NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Центар за културу Лазаревац

Центар за културу Лазаревац је установа културе од значаја за ГО Лазаревац. Са радом је отпочео 1977. године. Центар располаже објектом, површине 2.745m², који се налази у Лазаревцу, који поседује универзалну дворану са 543 седишта, савремену глумачку гардеробу, изложбени простор (галерије „Симонида” и „Савременици”), балетску салу и остале пратеће просторије. У склопу Центра налази се Модерна галерија површине око 900m², која је смештена је на спрату тржно-информативног центра у пешачкој зони града, ул. Карађорђева 29. У галерији се налази стална поставка (Легат Лепосаве Лепе Перовић и Колекција „Савременици”), као и изложбени простор за текуће програме. Програми Центра Филмски програм Позоришни програм Музички програм Ликовни програм Трибински програм Едукативни програми (пројекти и радионице) Редовне годишње манифестације Модерна галерија Поседује богату колекцију уметничких дела југословенске и српске модерне и савремене уметности. У основи колекције налази се Легат Лепосаве Лепе Перовић, о којој се галерија брине од свог оснивања, који у највећој мери садржи дела тада југословенских аутора: Петра Лубарде, Милана Коњовића, Зоре Петровић, Недељка Гвозденовића, Мила Милуновића, Радојице Ное Живановића, Ивана Радовића, Ђорђа Илића, Пеђе Милосављевића, Љубице Цуце Сокић, Лазара Возаревића, Лазара Вујаклије, Воје Станића и других. Галерија поседује и колекцију српске савремене уметности, коју чине дела из свих области ликовног стваралаштва домаћих уметника: Петар Омчикус, Марко Челебоновић, Коста Богдановић, Мића Поповић, Божидар Продановић, Цветко Лаиновић, Александар Луковић, Никола Граовац, Мајда Курник и други, које сакупља углавном откупима Секретаријата за културу града Београда или поклонима самих уметника. Референце Спољашње везе Званични веб-сајт „Tag:Centar za kulturu Lazarevac”. Blic. Приступљено 3. 1. 2019.
Центар за културу Сопот

Центар за културу Сопот је установа културе од значаја за ГО Сопот. Са радом је отпочео 1974. године, спајањем Народног универзитета, основаног 1962. године и Дома културе „Дани слободе”. Новонастала установа је добила назив Центар за образовање и културу Сопот, при којем је радила и Библиотека, као његов саставни део. Од почетка 1990. године, издвајањем Народне библиотеке „Космај” која наставља да ради као једна од организационих јединица Библиотеке града Београда, односно као једна од удружених библиотека Београда, формира се нова организација са називом Центар за културу и образовање Сопот. Са промењенним називом наставља да остварује функцију у културно-образовној делатности и филмско-приказивачкој области. Центар за образовање и културу 2. јуна 1994. године мења назив у Центар за културу Сопот. Центар за културу Сопот организује уметничке изложбе скулптура и слика, концерте класичне музике, приказује филмове, позоришне представе као и разне врсте курсева за језике, ликовне уметности итд. Сваке године током јула месеца у Центру се одржава Филмски фестивал Сопот - СОФЕСТ, као један од најстаријих фестивала у Србији. Референце Спољашње везе Званични веб-сајт
Église de la Nativité-de-la-Mère-de-Dieu d'Ivkovački Prnjavor

