NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Трговачка школа Београд

Трговачка школа Београд је средња школа смештена у општини Стари град у Хиландарској улици број 1. Историја Трговачке школе датира од 1. октобра 1843. године. Тадашњи министар просвете Јован Стерија Поповић је потписао акт о оснивању Трговачке школе на захтев Манојла Солара, учитеља из Земуна првог званичног оснивача школе овог типа. Школа Основна делатност школе је средње стручно образовање које се реализује у подручју рада трговина, угоститељство, туризам и економија, право и администрација. У школи постоје 4 образовна профила: трговац (3 године) трговински техничар (4 године) аранжер у трговини (4 године) комерцијалиста (4 године) Запослено је 92 професора. Историјат Министарство просвете 1844. године оснива Послено-трговачко училиште које је имало три разреда и четири учитеља. Указом кнеза Александра Карађорђевића 1858. године установљена је нова Трговачка школа. Оснивањем Реалне гимназије 1865. године Трговачка школа је престала да постоји. Целокупни кадар и ученици уграђени су у структуру под називом Реалка трговачког смера. Реалка је имала шест разреда, са 26 предмета распоређеним на летњи и зимски течај. Историја Трговачке школе се наставља после паузе од скоро једне деценије 1881. године, оснивањем приватне трговачке школе под називом Књажевско-Српска железничка и трговачка школа. Актом министарства 1892. прераста у Државну трговачку школу. На самом почетку 20. века, уредбом краља Александра Обреновића 1900. године, Државна трговачка школа прераста у Српску краљевску државну трговачку академију. Након завршетка Првог светског рата, Српска трговачка академија, преименована је у Државну трговачку академију и под овим именом постојала је од 1919. до 1944. године. Наменска зграда саграђена је 1929. године и налази се у Цетињској улици (данашња Прва економска школа). Почетком Другог светског рата зграда је претворена у немачку касарну. У истој згради Школа наставља рад 1946. године. Тада добија и ново име Државна нижа трговачка школа са домом за 300 ученика. Школа добија ранг средње стручне школе и бива поново преименована у Трговачку школу "Јездимир Ловић", названа по једном од предратних трговачких помоћника и народном хероју Јездимиру Ловићу. Године 1993. школа обележава јубилеј - 150 година свог постојања. Те исте године, враћено јој је првобитно име - Трговачка школа. Задужбина у Хиландарској улици Задужбина брачног пара Кики представља Палата Кики, која се данас налази у центру Београда, на углу Цетињске и Хиландарске улице. По тестаментарној жељи Евгеније Кики 1934. започета је изградња дома БТО (Трговачка школа београдске Трговачке Омладине) у којој је од тада трајно смештена Трговачка школа у Београду. Без сопственог потомства, Евгенија Кики је сачувала спомен на сећање хиљаде трговачких помоћника који су становали у дому. Њено име, као и имена њених родитеља и супруга, и данас се налазе на фасади зграде. Види још Зграда Трговачке академије Референце Спољашње везе Spomenica Trgovačke škole u Beogradu 1843-1993 starigrad.edu.rs trgovackaskola.edu.rs
Ада Скељанска

Ада Скељанска је шума и речно острво на реци Сави. Географија подручја Скељанска ада име је добила по истоименом насељу Скела, које се налази у општини Обреновац. Налази се на крајњем западу града Београда, а наспарам ње, западније преко реке Саве, налази се насеље Купиново. Од центра Београда је удаљена око 46 km. Карактеристике подручја На подручју Аде Скељанске налази се велики број различитих дрвећа и то углавном тополе, јасена и, а у нешто мањем броју јавора. Ада Скељанска је станиште многих дивљих животиња, као и ретких врста птица. Острво није насељено, привлачи велики број риболоваца, а током летње сезоне купаче из локалних насеља. Види још Градска општина Обреновац Скела Референце Спољашње везе Сајт општине Обреновац ВикиКарта Ада Скељанска Мапа Скељанске аде
Црква Светих Петра и Павла у Дубу

