NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Црква Светог Архангела Лозица

Манастир Лозица или Црква светог Архангела припада Епархији тимочкој Српске православне цркве. Црква светог Архангела некадашњег манастира Лозица, уз присуство два монаха, помиње се први пут 1455. године у Турском попису Видинског санџака. Црква се налази у близини Кривог Вира, припада Епархији тимочкој и не зна се када је саграђена. Познато је да је неколико пута обнављана и то 1680. и 1850. године. Црква Лозица заједно са каменим спомеником који се налази северно од цркве, заштићена је Законом на основу Одлуке о проглашењу за културно добро СО Бољевац 1980. године. Историја Сазидана у 14. веку. Посвећена је Светом Архангелу Гаврилу. Зна се да је први пут обновљена 1680. године, а други пут 1850. године и служи непрекидно од 1854. године. Унутрашњост храма је у доста лошем стању и захтева темељно реновирање. У новије време, поред цркве је сазидан трем, а планира се ускоро и изградња конака. Надомак цркве је веома јак извор питке и хладне воде, који доприноси атрактивности локације, чинећи је још живописнијом. Архитектура Црква је тролисна, скромних димензија, зидана у духу моравске школе. На западу се налази мала припрата, а на истоку петострана олтарска апсида. Мале певничке апсиде споља су тростране. Црква је зидана каменом па малтерисана, а грађевином доминира осмострано кубе. Сликарство Живопис цркве је највероватније из периода друге обнове цркве и сасвим скромних уметничких домета. Преовлађују портрети светаца и светих ратника, као и композиције из живота Христовог. Иконостас је новијег датума, што се види из натписа: Намоловао Петар Манић, иконописац, 20. 07. 1980, Параћин. Види још Списак споменика културе у Зајечарском округу Манастири Епархије тимочке Манастири и цркве јужне и источне Србије Референце Спољашње везе Explore Republic Bosnia
Железничка станица Клење

Железничка станица Клење је једна од железничких станица на прузи Београд—Ниш. Налази се насељу Рипањ у градској општини Вождовац у Београду. Пруга се наставља у једном смеру ка Рипањ тунелу и у другом према према Рипњу. Железничка станица Клење састоји се из 3 колосека. Види још Србија карго Србија воз Железнице Србије Спољашње везе Ред вожње Овај чланак о Србији је клица. Можете допринети Википедији тако што ћете га проширити.
Железничка станица Младеновац

Железничка станица Младеновац је једна од железничких станица на прузи Београд—Ниш. Налази се насељу Младеновац у градској општини Младеновац у Београду. Пруга се наставља у једном смеру ка Ковачевцу и у другом према према Влашком Пољу. Железничка станица Младеновац састоји се из 6 колосека. Историја Железничка станица је прва зграда саграђена у Младеновцу. Када је 1884. прошао први воз кроз селомладеновачке ливаде једина зграда поред пруге је била железничка станица. Први воз је кренуо свечано из Београда пун угледних путника који су желели да се провозају првим возом кроз Србију. Кад су стигли испод Космаја путници су кроз прозор могли да виде осим станице још само неколико колиба и кола натоварена шљивама које су сељаци терали у фабрику пекмеза поред друма за Тополу. Мештани из оближњих села дочекали су први воз уз музику и прангије. Воз је за њих било велико чудо, први пут у животу су видели кола која иду без вуче волова или коња. Железничка станица је имала своју највећу славу када је кроз њу пролазио и застајао чувени воз Оријент експрес, на путу од Париза до Цариграда. Младеновчани су тада излазили на станицу као на корзо, лепо обучени да се виде са путницима из целе Европе који су отварали прозоре, док је воз стајао у станици, и куповали од младеновачких погачара погачице и лепиње справљане са Селтерс водом. Врло брзо су и Младеновчани почели да путују возом у Београд, а посебно им је био занимљив тунел у Раљи, када настане мрак у кабини што су једва чекали заљубљени парови, али и лопови. Карта у III класи је коштала 4 динара, али за ту суму је требало продати 4 кокошке. Тада је на пример једна васпитачица имала плату 67 динара. У Младеновац је често долазио краљ са гостима дворским возом који је имао лепо обојене луксузне вагоне. Освежили би се и презалогајли у Старој Механи и наставили аутомобилима пут за Тополу, а цео воз је морао да се припреми за краљев повратак из Тополе, да изманеврише и окрене се према Београду, што је изазивало велику буку. Деца су волела да гледају како се воз окреће и како у локомотиву сипају воду. После рата нека пионири су организовано долазили из својих школа на младеновачку железничку станицу да виде Плави воз којим ће Јосип Броз Тито проћи кроз младеновачку станицу. Види још Србија карго Србија воз Железнице Србије Спољашње везе Ред вожње Овај чланак о Србији је клица. Можете допринети Википедији тако што ћете га проширити.
Железничка станица Лапово варош

