NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Église de la Transfiguration de Beočin

L'église de la Transfiguration de Beočin (en serbe cyrillique : Српска православна црква у Беочину ; en serbe latin : Srpska pravoslavna crkva u Beočinu) est une église orthodoxe serbe située dans la ville de Beočin, en Serbie, dans la municipalité de Beočin et dans le district de Bačka méridionale. Construite dans la seconde moitié du XVIIIe siècle, elle est inscrite sur la liste des monuments culturels de grande importance de la république de Serbie (identifiant no SK 1094). Présentation L'église de la Transfiguration a été construite dans la seconde moitié du XVIIIe siècle dans le style baroque caractéristique de la Frontière militaire autrichienne. Elle est constituée d'une nef unique et son clocher a été restauré en 1906. L'église possède une iconostase et des fresques qui lui donnent toute son importance. L'iconostase a été réalisée en 1791 par le sculpteur Aksentije Marković, originaire de Novi Sad ; les icônes ont été peintes par Stefan Gavrilović sous la direction d'Ilija Gavrilović en 1802 ; Stefan Gavrilović est considéré comme l'un des maîtres de la peinture baroque tardive en Serbie, ouvert aux influences de la peinture néoclassique du début du XIXe siècle ; l'artiste a également réalisé une partie des fresques de l'église. Dans la nef, les fresques de l'Ascension du Saint Esprit et de la lapidation de saint Étienne sont l'œuvre d'un artiste inconnu ; dans le narthex se trouvent des fresques datant de 1911, vraisemblablement dues à Kosta Vanđelović. Notes et références Article connexe Monuments culturels du district de Bačka méridionale Portail de la Serbie et du peuple serbe Portail de l’architecture chrétienne Portail de la protection du patrimoine Portail du christianisme orthodoxe
Српска православна црква у Беочину

Српска православна црква у Беочину је подигнута у другој половини 18. века, убраја се у споменике културе у категорији непокретних културних добара од великог значаја. Црква је посвећена Преображењу Господњем са одликама такозваног типичног граничарског барока. Иконостас је резбарио Аксентије Марковић према уговору из 1791. године, склопљеним са црквеном општином села Беочина, иконе је сликао, по сачуваном уговору из 1802. године Стефан Гавриловић, док је позлатарске радове извео његов брат Илија. У наосу се истичу слике Силазак Светог Духа и горња половина Каменовања Светог Стефана, дела непознатог аутора. Млађе сликарство припрате из 1911. године вероватно је дело Косте Ванђеловића. Унутрашњост цркве је сва украшена. Звоник на западној страни обновљен је 1906. године. Галерија Види још Списак споменика културе у Јужнобачком округу Споменик културе од великог значаја Референце Спољашње везе „Црква Преображења — Споменици културе у Србији”. САНУ. ПЗЗЗСК/Непокретна културна добра од великог значаја у Војводини Архивирано на веб-сајту Wayback Machine (17. мај 2014) Републички завод за заштиту споменика културе - Београд Листа споменика
Church of the Transfiguration of the Lord, Pančevo

The Church of the Transfiguration of the Lord (Serbian: Црква преображења Господњег) in Pančevo is Serbian Orthodox church in Vojvodina, Serbia. The church was built at the same site where an earlier Serbian Orthodox church stood before. History Serbian community constructed the first wooden church at the same area in 1717, not long after the 1690 Great Migration of the Serbs. In 1743, a brick church replaced the original wooden structure, though it lacked a tower. During the Austro-Turkish War in 1788, the church was burned down but was later rebuilt with a tower. However, the tower collapsed in 1843, leading to the church’s closure. In 1873, construction began on the present-day church designed by architect Svetozar Ivačković in a Neo-Byzantine style incorporating Romanesque, Gothic, and Serbian Moravian elements. It was the first of its kind in Vojvodina, aiming to revive Serbian medieval architecture. Construction was completed in 1878. Interior decoration began in 1906, led by Milorad Ruvidić, Branko Tanazević, and Petar Bajalović, following the Moravian style with influences from the monasteries of Hilandar and Kalenić Monastery. The dome was once covered in fish-scale lead plates, removed for the Austro-Hungarian World War I efforts in 1916 and re-roofed with copper in 2009. Protection Building's protection history dates back to June 21, 1948, when the Institute for the Protection and Scientific Study of Cultural Monuments of the People's Republic of Serbia issued its first preservation ruling (No. 992/48). The church was later registered in the Central Register of Cultural Monuments on December 22, 1993 (No. SK 1051) and subsequently included in the Local Register on December 19, 1997 (No. 1) under the jurisdiction of the Institute for the Protection of Cultural Monuments of Pančevo. The Official Gazette of the Republic of Serbia (16/90) formally confirmed its status as a cultural monument. See also Eparchy of Banat Church of the Assumption of the Theotokos, Pančevo References
Église de la Transfiguration de Pančevo

