NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Српска православна црква Светих арханђела у Ковину

Српска Православна црква Светих арханђела у Ковину је саграђена у периоду од 1777. до 1780. године. Представља непокретно културно добро као споменик културе од великог значаја. Ковинска православна црква је посвећена Светим арханђелима Михаилу и Гаврилу. Обновљена је 1887. године, коју је извео Аугустин Козанек из Панчева, што говори запис на полеђини иконе на Богородичином трону, али без података шта је том приликом урађено. Основну архитектонску конструкцију држе стубићи у два реда, а орнаментика је најчешће састављена од уобичајених биљних барокно-класицистичких мотива. Иконостас је највероватније настао убрзо по изградњи храма са резбаријом врхунског квалитета, чији се рад може приписати познатој новосадској породици Марковић. Сматра се да су иконе непознатог мајстора настале у периоду између 1780. и 1805. године. Иконе на архијерејском и Богородичином трону стилски су сасвим блиске престоним. Оне су готово идентичне иконама из суседног села Гаја из 1802. године, па је чак вероватно да их је радио исти мајстор. Унутрашњост цркве је готово сва исликана, али је због чађи која се наталожила тешко утврдити шта је све представљено. Арсеније Јакшић, који је осликавао вршачку Саборну цркву, извео је неколико слика на лиму за ковинску богомољу, па је могуће да је он и аутор живописа. Целивајуће иконе из око 1770. године приписују се Теодору или Димитрију Поповићу. У цркви се чува већи број покретних икона и слика различитих аутора, насталих током прошлог столећа. Галерија Види још Списак споменика културе у Јужнобанатском округу Споменик културе од великог значаја Референце Спољашње везе „Српска православна црва Св. арханђела — Споменици културе у Србији”. САНУ. Списак споменика културе од великог значаја у Војводини Архивирано на веб-сајту Wayback Machine (17. мај 2014) Републички завод за заштиту споменика културе - Београд Листа споменика Напомена: Садржај овог чланка је једним делом или у целости преузет са http://www.sanu.ac.rs. Носилац ауторских права над материјалом је дао дозволу да се исти објави под слободном лиценцом. Доказ о томе се налази на OTRS систему, а број тикета са конкретном дозволом је 2009072410055859.
Church of St. George, Sombor

The Church of St. George (Serbian: Црква светог Георгија) in Sombor is Serbian Orthodox church in Vojvodina, Serbia. History The building is under the protection of the Republic of Serbia as a part of the Immovable Cultural Heritage of Great Importance. The Orthodox Church in Sombor, dedicated to Saint Great Martyr George, was erected on the site of an older church that was renovated during the Ottoman rule in 1717 and was known as the Small St. George's Church. After gaining the status of a free and royal city, the people of Sombor desired to have a church worthy of their new privileges. The construction of the new church began in 1759 with the contributions of the Orthodox Serbs from the city. The first liturgy in the new church was held on the feast of the Presentation in 1761, when a marble altar was placed in the sanctuary. The iconostasis was created by woodcarver Arsenije Marković; in 1771, the painting of the icons was entrusted to Teodor Kračun, Jovan Isajlović and Lazar Serdanović. The church interior was transformed in 1866; a new iconostasis was sculpted by Joseph Kestner of Novi Sad and Karlo Ildinji of Budapest; the icons were painted by Pavle Simić, whose style is marked by the influence of Nazarene painting. In the church are buried Count Jovan Janko Branković (c. 1675–1734), "great captain" of Sombor, and the bishop of the Bačka eparchy Jovan Jovanović, who died suddenly in 1805. Restoration work was carried out on the paintings in 1959 and 1960 and on the architecture in 1966, 1980 and 1987. See also Eparchy of Bačka References
Église Saint-Georges de Sombor