Железничка станица Лапово варош је једна од железничких станица на прузи Београд—Ниш. Налази се насељу Лапово у општини Лапово. Пруга се наставља у једном смеру, у скретање ка Лапово–ранжирној, у другом према према стајалишту Лапово–ранжирна у правац које је у саставу станице, и у трећем према Лапову. Железничка станица Лапово–варош састоји се из 4 колосека. Види још Србија карго Србија воз Железнице Србије Спољашње везе Ред вожње Овај чланак о Србији је клица. Можете допринети Википедији тако што ћете га проширити.
Danilova kosa

Danilova kosa je opšti rezervat prirode u zapadnoj Srbiji, opština Krupanj, sa površinom od 6.7 hektara. Deo planine Boranje stavljen je pod zaštitu pod imenom Danilova kosa i dobio je status zaštićenog prirodnog dobra od izuzetnog značaja, odnosno zaštićeno prirodno dobro prve kategorije. Vlada Republike Srbije je na predlog Ministarstva za zaštitu zivotne sredine na sednici 14. 2. 2008. godine donela uredbu o zaštiti Opšteg rezervata prirode. Ovaj rezervat je stavljen pod zaštitu da bi se očuvala izvorna šumska zajednica planinske bukve, autohtone vrste, gde stabla dostižu starost od preko 200 godina, kao i stanište drugih biljnih i životinjskih vrsta. Fizičko-geografske karakteristike Rezervat prirode Danilova kosa se nalazi u zapadnoj Srbiji, na području planine Boranja. Smeštena je na teritoriji opštine Krupanj, i njegova površina iznosi 6,73 ha. Flora i fauna Rezervat je stavljen pod zaštitu kao prirodno dobro prve kategorije, a u njemu se nalazi izvorna šumska zajednica planinske bukve Fagus, u kojoj dominira bukva sa istaknutim primercima stabala starosti duže od 200 godina. U rezervatu je i stanište brojnih biljnih vrsta kao što su zelenika, rebrača, kostrika i druge, kao i vrste ptica crna žuna, kratkokljuni puzić, mišar i druge i koje su u interesu nauke, obrazovanja i kulture zaštićene kao prirodne retkosti. Galerija Reference Spoljašnje veze Zaštita rezervata prirode "Danilova kosa" kod Krupnja
Futoški park