L'église de la Nativité-de-la-Mère-de-Dieu d'Ivkovački Prnjavor (en serbe cyrillique : Црква Рођења Пресвете Богородице у Ивковачком Прњавору ; en serbe latin : Crkva Rođenja Presvete Bogorodice u Ivkovačkom Prnjavoru) est une église orthodoxe serbe serbe située à Ivkovački Prnjavor, sur le territoire de la ville de Jagodina et dans le district de Pomoravlje, en Serbie. Elle est inscrite sur la liste des monuments culturels protégés de la république de Serbie (no SK 2111). Présentation L'église est située dans la gorge de la rivière Županjevačka reka. Selon la légende, elle a été construite à l'époque du prince Lazar (1329-1389) ; ce prince l'aurait donnée à son forgeron-apiculteur Ivko et elle serait devenue le centre d'un monastère connu sous le nom de monastère d'Ivković, qui, plus tard, est devenu un métoque du monastère de Kalenić. Au cours de son histoire, elle a été incendiée puis reconstruite plusieurs et son apparence actuelle remonte à 1768. Aujourd'hui, l'église est reconstruite en pierres et enduite d'un mortier de chaux mélangé à du sable jaune ; les façades sont dépourvues de décoration. De dimensions modestes, elle est constituée d'une nef unique prolongée par une abside demi-circulaire et précédée d'un narthex ; le transept se termine sur les côtés nord et sud par des chapelles peu développées ; à l'intersection de la nef et du transept, à l'intérieur, se trouve un tambour circulaire avec une coupole qui, à l'extérieur, correspond à un tambour octogonal surmonté d'un dôme. Le narthex est doté de deux niches peu profondes sur les murs nord et sud. La zone de l'autel est dotée deux petites chapelles, l'une pour la proscomidie, l'autre pour le diakonikon. À l'origine, le sol était en bois puis le bois a été remplacé par de la pierre ; l'ancienne iconostase a été remplacée par une nouvelle structure à laquelle les icônes d'origine ont été intégrées. Références Articles connexes Monuments culturels du district de Pomoravlje Portail de la Serbie et du peuple serbe Portail de l’architecture chrétienne Portail de la protection du patrimoine Portail du christianisme orthodoxe
Црква Рођења Пресвете Богородице у Ивковачком Прњавору

Црква Рођења Пресвете Богородице у Ивковачком Прњавору, насељеном месту на територији града Јагодине, припада Епархији шумадијској Српске православне цркве. Представља непокретно културно добро као споменик културе, одлуком Владе Републике Србије број 633-7571/2005 од 1. децембра 2005. године. Црква посвећена Рођењу Пресвете Богородице налази се уз клисуру кроз коју протиче Жупањевачка река. Према предању подигнута је у време кнеза Лазара. Више пута је паљена и обнављана. Президана је каменом и омалтерисана малтером од креча, жутог песка. Скромних је димензија са припратом, наосом и олтарском апсидом. Трансепт се северно и јужно завршава неразвијеним певничким просторима, док је у кровном делу нешто наглашенији. На пресеку наоса и трансепта уздиже се са унутрашње стране кружни, а са спољашње стране осмоугаони тамбур са куполом. Припрата на северном и јужном зиду има по две плитке нише лучно засведене. Олтарска апсида је полукружна са полукалотом. Према иконостасу се завршава источним травејом, проскомидијом и ђакониконом. На апсиди се налази лучно засведени мањи једноделни прозор, као и на певницама, на којима су прозори веома уски. Под је првобитно био дашчани а потом је замењен каменим, осим на месту гроба на јужној страни припрате. Стари иконостас је због дотрајалости замењен новим на који су по истом распореду враћене иконе. Види још Списак споменика културе у Поморавском округу Референце Литература Лазар Мирковић, Археолошки споменици и налазишта у Србији, II Централна Србија, Београд 1956., 170 Спољашње везе Епархија шумадијска Републички завод за заштиту споменика културе — Београд
Црква Пресветог Тројства у Сурчину

Црква Пресветог Тројства је римокатоличка црква у Сурчину изграђена 1896. године. Историја Изграђена је од цигле, покривена црепом, а у њој се налазио само један олтар са кипом Свегог Тројства, као и два мања са киповима Срца Исусова и Срца Маријина. Црква је имала торањ и три звона. У периоду од 2006—2007. године црква је реновирана. Црква припада жупи Сурчин, а до 1930. године припадала је старој земунској жупи. Референце Спољашње везе Жупа Сурчин Архивирано на веб-сајту Wayback Machine (21. јул 2018)
Старо гробље у Борчу