Црква Светих Петра и Павла у Дубу, насељеном месту на територији општине Бајина Башта, припада Епархији жичкој Српске православне цркве. Цркву посвећену Светим апостолима Петру и Павлу, освештао је 3. септембра 1939. године Епископ жички епископ Николај. Види још Црква брвнара у Дубу Референце Спољашње везе
Heliga apostlarna Petrus och Paulus kyrka, Dub

Heliga apostlarna Petrus och Paulus kyrka (serbisk kyrilliska: Црква Светих апостола Петра и Павла; latinska: Crkva Svetih apostola Petra i Pavla; kyrkslaviska: Це́рковь Свѧты́хъ Апостлавъ Петра̀ и҆ Па́вла) är en serbisk-ortodox kyrkobyggnad belägen i byn Dub i regionen Šumadija och västra Serbien, i västra Serbien. Kyrkan är helgad åt apostlarna Petrus och Paulus. Den tillhör Žičas stift. Bilder Se även Östortodoxa kyrkor Källor Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Heliga apostlarna Petrus och Paulus kyrka, Dub. Stiftets hemsida Serbisk-ortodoxa kyrkans hemsida
Hl. Zar Lazar (Savković)

Die Holzkirche Hl. Zar Lazar (serbisch: Црква брвнара Св. цара Лазара/Crkva brvnara Sv. cara Lazara) ist eine serbisch-orthodoxe Filialkirche im Dorf Savković in Westserbien. Die dem heiligen Zaren und Großmärtyrer Lazar geweihte Holzkirche wurde von 1943 bis 1944 erbaut. Sie gehört zur Pfarrei Orovica im Dekanat Azbukovica der Eparchie Šabac der serbisch-orthodoxen Kirche. Lage Die Kirche steht im Weiler Dobra Voda des Dorfes Savković in der Opština Ljubovija (Gemeinde Ljubovija), in der historischen Region Azbukovica im Okrug Mačva des westlichen Zentralserbien. Nahe der Kirche befindet sich die Wasserquelle Dobra Voda (zu deutsch: Gutes Wasser) und ein als Erholungsstätte für Wanderer dienendes Waldhaus. Das von Serben bevölkerte Dorf Savković im Bobijagebirge zählte 2011 etwa zweihundert Einwohner. Das Bobijagebirge liegt etwa 34 km von der Gemeindehauptstadt Ljubovija und rund 140 km von der serbischen Hauptstadt Belgrad entfernt. Die Pfarrei Orovica besteht aus den Dörfern Gornja Orovica, Donja Orovica, Gornja Ljuboviđa, Orovička Planina, Tornik und Savković. Priester ist Nenad Tešmanović (2018). Geschichte Der Bau der Kirche begann im Jahre 1943 während des Zweiten Weltkriegs und wurde im Jahre 1944 beendet. Ktitor (Stifter) der Kirche war der Oberst und Četnik-Kommandant der Cer-Majevica Korpusgruppe, Major (in anderen Quellen auch Vojvode) Dragoslav Račić. Major Račić ließ im Dorf Savković die Holzkirche Hl. Zar Lazar und im Nachbardorf Gornje Košlje auf der Lokalität Razbojište eine Grundschule errichten. Beide Gebäude gelten als seine Stiftungen. Ende des Zweiten Weltkriegs 1945 wollten die neuen Behörden des sozialistischen Jugoslawiens die Kirche zerstören lassen, was die Bevölkerung der Bobija verhinderte, jedoch sollte die Region als sogenannte Četnikgegend an der Prosperität und dem guten Lebensstandard im damaligen Jugoslawien keinen Anteil erhalten. Am 11. Juni 1946 wurde die Kirche durch einen Priester feierlich geweiht. Sie besitzt ein steinernes Fundament, ein kleines Eingangsportal und ist aus Holz gebaut. Zum Bau der Kirche wurde kein einziger Nagel verwendet. Sie besitzt typisch für orthodoxe Kirchen eine (hölzerne) Ikonostase. Eine Freskenbemalung im Inneren besitzt sie allerdings nicht. Eingänge in die Kirche gibt es an der West- und Nordseite. Auch besitzt die Kirche Ikonen. Seitlich erhebt sich ein freistehender hölzerner Glockenturm. Jährlich findet am Vidovdan (28. Juni) nahe der Kirche ein Volksfest statt, das Menschen aus der ganzen Azbukovica besuchen. Weblinks Eintrag über die Pfarrei Orovica auf der Seite der crkvaljubovija.blogspot.com (serbisch) Artikel über die Bobija mit Infos über die Kirche auf der Seite Srbijuvolimo.rs (serbisch) Artikel über die Bobija auf der Seite pressonline.rs (serbisch) Information über die Kirche auf der Seite rts.rs (serbisch)
Црква брвнара у Савковићу