L'église Saint-Georges de Sombor (en serbe cyrillique : Црква Светог Георгија у Сомбору ; en serbe latin : Crkva Svetog Georgija u Somboru) est une église orthodoxe serbe située à Sombor, dans la province de Voïvodine et dans le district de Bačka occidentale en Serbie. Elle est inscrite sur la liste des monuments culturels de grande importance de la république de Serbie (identifiant no SK 1175). Présentation L'église a été construite en 1761, à l'emplacement d'un édifice plus ancien. De style baroque avec des éléments classicisants et rococo, elle est constituée d'une nef unique prolongée par une abside à cinq pans. La combinaison des styles est particulièrement visible dans la façade occidentale où les courbes du pignon sont contrebalancées par la sagesse des pilastres aux chapiteaux de style toscans. La construction de 1761 intègre le clocher de l'ancienne église, élevé en 1744 ; Franz Friedrich de Sombor lui a donné sa forme actuelle en 1790. L'iconostase a été réalisée par le sculpteur sur bois Arsenije Marković ; en 1771, la peinture des icônes a été confiée à Teodor Kračun, Jovan Isajlović et Lazar Serdanović. L'intérieur de l'église a été transformé en 1866 ; une nouvelle iconostase a été sculptée par Joseph Kestner de Novi Sad et Karlo Ildinji de Budapest ; les icônes ont été peintes par Pavle Simić, qui, par son style, est marqué par l'influence de la peinture nazaréenne. Dans l'église sont enterrés le comte Jovan Janko Branković (vers 1675-1734), « grand capitaine » de Sombor et l'évêque de l'éparchie de Bačka Jovan Jovanović, mort subitement en 1805. Des travaux de restauration ont été effectués sur les peintures en 1959 et 1960 et sur l'architecture en 1966, 1980 et 1987. Notes et références Voir aussi Monuments culturels du district de Bačka occidentale Portail de la Serbie et du peuple serbe Portail de l’architecture chrétienne Portail de la protection du patrimoine Portail du christianisme orthodoxe
Српска православна црква Светог Георгија у Сомбору

Српска Православна црква Светог Георгија у Сомбору (Велика православна или Светођурђевска црква) је подигнута 1761. године, налази се под заштитом Републике Србије као споменик културе од великог значаја. Историјат Православна црква у Сомбору посвећена Светом великомученику Георгију је подигнута на месту старије цркве која је обновљена за време Турака 1717. године и била је позната као мала Светођурђевска црква. Пошто су за своју варош изборили статус слободног и краљевског града, зажелели су Сомборци да имају и цркву достојну скупо стечене привилегије, па су свесрдним прилозима православних сомборских Срба, започели 1759. године изградњу нове цркве Светог великомученика Георгија. Прва литургија у новој цркви служена је о ваведењу 1761. године, када је у олтару постављена мермерна часна трпеза. Архитектура Црква је саграђена као једнобродна грађевина са петостраном олтарском апсидом и плитким правоугаоним певничким просторима, под утицајем барока, комбиновањем неокласицистичких и рококо елемената, што је посебно изражено на декорацији западне фасаде. У архитектонску композицију маса нове цркве успешно је уклопљен звоник из 1744. године. Исти је надвишен 1790. године торњем за чију изградњу је ангажован Франц Фридрих из Сомбора. Израда сликане декорације иконостасне преграде је поверена 1771. године Теодору Крачуну, Јовану Исајловићу старијем и Лазару Сердановићу, док су резбарски радови наручени код Арсенија Марковића. Унутрашњост храма је 1866. године темељно реновирана после којих је израђен нов иконостас. Аутори резбарских радова су Јосип Кестнер из Новог Сада и Карло Илдињи из Будимпеште, а иконе су рад Павла Симића. У цркви је сахрањен велики капетан сомборске граничарске милиције гроф Јован Јанко Бранковић (око 1675–1734). Када је приликом канонске визите сомборском протопрезвитерату у априлу 1805. изненада преминуо владика бачки Јован Јовановић, сахрањен је такође унутар Светођурђевске цркве. Конзерваторски радови на сликарству изведени су 1959–1960. године, а на архитектури 1966, 1980. и 1987. године Галерија Види још Списак споменика културе у Западнобачком округу Референце Спољашње везе „Српска православна црква Св. Георгија — Споменици културе у Србији”. САНУ. Списак споменика културе од великог значаја у Војводини Архивирано на веб-сајту Wayback Machine (17. мај 2014) Републички завод за заштиту споменика културе - Београд Листа споменика
Église Saint-Dimitri d'Aleksandrovo

