NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Николаевская церковь (Нови-Сад)

Николаевская церковь (серб. Николајевска црква) — православный храм Бачской епархии Сербской православной церкви в городе Нови-Сад в Сербии, посвящённый Перенесению мощей святителя Николая. Памятник культуры Сербии большого значения. Деревянная Николаевская церковь в Нови-Саде была построена, вероятно, после Великого переселения сербов в 1692 году. Современная церковь была возведена в период с 1726 по 1730 год немного южнее прежнего храма. Освящение новой церкви состоялось в 1730 году. Она была построена братьями Неделько и Стоичем Симичем как семейная гробница. В конце XVIII века церковь использовалась также греками и русскими. Литургия совершалась поочерёдно на греческом и церковно-славянском языке. Последним священником, служившим в храме на греческом языке, был Павле Балта. 12 июня 1849 года во время революции 1849 года церковь подверглась артобстрелу. Внутренняя отделка храма была уничтожена. В 1861—1862 годах церковь была восстановлена усилиями Йована и Марии Трандафил. Тогда же Никола Димшич расписал стены храма, а Павле Симич — иконостас. Храм построен в стиле барокко и представляет собой однонефное строение с полукруглой апсидой. С западной стороны церкви возвышается колокольня, которая имеет два выступа. Церковь известна своими куполами, сделанными в середине XVIII века в русском стиле. Также здесь на надгробной плите 1749 года впервые было упомянуто название «Нови Сад». Примечания
Орион телеком

Орион телеком је српски телекомуникациони оператор са седиштем у Београду. Настао је 2010. године спајањем три дотадашња интернет провајдера. Историја Средином 2009. године интернет провајдер Медија воркс добио је од Републичке агенције за телекомуникацију лиценцу за фиксни бежични приступ телекомуникационих и говорних услуга као и пренос говора и података у фреквенцијском опсегу 411,875-418,125/421,875-428,125 MHz (бежична фиксна ЦДМА телефонија). Наредне године провајдер оснива Орион Телеком групацију којој су приступили интернет провајдери Необе нет из Новог Сада и београдски Сезампро. Тиме је на простору Републике Србије званично почео да ради други пружалац услуга фиксне телефоније. Новооснована компанија спајањем добила је 70.000 корисника и вредност капитала од 22 милиона евра, док се укупна вредност најављених инвестиција процењује на око 70 милиона евра. Услуге Услуге Орион телекома подељене су у четири корисничке групе. Компанија пружа услуге на целој територији Србије. Референце Спољашње везе Званични веб-сајт
ОШ „Ђура Даничић” Нови Сад

ОШ „Ђура Даничић“ је основна школа која се налази у Новом Саду, у улици Душана Васиљева у центру града, поред Дунава, на Подбари, у близини Београдског кеја, Рибље пијаце, Дунавског парка и Петроварадинске тврђаве. Историјат Школа је отпочела свој рад 1. јануара 1960. године. Школа је названа по чувеном српском филологу Ђури Даничићу. Опремљеност Иако школа није потпуно завршена, јер се градња прекинула у задњој етапи, те нема све неопходне просторије, у њој се редовно одвија васпитно-образовни рад. Постоји дванаест учионица, од којих су неке од њих претворене у кабинете, на пример биологије и хемије, мада не потпуно адекватно опремљене. Ипак, у учионицама постоје техничка средства попут телевизора и рачунара, а у некима и видео бим и лаптоп. Такође, постоји и информатички кабинет са више рачунара. Школа поседује и фискултурну салу, две учионице намењене за продужени боравак и школску кухињу са трпезаријом. Накнадно је направљена и школска библиотека. Као и у свакој другој основној школи и у овој се велика пажња посвећује не само опремању радног простора, већ и модернизацији наставе и подизању њеног квалитета. Специфичности С обзиром да је у питању школа са малим бројем ђака у сваком одељењу, наставници су у прилици да се добро упознају са карактеристикама и особинама сваког појединог детета и примене индивидуални облик рада. Примењују се и ваннаставне активности. Већ годинама се практикује излет на Стражилово на почетку и на крају школске године. Организује се „Вашар спретних руку“ где деца самостално праве разне предмете, које презентују и продају. Поред различитих посета и излета у природи, повољна локација ове школе омогућава деци приступ бројним културно-уметничким садржајима. Близу школе налази се „Позориште младих“, затим биоскоп, музеји, Градска библиотека, Дунавски парк... Ученици су ангажовани и у оквиру активности ђачког парламента. Школа је забележила запажене резултате из области српског језика, а на разним конкурсима и у категорији млађих и у категорији старијих разреда. Референце
ОШ „Браћа Барух” Београд