Старо гробље у Борчу, насељеном месту на територији општине Кнић, заједно са средњовековним градом Борач и Црквом Светих Арханђела представља непокретно културно добро као споменик културе од великог значаја, решењем Завода за заштиту споменика културе Крагујевац бр. 105/1 од 2. марта 1971. године. Старо гробље у Борчу налази се на обронцима Борачког крша, а смештено је готово између сеоских кућа и порте Борачке цркве. То је логичан наставак средњовековног гробља на чије се остатке наилази на падини јужно од цркве. Захвата простор од око пола хектара на коме се уздиже више стотина надгробних споменика, различитог облика и величине. Иако су на први поглед различити, сви носе у себи заједничку карактеристику која се огледа у орнаментици и облику споменика, као и материјалу од кога су грађени. Камен за њихову израду набављан је из мајдана са оближњег Борачког крша, а дело су вештих мајстора каменорезаца из Борча и околних села. Иако имају неке своје специфичности које се огледају у начину обраде и изгледу, надгробни споменици у борачком гробљу су по типу слични споменицима који се подижу широм Груже током 19. века. Квадратне основе, узани и издужени, углавном са капом која наткрива споменик. Богато су орнаментисани иако је материјал од кога су грађени тврд. Посебна карактеристика овог гробља је и то што у овом старом амбијенту имамо сачуван пресек изванредних примерака од прве половине 19. века па до тридесетих година 20. века који није нарушен новим мермерним споменицима. Приказ у култури Старо гробље у Борчу је локација на којој су снимљене сцене на сеоском гробљу у популарној серији Црна свадба. Галерија Види још Списак споменика културе у Шумадијском округу Референце Спољашње везе Републички завод за заштиту споменика културе — Београд Листа споменика
СЦ Милан Гале Мушкатировић

Спортски центар Милан Гале Мушкатировић (скраћено: СЦ Милан Гале Мушкатировић; пун назив: Спортско-рекреативно-пословни центар Милан Гале Мушкатировић, скраћено: СРПЦ Милан Гале Мушкатировић) је спортски центар у Београду, Србија. Налази се на адреси Тадеуша Кошћушка 63, на општини Стари град. Комплекс је смештен на једном од најлепших делова Дорћола, на обали Дунава, у непосредној близини ушћа Саве у Дунав и Калемегданске тврђаве, са погледом на Велико ратно острво. Историја Први објекат овог спортског центра био је базен 25. мај изграђен 1973. године за потребе првог Светског првенства у спортовима на води. Зграда је наменски грађена и представља својеврсно архитектонско ремек-дело тог времена. Име је објекту дато у част празника Дан младости, који се славио 25. маја, на дан рођендана тадашњег председника СФРЈ, Јосипа Броза Тита. Направљен је као симбол вере у будућност и спортски дух и убрзо је постао незаобилазно место и омиљени базен на којем су генерације Београђана училе да пливају. Од 1977. грађен је и комплекс терена на отвореном: по два за кошарку, одбојку, тенис и бадминтон, по једно за рукомет и мали фудбал, као и атлетске стазе и терени за бацања и скакања. Од 2005. године спортски центар носи ново име, „Милан Гале Мушкатировић”, у част легенде српског ватерпола Милана Мушкатировића — Галета. Године 2011. Градска општина Стари град је, у сарадњи са Градом и државом Србијом спровела пројекат детаљне реконструкције целог објекта, базена и пратећих простора. На тај начин је Спортски центар Милан Гале Мушкатировић постао најсавременији спортски центар у земљи. Спортско—рекреативни садржаји у центру СРПЦ Милан Гале Мушкатировић данас има богату понуду садржаја за професионалне спортисте и рекреативце: три отворена базена (олимпијски базен за међународна такмичења, рекреативни базен са елементима аквапарка и дечији базен намењен најмлађим посетиоцима), затворени олимпијски базен и мали базен, саунски блок са финским саунама, инфрацрвеном сауном и тепидаријумом, теретана, велика спортска сала за дворанске спортове. У оквиру комплекса налазе се и терени за тенис, кошарку, одбојку и рукомет. Манифестације На базенима и теренима Спортског центра Милан Гале Мушкатировић одржавају се бројне спортске манифестације. Неке од њих су: Меморијални турнир „Дарко Чукић” - међународно такмичење Светско првенство у пливању перајима и брзинском роњењу за сениоре (2018) Трофеј Београда - међународно пливачко такмичење Летња лига Београда Летња Мала лига Београда Државно првенство у синхроном пливању Synchro Open Стари Град Отворено првенство Србије у тенису (Serbia Open) Тениска такмичења током Летње универзијаде 2009. Галерија Референце Спољашње везе „Спортски центар Милан Гале Мушкатировић”. Званична презентација. Јавно предузеће Гале Мушкатировић. Архивирано из оригинала 30. 11. 2018. г. Приступљено 10. 1. 2019.
Споменик „Прекинут лет“