L'église de la Transfiguration de Pančevo (en serbe cyrillique : Црква светог Преображења у Панчеву ; en serbe latin : Crkva svetog Preobraženja u Pančevu) est une église orthodoxe serbe située à Pančevo, en Serbie, dans la province de Voïvodine. Elle est inscrite sur la liste des monuments culturels d'importance exceptionnelle de la république de Serbie (identifiant no SK 1051). Histoire L'église de la Sainte-Transfiguration a été construite entre 1873 et 1878, à l'emplacement d'une église datant du XVIIIe siècle. Elle a été conçue par l'architecte Svetozar Ivačković dans un style néo-byzantin, dans l'esprit d'une continuité avec les œuvres les plus célèbres de l'architecture médiévale serbe. Architecture L'église est édifiée sur un plan en croix et est surmontée d'un dôme monumental et flanquée d'un clocher séparé du reste du bâtiment et qui prend la forme d'une tour médiévale. Les façades sont ornées de corniches moulurées et de baies vitrées élancées. Peintures L'iconostase est une œuvre de Milorad Ruvidić et de Branko Tanazević ; elle a été peinte en 1911 par Uroš Predić dans l'esprit du réalisme académique. L'intérieur de l'église est également décoré de fresques, parmi lesquelles figurent des compositions historiques de Stevan Aleksić. Notes et références Articles connexes Style serbo-byzantin (architecture moderne) Monuments culturels du district du Banat méridional Liens externes (sr) Notice sur le site de l'éparchie du Banat (sr) Article sur la restauration de l'église dans le journal Politika Portail de la Serbie et du peuple serbe Portail de l’architecture chrétienne Portail de la protection du patrimoine Portail du christianisme orthodoxe
Преображенская церковь (Панчево)

Преображенская церковь (серб. Црква Светог Преображења) — православная церковь Банатской епархии Сербской православной церкви в городе Панчево в Сербии. Памятник культуры Сербии исключительного значения. В 1717 году на месте, где сейчас находится современная Преображенская церковь, уже размещался православный храм. Он был построен из дерева и покрыт гонтом. В 1744 году была построена новая кирпичная церковь без колокольни. В 1788 году турки захватили Панчево и сожгли этот храм. Вскоре он был восстановлен и к нему была пристроена колокольня. В 1844 году колокольня была разрушена, а церковь закрыта. В 1873 году было начато строительство Преображенской церкви по проекту архитектора Светозара Ивачковича. 18 декабря 1878 года состоялось её освящение. Новая церковь была построена в неовизантийском стиле и являет собой однонефное строение с крестообразным основанием (520 м²). Над храмом возведён купол, над которым надстроен семиметровый фонарь с позолоченным крестом. Рядом с церковью возвышается высокая колокольня (41 м). Иконостас сооружён по проекту Милорада Рувидича и Бранко Таназевича. В 1911 году он был расписан в духе академического реализма художником Урошем Предичем. Стены храма были расписаны в период с 1906 по 1911 год Стеваном Алексичем. В 2008 году был полностью заменено медное покрытие купола, позднее также был реставрирован иконостас. По состоянию на 2016 год продолжаются работы по реставрации храма. Примечания
Српска православна црква Светог Преображења у Панчеву