Црква брвнара (позната као Рачићева црква) у Савковићу, насељеном месту на планини Бобији, на територији општине Љубовија, припада Епархији шабачкој Српске православне цркве. Црква брвнара посвећена Светом цару Лазару подигнута је 1943. године у засеоку Добре Воде, а освећена 11. јуна 1946. године јерејским освећењем. Подизање цркве се довози у везу са пуковником Драгославом Рачићем, четничким командант Церско-мајевичке групе корпуса, као иницијатором за подизање. Види још Списак цркви Епархије шабачке Референце Спољашње везе „Цркве”. Архијерејско намесништво азбуковачко. Приступљено 13. 6. 2017.
Црква Светог Архиђакона Стефана на Кнежевом пољу

Црква Светог Архиђакона Стефана на Кнежевом пољу, на планини Повлен, централно је место одржавања Сабора на Повлену. Црква припада Епархији ваљевској Српске православне цркве. Сабор Црква посвећена Светом архиђакону Стефану подигнута подно Малог Повлена, највишег врха планине Повлен, обележава Славу Преноса моштију Светог архиђакона и првомученика Стефана од 2008. године, а Сабор се одржава од 2012. године, после Свете литургије. Сабор на Повлену је културно-туристичка манифестација која за циљ има очување народне традиције са два централна догађаја, надметање за најбољег здравичара и надметање за најбољег играча народног кола. У оквиру ове манифестације штампа се публикација „Повленски старопис”. Галерија Референце Спољашње везе „Crkva Sv. Prvomučenika Arhiđakona Stefana podno Malog Povlena”. Penzin. Архивирано из оригинала 14. 08. 2020. г. Приступљено 14. 6. 2017.
Шпанска кућа (Савамала)

Шпанска кућа је полусрушени објекат у београдском насељу Савамала. У време када је саграђена представљала је један од најрепрезентативнијих објеката у овом делу града, а почетком 21. века постала је један од његових симбола. Налази се у улици Браће Крсмановић бр. 2. Историјат Шпанска кућа је подигнута око 1880. године као палата са подрумом, приземљем и спратом. Обликована је у духу академске архитектуре 19. века. У време када је сазидана зграда је била један од најрепрезентативнијих објеката у овом делу града. Коришћена је за потребе Пристаништа као царинарница, а касније као складиште, а њоме се служило и Српско бродарско друштво. После Првог светског рата у објекту је био смештен и Музеј речног бродарства. Покушаји реконструкције и ревитализације Од средине 20. до прве деценије 21. века овај објекат, данас познат као Шпанска кућа, променио је неколико закупаца и готово исто толико планова за реконструкцију, који су прекидани најчешће због недостатка новца. Намеру да објекту врати музејску намену имала је фирма Југословенско речно бродарство, која је канцеларије у улици Браће Крсмановић закупљивала десетак година, све до 2003. То им није пошло за руком, а Музеј речног бродарства направили су у својој пословној згради у Улици кнеза Милоша. Након преласка са планске на тржишну привреду појавио се инвеститор вољан да обнови овај објекат и у њему отвори хотел. Тада је потпуно уклоњена унутрашњост грађевине, тако да су остали само спољни зидови, а дограђени су неки нови елементи. Нажалост и овај покушај обнове пропао је због финансијских проблема. Шпанска кућа, тада већ готово рушевина без крова и прозора, 2012. године постала је база јединственог пројекта Гете института, названог Урбан инкубатор (Urban Incubator: Belgrade) и посвећеног развоју Савамале. Намера је била да се помоћу тзв. „привремене архитектуре” (temporary architecture) Овај објекат трансформише у простор намењен за одржавање културних манифестација. Радови на овом пројекту обустављени су након две године. Види још Савамала Београд на води Напомене Референце Спољашње везе . „Svečano otvoren paviljon u Španskoj kući uz projekat Urban Incubator Belgrade”. ELLE. 2013. Архивирано из оригинала 17. 07. 2019. г. Приступљено 21. 11. 2016. . „Vesti Beograd U "Španskoj kući" u Savamali sutra otvaraju umetnički paviljon”. Blic. 05. 06. 2013. Приступљено 21. 11. 2016. „Španska kuća simbol preporoda Savamale”. NA VODI. Архивирано из оригинала 14. 08. 2017. г. Приступљено 21. 11. 2016.
Тестера (језеро)