Futoški park je městský park v Novém Sadu. Nachází se v západní části města, u křižovatky ulic Futoška a Hajduk Veljkova. Byl zřízen v první dekádě 20. století a to z rozsáhlého lesa, který se táhl až do Futogu, nedaleké obce západně od Nového Sadu. Byl ustanoven původně jako park kolem Jodne Banji. Severně od něj se nachází Hotel Park. Popis parku Park byl navržen ve smíšeném stylu, který dominoval zahradní architektuře v období založení. Prvky dochovaného projektu slavného maďarského krajinářského architekta Armina Peci mladšího (1855–1927) z roku 1907 jsou v realizovaném projektu rozpoznatelné. Park se rozkládá na celkové ploše 8 ha. Komplex lázeňského zařízení Jodna Banja, který se nachází v parku, byl v roce 1986 prohlášen kulturní památkou velkého významu. V parku se nachází několik geotermálních pramenů. V bezprostřední blízkosti lázní Jodna Banja a parku bylo vyhloubeno celkem sedm studní. Všechny vrty byly hloubeny přibližně ve stejné hloubce a voda v nich má stejné fyzikální a chemické vlastnosti. Flóra Dominantní jsou v parku vysoké listnaté stromy, a to jak v počtu zastoupených druhů, tak v počtu přítomných exemplářů. Zastoupena je celá řada nepůvodních druhů a to ambroně, herlíny černého ořešáky, stejně jako magnólie a další. Z vysokých listnatých stromů v parku jsou původní typické nížinné druhy – duby a topolu bílého, jilmu. V parku jsou stromy, které vynikají svou vitalitou a výzdobou. V přední části parku před starou lázeňskou budovou se nachází starý platany, které dominují prostoru. Dva exempláře liliovníku v parku jsou nejstarší zaznamenané příklady tohoto druhu na veřejných zelených plochách v Novém Sadu. Zvláště dekorativní je topol bílý jehlanovitého tvaru. V parku jsou dále zastoupeny vysoké jehličnany a to buď jednotlivě nebo ve skupinách. Výjimečným habitem a vysokým stářím vynikají bažinaté cypřišové stromy, Pazerav sbíhavý, černá borovice, bílá borovice a smrk omorika. Fotogalerie Odkazy Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Футошки парк na srbské Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Futoški park na Wikimedia Commons
Футошки парк

Футошки парк је градски парк у Новом Саду. Настао је у првој декади 20. века., од некадашње велике шуме која се протезала до Футога. Подигнут је као парк специјалне намене око Јодне бање. Карактеристике Пројектован је у мешовитом стилу, који је доминирао у вртној архитектури тог периода. Елементи сачуваног пројекта чувеног мађарског пејзажног архитекте Армина Пеца – Млађег (1855-1927) из 1907. године су препознатљиви у реализованом решењу, о чему постоје документовани подаци. Простире се на површини од 8 хектара, 13 ари, 06 м2. Комплекс објеката Јодне бање који се налазе у парку, са непосредном околином заштићен је 1986. године као споменик културе од великог значаја, тако да Футошки парк и Јодна бања чине културно-историјиску целину од великог значаја за град. У парку се налази више геотермалних извора. На територији непосредне близине Јодне бање и у парку укупно је досада бушено седам бунара. Сви бунари су бушени на приближно истој дубини, те вода у њима исте физичке и хемијске особине. Флора Парком доминирају високи лишћари, како по броју заступљених врста, тако и по броју присутних примерака. Заступљене су многе алохтоне врсте, и то стабла ликвидамбра, састојине стабла софоре и црног ораха великих размера, као и магнолије и др. Од високих лишћара у парку се налазе и аутохтоне врсте типичне за низијске пределе- храст, лужњак, бела топола, вез. У парку се налазе стабла, која се издвајају по својој виталности и декоративности. На предњем платоу, испред саме зграде бање налази се старо стабло платана, које убедљиво доминира простором. Два стабла тулипановца у Футошком парку су најстарији забележени примерци ове врсте на јавним зеленим површинама у Новом Саду. Посебно је декоративно стабло пирамидалне беле тополе. У парку су високи четинари заступљени појединачно или у групама. Изузетним хабитусом и великом старошћу се истичу стабла мочварног чемпреса, као и калифорнијског либокедра, црног бора, белог бора и Панчићеве оморике. Галерија слика Референце Литература Томић, П., Лазић, Л., Ромелић, Ј., Павић, Д., Павлица, К., Пајовић, Т., Ковачевић, М., (2003), Нови Сад на длану Спољашње везе http://www.novisad.rs/futoshki-park http://zelenilo.com/futoski-park/ Архивирано на веб-сајту Wayback Machine (7. новембар 2016) http://www.kanal9tv.com/futoski-park-novosadska-zelena-oaza/
Железничка станица Алексинац