L'église Saint-Dimitri d'Aleksandrovo (en serbe cyrillique : Црква Светог Димитрија у Александрову ; en serbe latin : Crkva Svetog Dimitrija u Aleksandrovu) est une église orthodoxe serbe située à Aleksandrovo-Subotica, dans la province de Voïvodine et dans le district de Bačka septentrionale en Serbie. Elle est inscrite sur la liste des monuments culturels de grande importance de la république de Serbie (identifiant no SK 1126). Présentation L'église a été construite en 1818. Elle est constituée d'une nef unique prolongée par une abside demi-circulaire ; la zone du chœur forme des saillies elles aussi demi-circulaires. La façade occidentale est dominée par un clocher massif flanqué d'un pignon brisé abritant un oculus ; le portail principal est encadré par des pilastres ; dans la zone au-dessus de cette entrée se trouve une niche avec une représentation du saint patron de l'église. Les façades latérales sont rythmées par des pilastres encadrant des ouvertures en demi-cintre. La décoration de l'ensemble reste sobre, dans l'esprit du classicisme. L'iconostase provient de l'église de l'Ascension de Subotica ; elle a été transférée dans l'édifice en 1910. Peinte en 1766, elle a dû être raccourcie pour s'adapter aux dimensions de l'église et certaines icônes, dont celles représentant l'apôtre saint Pierre et saint Paul, se trouvent aujourd'hui à la Galerie de la Matica srpska de Novi Sad. Ces peintures sont attribuées au peintre baroque serbe Jovan Popović. Notes et références Voir aussi Monuments culturels du district de Bačka septentrionale Portail de la Serbie et du peuple serbe Portail de l’architecture chrétienne Portail de la protection du patrimoine Portail du christianisme orthodoxe
Церковь Святого Димитрия (Суботица)

Церковь Святого Димитрия (серб. Црква Светог Димитрија) — храм Бачской епархии Сербской православной церкви в бывшем селе Александрово (ныне квартал Суботицы, АК Воеводина, Сербия). Памятник культуры Сербии большого значения. История Поселение Шандор (Александрово) основано сербами из Суботицы в 1787 году. В феврале 1804 года оно было официально провозглашено селом. В 1811 году сербы основали фонд для строительства православной церкви. Закупка строительных материалов началась в 1815 году, а уже в 1818 году в храме начались богослужения. В 1910 году в церкви был установлен иконостас из суботицкой Вознесенской церкви. О том, как выглядел старый храмовый иконостас и его дальнейшей судьбе ничего не известно. Работы по консервации храма проводились в 1963, 1966, 1969—1970 и 1992—1997 годах. Архитектура Храм возведён по типичному для построенных до 1830—1840-х воеводинских церквей проекту. Представляет собой однонефное сооружение в стиле барокко с полукруглой алтарной апсидой на восточной стороне. Хоровые апсиды внешне прямоугольные, а внутри полукруглые. Над главным входом размещена икона святого Димитрия Солунского, святого покровителя храма. На западе, слева от входа, находится каменный крест, который поставили Прокопий Ршич и Кирилл Арадский в 1852 году. Примечания
Српска православна црква Светог Димитрија у Александрову