Тестера је језеро смештено на око 6 километара од Беочина, општина Беочин. Од центра општине је удаљено 6 километара, од Београда око 75, а од Новог Сада око 20 километара. Језеро је окружено националним парком Фрушка гора и налази се у зони другог степена заштите. Тестера је мале површине, свега 50 ари, а изграђено је у 19. веку од стране аустријског грофа Одескалија преграђивањем долине потока Поторањ. Око језера се налази дечје одмаралиште, излетничке површине, капела Светог Јевстатија (подигнута 1998. године) и капела Свете Калуђерице. Види још Списак језера у Србији Референце Спољашње везе Језеро Тестера на сајту penzin.rs Архивирано на веб-сајту Wayback Machine (19. јул 2019)
Манастир Светог Василија Острошког (Рожањ)

Манастир Рожањ припада Епархији шабачкој Српске православне цркве. Манастир је посвећен Светом Василију Острошком и метох је манастира Соко. Историја Налази се на пространој висоравни, испод врха Рожањ (973 м.н.в.), на месту где је првобитно постојала дрвена црква, подигнута половином 20. века. Храм је обновљен крајем 20. века, да би благословом владике шабачког Лаврентија, 2010. године добио статус манастира. Галерија Види још Епархија шабачка Списак манастира Српске православне цркве Референце Литература Милановић, Јован; Михајловић, Љубомир (2015). Манастири Српске православне цркве - водич. Београд.
Hala 1 bělehradského výstaviště

Hala 1 bělehradského výstaviště je hlavní objekt celého areálu. Díky svému unikátnímu technickému řešení je památkově chráněná. Monumentální hala má plochu 21 280 m2, z čehož 15 030 m2 slouží jako výstavní prostor. Vysoká je 30,78 m. Objekt slouží často ke konání kulturních akcí, resp. koncertů. Hala se nachází v západní části celého areálu výstaviště. Hala má kruhový půdorys a je zakryta kupolí s průměrem 109 m, což ve své době představovalo světový rekord. Halu tvoří: suterén, hlavní výstavní prostor, parter a dvě galerie. Suterén slouží jako technický prostor, sklad a kancelář, všechny ostatní prostory potom k pořádání výstav. Pro zajištění světelnosti haly jsou všechny stěny prosklené. Ve své době se jednalo o ojedinělou stavbu a jednu z prvních na území Jugoslávie, postavenou z předpjatého betonu. Na jejím návrhu se podíleli stavební inženýři Branko Žeželj a Milan Krstić, dále potom architekt Milorad Pantović. Výstavba haly probíhala v letech 1954 až 1957 a byla první v areálu budoucího výstaviště, s jejím otevřením bylo zprovozněno i výstaviště samotné. V roce 2009 byla hala na druhý pokus zapsána jako kulturní památka. V roce 2020 byl hala během pandemie covidu-19 upravena jako polní nemocnice. Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Hala 1 Beogradskog sajma na srbské Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Hala 1 bělehradského výstaviště na Wikimedia Commons
Sala 1 de la Feria de Belgrado

