NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Дом браће Крстић

Дом браће Крстић се налази у Београду, у улици Краља Милутина 5, од 1973. године има статус споменика културе. Дом браће Крстић, саграђен је крајем 19. века као репрезентативни стамбени објекат, пошто нема сачуваних података, претпоставља се, на основу неких елемената декорације, да би аутор пројекта могао бити архитекта Јован Илкић. Убрзо по подизању у зграду се уселила породица Крстић у којој су рођени познати архитекти Петар и Бранко. Дом браће Крстић представља једну од ретко сачуваних мањих стамбених зграда на територији између Теразија и трга Славија. Петар и Бранко Крстић су своју каријеру започели награђеним пројектом за Павиљон Југославије на изложби у Филаделфији 1925. године, а потом и награђеним решењем за Светосавски храм 1927. године. Припадали су Групи архитеката модерног правца, а њихово заједничко дело обухвата више десетина пројектованих и изведених објеката, међу којима су палата Аграрне банке, црква Светог Марка, Игуманова палата. Кућа је обновљена у првој деценији 21. века. Историјат Дом браће Крстић је саграђен око 1895. године. Предузимач радова био је Гавра Сабовљевић, који је објекат сазидао као „кућу за ренту“, а убрзо ју је продао родитељима браће Крстић. У кући су рођени Петар (1899) и Бранко Крстић(1902). Њихов отац је умро веома рано, већ 1904. године. По завршетку школовања браћа Крстић радили су у собама из дворишта, док су стамбене собе биле са улице. У дворишној згради која је дограђена непосредно после Првог светског рата, формиран је пројектантско-извођачки биро „Архитект“ чији су оснивачи били Милан Секулић, М. Петровић-Обућина и Драгиша Брашован. Кућа је формално променила власника средином педесетих година када је мајка умрла, а Петар и Бранко Крстић су основали своје породице. Нешто касније дошло је до поделе власништва на два идеална дела без било каквих промена у диспозицији простора. Опис Објекат у Улици краља Милутина бр.5 у Београду је приземна породична зграда са четири собе, развијене око хола, и одељењима у подруму која служе као помоћне просторије- Опрема стана је уобичајена, стим да су под и сокла у холу израђени од мермера, а таваница једне просторије је дрвена и касетирана. Значај Дом браће Крстић представља једну од ретко очуваних мањих стамбених зграда на простору између Теразија и Трга Славија. Судећи према богатој профилацији око прозора може се претпоставити да је аутор објекта био архитекта Јован Илкић. Вредност објекта потиче од чињенице да је у питању очувани амбијент у коме је стварано вредно архитектонско дело чувених архитеката браће Петра и Бранка Крстића те има културно-историјску вредност. Дом браће Крстић прослешен је за споменик културе (Решење Завода за заштиту споменика културе града Београда бр. 491/1 од 10.4.1973.) Види још Списак споменика културе у Београду Референце Спољашње везе Републички завод за заштиту споменика културе - Београд Листа споменика Републички завод за заштиту споменика културе-Београд/База непокретних културних добара
Maison des frères Nikolić

La maison des frères Nikolić (en serbe cyrillique : Кућа браће Николић ; en serbe latin : Kuća braće Nikolić) est située à Belgrade, la capitale de la Serbie, dans la municipalité urbaine de Vračar. Construite entre 1912 et 1914, elle est inscrite sur la liste des biens culturels de la ville de Belgrade. Présentation La maison des frères Nikolić, située 11 rue Njegoševa, a servi de résidence aux frères Jovan et Maksim Nikolić. Elle constitue l'un des rares exemples subsistant de l'architecture serbo-byzantine. Elle a été construite entre 1912 et 1914 d'après un projet de l'architecte Branko Tanazević qui fut un des promoteurs du renouveau du style national serbe. La disposition de l'ensemble apparaît comme une combinaison entre l'académisme, s'affichant dans les structures de base, et la décoration serbo-byzantine de la façade ; suivant la tradition la plus ancienne, la façade est ornée de rectangles colorés et de replis également colorés qui rappellent une décoration à base de céramique. Sur le plan de la décoration, la maison s'inspire aussi de l'Art nouveau. Références Articles connexes Architecture à Belgrade Vračar Portail de Belgrade Portail de la protection du patrimoine
Кућа браће Николић