Српска православна црква Светог Преображења у Панчеву је подигнута у периоду од 1873. до 1878. године, под заштитом је Републике Србије као споменик културе у категорији непокретних културних добара од изузетног значаја. Архитектура Црква у Панчеву је посвећена Светом Преображењу Господњем, саграђена је на месту старијег храма с почетка 18. века. Пројекат је израдио архитекта Светозар Ивачковић у неовизантијском стилу, тако да је црква једнобродна грађевина крстообразне основе са куполом монументалне величине и високим звоником издвојеним попут средњовековног пирга. Прецизно осмишљена фасадна декорација је са богато профилисаним кровним венцима, вишеделним прозорским отворима, полукружно завршеним и чипкастим розетама. За главне неимарске послове ангажовани су Фрања Ерлмајер из Београда и Михајло Томић из Панчева. Иконостас је изведен према пројекту Милорада Рувидића и Бранка Таназевића, осликао је 1911. године Урош Предић у духу академског реализма. Зидним сликарством којем доминирају историјске композиције осликао је Стеван Алексић. Током 2003. године изведени су конзерваторско-рестаураторски радови на звонику цркве. Галерија Види још Списак споменика културе у Јужнобанатском округу Списак споменика културе од изузетног значаја Референце Спољашње везе „Црква Св. Преображења — Споменици културе у Србији”. САНУ. Републички завод за заштиту споменика културе - Београд Преображењска црква - Старо Панчево Листа споменика Предстоји обнова Преображенске цркве („Политика”, 17. август 2016) Обнавља се Храм Преображења Господњег у Панчеву („Политика”, 1. октобар 2017) Крст и „јабука” као нови („Политика”, 24. децембар 2017) Обнавља се звоник Преображенског храма („Политика”, 27. март 2019)
Heliga förklaringens serbisk-ortodoxa kyrka, Pančevo

Heliga förklaringens serbisk-ortodoxa kyrka (serbisk kyrilliska: Српска православна црква Светог Преображења; latinska: Srpska pravoslavna crkva Svetog Preobraženja) är en serbisk-ortodox kyrkobyggnad belägen i staden Pančevo i provinsen Vojvodina, i norra Serbien. Kyrkan är helgad åt Kristi förklaring och tillhör Banats stift. Historik Heliga förklaringens serbisk-ortodoxa kyrka i Pančevo började att byggas år 1873 och stod klar 1878 på platsen för en äldre kyrka från början av 1700-talet. Arkitekten bakom kyrkan var Svetozar Ivačković. 2003 pågick restaureringsarbeten på klocktornet. Kyrkan Det är en enskeppig kyrka med en bas formad som ett kors. Kyrkan är byggd i nybysantinsk stil. Ikonostasen, som designades av Branko Tanazević och Milorad Ruvidić, målades av Uroš Predić 1911. Väggmålningarna dekorerades av Stevan Aleksić. Bilder Se även Östortodoxa kyrkor Religion i Serbien Källor Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Heliga förklaringens serbisk-ortodoxa kyrka, Pančevo.
Église de la Transfiguration de Vidikovac

L'église de la Transfiguration (en serbe cyrillique : Храм Преображења Господњег на Видиковцу ; en serbe latin : Hram Preobraženja Gospodnjeg na Vidikovcu) est une église orthodoxe située à Belgrade, la capitale de la Serbie, dans la municipalité urbaine de Rakovica et dans le quartier de Vidikovac. Elle a été construite dans les années 1920. Présentation Voir aussi Articles connexes Architecture à Belgrade Monuments culturels de la ville de Belgrade Lien externe (sr) « Hram Preobraženja Gospodnjeg », sur arhiepiskopija.rs, site de l'archevêché de Belgrade-Karlovci (consulté le 20 septembre 2016) Portail de Belgrade Portail de l’architecture chrétienne Portail du christianisme orthodoxe
Црква Преображења Господњег на Видиковцу

Храм Преображења Господњег је храм Српске православне цркве који се налази у насељу Видиковац у београдској општини Раковица. Историјат Идеја о изградњи цркве покренута ја средином деведесетих година 20. века, утемељена на потреби великог броја верника тако великог насеља као што је Видиковац. Најпре је августа 1996. године донета одлука о градњи привременог помоћног црквеног објекта, у којем је могао отпочети и одвијати се духовни живот на Видиковцу. Када су се стекли одговарајући услови, градња храма је започета 8. јула 1996. Црква до данас није у потпуности завршена. Положај Храм Преображења Господњег се налази у самом срцу насеља Видиковац, окружен свим најважнијим објектима у насељу, као што су школа, обданиште, полиција и пијаца. Добро је повезан са околином аутобуским линијама 23, 53, 59 и 89, које стају у непосредној близини храма. Налази се у улици Патријарха Јоаникија бр. 23а. Активности храма Поред свакодневног Богослужења, у Храму Преображења Господњег је од 2004. године активан и црквени хор, а храм се поноси изузетно живом издавачком делатношћу у циљу да на најбољи могући начин задовољи потребе својих верника. Референце
Нишка епархия