Основна школа „Браћа Барух“ је основна школа са дугом традицијом, основана 1964. године у Београду. Налази се у центру Београда, у улици Деспота Ђурђа 2. Назив је добила по тројици браће из познате београдске јеврејске породице Барух. чија се кућа налазила на месту данашње школе. Школа има 20 учионица, богату библиотеку, модерно опремљену собу са компјутерима, фискултурну салу, мини пич фудбалски терен... Међу познатим бившим ученицима ове школе су : Џеј Рамадановски, Иван Зељковић, Драган Тодоровић, Милош Алигрудић, Милан Марковић, Дарко Бајић и многи други. Спољашње везе Званични веб-сајт
ОШ „Др Арчибалд Рајс” Београд

Основна школа „Др Арчибалд Рајс“ се налази у београдском насељу Карабурма, у улици Патриса Лумумбе бр 5. Историјат Школа је основана 1962. године под именом „Стјепан Стево Филиповић“, по Стјепану Стеви Филиповићу (1916—1942), партизанском борцу и народном хероју. Ово име носила је до 1. септембра 2003. године када је преименована у „Др Арчибалд Рајс“ по Арчибалду Рајсу (1875—1929), швајцарски форензичару и публицисти, који се стакао на истраживању злочина над српским становништвом у време Првог светског рата. Први директор школе би је Тихомир Николић, а прве школске године уписано је 1.480 ученика у 45 одељења. Један број ученика тада је прешао из оближње основне школе „Јован Поповић“, како би се растеретила та школа која је радила у три смене. Школа се од првог дана суочавала са недостатком простора, због чега се радило у три смене. Међутим, након неколико година долази до постепеног смањења ученика због отварања нових школа на Карабурми. Данас је директор Албина Холод. Референце Спољашње везе званичан сајт школе
ОШ „Иван Горан Ковачић” Београд

Основна школа „Иван Горан Ковачић“ је васпитно образовна установа у Београду. Школа се налази у улици Војводе Бране 18А, на Звездари. Историјат Основна школа, свакако не оваква какву је данас знамо, основана је 1. јула 1953. године, под прилично бирократским именом "Друга основна школа V рејона“. Са радом је почела 1. септембра 1953. године у згради Ватрограсног дома у Булевару револуције, код Липовог лада. Касније се сели у Јагићеву улицу бр. 5 код Ђерма, па у улицу Ћирила и Методија, у згради друштвено политичких организација. Име Иван Горан Ковачић добила је 1955. године. У то време је имала 1800 ученика којима је предавало 65 наставника. Пре изградње садашње зграде радило се у тесним и неприкладним просторијама, а настава се одржавала у три смене. Једино грејање су биле пећи бубњаре. Од наставних средстава није било ништа, па је сво школовање тадашњих ђака личило на школовање у Нушићевој "Аутобиографији“. У нову школску зграду у Улици Војводе Бране 18а школа је пресељена децембра 1961. године. Број ученика се смањио на нормалу, и почиње ово ново поглавље у историјату школе. Од тада, уз нове и боље услове школа почиње да сакупља признања и награде на свим нивоима и у свим областима од којих је једна од најзначајнијих и највреднијих награда "Доситеј Обрадовић" која је 1987. године додељена школи, како најбољој школи у Србији. На челу колектива, на месту руководиоца и директора за све ове године смењивали су се директори који су као добри домаћини настављали тамо где би претходни стали. Први директор је био Живојин Муњић (1953- 1957). Школски капацитети Образовно-васпитни рад одвија се у згради површине 4.193,5 м2. Школа располаже двориштем (1.132 м2), унутар кога је спортски терен (691 м2), кабинетима за наставу старијих разреда и учионицама за млађе разреде. На другом спрату смештена је библиотека са читаоницом, која располаже фондом од 17.599 књига. Референце Спољашње везе Основна школа „Иван Горан Ковачић“: Историјат
ОШ „Филип Вишњић” Београд