Кућа браће Николић се налази у Београду, у Његошевој улици 11, од 1973. године представља непокретно културно добро као споменик културе. Зграда је грађена између 1912. и 1914. године по пројекту архитекте Бранка Таназевића, за власнике браћу Јована и Максима Николића. Двоспратна стамбена зграда представља један од изузетно малог броја сачуваних објеката зиданих у моравском стилу. Архитектонски израз је заснован на комбинацији владајућих тенденција, академизма у диспозицији основне масе и моравског стила у декорацији фасадног платна. Фасада је по угледу на средњовековно српско градитељство моравског стила добила обојене правоугаонике, налик керамопластици, и преплете. Уз моравску декоративну пластику јављају се и елементи сецесијске декорације. Види још Списак споменика културе у Београду Референце Спољашње везе Републички завод за заштиту споменика културе - Београд Листа споменика Најлепша фасада у БГ - иза ње прави мали рат (Б92, 31. март 2017)
Maison du colonel Elezović

La maison du colonel Elezović (en serbe cyrillique : Кућа пуковника Елезовића ; en serbe latin : Kuća pukovnika Elezovića) est située à Belgrade, la capitale de la Serbie, dans la municipalité urbaine de Vračar. Construite en 1927, elle est inscrite sur la liste des monuments culturels protégés de la république de Serbie (identifiant no SK 2007) et sur la liste des biens culturels de la ville de Belgrade. Présentation La maison du colonel Elezović, située 20 rue Njegoševa, est un immeuble de rapport construit en 1927 selon un projet d'Aleksandar Deroko. Dessiné dans un style serbe monumental, il se caractérise en fait par son éclectisme. L'entrée monumentale est surmontée par une arcade, tout comme les fenêtres des étages, qui révèlent une influence du style serbo-byzantin. En revanche, la forme des fenêtres du rez-de-chaussée et de l'attique, de même que les pilastres qui traversent la corniche principale sont caractéristiques du style Sécession. Les bas-reliefs de la façade sont une réinterpétation de motifs médiévaux. Au-dessus des arches de la loggia, un bas relief a été créé par le sculpteur Živojin Lukić. Le bâtiment, dans son ensemble, possède une grande valeur architecturale, culturelle et historique. Créé à une époque où l'architecture de Belgrade était dominée par l'académisme et le modernisme, la maison du colonel Elezović constitue un des exemples de style national serbe rénové. Références Articles connexes Architecture à Belgrade Vračar Portail de Belgrade Portail de l’architecture et de l’urbanisme
Кућа пуковника Елезовића у Београду

Кућа пуковника Елезовића у Београду се налази у Његошевој улици 20 и представља непокретно културно добро као споменик културе. Кућа је саграђена 1927. године према пројекту архитекте Александра Дерока, као стамбени објекат за рентирање. Обликована је у репрезентативном националном стилу, са видљивим утицајем модерног српско-византијског стила, која у себи садржи елементе српских средњовековних манастира и касне сецесије. Карактеристике Кућа пуковника Радомира Елезовића је саграђена 1927. године према пројекту архитекте Александра Дерока, као стамбени објекат за издавање. Архитектонски обликован у репрезентативном националном стилу, компонован је од елемената различитог порекла. У залученом порталу, прозорима првог спрата, бифорама и трифорама другог спрата видљив је утицај српско-византијског стила, али је облик отвора у приземљу и поткровљу, као и облик снажних пиластера који пробијају завршни венац претварајући се у мале куле, близак касној сецесији. Плитки рељефи на фасади представљају ауторову интерпретацију средњовековних мотива. Изнад лукова лође, целом ширином еркера, постављена је барељефна арабеска чији је аутор вајар Живојин Лукић. Кућа је објекат значајних архитектонских и културно-историјских вредности. Настао у време када београдском архитектуром доминирају академизам и модернизам у обликовању стамбених и јавних грађевина, карактеристичним прочељем које одликује свежина израза и богати светло-тамни контрасти, сврстава се у успелија и зрелија остварења српске стамбене архитектуре са националним стилским обележјима. Галерија Види још Списак споменика културе у Београду Референце Спољашње везе РТС/Водич кроз модерну архитектуру Београда Блиц/Старе даме под заштитом Републички завод за заштиту споменика културе - Београд Листа споменика
Maison du voïvode Petar Bojović