Нишката епархия (на сръбски: Епархија нишка) е една от 34-те епархии на Сръбската православна църква, със седалище в град Ниш. Граничи с Тимочка епархия със седалище Зайчар, Браницка епархия със седалище в Пожаревац, Крушевацка епархия със седалище в Крушевац, Рашко-Призренска и Косовско-Метохийска епархия със седалище в Грачаница и Вранска епархия със седалище във Враня. Манастири Манастирите в Нишка епархия са: Манастир „Успение Богородично“, село Вета, Манастир Височка Ржана, Манастир Айдановац, Манастир „Свети Димитър“, село Дивляне, Манастир Липовац, Манастир „Покров Богородичен“, Ђунис, Манастир „Свети Роман“, Манастир Наупаре, Манастир Мрзеница, Погановски манастир, село Поганово, Манастир „Света Богородица“, село Сичево Манастир „Света Петка Иверица“, Суковски манастир, село Суково, Темски манастир, село Темска, Манастир Яшуня, Манастир Муштар, Манастир „Света Богородица“, село Куршумлия, Манастир „Свети Никола“, село Куршумлия, Манастир „Свети Йоан Кръстител“, манастир „Свети Свети Кирик и Юлита“, село Смиловци.
Eparchie nišská

Eparchie nišská je eparchie Srbské pravoslavné církve. Území a titul biskupa Zahrnuje území jihovýchodní části Srbska. Eparchiálnímu biskupovi náleží titul biskup nišský. Historie Křesťanštví na území eparchie je spjata s prvními učedníky apoštolů. Existovalo zde starověké biskupství Naissus. Na území eparchie se narodil císař Konstantin I. Veliký. O rané historii eparchie máme málo informací. Do roku 732 byla pod správou Svatého stolce a zanikla s migrací Slovanů. V 10. století byla obnovena jako součást Archiepiskopie Ochrid. Po roce 1219 se stala součástí srbské církve a po ztrátě autokefality v roce 1766 existovala jako součást Konstantinopolského patriarchátu s hodností metropolie. Když byla v srpnu 1831 obnovena Srbská autonomní církev, nišská metropolie do ní nebyla zahrnuta a zůstala pod jurisdikcí Konstantinopole. Od 11. února 1872 byla včleněna do Bulharské pravoslavné církve (která se v té době nacházela v rozkolu). Od 10. října 1879 se eparchie dostala opět do správy Srbské církve. Seznam biskupů Ciriacus (?–343) Gaudentius (343–?) Bonosus (378–391) Marcianus (409–414) Dalmatius (467) Gaianus (504–516) Proiectus (553) Biskupové nišští Nikodim (1279) Matej (1528–1532) Jeftimije Georgije 1570–1587 Makarije 1645–1649 Gerasim 1680–1707 Ruvim 1707–1734 Joanikije 1735–1737 Georgije (Popović) 1734–1750 Pangelos ?–1752 Gavrilo 1752–1753 Kalinik 1753—1754 Nikodim 1754–? Atanas 1761–1777 Gavrilo Metropolité nišští Konstantinopolského patriarchátu 1778–? Gerasim 1802–1815 Makarije 1815–1821 Meletije 1821–1821 Venedikt 1821–1821 Danilo 1827–1832 Josif 1838–1842 Grigorije 1842–1842 Nikifor 1842–1845 Venedikt 1845–1847 Nikifor 1848–1858 Joanikije 1858–1862 Stevan (Kovačević) 1862–1869 Kalinik 1869–1869 Partenije 1869–1872 Kalinik Biskupové nišští Bulharské pravoslavné církve 1871–1878 Viktor (Čolakov) Biskupové nišští 1878–1883 Viktor (Čolakov) 1883–1884 Nestor (Popović) 1884–1889 Dimitrije (Pavlović) 1889–1894 Jeronim (Jovanović) 1894–1898 Inokentije (Pavlović) 1898–1911 Nikanor (Ružičić) 1911–1913 Domentijan (Popović) 1913–1933 Dositej (Vasić) 1933–1975 Jovan (Ilić) 1975–2010 Irinej (Gavrilović) 2011–2016 Jovan (Purić) 2016–2017 Teodosije (Šibalić) dočasný správce od 2017 Arsenije (Glavčić) Odkazy Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Нишская епархия na ruské Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Eparchie nišská na Wikimedia Commons (srbsky) Oficiální stránky eparchie
Éparchie de Niš