La Sala 1 de la Feria de Belgrado​ es el mayor espacio expositivo de la Feria de Belgrado, en Serbia. La sala se abrió al público en 1957 , siendo la cúpula más grande del mundo entre 1957 y 1965 y es la cúpula más grande de Europa. La sala 1 fue construida entre 1954 y 1957 por Branko Žeželj y Milorad Pantović. Se encuentra ubicado en el nuevo Recinto Ferial de Belgrado, en la orilla derecha del río Sava. Es de forma circular, cubierta por una cúpula que abarca 109 metros, que es la cúpula más grande del mundo construido con hormigón pretensado. Véase también Centro de Convenciones Conferencia Asamblea Anexo:Monumentos culturales de la Ciudad de Belgrado Referencias
Hall 1 de la Foire de Belgrade

Le Hall 1 de la Foire de Belgrade (en serbe cyrillique : Хала 1 Београдског сајма ; en serbe latin : Hala 1 Beogradskog sajma) est situé à Belgrade, la capitale de la Serbie, dans la municipalité urbaine de Savski venac. Construit entre 1954 et 1957, il fait partie de l'ensemble de la Foire de Belgrade. Il est inscrit sur la liste des monuments culturels protégés de la république de Serbie (identifiant no SK 2046) sur la liste des biens culturels de la ville de Belgrade. Présentation Le hall 1, situé 14 Bulevar Vojvode Mišića a été construit par une équipe dirigée par l'architecte Milorad Pantović et les ingénieurs Branko Žeželj et Milan Krstić. Le bâtiment a été conçu comme un complexe moderne centré sur trois halls d'expositions, reliés entre eux par des passages couverts. Références Articles connexes Architecture à Belgrade Savski venac Portail de Belgrade Portail de l’architecture et de l’urbanisme
Хала 1 Београдског сајма

Хала 1 Београдског сајма је једна од хала у оквиру комплекса Београдски сајам. Грађена је у периоду између 1954. и 1957. године. Због својих архитектонских решења и начина изградње проглашена је за непокретно културно добро као споменик културе. О хали Хала је грађена по пројекту тима у којем су били архитекта Милорад Пантовић и грађевински инжењери Бранко Жежељ и Милан Крстић. Кружног је облика и покривена је ребрастом куполом направљеном од преднапрегнутог бетона. Ова купола има распон од 109 метара и до 1965. године је била и највећа на свету. Данас је највећа купола направљена од преднапрегнутог бетона на свету. Максимална висина у темену хале износи 30,78 метара. Хала има више нивоа: сутерен, арену, партер и две галерије. У сутерену се налазе помоћне просторије, магацини и канцеларије, док остали нивои служе као изложбени простор. Укупна површина хале је 21.280 m2, од чега изложбени простор заузима 15.030 m2. Београдски сајам је једно од највреднијих дела српске послератне архитектуре и представља сведочанство техничког, технолошког, научног и креативног узлета друштва крајем педесетих и почетком шездесетих година 20. века. Својим урбанистичким и архитектонским решењем, димензијама, складношћу облика и општом импозантношћу, сврстава се међу најуспелија остварења домаће архитектуре. Влада Републике Србије је у јануару 2009. прогласила цео комплекс Београдског сајма за споменик културе. Одлука је донета на иницијативу Завода за заштиту споменика културе града Београда, чија је намера била да се Сајам, који је тада био у поступку приватизације, заштити од евентуалне самовоље нових власника. Међутим, овој одлуци се оштро успротивио Анђелко Трпковић, тадашњи директор Београдског сајма, који је сматрао да су такве мере заштите претеране и да би могле да отерају заинтересоване купце. Влада Србије је одлуку повукла свега недељу дана након што ју је донела. Укидање заштите критиковала је архитектонска јавност, првенствено Академија архитектуре Србије. Деветнаестог фебруара исте године, овога пута на предлог Министарства културе Републике Србије и Републичког завода за заштиту споменика културе, усвојена је одлука којом је за заштићено културно добро проглашена само Хала 1. У плану је било да се статус споменика културе додели и Халама 2 и 3, али то се до данас није десило. Концерти Види још Списак споменика културе у Београду Референце Спољашње везе Републички завод за заштиту споменика културе - Београд Листа споменика
Galenika, Zemun