La maison du voïvode Petar Bojović (en serbe cyrillique : Кућа војводе Петра Бојовића ; en serbe latin : Kuća vojvode Petra Bojovića) est située à Belgrade, la capitale de la Serbie, dans la municipalité urbaine de Vračar. Elle est inscrite sur la liste des biens culturels de la ville de Belgrade. Présentation La maison, située 25 rue Trnska, est associée au souvenir du voïvode Petar Bojović (1858-1945) qui s'est illustré dans les Guerres balkaniques et, surtout, au cours de la Première Guerre mondiale, où, en 1915, il devint le chef du Commandement suprême de l'armée, succédant ainsi au voïvode Radomir Putnik. Petar Bojović vécut et travailla dans cette maison de 1928 à sa mort. Références Articles connexes Architecture à Belgrade Vračar Portail de Belgrade Portail de la protection du patrimoine
Кућа војводе Петра Бојовића

Кућа војводе Петра Бојовића, једног од наистакнутијих комаданата српске восјке, налази се у Београду, у Трнској улици 25. Због својих архиктетонског и историјског значаја од 1957. године представља непокретно културно добро као споменик културе. У овој кући Петар Бојовић је живео и радио од 1928. године до своје смрти. Он је, у заједници са осталим члановима своје уже породице кућу са двориштем купио 1928. године, уложивши своју новчану награду добијену за ратне заслуге. Петар Бојовић Војвода Петар Бојовић (1858—1945), је један од најистакнутијих команданата српске војске у Првом светском рату. По завршеној Војној академији и након генералштабне припреме био је на разним војним дужностима, једно време и начелник Главног генералштаба. Учествовао је у ратовима 1876—1878, 1885—1886, 1912—1913, а највиши допринос дао је у рату 1914—1918. године. Командовао је Првом армијом, затим је постављен за команданта трупа Нових области. Децембра 1915. године наследио је војводу Путника на положају начелника Штаба Врховне команде. Руководио је реорганизацијом српске војске на Крфу и операцијама 1916. године за освајање Кајмакчалана и Битоља. Од јуна 1918. године поново је командовао Првом армијом при пробоју Солунског фронта. Види још Списак споменика културе у Београду Референце Спољашње везе Републички завод за заштиту споменика културе - Београд Листа споменика
Maison natale de Dimitrije Davidović

La maison natale de Dimitrije Davidović (en serbe cyrillique : Кућа у којој се родио Димитрије Давидовић ; en serbe latin : Kuća u kojoj se rodio Dimitrije Davidović) est située à Belgrade, la capitale de la Serbie, dans la municipalité urbaine de Zemun. En raison de son importance architecturale et historique, cette maison, construite à la fin du XVIIIe siècle, figure sur la liste des monuments culturels de grande importance de la république de Serbie et sur la liste des biens culturels de la ville de Belgrade. Présentation La maison natale de Dimitrije Davidović est située à l'angle des rues Glavna (n° 6) et Davidovićeva. Cet édifice doté d'un étage est constitué de deux ailes, avec six fenêtres donnant sur la rue Glavna et trois fenêtres sur la Davidovićeva. Elle dispose d'une cour intérieure. L'ensemble est caractéristique des demeures bâties entre le milieu du XVIIIe siècle et le milieu du XIXe siècle. Sur le plan architectural, elle est représentative de l'architecture classique. Dimitrije Davidović, un journaliste, écrivain et homme politique serbe, y est né le 20 octobre 1789. Références Article connexe Architecture à Belgrade Portail de Belgrade Portail de la protection du patrimoine
Кућа у којој се родио Димитрије Давидовић