Основна школа „Филип Вишњић” једна је од основних школа на општини Палилули. Налази се у Београду, у насељу Карабурма, у улици Салвадора Аљендеа 17. Школа је прославила 100 година постојања 23. маја 2009. Име школе Основна школа „Филип Вишњић” носи име по једном од најпознатијих српских гуслара Филипу Вишњићу. Историјат школе Настанак Школа је подигнута у Јагићевој улици 1909. године и тада се звала „Основна школа на Смедеревском ђерму“. Прва зграда имала је четири учионице и двије канцеларије а први директор се звао Никола Милићевић. Касније је школа добила и женски павиљон и два учитељска стана. Од 1932. године школа се звала по Филипу Вишњићу а од школске 1936/37. школа је подијељена на мушку (Државна мушка народна основна школа „Филип Вишњић“) и женску (Државна женска основна школа „Филип Вишњић“). Други светски рат Током Другог свјетског рата, школске 1942/43. године, женска школа је добила име „Царица Милица“. У рату школа је страдала у шестоаприлском бомбардовању Београда а окупатори су зграду адаптирали за своје потребе (у школи је била и команда за присилно мобилисање омладине). Ученици су за то вријеме морали да користе оближње школе на Звездари. Послератни период Након Другог свјетског рата мушка школа је добила назив „Основна школа бр. 16“, а женска „Основна школа бр. 30“. Године 1947. формирала су се мјешовита одјељења спајањем женске школе са мушком, а од 1952. враћен је стари назив школе „Филип Вишњић“. Највећи број првака школа је имала у годинама после рата, од 1946. до 1950. године (по 250 ученика). Почетком 1970их број ученика почео је да се смањује, па се школа у Јагићевој улици расформирала. У то вријеме на Карабурми је подигнуто ново насеље и за дјецу овог насеља изграђена је нова школа у улици Салвадора Аљендеа бр. 17, која је почела са радом школске 1971/72. године. Велики број просветних радника претходне школе наставио је са радом у новој. Првих година рада школа је имала 38 одјељења а у одјељењима по више од 40 ученика. Школа данас Настава се одвија у 13 класичних учионица, 4 кабинета, 2 радионице за техничко и информатичко образовање. За потребе физичке културе користи се фискултурна сала која се налази у склопу школе. Наставу похађа око 800 ђака распоређених у 30 одељења и два специјална одељења. Настава се одвија у две смене, стим што прваци наставу похађају само у преподневној смени. За ученике првог и другог разреда омогућен је продужени боравак. Референце Спољашње везе Основна школа "Филип Вишњић" - Званична страница школе Основна школа "Филип Вишњић" на сајту planplus.rs
Jegrička Nature Park

The Jegrička Nature Park (Serbian: Парк природе Јегричка / Park prirode Jegrička) is a nature park in the north of Serbia along the Jegrička river the Bačka region of the Vojvodina province. The river is often lyrically referred to as "the umbilical cord of the Bačka wetlands" and is therefore declared a nature park. It covers the area along the river's banks and runs through four municipalities: Bačka Palanka, Vrbas, Temerin and Žabalj. In the late 2000s the sections of the river which flow through the settlements, like Ravno Selo and Zmajevo, were dredged and cleaned from silt, while the banks were adapted into the esplanades with the benches, gazebos and tables. But by 2011 the river was clogged with the garbage again. The water in the park is threatened by the domestic waste, sewage water, cutting and burning of the reed, drainage of the pesticides from the surrounding fields and poaching. Flora The nature park is renowned for having large carpets of white water lilies. Other species include marsh fern and greater bladderwort. Fauna The river is rich in different fish species, amphibians, reptiles and mammals. It host different species of water fowl and is home to the endangered Ferruginous duck. The river is rich in common carp, northern pike, wels catfish and zander and a section of the river is transformed into the Jegrička fish pond. The section of the park is declared an important bird area. References
Natuurpark Jegrička