Железничка станица Алексинац је једна од железничких станица на прузи Београд—Ниш. Налази се насељу Житковац у општини Алексинац. Пруга се наставља у једном смеру ка Грејачу и у другом према према Адровцу. Железничка станица Алексинац састоји се из 7 колосека. Галерија Види још Србија карго Србија воз Железнице Србије Спољашње везе Ред вожње Овај чланак о Србији је клица. Можете допринети Википедији тако што ћете га проширити.
Железничка станица Барајево

Железничка станица Барајево је једна од железничких станица на прузи Београд—Бар. Налази се насељу Барајево у градској општини Барајево у Београду. Пруга се наставља у једном смеру ка Великом Борку и у другом према Белој реци. Железничка станица Барајево састоји се из 3 колосека. Повезивање линија Пруга Београд—Бар Види још Србија карго Србија воз Железнице Србије Референце Овај чланак о Србији је клица. Можете допринети Википедији тако што ћете га проширити.
Железничка станица Бродарево

Железничка станица Бродарево је једна од железничких станица на прузи Београд—Бар. Налази се насељу Бродарево у општини Пријепоље. Пруга се наставља у једном смеру ка Врбници и у другом према Лучицама. Железничка станица Бродарево састоји се из 3 колосека. Повезивање линија Пруга Београд—Бар Види још Србија карго Србија воз Железнице Србије Референце Овај чланак о Србији је клица. Можете допринети Википедији тако што ћете га проширити.
Железничка станица Пријепоље

Железничка станица Пријепоље је једна од железничких станица на прузи Београд—Бар. Налази се насељу Пријепоље у општини Пријепоље. Пруга се наставља у једном смеру ка Пријепоље теретној и у другом према Бистрици на Лиму. Железничка станица Пријепоље састоји се из 3 колосека. Повезивање линија Пруга Београд—Бар Види још Србија карго Србија воз Железнице Србије Референце Овај чланак о Србији је клица. Можете допринети Википедији тако што ћете га проширити.
Железничка станица Лучице

Железничка станица Лучице је једна од железничких станица на прузи Београд—Бар. Налази се насељу Лучице у општини Пријепоље. Пруга се наставља у једном смеру ка Бродареву и у другом према Пријепоље теретној. Железничка станица Лучице састоји се из 3 колосека. Повезивање линија Пруга Београд—Бар Види још Србија карго Србија воз Железнице Србије Референце Овај чланак о Србији је клица. Можете допринети Википедији тако што ћете га проширити.
Железничка станица Пријепоље теретна

Железничка станица Пријепоље теретна је једна од железничких станица на прузи Београд—Бар. Налази се насељу Ратајска у општини Пријепоље. Пруга се наставља у једном смеру ка Лучицама и у другом према Пријепољу. Железничка станица Пријепоље теретна састоји се из 7 колосека. Повезивање линија Пруга Београд—Бар Види још Србија карго Србија воз Железнице Србије Референце Овај чланак о Србији је клица. Можете допринети Википедији тако што ћете га проширити.
Užice (nádraží)

Užice (v srbské cyrilici Ужице) je železniční stanice v Užici. Leží na trati Bělehrad–Bar. Pro toto západosrbské město se jedná o jediné nádraží, které ho dopravně obsluhuje. Jeho adresa je Mihajla Pupina 3, nachází se blízko centra města. Nádraží bylo vybudováno v údolí řeky Đetinji, jeho dvě nástupiště a tři koleje se nacházejí v oblouku. Historie Nádraží bylo nejprve součástí úzkorozchodné trati Stalać-Užice, která byla zprovozněna v roce 1912. Již v průběhu 50. let však bylo původní nádraží značně nedostačující pro potřeby osobní i nákladní dopravy; Užici chybělo nákladové nádraží (později bylo vybudováno nové, dále od středu města) a původní nádraží mělo velmi špatné dopravní napojení na zbytek města. Docházelo k častému přetěžování silničních komunikací v jeho blízkosti. V 70. letech 20. století bylo v souvislosti s výstavbou trati z Bělehradu do Baru kompletně přemístěno. Nové nádraží, které bylo dokončeno roku 1975, se nachází blíže centru města na druhém břehu řeky Đetinja. Původní historickou budovu nahradila nová stavba od architekta Stanka Mandiće, kombinovaná s autobusovým nádražím. To bylo dokončeno v roce 1991, těsně před rozpadem Jugoslávie. a patřilo mezi nejmodernější stavby svého druhu v zemi. Původní staniční budova zůstala dochována; zůstala před ní historická parní lokomotiva. Prostor kolejiště byl využit pro stavbu nové silnice. Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Užice na Wikimedia Commons
Железничка станица Ужице