Кућа у којој се родио Димитрије Давидовић је споменик културе. Представља културно добро од великог значаја за Београд и налази се у Земуну у улици Главна бр. 6. Опис Кућа се налази на углу Главне и Давидовићеве улице, оријентисана је око унутрашњег дворишта и представља сложену зграду која је развијана од краја XVIII до средине XIX века. Типична стамбена једноспратница двотрактног типа, која је у почетку имала шест прозора према Главној и три прозора према Давидовићевој улици, дограђивањем је добила много дуже фронтове према обема улицама, тако да са главне улице сада има 10 прозора, а на Давидовићеву улицу гледа 12 прозора. Јединствено обрађеним фасадама обухваћене су све развојне фазе куће и тиме је постигнут целовит просторни утисак. Представља скромнију варијанту градске класицистичке куће. У кући је 20. октобра 1789. рођен Димитрије Давидовић, књижевник и новинар, српски дипломата, министар просвете обновљене Србије и писац Сретењског устава. Кућа се налази у очајном стању и потребна јој је темељна рестаурација. Кров је дотрајао, фасада је оронула, а са дворишне стране су пропали балкони. Галерија Референце Види још Димитрије Давидовић Споменик културе од великог значаја Спољашње везе Републички завод за заштиту споменика културе - Београд Непокретна културна добра Листа споменика План Града-Доњи Град Земун
Birthplace of Stepa Stepanović

The birthplace of field marshal Stepa Stepanović in Kumodraž, where the renowned military commandment, a general and field marshal who participated in all wars from 1876 till 1918 in which Serbia took part, was born in 1856. Architecture Built in the middle of the 19th century, based on its construction characteristics, the house belongs to the older Morava house type, which was a very common type of the house built in the villages around Belgrade. It is of a rectangular shape and consists of three rooms, dimensions 10x8 metres. The house was built in the timber construction, filled with wattle and daub whereas the foundation is made of broken stone. According to its pitch, the roof was originally covered with shingles. The floors were made of bricks and wood. The roof is four-sided with the construction of the wooden rafters and beams, and covered with beaver tail tiles. The authentic central fireplace was preserved with the old sač (a large dish for bread making). The house is recognizable for its porch made of straight wooden beams (which evolved into the Morava arches in the younger Morava houses). The organization of the interior is also characteristic, there was a division between the „house“, where the heart and sovra (a low dining table) for daily use were placed, and the „rooms“ for sleeping. This type of a house originates from Kosovo Pomoravlje, from where it spread to the area around Belgrade by the end of the 19th century, due to the migrations of Serbian population. Cultural Monument Due to its architectural, ethnographic and memorial values, this house was designated as a Cultural Property of Great Importance. As an example of the vernacular architecture, the importance of this house grows with the time, due to the fact that there are only a few houses of this type preserved in the vicinity of Belgrade. This humble farmhouse was the place of birth of a man whose name represents the synonym for the liberation of Serbia, a general who won the first great victory for the Allies in the Great War. Conservation and Restoration Works An extensive conservation and restoration project for the house and two auxiliary structures developed by the Cultural Heritage Protection Institute of the City of Belgrade was carried out between 1984 and 1990, but the planned development of the site into a memorial complex which would offer a variety of educational content has never been completed. A repair plan prepared by the Cultural Heritage Protection Institute of the City of Belgrade in 2013 was carried out with the support of the city council. Although the house was designated as the cultural monument back in 1974, it was not until 2013 that the setting up of the permanent museum exhibitions dedicated to the life of the field marshal Stepa Stepanović was planned within the restoration and conservation plans. References
Maison natale de Stepa Stepanović