Српска православна црква Светог Димитрија се налази у Александрову, градској четврти Града Суботице, подигнута је 1818. године и има статус споменика културе од великог значаја. Црква је посвећена Светом Димитрију, у духу класицизма. Саграђена је према плану М. Косовца као једнобродна грађевина, са полукружном олтарском апсидом и певничким просторима, споља правоугаоним а изнутра полукружним. Засведена је полуобличастим сводом, док масивни звоник са галеријом надвисује западно прочеље фланкиран забатом искошених линија. Главни портал је наглашен пиластрима који га уоквирују. Поље изнад улаза је украшено сликаном представом патрона храма. Вертикална подела подужних зидова фасаде постигнута је плитким пиластрима, између којих су смештени полукружно завршени прозорски отвори. Из суботичке цркве Вазнесења пренета је 1910. године иконостасна преграда, изрезана и осликана 1766. године. Да би се уклопила у нови ентеријер извршена су скраћења. Преостале иконе апостола Петра и Павла данас се чувају у Галерији Матице српске у Новом Саду. Осликавање иконостаса приписује се барокном сликару Јовану Поповићу. Конзервација је изведена 1963, 1966, 1969–1970. и 1992–1997. године. Види још Споменик културе од великог значаја Списак споменика културе у Севернобачком округу Референце Спољашње везе „Српска Православна црква Св. Димитрија — Споменици културе у Србији”. САНУ. Списак споменика културе од великог значаја у Војводини Архивирано на веб-сајту Wayback Machine (17. мај 2014) Републички завод за заштиту споменика културе - Београд Листа споменика Напомена: Садржај овог чланка је једним делом или у целости преузет са http://www.sanu.ac.rs. Носилац ауторских права над материјалом је дао дозволу да се исти објави под слободном лиценцом. Доказ о томе се налази на OTRS систему, а број тикета са конкретном дозволом је 2009072410055859.
Église Saint-Marc de Kula

L'église Saint-Marc de Kula (en serbe cyrillique : Црква Светог Марка у Кули ; en serbe latin : Crkva Svetog Marka u Kuli) est une église orthodoxe serbe située à Kula, dans la province de Voïvodine et dans le district de Bačka occidentale en Serbie. Elle est inscrite sur la liste des monuments culturels de grande importance de la république de Serbie (identifiant no SK 1189). Présentation L'église a été construite de 1846 à 1852, à l'emplacement d'édifices religieux plus anciens. Elle est constituée d'une nef unique prolongée par une abside demi-circulaire ; la façade occidentale est dominée par un clocher de deux étages, lui-même surmonté d'un bulbe aplati, d'une lanterne et d'une croix. Les façades sont décorées dans un style mêlant baroque et classique. Les façades latérales sont dotées d'ouvertures cintrées décorées de bossages ; elles sont encastrées dans des arcatures elles-mêmes encadrées de pilastres aux chapiteaux ioniques moulurés. La façade occidentale est dotée de deux petits frontons triangulaires. Elle est surmontée d'un pignon brisé aux pentes incurvées et d'un oculus. À l'intérieur, l'iconostase a été peinte en 1773 par Teodor Kračun, un des maîtres de la peinture baroque serbe. Des travaux ont été effectués dans l'église en 1989 et 1991. Notes et références Voir aussi Monuments culturels du district de Bačka occidentale Portail de la Serbie et du peuple serbe Portail de l’architecture chrétienne Portail du néo-classicisme Portail de la protection du patrimoine Portail du christianisme orthodoxe
Српска православна црква Светог Марка у Кули

Српска православна црква Светог Марка у Кули је подигнута у периоду од 1846. до 1852. године, представља непокретно културно добро као великог значаја. Данашња црква Светог Марка у Кули је једнобродна грађевина, са полукружном олтарском апсидом на истоку и двоспратним звоником изнад западног улаза. Издужени наос је рашчлањен по вертикали пиластрима спојеним луковима између којих су сферни сводови. Фасадна декорација је изведена комбиновањем барокнорокајних и класицистичких форми. У дубоким полукружним нишама смештени су прозорски отвори. Вертикалну поделу фасада истичу прислоњени пиластри са профилисаним капителима, док је хоризонтална подела постигнута са два кордонска венца и кровним венцем који тече дуж целе грађевине. Западним прочељем доминирају тимпанони на бочним ивицама, испод којих су постављени триглифи. Иконостасну преграду осликао је 1773. године Теодор Крачун. Од целе композиције сачувана је само икона Исуса Христа. Конзерваторски радови су изведени 1989. и 1991. године. Види још Списак споменика културе у Западнобачком округу Референце Спољашње везе „Српска православна црква Св. Марка — Споменици културе у Србији”. САНУ. Списак споменика културе од великог значаја у Војводини Архивирано на веб-сајту Wayback Machine (17. мај 2014) Републички завод за заштиту споменика културе - Београд Листа споменика
Helige Markus serbisk-ortodoxa kyrka, Kula