Natuurpark Jegrička (Servisch: Парк природе Јегричка, park prirode Jegrička) is een natuurpark in Servië. Het park in Vojvodina werd opgericht in 2003 en is 111,44 km2 groot. Het natuurpark omvat moerassen en draslanden langs de Jegrička-rivier. Externe link Natuurpark Jegrička
Егричка (природный парк)

Природный парк Егричка (серб. Парк природе Јегричка) — природный парк в Сербии, который расположен на территории Воеводины в пределах общин Бачка-Паланка, Темерин, Врбас и Жабаль. Охватывает площадь 11.144 га и 81 ар. Под защитой государства как значимый природный объект III категории. В то время как в соответствии с классификацией МСОП, объект V категории (охраняемый ландшафт/акватория). Природный парк находится в среднем течении одноимённой реки. Природный парк находится под угрозой со стороны бытовых отходов, сточных вод, резки и сжигания тростника, пестицидов из окружающих полей и браконьерства. Географические особенности Природный парк расположен в регионе Бачка, где преобладают речные, болотистые и прудные биотопы. Зарастает камышом и лугами. Парк расположен на высоте около 70 метров. Климат умеренно континентальный, лето длинное и теплое, а зимы часто суровы. Важнейший речной водоток — Егричка, большая часть которого защищена законом в связи с естественными особенностями. Растительный и животный мир В парке произрастают 80 видов водных и болотных растений, многие из которых находятся под защитой — кувшинка белая (Nymphea alba), болотный папоротник (Thelypteris palustris), рогульник плавающий (Trapa natans), пузырчатка обыкновенная (Utricularia vulgaris) и др. Животный мир включает в себя около 150 зарегистрированных видов животных, многие из которых являются редкими и находящимися в опасности — большая выпь (Botaurus stellaris), черношейная поганка (Podiceps nigricollis), белоглазый нырок (Aythya nyroca), широконоска (Anas clypeata), серый гусь (Anser anser), болотный лунь (Circus aeroginosus), малый погоныш (Porzana parva), варакушка (Luscinia svecica), белощёкая и чёрная болотная крачка (Chlidonias hybridus, Ch. niger). Егричка является и важным убежищем выдры, что указывает на здоровую, богатую и чистую среду обитания рыбного фонда, который включает около 80 автохтонных и аллохтонных видов. Меры защиты На территории природного парка Егричка в целях сохранения природных ценностей в качестве мер защиты применяется ограниченное использование пестицидов, запрет на резку тростника, меры относительно правил поведения и сбора отходов. В защищённом пространстве осуществляется научно-исследовательская работа, туризм и отдых, обучение, благоустройство берегов и склонов, а также мониторинг видов. Галерея См. также Егричка Природные парки Сербии Примечания Ссылки ЧП Јегричка — Провинциальный секретариат для защиты окружающей среды (недоступная ссылка — история). ЧП Јегричка — Общество любителей природы Темерин
Парк природе Јегричка

Парк природе Јегричка налази се на територији Војводине у оквиру општина Бачка Паланка, Темерин, Врбас и Жабаљ. Захвата површину од 11.144 хектара и 81 ар. Под заштитом је државе као значајно природно добро III категорије. Док је по МУЗП класификацији у V категорији као заштићен копнени/морски предео. Парк природе је у средњем делу тока Јегричке. Географске одлике Парк природе се налази у Бачкој, где доминирају речни, мочварни и барски биотопи. Предео је обрастао трском, хидрофилним ливадама и слатинама. Налази се на надморској висини од око 70 метара. Клима је умерено континентална, лета су дуга и топла, а зиме често оштре. Најважнији речни ток је Јегричка, чији је део на простору четири општине и штити се законом због изузетних природних одлика. Биљни и животињски свет На простору парка налази се 80 врста водених и мочварних биљака, од којих су многе и заштићене — бели локвањ (Nymphea alba), барска папрат (Thelypteris palustris), водени орашак (Trapa natans), мешинка (Utricularia vulgaris) и др. Фауну чини око 150 регистрованих животињских врста, од којих су многе ретке и угрожене — водени бик (Botaurus stellaris), црногрли гњурац (Podiceps nigricollis), патка њорка (Aythya nyroca), патка кашикара (Anas clypeata), дивља гуска (Anser anser), еја мочварица (Circus aeroginosus), сиви барски петлић (Porzana parva), модровољка (Luscinia svecica), белобрк и црна чигра (Chlidonias hybridus, Ch. niger). Треба напоменути да је Јегричка и важно уточиште видри, што указује на здраво, богато и чисто станиште рибљег фонда, који броји око 80 алохтоних и аутохтоних врста. Мере заштите На простору Парк природе Јегричка у склопу очувања природних вредности, као вид мера заштите примењује се — измуљавање, ограничено коришћење пестицида, забрана сечења трске, културно понашање и сакупљање отпада. У заштићеном простору омогућен је научно-истраживачки рад, туризам и рекреација, едукација, презентација, уређење обала и стаза, као и мониторинг врста. Галерија Види још Паркови природе Србије Јегричка Парк природе Стара Тиса код Бисерног острва Референце Спољашње везе ПП Јегричка - Покрајински секретаријат за заштиту животне средине ПП Јегричка - Друштво љубитеља природе Темерин Архивирано на веб-сајту Wayback Machine (1. децембар 2013)
Єгричка (природний парк)