L'éparchie de Niš (en serbe cyrillique : Епархија нишка ; en serbe latin : Eparhija niška) est une éparchie, c'est-à-dire une circonscription de l'Église orthodoxe serbe. Située au sud-est de la Serbie, elle a son siège à Niš. Depuis 2017, elle est administrée par l'évêque Arsenije. Histoire Évêques Nikodim (1279), évêque de Niš Matej (1528-1532), métropolite de Niš et Leskovac Jeftimije, métropolite de Niš et Leskovac Georgije, métropolite de Niš Makarije (vers 1570-1587), métropolite de Niš Gerasim (1645-1649), métropolite de Niš Ruvim (1680-1707) Jaonićije I (1722-1754), métropolite de Niš et de Bela Crkva Pangelos (1734-1750) Georgije Popović (1735-1754), métropolite de Niš et de Bela Crkva Gavrilo Nikolić (1752) Kalinik (vers 1753), métropolite de Bela Crkva et de Niš Nikodim (vers 1754) Atanas (vers 1755) Gavrilo II (1761-1777) Gerasim (vers 1778), métropolite Makarije (1802-1815), Melentije (1815-1821), métropolite de Niš, pendu en 1821 devant le pont de la forteresse de Niš Venedikt I (1821) Danilo (1821) Josif (1827-1832) Grigorije (1837—1842) Nikifor (1842) Venedikt II (1842-1845) Janićije II (1856—1858) Stevan Kovačević (1858—-862) Kalinik (1862-1869) Partenije (1869), archevêque de Niš Kalinik II (1869-1872), métropolite de Niš Viktor Čolaković (1871-1883) Nestor Popović (1883—1884) Dimitrije Pavlović (1884-1889) Jeronim Jovanović (1889-1894) Inokentije Pavlović (1894-1898) Nikanor Ružičić (1898-1911) Domentijan Popović (1911-1913) Dositej Vasić (1913-1933) Jovan Ilić (1933-1975) Irinej Gavrilović (1975-2010 ; administrateur 2010-2011) Jovan Purić (2011-2016) Teodosije Šibalić, évêque de l'éparchie de Ras-Prizren ; administrateur 2016-2017 Arsenije Glavčić (depuis 2017) Subdivisions territoriales L'éparchie de Niš compte 14 archidiaconés (arhijerejska namesništva), eux-mêmes subdivisés en municipalités ecclésiastiques (crkvene opštine) et en paroisses (parohije). Archidiaconé d'Aleksinac Archidiaconé de Bela Palanka Archidiaconé de Vlasotince Archidiaconé de Dimitrovgrad Archidiaconé de Jablanica Archidiaconé de Kosanica Archidiaconé de Leskovac I Archidiaconé de Leskovac II Archidiaconé de Niš I Archidiaconé de Niš II Archidiaconé de Niš III Archidiaconé de Pirot Archidiaconé de Svrljig Archidiaconé de Toplica Monastères L'éparchie de Niš compte notamment les monastères suivants : Références Articles connexes Arsenije Glavčić Église orthodoxe de Serbie Liens externes (sr) Site officiel Portail de la Serbie et du peuple serbe Portail du christianisme orthodoxe
Нишская епархия