La maison natale de Stepa Stepanović (en serbe cyrillique : Родна кућа војводе Степе Степановића ; en serbe latin : Rodna kuća vojvode Stepe Stepanovića) est un lieu mémoriel situé à Belgrade, la capitale de la Serbie, dans la municipalité de Voždovac et dans le quartier de Kumodraž. En raison de sa valeur historique et architecturale, la maison est inscrite sur la liste des monuments culturels de grande importance de la république de Serbie et sur celle des biens culturels de la ville de Belgrade. Présentation La maison a été construite au milieu du XIXe siècle. Le voïvode Stepa Stepanović y est né en 1856. En dehors de la valeur historique que lui confère la naissance du voïvode, la maison constitue l'un des rares exemples d'architecture traditionnelle serbe sur le territoire de la ville de Belgrade. Références Portail de Belgrade Portail de la protection du patrimoine
Maison natale de Vuk Stefanović Karadžić

La maison natale de Vuk Stefanović Karadžić (en serbe cyrillique : Родна кућа Вука Караџића ; en serbe latin : Rodna kuća Vuka Karadžića) est un lieu mémoriel situé dans le village de Tršić près de Loznica, en Serbie. Elle est inscrite sur la liste des sites mémoriels d'importance exceptionnelle de la république de Serbie. La maison est associée au souvenir de Vuk Stefanović Karadžić (1787-1864), écrivain et linguiste serbe, qui fut le principal réformateur de la langue littéraire serbe au XIXe siècle. Présentation La maison natale de Vuk Stefanović Karadžić est construite sur le modèle des vieilles maisons en bois de la région du Jadar, avec une cave et un toit en forte pente recouvert de bardeaux. La cour constitue une dépendance de la maison ; on y trouve un vajat (une sorte de garde-manger), une kačara, une grange (en serbe : ambar) et un séchoir à maïs. La maison abrite des meubles paysans typiques d'une maison du XIXe siècle en Serbie et l'ensemble représente ainsi une sorte de conservatoire des us et coutumes de la région de Tršić. Références Voir aussi Articles connexes Langue serbe Littérature serbe Portail de la Serbie et du peuple serbe Portail de la culture Portail de l’architecture et de l’urbanisme
Спомен-кућа Вука Стефановића Караџића у Тршићу

Спомен-кућа Вука Стефановића Караџића у Тршићу је подигнута 1933. године на месту Вукове родне куће, на иницијативу лозничког просветног друштва „Караџић“, удружења Подринаца и Шабачке народне књижнице. Историјат Вук Стефановић Караџић рођен је 1787. године у Тршићу у кући плетари, коју је подигао његов деда Јоксим Бандула. Вукова породица се населила у Тршићу, напустивши Херцеговину, бежећи од турске освете. Родну кућу, како је он сам забележио, Турци су за време Карађорђеве владавине палили десет пута. На месту првобитне куће, Гајо Матић и Којо Марјановић, мештани Тршића, да би сачували од заборава, поболи су велики храстов крст, 1897. године, у време преноса Вукових посмртних остатака из Беча у Београд. Тај храстов крст и данас стоји у Вуковој спомен-кући у Тршићу. За подизање спомен-куће у Тршићу, Дома културе у Лозници и споменика Вуку Караџићу у Београду 1931. године је формиран Одбор, који је 1932. године донео Проглас којим су позвани сви поштоваоци Вуковог дела да средствима потпомогну њихову изградњу. Министарство просвете је актом из 1932. и 1933. године обавезало школе на територији целе Југославије да прикупљају средства за остваривање ова три циља. Средства за подизање спомен-куће у Тршићу веома брзо су прикупљена и радови су завршени 1933. године, када је 17. септембра исте године освештана и одржан први Вуков сабор у дворишту Вукове куће. Поводом 100 година Вукове смрти (1964. године) студентске радне бригаде на радној акцији „Тршић 64" су подигле амфитеатар са позорницом, који одговара потребама организовања Вуковог сабора и Ђачког Вуковог сабора, а 1987. године Тршић добија целовит изглед као културно-историјско споменичка целина. Такође је изграђен пут од Вукове куће до манастира Троноша. Изглед спомен-куће Посао око обнове Вукове куће Одбор је поверио лозничком архитекти Модрагу Ст. Васићу који је проучавао типове старих јадарских кућа, а према неким сведочењима главни консултант за унутрашње уређење куће био је професор Универзитета, академик др Тихомир Ђорђевић у то време највећи познавалац наше прошлости, етнологије и музеологије. Спомен-кућа је дводелна, где је улазни део „кућа“ урађена као брвнара и зиданим делом над подрумом, у којој се налази соба. Стрми кров је покривен шиндром, карактеристичан типу куће на ћелици. „Кућа“ је одељење са отвореним огњиштем, покућством и посуђем, карактеристичним за куће из 19. века. У соби се налазе кревет, сто, клупа, иконе, гусле и Вуков портрет из 1816. године, рад Павела Ђурковића. Уз кућу је формирано двориште у којем се налазе вајат, качара, амбар и кош за кукуруз. Галерија Види још Списак знаменитих места у Србији Знаменито место Споменик Вуку Караџићу Дом културе „Вук Караџић“ Референце Спољашње везе „Родна кућа Вука Караџића — Споменици културе у Србији”. САНУ. Ризница српска/Кућа Вука Караџића Архивирано на веб-сајту Wayback Machine (28. април 2015) ТО Србије/Тршић ТО Лознице/Тршић Републички завод за заштиту споменика културе - Београд Листа споменика Спомен кућа Вука Стефановића Караџића
Maison paroissiale de Topčider