Споменик стрељаним ђацима и професорима, званично Споменик „Прекинут лет“ налази се у Спомен комплексу Спомен-парк Крагујевачки октобар, подигнут на месту где је стрељана највећа група ученика и 15 професора. Споменик је подигнут 1963. године, представља оригинално уметничко дело, вајара Миодрага Живковића. Маса исконски снажна и колосална као живот, посебно живот младих људи, прави силовит тектонски покрет у вис, ка небу, а онда се изненада раздваја и моћна громада преображава у нежну, рањену птицу сломљених крила, заустављену у лету. Симболизује полет и снагу младости, прекинуте у тренутку када се спремала да се отисне у широка пространства живота. Споменик стрељаним ђацима и професорима „V/3“, је вишедеценијски симбол Крагујевца. Види још Споменици Народноослободилачке борбе Спомен-парк Крагујевачки октобар Миодраг Живковић Референце Спољашње везе „Споменик бола и пркоса”. Спомен парк Крагујевачки октобар. Архивирано из оригинала 28. 10. 2015. г. Приступљено 13. 01. 2019.
Спомен-обележје народа Хрватске (Кругови)

Спомен-обележје народа Хрватске (Кругови) се налази у Спомен комплексу Спомен-парк Крагујевачки октобар, поклон је Социјалистичке Републике Хрватске, откривено 17. октобра 1981. године. Рад је српског вајара Војина Бакића и архитеката Јосип и Силвана Сајсл. Састоји се од седам челичних дискова, неједнаке величине и представља светлосну жижу три гробнице око њега. Форма круга, симбола савршенства и целовитости од прадавних времена, овде је благо деформисана, чиме аутор показује да је живот на овом месту 21. октобра 1941. године био далеко од тог савршенства. И сваки од кругова представља стрељане људе у паду. Види још Спомен-парк Крагујевачки октобар Војин Бакић Референце Спољашње везе „Споменик бола и пркоса”. Спомен парк Крагујевачки октобар. Архивирано из оригинала 28. 10. 2015. г. Приступљено 13. 01. 2019.
Jagodina Airport

Jagodina Airport is situated in the close vicinity of Jagodina, Serbia about 5 kilometres (3.1 mi), northwest of town centre. It is used for sports and flight training for gliders and powered airplanes, as well as for skydiving. The grass runway with length of 660 m (2,170 ft) and width of 60 m (200 ft) is used by ultralight, sport, business and agricultural aircraft weighing up to 5.7 tons. During 2012, the town of Jagodina invested about 3 million dinars from the city budget and donors in renovation of the airport. With decision of the Directorate of Civil Aviation, from 8 March 2012, Jagodina was officially given sport airport, the second of its kind in the Pomoravlje District, next to Paraćin-Davidovac Airport. After 60 years, Jagodina officially got the Barutana airfield at the Štiplje road, and now skydivers and pilots from the Aero Club Jagodina have their own airport. The renovation and reconstruction of the airport in 2012 was the largest investment since it was established in 1938. The work included relocation of the 500 meters (1,600 ft) of power lines, which was a condition for obtaining a license, as well as construction of the road and parking lot, and installation of the lighting from the main road to the hangar. The project also included the acquisition of the fuel tank, now owned by the Aero Club. History The Jagodina Aero Club was formed in the year 1936 and started to work in 1938. Though Jagodina has a seven-decade-long tradition of aviation, the local military and civilian airport was shut down in 1952, and the runway was converted into agricultural land. The large reconstruction project to re-establish the airport was launched in 2012. Today, the Aero Club has 146 members, as modelers, parachutists and five licensed pilots. The club has two aircraft and two kites. Future plans Future plans for the airport include building a sport and business airport with occasional charter flights of the 80-seat planes. The plans include a paved runway of 1,300 by 30 meters (4,265 by 98 ft), with side grass strip, an administrative building, a modest control tower, two gas stations and apron. The cost of such expansion is estimated to cost between 1.2 and 1.5 million euros. References
Port lotniczy Jagodina

