissée à l'abandon, l'église tombait en ruine. En 1988, le nouveau curé de la paroisse, Milan Popović, a décidé de restaurer l'édifice avec l'aide des habitants. Colonie d'art En 1995, Milan Popović a créé la colonie d'art (en serbe : likovna kolonija) « Prilipac » ; une partie du konak de l'église et plusieurs autres bâtiments situés sur son parvis ont été transformés en petites galeries de peintures. L'église elle-même abrite une collection de 500 œuvres qui peut être visitée. Parmi les artistes présents à la 18e édition de la colonie figuraient Nedeljko Burić, Milan Stanisavljević, Mihailo Gligorijević et Dragan Jovićević Macola. Chaque année depuis 2005, la communauté ecclésiastique de Prilipac, l'église de la Nativité et la colonie d'art attribue un prix de littérature appelé le « Sceau du prince Lazare » (Pečat Kneza Lazara, attribué à un écrivain inspiré par la spiritualité et écrit entre deux sessions de la colonie. La première lauréate du prix a été Ljiljana Habjanović Đurović pour son roman Svih žalosnih radost (La joie de tous les affligés). Références Article connexe Monuments culturels du district de Zlatibor Portail de la Serbie et du peuple serbe Portail de l’architecture chrétienne Portail de la protection du patrimoine Portail du christianisme orthodoxe
Богородичина црква у Прилипцу

Храм Рођења Пресвете Богородице у Прилипцу, месту на територији општине Пожега, припада Епархији жичкој Српске православне цркве. Представља непокретно културно добро као споменик културе. Обнова цркве Црквени парох Милан Поповић, дошао је 1988. на службу у Прилипац и од тада непрестано обнавља Лазареву задужбину и настоји да у селу Прилипцу буде заступљена и уметност. Пре његовог доласка, црква је била запуштена, а пут до ње пропао. Уз помоћ мештана, општине Пожега и министарстава обновљена је црква, направљен конак са уређеним собама, асфалтиран је пут, направљен мост преко Моравице уместо срушене скеле и обновљена стара сеоска школа. Ликовна колонија Године 1995, установљена је ликовна колонија, од када се овде стално окупљају уметници. У сврху излагања слика, део конака и здања поред улаза у црквену порту обновом претворени су у мале галерије. Црква сада има богату колекцију уметничких слика, око 500, која је радо посећена. Црквена општина Прилипац, Храм Рођења Пресвете Богородице у Прилипцу и Уметничка колонија „Прилипац” додељују књижевну награду „Печат Кнеза Лазара”. Први добитник новоустановљене награде за најбољу књигу инспирисану духовношћу и објављену између два празника Мале Госпојине, односно две храмовне славе и два сазива уметничке колоније „Прилипац” је Љиљана Хабјановић Ђуровић, за књигу „Свих жалосних радост”. Награда је добитници уручена у конаку Храма Рођења Пресвете Богородице у Прилипцу, током трајања 11. сазива Уметничке колоније „Прилипац”, односно на Крстовдан, 27. септембра 2005. Галерија Референце Спољашње везе Републички завод за заштиту споменика културе - Београд Архивирано на веб-сајту Wayback Machine (6. фебруар 2021) Листа споменика
Église Saint-Nicolas de Neuzina

L'église Saint-Nicolas de Neuzina (en serbe cyrillique : Црква Светог Николе у Неузини ; en serbe latin : Crkva Svetog Nikole u Neuzini) est une église orthodoxe serbe située à Neuzina, dans la province autonome de Voïvodine, dans la municipalité de Sečanj et dans le district du Banat central en Serbie. Elle est inscrite sur la liste des monuments culturels protégés de la république de Serbie (identifiant no SK 1992). Présentation L'église, dédiée à la Translation des Reliques de saint Nicolas, a été construite entre 1809 et 1811, à l'emplacement d'un édifice religieux plus ancien ; elle a été consacrée par l'évêque Stevan Avakumović en 1811. Elle est constituée d'une nef unique prolongée par une abside demi-circulaire ; la façade occidentale est dominée par un clocher de style baroque ; cette façade est ornée d'un petit fronton triangulaire et porte la date de MDCCCXV (1815). Toutes les façades sont rythmées horizontalement par des corniches et, verticalement, par des pilastres à chapiteaux doriques encadrant deux à deux des ouvertures, des niches ou des arcades aveugles, elles-mêmes surmontées de petits frontons. L'iconostase actuelle abrite des icônes de diverses périodes. La plus ancienne d'entre elles, représentant La Mère de Dieu avec le Christ, remonte à 1770 ; elle mêle à la tradition byzantine des éléments baroques. Un second groupe d'icônes a été peint à la fin du XVIIIe siècle et au début du XIXe siècle ; il est caractéristique de la manière de l'atelier des frères Popović de Veliki Bečkerek (aujourd'hui Zrenjanin). D'autres peintures datent du milieu du XIXe siècle. En plus de quelques icônes séparées, l'église abrite des livres religieux et des livres d'administration ecclésiastiques. Le plus célèbre d'entre eux est un « službenik » (un « greffe »), imprimé à Lviv en 1691. Dans la cour de l'église se trouvent trois pierres tombales, remontant à 1754, 1776 et 1784. Notes et références Notes Références Article connexe Monuments culturels du district du Banat central Portail de la Serbie et du peuple serbe Portail de l’architecture chrétienne Portail de la protection du patrimoine Portail du christianisme orthodoxe
Српска православна црква у Неузини