Єгричка (серб. Парк природе Јегричка) — природний парк у Сербії, що розташований на території Воєводини, в межах муніципалітетів Бачка-Паланка, Темерин, Врбас і Жабаль. Охоплює площу 11144 га і 81 ар. Під захистом держави як визначний природний об'єкт III категорії. У той час як за МСОП класифікація в V категорії, як захищений ландшафт. Географічні особливості Природний парк розташований в регіоні Бачка, де переважають внутрішні, болотисті та ставкові біотопи. Заростає очеретом, луками і слатинами. Парк розташований на висоті близько 70 метрів. Клімат помірно-континентальний, літо довге і тепле, а зими часто суворі. Найважливіший річковий об'єкт — Єгричка, велика частина якого захищена законом через природні особливості. Заходи захисту На території природного парку «Єгричка» в рамках збереження природних цінностей, як вид заходів захисту застосовується обмежене використання пестицидів, заборона на різання очерету, заходи щодо правил поведінки і збору відходів. У захищеному просторі здійснюється науково-дослідна робота, туризм і відпочинок, навчання, презентація, благоустрій берегів і схилів, а також моніторинг видів. Галерея Посилання Зовнішні посилання ПП Јегричка - Провінційний секретаріат для захисту навколишнього середовища[недоступне посилання з лютого 2019] ПП Јегричка - Товариство любителів природи Темерин [Архівовано 1 грудня 2013 у Wayback Machine.]
Парк-шума Бенцион Були

Парк-шума Бенцион Були налази се на општини Савски венац у Београду, Србија. Смештена је између Булевара кнеза Александра Карађорђевића, Шекспирове и улице Љутице Богдана у насељу Дедиње. Изграђена је 1901. године и име је добила у част Бенциона Булија, добротвора, банкара и народног посланика. Дужина парк-шуме је око 700 метара, а највећа ширина до 100 метара. Има уређене стазе за шетање и клупе за седење. У средишту се налази Учитељски факултет и Дом за децу ометену у развоју. Види још Хајд парк (Београд) КБЦ Др Драгиша Мишовић Учитељски факултет Универзитета у Београду Спољашње везе Информатор о раду општине Савски венац (Парк-шума Бенцион Були) (језик: српски)
Парк природе Сићевачка клисура