Port lotniczy Jagodina (IATA: JAO, ICAO: LYJA) – port lotniczy położony około 5 kilometrów na północny zachód od Jagodiny (Serbia). Lotnisko zostało utworzone w 1938 roku. W 1952 roku obiekt zamknięto, a tereny lotniska przekształcono w grunty orne. W 2012 roku doszło do reaktywacji lotniska. Obecnie pas startowy długi jest na 660 m, a szeroki na 60 m. Port używany jest do celów sportowych, mogą na nim lądować samoloty o wadze do 5,7 t. Przypisy
Kanjon Rosomače

Kanjon Rosomače poznat i kao Rosomački lonci, Rosomačko grlo i Slavinjski lonci, deo je rečne doline istoimene reke koji je nastao intenzivnim usecanjem njenog vodenog toka u stensku masu Stare planine, u istočnoj Srbiji, na oko 30 km od Pirota. Kanjon, kao važan objekat geonasleđa, sa profilom jurskih sedimenata i fosilnim ostacima stvorenim u najdubljim delovima mora, svojim slojevitim ivicama i karakterističnim pojavama prečaga koje u koritu reke, formiraju interesantan niz slapova i vodopada, impresionira svojim jedinstvenim geomorfološkim, geološkim, hidrološkim i hidrogeoloških osobenostima. Položaj Kanjon se nalazi u Parku Prirode „Stara planina“ u istočnoj Srbiji na teritoriji opština Pirot, u neposednoj blizini sela Slavinja, od koga se pruža do sela Rosomač u dužini od oko 500 metara. U okolini kanjona nalaze se živopisna staroplaninska sela interesantna za turiste, uključujući i crkvu Svetog Đorđa iz 16. veka, u selu Slavinja. GPS Lokacija — 43°9'9.58"N i 22°51'20.51"E Nadmorska visina — 775 m Geografija Geološka prošlost Kanjon је usekla nevelika reka Rosomača pre mnogo miliona godina na svom toku od Stare planine ka Visočici najpre probijanjem pećine, da bi potom nekakav trust ili sila teže obrušila njenu tavanicu. Rezultat toga bio je nastanak kanjon, ne šireg od pet metara, ne višeg od sedamdeset i ne dužeg od petsto metara. Ovaj kanjon sasvim je dovoljno dug, širok, visok i strm da ga čovek zbog njegove lepote, kada ga prvi put vidi nikad ne izbriše iz svog sećanja. Geomorfologija Kanjon Rosomače izgrađen je abrazivnim procesima u slojevitim krečnjačkim stenama jurske starosti, u kojima su usečena proširenja sa virovima koji podsećaju na kotlove ili lonce, po čemu je i dobili ime „Rosomački lonci”. Nastali su karakterističnim procesom vertikalne fluvijalne erozije, na mestima gde reka naglo sa kaskada pada u korito, pa se, zbog velike kinetičke energije vode, vrši usecanje dela rečnog korita neposredno iza kaskada. Širina ovih lonaca može iznositi i do 4 m u prečniku. Teren oko kanjona se sastoji od kamenitih zaravni i pokriven je niskom vegetacijom (travom i žbunjem). Zbog strmine stena, vodi u „loncu” je skoro nemoguće prići. A ako joj neko i priđe u njoj se na može kupati, jer ova prozirno bistre „gorske suza”, i po najtoplijem danu teško da premašuje pet do šest stepeni. Turizam Turistička posetu kanjonu Rosomače najbolje je obaviti u letnjim mesecima. Najbolji pogled na kanjon Rosomače pruža se sa njegove leve ivice, do koje se dolazi jednostavnim penjanjem uz stene bez velikih napora, pokrivene niskom vegetacijom (travom i žbunjem). U blizini kanjona, u selu Slavinja, nalazi se i crkva Svetog Đorđa iz 16 veka, koju obavezno treba posetiti. Smeštaj za posetioce kanjona je moguć u obližnjem selu Visočka Ržana, u privatnim starinskim kamenim kućama. Zanimljivosti Meštani sala Slavinja proširenja u kanjonu zovu „kotlove", kovitlace vode „buke", a fosilizovani amonit „ohljuvće" Reference Spoljašnje veze
ОШ „Јован Јовановић Змај” Обреновац