Ни́шская епа́рхия (серб. Епархија нишка) — епархия Сербской православной церкви на юге Сербии. История Христианство на территории Нишской епархии проповедовали ученики апостолов апостольских, которые уже оставили здесь своих учеников. Ниш с древнейших времён имел епископскую кафедру. На территории епархии родился император Константин I Великий. Ранняя история епархии известна мало. До 732 года была подвластна Папскому престолу. При переселении славян епархия пресеклась. С X века епархия входила в состав Охридской архиепископии. После 1219 года епархия переходит в состав Сербской церкви, и впоследствии разделила её судьбу, в 1766 году став частью Константинопольского патриархата в ранге митрополии. Когда в августе 1831 года была воссоздана Сербская автономная церковь в составе Вселенского патриархата, то Нишская митрополия не вошла в её состав, оставаясь в юрисдикции Константинополя, а с 11 февраля 1872 года была частью автокефальной Болгарской православной церкви (которая в это время находилась в схизме), но уже 10 октября 1879 года стала частью новопровозглашённой автокефальной Сербской церкви. В 1898 году на источнике рядом со входящем в состав епархии монастыре в Джунисе было явление Богородице местной девочке Милойке Йоцич, которая дала завет построить на этом месте храм. Рассказ о явлении был опубликован только в 1936 году братом девочки. С тех пор камень, на который ступала Богородица, и сам источник считаются чудотворными и стали местами паломничества верующих. В октябре 2013 года в Нише состоялись основные торжества, посвящённые празднованию 1700-летию подписания Миланского эдикта. Епископы Кириак (до 343) Гауденций (около 343) Бонос (378—391) Маркиан (409—414) Далматий (467) Гаиан (504—516) Проект (около 553) Никодим (ок. 1279) Матфей (1528—1541) Евфимий (ок. 1592) Георгий (ок. 1597) Макарий (первая половина XVII века) Герасим (ок. 1645) Рувим (1680—1707) Яничий I (1712—1734) Пангелос (1734—1750) (греческий) Георгий (Попович) (1735—1745) (сербский) Гаврилл (Николич) (ок. 1752) Калиник (ок. 1753) Никодим (ок. 1754) Афанасий (ок. 1755) Гавриил II (ок. 1761) Гавриил III (1766—1777) Герасим (1778) Макарий (1802—1815) Мелетий (1815—1821) Венедикт I (ок. 1821) Даниил (1821) Иосиф (1827—1832) Григорий (1837—1842) Никифор (ок. 1842) Венедикт II (1843—1845) Иоанникий II (1850—1858) Стефан (Ковачевич) (1858—1862) Каллиник (Томадис) (1862—1869) Парфений (1869) Каллиник II (1869—1872) Виктор (Чолаков) (28 мая 1872 — 1 апреля 1883) Нестор (Попович) (3 апреля 1883 — 19 марта 1884) Димитрий (Павлович) (8 ноября 1884—1889) Иероним (Йованович) (22 июня 1889 — 10 июня 1894) Иннокентий (Павлович) (2 августа 1894 — 15 февраля 1898) Никанор (Ружичич) (17 апреля 1898 — апрель 1911) Доментиан (Попович) (7 мая 1911 — 21 марта 1913) Досифей (Васич) (25 мая 1913 — 8 октября 1932) Иоанн (Илич) (13 июня 1933 — 5 февраля 1975) Ириней (Гаврилович) (15 июня 1975 — 26 мая 2011) c 22 января 2010 года — в/у, патр. Сербский Иоанн (Пурич) (26 мая 2011 — 24 мая 2016) Феодосий (Шибалич) (24 мая 2016 — 24 мая 2017) Арсений (Главчич) (с 24 мая 2017) Монастыри Айдановац Джюнис Дивлянский монастырь Липовац Поганово Примечания Ссылки
Епархија нишка

Епархија нишка је епархија Српске православне цркве. Надлежни архијереј је митрополит Арсеније (Главчић), а седиште епархије се налази у Нишу. Историјат Седиште епархије је у Нишу, а обухвата крајеве и Пирота, Крушевца, Топлице и Лесковца. Епархија са седиштем у Нишу је историјски једна од најважнијих у хришћанству. Током предсловенске историје, Нишка епархија је постојала до насељавања Словена. До тада је била један од римских односно византијских црквених центара. Три века касније се поновно обнавља у словенском обличју. Епископи Епископи Бугарске егзархије: Епископи Српске православне цркве: Манастири Види још Топличка епархија Нишавска епархија Референце Литература Спољашње везе Епархија нишка Манастири нишке епархије Милански едикт — 1700 година Епархија нишка (производни програм и пројекти) Архивирано на веб-сајту Wayback Machine (10. новембар 2012) СПЦО Луцерн: Епархија Нишка