Helige Markus serbisk-ortodoxa kyrka (serbisk kyrilliska: Српска православна црква Светог Марка; latinska: Srpska pravoslavna crkva Svetog Marka) är en serbisk-ortodox kyrkobyggnad, belägen i staden Kula i distriktet Västra Bačka i provinsen Vojvodina i norra Serbien. Kyrkan är helgad åt evangelisten Markus. Den tillhör Bačkas eparki (eparki är Östortodoxa kyrkans motsvarighet till stift). Bilder Se även Östortodoxa kyrkan i Serbien Källor Externa länkar Bačkas eparkis hemsida (på serbiska) Serbisk-ortodoxa kyrkans hemsida (på serbiska)
Église de l'Ascension de Jarkovac

L'église de l'Ascension de Jarkovac (en serbe cyrillique : Црква Вазнесења Господњег у Јарковцу ; en serbe latin : Crkva Vaznesenja Gospodnjeg u Jarkovcu) est une église orthodoxe serbe située à Jarkovac, dans la province autonome de Voïvodine, dans la municipalité de Sečanj et dans le district du Banat central en Serbie. Elle est inscrite sur la liste des monuments culturels de grande importance de la république de Serbie (identifiant no SK 1194). Présentation En l'absence de sources directes, les spécialistes considèrent que l'église a été construite dans la seconde moitié du XVIIIe siècle, peut-être entre 1787 et 1797, année où la présence d'un trône en marbre est mentionné, sans doute installé dans l'église déjà achevée. L'église, de style baroque, est constituée d'une nef unique prolongée par une abside polygonale. La façade occidentale est dominée par haut clocher formé d'un « coussin » en étain, d'une lanterne et d'une croix. Des pilastres mettent valeur la verticalité de toutes les façades. À l'intérieur, l'iconostase a été peinte par Konstantin Danil entre 1858 et 1861, tandis que l'église a été ornée de fresques par Stevan Aleksić en 1911. Notes et références Article connexe Monuments culturels du district du Banat central Portail de la Serbie et du peuple serbe Portail de l’architecture chrétienne Portail de la protection du patrimoine Portail du christianisme orthodoxe
Црква Вазнесења Господњег у Јарковцу

Црква Вазнесења Господњег у Јарковцу, месту у општини Сечањ, је српска православна црква из највероватније друге половине 18. века, судећи по поклонима из 1761. године, као и по запису на мермерном престолу из 1797. године, када је храм највероватније завршен. Црква је због својих вредности под заштитом и има статус споменика културе од великог значаја. Храм је посвећена Светом Вазнесењу Господњем, грађена у духу барока као једнобродна црквена грађевина малих и складних пропорција, засведена полуобличастим сводом. Грађена од тврдог материјала, а после није дозиђивана нити дограђивана, једино су кров и кровна конструкција замењени 1911. године, када је зидне слике у своду над солејом осликао Стеван Алексић. Источном страном доминира полигонална олтарска апсида, док је западна фасада наглашена високим звоником и конструкцијом главног портала. Удвојени прислоњени пиластри на подужним зидовима прате унутрашњу поделу храма на три травеја. Олтарски простор од наоса дели ниски зидани иконостас. Иконе је радио Константин Данил у периоду од 1858. до 1861. године. Конзерваторски радови изведени су 1974–1975. и 1978. године. Галерија Види још Списак споменика културе у Средњобанатском округу Референце Спољашње везе „Српска православна црква Вазнесења — Споменици културе у Србији”. САНУ. ПЗЗЗСК/Непокретна културна добра од великог значаја у Војводини Архивирано на веб-сајту Wayback Machine (17. мај 2014) Републички завод за заштиту споменика културе - Београд Листа споменика Српска православна црква Вазнесења Господњег
Oratoire Vodica de Kikinda