La maison paroissiale de Topčider (en serbe cyrillique : Црквени конак у Топчидеру ; en serbe latin : Crkveni konak u Topčideru) est située à Belgrade, la capitale de la Serbie, dans la municipalité urbaine de Savski venac et dans le quartier de Topcider. Construite de 1830 à 1832, elle est inscrite sur la liste des monuments culturels protégés de la république de Serbie et sur la liste des biens culturels de la ville de Belgrade. Architecture La maison paroissiale de Topčider a été construite de 1830 à 1832, dans l'esprit d'une maison traditionnelle profane de la Šumadija (Choumadie), avec un sous-sol et un rez-de-chaussée. Le sous-sol est construit en pierres, tandis que la façade est dotée d'un escalier en bois et d'un porche surmonté d'une galerie ; le toit est recouvert de tuiles. Historique La maison a accueilli Melentije Pavlović (1831-1833) ainsi que Petar Jovanović (1833-1859). En juillet 1835, cette demeure a abrité le premier Concile de l'église orthodoxe serbe de la principauté de Serbie où fut définie la première constitution de l'Église orthodoxe, adoptée par l'assemblée de Kragujevac, le 31 janvier 1936. Depuis la fin du XIXe siècle, la maison paroissiale accueille de nombreux prêtres de la Topčiderska crkva. Références Article connexe Savski venac Portail de Belgrade Portail de la protection du patrimoine
Maison pour les enfants Reine Marie

La maison pour les enfants Reine Marie (en serbe cyrillique : Зграда Дечијег дома краљице Марије ; en serbe latin : Zgrada Dečijeg doma kraljice Marije) est située à Belgrade, la capitale de la Serbie, dans la municipalité urbaine de Zemun. En raison de sa valeur architecturale et historique, ce bâtiment, construit en 1919, figure sur la liste des biens culturels de la Ville de Belgrade. Présentation La maison pour les enfants, située 57 rue Cara Dušana, a été construite en 1919 d'après des plans de Franjo Katinčić. Elle a abrité la maison des orphelins de Syrmie, créée par la reine Marie. Cet édifice d'un étage, bâti sur un plan en T, est caractéristique du style Art nouveau avec des éléments néoclassique et une influence du fonctionnalisme de l'époque. La façade est ordonnancée de façon symétrique autour d'une grande avancée centrale ; elle est rythmée par des fenêtres tripartites. Références Article connexe Architecture à Belgrade Portail de Belgrade Portail de l’éducation Portail de la protection du patrimoine