Парк природе Сићевачка клисура налази се у источној Србији на територији града Ниша и општине Бела Паланка. Најлепши облик рељефа Сићевачког подручја представља долина реке Нишаве, која се због карактеристичног морфолошког склопа и села Сићева у свом средишту назива Сићевачка клисура. Она се пружа до села Долац на изласку из Белопаланачке котлине до села Просек на уласку у Нишку котлину, на дужини од око 17 km. Постанак и целине Настала је усецањем Нишаве у кречњачки рељеф. Ову велику композитну клисуру чине три морфолошке целине. То су Градиштански кањон, дужине km, усечен између узвишења Облик и венца Сврљишких планина, који је и најатрактивнији део клисуре. Тесне, готово вертикалне, степенасто одсечене камене литице, место си где се гнезде последњи парови Сурог орла у Србији. Ширина кањона при дну углавном се своди на речно корито Нишаве, а висина стеновитог кањонског зида достиже и 400 m. На изласку из кањона је узвишење Облик, где се, са Јелашничком клисуром, налази заједничко станиште два терцијарна реликта и балканска ендемита, српске рамонде и Наталијине рамонде. Низводно између манастира Свете Петке и ушћа Островићког потока, на дужини од 2 km, Нишава протиче кроз котлинасто проширење широког дна и размакнутих, благо нагнутих страна. Део долине низводно од манастира назива се Просечка клисура. Пружа се дужином од 8 km и морфолошки је веома разнолика. Централним делом залеђа са леве стране клисуре пружа се Островичка удолина у којој се усечени долина и већи део слива Островичког потока. Кречњачи терени подручја одликују се појавом крашких облика рељефа. Од површинских облика заступљени су каменице, шкрапе и вртаче, а од подземних посебну атракцију представљају бројне пећине, поткапине, јаме, остењаци и др. Једна од општих карактеристика подручја Сићевачке клисуре је степенаста морфопластика, изражена кроз вертикално смењивање заравњених површина и мање или више стрмо одсечених падина. У Сићевачкој клисури налазе се средњовековни православни манастири, као и остаци чувеног римског пута Via Militaris. Види још Списак заштићених природних добара у Источној и јужној Србији Градиштански кањон Референце Спољашње везе Сићевачка клисура Комплетан водич кроз Србију
Pionirski park

Le parc des Pionniers (en serbe : Pionirski park, cyrillique : Пионирски парк) est un parc public situé à Belgrade, la capitale de la Serbie. Présentation Le parc est situé entre le Bulevar kralja Aleksandra, les rues Kralja Milana, Kneza Miloša et Dragoslava Jovanovića. Jusqu'en 1944, il était entouré d'un haut mur et servait de jardin pour le Stari dvor (en serbe : Бели двор), la résidence des rois de la dynastie des Obrenović. Après l'arrivée des communistes au pouvoir dans l'ex-royaume de Yougoslavie, le mur fut abattu et le parc ouvert au public sous le nom de Pionirski park, en hommage aux jeunes pionniers du nouveau régime. La promenade Andrićev venac, ainsi nommée en l'honneur du prix Nobel de littérature yougoslave Ivo Andrić, a été réalisée entre le parc et la rue Kralja Milana. En 2008, un plan de rénovation a été conçu pour le parc. Notes et références Voir aussi Articles connexes Parc des Pionniers (sites archéologique) Rues et places célèbres de Belgrade Liens externes (sr) L. Mirković, B. Vasiljević, « Pionirski park u novom ruhu », sur politika.rs, Politika, 4 février 2008 (consulté le 11 août 2008) - article sur le parc (en) Courte notice sur le parc - site de la ville de Belgrade Portail des espaces verts Portail de Belgrade
Parco dei Pionieri (Belgrado)

Il Parco dei Pionieri (in serbo Пионирски парк?) è un parco urbano di Belgrado. Il parco divertimenti è uno dei parchi centrali di Belgrado, situato tra il viale Re Aleksandar e le vie Kralja Milana, Kneza Miloša e Dragoslava Jovanovića. Si estende su una superficie di 3 ettari, 60 ettari e 13 m². Il Parco dei Pionieri e l'ex Giardino del Palazzo formano un'area protetta di beni culturali immobili: gli edifici del Palazzo Vecchio, sede dell'Assemblea cittadina di Belgrado, e del Palazzo Nuovo, sede del Presidente della Repubblica di Serbia. Nel marzo 2025 al suo interno era stato insediato un accampamento, noto informalmente come Ćaciland, composto da un gruppo di sedicenti studenti e cittadini che si contrapponeva alle proteste studentesche anti-corruzione che si erano diffuse in Serbia a partire dal novembre 2024. Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Parco dei Pionieri
Rudarsko-geološka fakulteta v Beogradu

Rudarsko-geološka fakulteta (izvirno srbsko Рударско-геолошки факултет у Београду), s sedežem v Beogradu, je fakulteta, ki je članica Univerze v Beogradu. Glej tudi seznam fakultet v Srbiji Zunanje povezave Uradna spletna stran Arhivirano 2010-03-25 na Wayback Machine. (v srbščini)