Galenika (Serbian Cyrillic: Галеника) or Nova Galenika (Serbian Cyrillic: Нова Галеника) is an urban neighborhood of Belgrade, the capital of Serbia. It is located in Belgrade's municipality of Zemun. Location Nova Galenika is located in the north-western outskirts of Zemun. It is an elongated mixed residential-commercial-industrial neighborhood, mostly bound by the roads of Batajnički drum (Батајнички друм) and Novosadski put (Новосадски пут), borders the neighborhoods of Goveđi Brod to the north, Gornji Grad to the east, Zemun Bačka to the south-east, Altina to the south, while in the west, the industrial zone extends into the directions of Zemun Polje, Kamendin and Batajnica. Characteristics The neighborhood consists of several parts, including the old Galenika section, the Nova (New) Galenika section, and the surrounding industrial and commercial areas. The neighborhood of Galenika originated in the 1960s as a separate neighborhood, outside of Zemun's urban center, as a settlement for the workers of the neighboring pharmaceutical factory Galenika A.B. Due to urban expansion, the neighborhood became an integral part of city during the 1980s. Nova Galenika was designed by architects Ljiljana and Dragoljub Bakić. The residential sections in Galenika have several parks with playgrounds, and numerous recreational sports terrains for basketball, football and volleyball. There is also walking path stretching around the neighborhood. Major retail chains have their supermarkets (Rodić, Maxi, ZIG, etc.) there. Galenika is well connected with the rest of Zemun and Belgrade with the public bus transportation lines: 84, 707, 17, 704, 706, 73. The population of the local community of Nova Galenika was 12,533 according to the 2002 census. Galenika saw a recent rise in property prices, and projected future growth. This is a result of the construction of the new bridge across the Danube (Zemun-Borča Bridge), as the river is less than 250 meters away from the neighborhood, separated from it by the neighborhood of Goveđi Brod. The last upswing in property prices was contributed to by construction of the first primary school in the neighborhood, which was finished in 2009. References
Nova Galenika

Nova Galenika (en serbe cyrillique : Нова Галеника) est un quartier de Belgrade, la capitale de la Serbie. Il est situé dans la municipalité urbaine de Zemun. Au recensement de 2002, avec le quartier d'Altina, il comptait 12 533 habitants. Emplacement Nova Galenika est situé au nord-ouest de Zemun. De forme allongée, le quartier est principalement délimité par le Batajnički drum (Батајнички друм), le Novosadski put (Новосадски пут) et le quartier de Goveđi brod au nord, Gornji Grad à l'est, Zemun Bačka au sud-est, Altina au sud ; à l'ouest la zone industrielle du quartier s'étend en direction de Zemun polje, Kamendin et Batajnica. Caractéristiques Le quartier est constitué de plusieurs parties, dont la plus ancienne porte le nom de Galenika ; on y trouve aussi Nova Galenika, « la nouvelle Galenika », et des zones industrielles et commerciales. Galenika a été créé dans les années 1960 ; il servait à loger les ouvriers de l'usine pharmaceutique Galenika Fitofarmacija Zemun. La partie résidentielle de Galenika compte plusieurs parcs et des terrains de basket-ball, de football et de volley-ball. Transports Galenika est relié au reste de Zemun et de Belgrade par plusieurs lignes de bus de la société GSP Beograd, soit les lignes 73 (Novi Beograd Blok 45 – Gare de Batajnica), 84 (Zeleni venac – Nova Galenika), 612 (Novi Beograd Pohorska – Kvantaška pijaca – Nova Galenika), 704 (Zeleni venac – Zemun polje) et 706 (Zeleni venac – Batajnica). Notes et références Articles connexes Liste des quartiers et des faubourgs de Belgrade Ville de Belgrade Portail de Belgrade