Српска православна црква у Неузини, насељу у општини Сечањ, подигнута је у периоду од 1812. до 1815. године, на месту старије цркве. Својим јасним констуктивним решењима, прецизним извођењем и уздржаном декорацијом, црква је вредан пример складне сеоске грађевине, а због своје старости и разнородности инвентара који чува, представља значајан документ духовног наслеђа српског народа, под заштитом је и има статус споменика културе. Православна црква у Неузини је посвећена Светом Николи, изграђена је као једнобродна грађевина са полукружном апсидом на истоку, наглашеним певницама и хором са звоником на западу. Фасаде су сведене класицистичке декорације и чине је удвојени дорски пиластри између којих се налазе прозори надвишени наизменично постављеним лучним и троугаоним тимпанонима. Западна фасада је најдекоративније обрађена, изнад средишњег дела је троугаони тимпанон са прозором изнад кога је написана година изградње храма. На бочним пољима западне фасаде су уске полукружне нише са шкољкастим конхама. Садашњи иконостас у храму је склопљен од икона различитих аутора из периода од краја 18. до краја 19. века. Најстарија икона „Богородице са Христом“ са Богородичиног трона потиче из 1770. године, а сликана је у византијској традицији са елементима барока у третману позлаћене позадине, круна и картуше. Ове иконе вероватно су остаци иконостаса из старије цркве која се помиње 1762. године. Престоне иконе са овог иконостаса потичу најраније из времена око половине 19. века и рад су мање вештог сликара, а вероватно су измењене каснијим интервенцијама. У цркви се поред појединачних икона чувају и вредне боголужбене и црквено административне књиге. Посебно је вредан СЛУЖБЕНИК, издат у Лавову 1691. године, заштићен законом. У порти, јужно и југоисточно од цркве сачувана су три камена надгробна споменика из 1754, 1776, 1784. године. Конзерваторско-рестаураторски радови на санацији торња изведени су 2007. године, а на фасади 2009. године. Галерија Види још Списак споменика културе у Средњобанатском округу Референце Спољашње везе Републички завод за заштиту споменика културе - Београд Непокретна културна добра Листа споменика
Église Saint-Michel-et-Saint-Gabriel de Novo Miloševo

L'église Saint-Michel-et-Saint-Gabriel de Novo Miloševo (en serbe cyrillique : Црква Светог Арханђела Михаила и Гаврила у Новом Милошеву ; en serbe latin : Crkva Svetog Arhanđela Mihaila i Gavrila u Novom Miloševu) est une église orthodoxe serbe située à Novo Miloševo-Dragutinovo, dans la province autonome de Voïvodine, dans la municipalité de Novi Bečej et dans le district du Banat central en Serbie. Elle est inscrite sur la liste des monuments culturels de grande importance de la république de Serbie (identifiant no SK 1185). Présentation Une inscription au-dessus du portail d'entrée précise que l'église actuelle a été construite en 1842 ; elle est caractéristique du style néo-classique. La façade occidentale est décorée de pilastres peu profonds sur lesquels repose la corniche du toit et un tympan triangulaire ; les façades latérales, quant à elles, sont rythmées par des niches encaissées qui abritent les fenêtres. À l'intérieur, l'iconostase, de style néo-classique dans sa variante Biedermeier, est l'œuvre d'un maître inconnu. En 1855, Nikola Aleksić a peint les icônes de l'iconostase, les trônes et le chœur, ainsi qu'un Christ au tombeau et des fresques ; élève d'Arsa Teodorović, Aleksić a été l'un des peintres serbes les plus prolifiques de la première moitié du XIXe siècle et, en quarante ans de carrière, il a également été influencé par le romantisme et le mouvement nazaréen. D'autres fresques sont dues au peintre Joseph Geugner. Notes et références Article connexe Monuments culturels du district du Banat central Portail de la Serbie et du peuple serbe Portail de l’architecture chrétienne Portail du néo-classicisme Portail de la protection du patrimoine Portail du christianisme orthodoxe
Српска православна црква у Новом Милошеву