Основна школа „Јован Јовановић Змај” Обреновац је државна основна школа која се налази се у Београду, општина Обреновац. Историјат Матична школа налази се поред магистралног пута према Ваљеву. Саграђена је и почела са радом 1959. године да би се наредних година извршила доградња. Основна школа "Јован Јовановић Змај" је 1959. године имала 1150 ученика распоређена у 31 одељење. У школи је радило 38 наставника, директор, секретар и 5 помоћних службеника. Народни одбор општине Обреновац је 21. септембра 1960. донео одлуку да се нова школа назове: Основна школа Јован Јовановић Змај у Обреновцу. Име је добила по Јовану Јовановићу Змају (1833-1904), најплоднијем песнику српског романтизма. Школа данас Данас се настава одвија у два објекта. Један је на месту старог, а други издвојени у приградском насељу Звечка. У школи наставу похађа 1545 ученика у 61 одељењу (подаци за школску 2017/2018. годину). Настава се изводи од 1. до 8. разреда у матичној школи и у подручном одељењу у приградском насељу Звечка. Укупан број ученика у матичној школи је 1342. Настава се реализује у 13 учионица и 18 кабинета, фискултурној сали и кабинету информатике. Поред ових просторија школа има канцеларију за: директора и помоћника директора, стручне сараднике, за администрацију, стоматолошку ординацију, кухињу са трпезаријом и пратеће просторије. Школа поседује ограђено двориште са спортским тереном који може да се користи за фудбал, кошарку, одбојку и рукомет. Подручно одељење је физички издвојено од матичне школе и налази се 3 km удаљено у селу Звечка. Ово је мала школа, простор од 780 квадрата користи 208 ученика. Настава се одвија у две смене у 6 учионица. Школа располаже информатичким кабинетом. Настава физичког васпитањеа изводи се на спортском терену у дворишту школе у зависности од временских услова. У просторијама ове школе ради и предшколска установа "Перка Вићентијевић" у којој се реализује обавезни предшколски програм. Специфичности школе Дугогодишње свестрано и квалитетно организован рад додатне наставе и ваншколске активности крунисана је врхунским резултатима на савезним и међународним такмичењима из биологије, физике, математике, историје, музичке културе, различитих спортских дисциплина. То су врло вредна и талентована деца која понекад своја интересовања морају да задовоље ван школе јер школа понекад нема услова да испуни њихове ваннаставне потребе. Успеси које постижу ученици нису увек довољно познати јавности. Од школске 2010/2011. године у овој школи за ученике првог и другог разреда постоји целодневна настава која ученицима кроз два блока часова омогућава да период од 07:00 до 17:00 проведу у школи збринути, да уче, да заврше домаће задатке, да вежбају и да се играју. Референце Литература Vasa, Stajić; Васа., Стајић (2008). Jovan Jovanović-Zmaj. Beograd: Admiral Books. ISBN 9788684983505. OCLC 658120093. Спољашње везе Званични веб-сајт
Medicinska škola Zrenjanin

Medicinska škola Zrenjanin je srednja stručna škola u Zrenjaninu i obrazuje učenike po nastavnim programima za zanimanja zdravstvene struke IV stepena stručne spreme. Područje rada Područje rada škole je pretežno zdravstvo i socijalna zaštita. Nakon donošenja novih programa obrazovanja i vaspitanja škola je od 2014. godine verifikovana za sledeće obrazovne profile: medicinska sestra - tehničar na srpskom i mađarskom nastavnom jeziku laboratorijski tehničar stomatološka sestra - tehničar farmaceutski tehničar ginekološko – akušerska sestra kozmetički tehničar medicinska sestra - vaspitač Pored toga u ovoj školi postoje i dva smera iz područja rada ličnih usluga, a to su: ženski frizer muški frizer Saradnja sa drugim ustanovama Objekti lokalne sredine uz pomoć kojih Medicinska škola ostvaruje programske sadržaje su: Opšta bolnica "Đorđe Jovanović" Apoteke u gradu Predškolske ustanove Opštinska organizacija Crvenog krsta Reference