L'oratoire Vodica de Kikinda (en serbe cyrillique : Богомоља Водица у Кикинди ; en serbe latin : Bogomolja Vodica u Kikindi) est une église orthodoxe serbe située à Kikinda, dans la province autonome de Voïvodine, dans la municipalité de Kikinda et dans le district du Banat septentrional en Serbie. Elle est inscrite sur la liste des monuments culturels de grande importance de la république de Serbie (identifiant no SK 1105). Présentation La chapelle « Vodica » se trouve à 3 km au sud de Kikinda, en contrebas du canal de Kikinda. En plus de la chapelle qui abrite un puits, l'ensemble du site abrite un konak (résidence), trois autres « konaks » creusés à même le talus, une croix située sur le plateau qui domine l'église et la maison du gardien, elle aussi construite sur le plateau, qui représente un exemple d'architecture pannonienne du milieu du XIXe siècle. Une inscription sur la croix indique que la chapelle a été consacrée en 1867. Quatre puits se trouvent à proximité de l'oratoire et sont reliés à celui de l'édifice par un système de pompe. Dans la tradition populaire, l'oratoire est désigné sous le nom de « bogomolja na tekijama », le « lieu de culte de la tekke » ; le terme « tekke », qui renvoie à un couvent de derviches, rappelle l'époque où la région faisait encore partie de l'Empire ottoman et où des caravanes faisaient sans doute halte à cet endroit. La chapelle, construite en briques, est constituée d'une nef unique dotée d'une abside demi-circulaire et de deux entrées ; elle est dominée par une tour-clocher. Elle est caractéristique de l'architecture populaire sacrée de Voïvodine au milieu du XIXe siècle. Notes et références Article connexe Monuments culturels du district du Banat septentrional Portail de la Serbie et du peuple serbe Portail de l’architecture chrétienne Portail de la protection du patrimoine Portail du christianisme orthodoxe
Église de la Mère-de-Dieu de Dolac

L'église de la Mère-de-Dieu de Dolac (en serbe cyrillique : Богородичина црква у Долцу ; en serbe latin : Bogorodičina crkva u Dolcu) est une église orthodoxe serbe située à Dolac, sur le territoire de la ville de Kraljevo et dans le district de Raška, en Serbie. Elle est inscrite sur la liste des monuments culturels de grande importance de la république de Serbie (identifiant no SK 179). Présentation L'église est située à quelques kilomètres au sud du monastère de Studenica ; si l'on en juge par sa ressemblance avec d'autres églises du même, elle a dû être bâties à la fin du XIIe siècle ou au début du XIIIe siècle ; en tout cas, elle a été restaurée à l'époque du despote serbe Đurađ Branković et, plus précisément en 1441-1442, comme en témoigne une inscription peinte. De plan rectangulaire, l'édifice est de dimension modeste ; en revanche, sa particularité est qu'il est doté de deux étages avec une hauteur totale de 6 m qui donne l'allure d'une tour plus que d'un lieu de culte. À l'origine, il était constitué de deux pièces voûtées identiques ; la partie basse avait une ouverture sur le côté ouest, tandis que l'étage comptait quatre ouvertures cintrées. On suppose que cette conception du bâtiment indique son ancien caractère funéraire. À l'époque du despote, ces fenêtres ont été murées et l'étage a été transformé en église ; une abside peu profonde a été ajoutée et un diakonikon et une proscomidie ont été aménagés dans la zone de l'autel ; peut-être un grand narthex a-t-il été ajouté en même temps. La partie basse servait de crypte. Les fresques sont assez fragmentairement conservées dans la partie orientale de l'église. Des travaux de recherche et de restauration ont été effectués en 1969. Références Article connexe Monuments culturels du district de Raška Portail de la Serbie et du peuple serbe Portail de l’architecture chrétienne Portail de la protection du patrimoine Portail du christianisme orthodoxe