Српска православна црква у Новом Милошеву, тачније у делу села који је некада био посебно село под именом Драгутиново, подигнута је 1842. године и представља споменик културе у категорији непокретних културних добара од великог значаја. Садашња црква је посвећена Арханђелима Михаилу и Гаврилу, подигнута је као грађевина под утицајем неокласицизма, са плитким пиластрима над којима је кровни венац и тимпанонско троугаоно поље. За разлику од готово плошно изведене западне фасаде, оне бочне су решене са дубоким полукружним нишама у којима су смештени прозори. Резбарија иконостаса је уздржан класицистички, бидермајерски рад непознатог мајстора. Никола Алексић сликао је 1855. године иконе, тронове и певнице, Христов гроб, као и зидне слике на своду над солеом. Остале зидне слике на своду и северном зиду извео је Јозеф Гојгнер. Сачувана је и једна икона такозване Арапске Богородице с почетка 19. века. Галерија Види још Списак споменика културе у Средњобанатском округу Референце Спољашње везе „Српска православна црква Архангела Михаила и Гаврила — Споменици културе у Србији”. САНУ. ПЗЗЗСК/Непокретна културна добра од великог значаја у Војводини Архивирано на веб-сајту Wayback Machine (17. мај 2014) Републички завод за заштиту споменика културе - Београд Листа споменика
Богословски семинар у Сремским Карловцима

Богословски семинар у Сремским Карловцима представља једну од најзначајнијих и највреднијих грађевина у старом језгру Сремских Карловаца, као Просторне културно-историјске целине изузетног значаја за Србију. Здање Здање богословског семинара је подигнуто за потребе интерната за ђаке карловачке Богословије 1901-1903. године под покровитељством патријарха Георгија Бранковића. Аутор пројекта био је архитекта Владимир Николић, који је на прелому векова пројектовао највелелепнија здања у Сремским Карловцима. Референце Спољашње везе Званична страница општине Сремски Карловци Туристичка организација Сремских Карловаца
Église de l'Ascension de Sanad

L'église de l'Ascension de Sanad (en serbe cyrillique : Црква Вазнесења у Санаду ; en serbe latin : Crkva Vaznesenja u Sanadu) est une église orthodoxe serbe située à Sanad, dans la province autonome de Voïvodine, dans la municipalité de Čoka et dans le district du Banat septentrional en Serbie. Elle est inscrite sur la liste des monuments culturels de grande importance de la république de Serbie (identifiant no SK 1136). Présentation L'église de l'Ascension a été construite à partir de 1794 et consacrée en février 1796 ; elle est caractéristique d'un style classicisant auquel se mêlent des éléments baroques. Elle est constituée d'une nef unique prolongée par une abside ; l'intérieur est composé de quatre travées voûtées en berceau ; elle dispose d'un narthex et d'une galerie. L'iconostase et les trônes ont également été réalisés dans un esprit classicisant. Selon les documents de l'église, l'iconostase a été peinte en 1820 par Aleksije Teodorović ; en revanche, les études stylistiques les attribuent plutôt désormais au peintre Milutin Bedričić. Notes et références Article connexe Monuments culturels du district du Banat septentrional Portail de la Serbie et du peuple serbe Portail de l’architecture chrétienne Portail de la protection du patrimoine Portail du christianisme orthodoxe
Српска православна црква у Санаду

Српска православна црква у Санаду, месту у општини Чока, подигнута је у периоду од 1794. до 1795. године и као заштићено непокретно културно добро има статус споменика културе од великог значаја. Историјат Православна црква у Санаду је посвећена Вазнесењу Господњем, саграђена је крајем 18. века као једнобродна грађевина класицистичких архитектонских обележја. Наос образују четири бачвасто засведена травеја, над припратом је галерија, а у пространој олтарској апсиди, на истоку формиране су дубоке нише проскомидије и ђаконикона. Иконостас и тронови такође су дрворезбарени у класицистичком духу, где сликарство троспратног иконостаса обимног је иконографског програма и неуједначеног квалитета. Према црквеној документацији, ову целину осликао је 1820. године молер Алексије Теодоровић, међутим стилске аналогије, колористички и цртачки приступ, упућују на сликара Милутина Бедричића, мајстора класицистичког опредељења. Галерија Референце Види још Споменик културе од великог значаја Списак споменика културе у Севернобанатском округу Спољашње везе „Српска православна црква Вазнесења — Споменици културе у Србији”. САНУ. Списак споменика културе од великог значаја у Војводини Архивирано на веб-сајту Wayback Machine (17. мај 2014) ТО Војводине/Цркве Републички завод за заштиту споменика културе - Београд Листа споменика Напомена: Садржај овог чланка је једним делом или у целости преузет са http://www.sanu.ac.rs. Носилац ауторских права над материјалом је дао дозволу да се исти објави под слободном лиценцом. Доказ о томе се налази на OTRS систему, а број тикета са конкретном дозволом је 2009072410055859.
Church of the Epiphany of the Lord, Srbobran

Church of the Epiphany of the Lord (Serbian Cyrillic: Српска православна црква у Србобрану) is a Serbian Orthodox church in Srbobran, in Vojvodina, Serbia. The church was built between 1787 and 1807 and is today listed as a part of the Immovable Cultural Heritage of Great Importance. It was erected at the highest point in the town. There is a folk belief about the patriotic symbolism in the architecture of the church with the two bell towers representing the Serbian people on both sides of the Sava and Danube rivers. The church building itself was consecrated in 1807 ahead of the completion of the final works for patriotic reasons to celebrate the Serbian Revolution taking place southwards in the Ottoman Empire. The church was burned down in 1849 during the upheavals of the Hungarian Revolution and creation of the Serbian Vojvodina, yet it was reconstructed in 1851 when it was consecrated by Serbian Patriarch Josif Rajačić. During the World War II in Yugoslavia and Hungarian occupation of Yugoslav territories in the region, in April of 1941 the church was bombarded with artillery shells by the Hungarian occupation forces. Both towers and the church roof were significantly damaged while the church was looted and desecrated. Modest reconstruction efforts started after the war and in 1962 the building was listed as a protected monument by the authorities of the Autonomous Province of Vojvodina with major restorations starting in 1985. The building suffered new significant damages in 1987 fire but the iconostasis and other items of greatest value were saved. See also Eparchy of Bačka References
Église de l'Épiphanie de Srbobran

L'église de l'Épiphanie de Srbobran (en serbe cyrillique : Црква Богојављења у Србобрану ; en serbe latin : Crkva Bogojavljenja u Srbobranu) est une église orthodoxe serbe située à Srbobran, dans la province de Voïvodine et dans le district de Bačka méridionale en Serbie. Elle est inscrite sur la liste des monuments culturels de grande importance de la république de Serbie (identifiant no SK 1116). Présentation Par son style, l'église est caractéristique de la transition entre le XVIIIe siècle et le XIXe siècle ; construite entre 1787 et 1807, elle se présente comme un édifice classique avec des éléments de décoration baroque. Elle est constituée d'une nef unique prolongée par une abside demi-circulaire ; la façade occidentale est dominée par deux clochers surmontés d'un bulbe aplati, d'une lanterne et d'une croix. À l'intérieur, l'iconostase a été réalisée par le sculpteur sur bois Georgije Dević entre 1859 et 1863, tandis que les icônes et les fresques ont été peintes par Novak Radonjić en 1861. Le chœur et les trônes ont été peints par Konstantin Pantelić. Notes et références Article connexe Monuments culturels du district de Bačka méridionale Portail de la Serbie et du peuple serbe Portail de l’architecture chrétienne Portail du néo-classicisme Portail de la protection du patrimoine Portail du christianisme orthodoxe
Српска православна црква у Србобрану

Српска православна црква у Србобрану је грађена у периоду од 1787. до 1807. године, представља споменик културе од великог значаја. Историјат Српска православна црква у Србобрану је посвећена Светом Богојављењу Господњем, грађена је, са прекидима 20 година, на прелазу 18. у 19. век. Храм је изгорео у грађанском рату 1849. године, те је касније, 1851. године троносан од стране српског патријарха Јосифа Рајачића. Значајан је за оправку и украшавање православне цркве, грађанин Васа Николић "Џавер". Он је ангажовао иконописца Радонића и дао прилоге. Са цркве су однета звона у Првом светском рату, касније није могла бити добро одржавана. На крају је оправљена и поново освећена на Врбицу 1. априла 1939. Током 2023. рађена је реконструкција цркве. Архитектура и сликарство Црква представља једнобродну класицистичку грађевину, са остацима барокних облика и прва међу бачким црквама са два висока звоника. На источној страни има полукружну олтарску апсиду, а на западној страни два висока звоника, где је апсида споља петострана а изнутра полукружна. Иконостас, као и фреску Свете Тројице са четири јеванђелиста, радио је академски сликар Новак Радоњић из Мола до лета 1862. године, док је резбарију иконостаса радио је од 1859. до 1863. године Георгије Девић, а позлату Адолф Нађ из Новог Сада. Иконе и зидне слике је осликао Новак Радоњић 1861. године, певнице и тронове Константин Пантелић, док стакло-сликарске радове (витраже) са ликовима светих израдила је стакло-сликарска радионица Станишић из Сомбора. Види још Списак споменика културе у Јужнобачком округу Референце Спољашње везе „Српска православна црква Богојављења — Споменици културе у Србији”. САНУ. ПЗЗЗСК/Непокретна културна добра од великог значаја у Војводини Архивирано на веб-сајту Wayback Machine (17. мај 2014) Републички завод за заштиту споменика културе - Београд Непокретна културна добра Листа споменика