Железничка станица Ужице је једна од железничких станица на прузи Београд—Бар. Налази се насељу Ужице у граду Ужицу. Пруга се наставља у једном смеру ка Стапарима и у другом према Ужице теретној. Железничка станица Ужице састоји се из 3 колосека. Историја Повезивање линија Пруга Београд—Бар Види још Србија карго Србија воз Железнице Србије Референце Овај чланак о Србији је клица. Можете допринети Википедији тако што ћете га проширити.
Железничка станица Ужице теретна

Железничка станица Ужице–теретна је једна од железничких станица на прузи Београд—Бар. Налази се насељу Крчагово у граду Ужицу. Пруга се наставља у једном смеру ка Ужицу и у другом према Севојну. Железничка станица Ужице–теретна састоји се из 5 колосека. Повезивање линија Пруга Београд—Бар Види још Србија карго Србија воз Железнице Србије Референце Овај чланак о Србији је клица. Можете допринети Википедији тако што ћете га проширити.
Споменик природе Лесни профил Капела у Батајници

Лесни профил Капела у Батајници налази се у Војводини (Срем) 15 km севернозападно од Београда, на стрмој десној обали Дунава, у близини насеља Батајница. Дужина отвореног профила износи 250 m, а висина отвореног дела око 40 m. Секвенце на овом лесном профилу, формиране током последњих пет глацијално-интерглацијалних циклуса, представљају један од најкомлетнијих палеоклиматских архива на европском континенту током последњих 620.000 година. Лесни профил Капела Природно добро "Лесни профил Капела у Батајници" проглашено је заштићеним подручјем локалног значаја 2014. године, као споменик природе захваљујући јединственим геолошким, геоморфолошким, палеогеографским, палеоклиматолошким, седиментолошким и палеонтолошким вредностима. Површина заштићеног добра износи 5,41 ха (у државном власништву 4,31 ха, а у приватном 1,9 ха). С обзиром да лежи на подручју Срема, Капела у Батајници представља део Сремске лесне заравни. Њен крајњи део је Земунски лесни плато који се стрмим одсецима спушта ка Дунаву. На њиховом контакту мање-више су се очували вертикални одсеци попут Капеле у Батајници, који су стварани у задњих скоро милион година. Регистровано је 4 хоризоната леса и 4 хоризоната фосилног земљишта. Први и други лесни хоризонт су настали акумулацијом еолске прашине и песка на копну, док трећи и четврти представљају „лесоидне наслаге“ настале навејавањем прашине преко травнатог и влажног терена. Заштићено подручје “Лесни профил Капела у Батајници” се налази на обали Дунава, на 1185. речном километру. Од центра Батајнице је удаљен 6 км, а Широки пут, којим се стиже, завршава се управо на обали реке. Уколико водостај дозвољава, од овог места се може пешке или возилом стићи до заштићеног лесног профила. До њега се може стићи и са узводне стране – најпре летњим путем који повезује Батајницу и Бановце, а онда се код „Заветног крста“ скреће ка Дунаву и уређеној стази која води до подножја лесних одсека. Стручњаци истичу да је овај локалитет изузетно важан за научна истраживања, али и за образовање студената геологије, географије и сродних наука. Његови јасно видљиви слојеви представљају својеврсну „архиву Земљине прошлости“, омогућавајући проучавање промена климе и животне средине у далекој прошлости. Лес је ситнозрни седимент (претежно прашина) који је наносио ветар током хладних и сушних периода леденог доба. Профил „Капела“ део је ширег лесног појаса који се простире кроз Војводину и Панонску низију, једног од најзначајнијих лесних региона у Европи. У слојевима су пронађени остаци фосилне фауне, нарочито пужева (малакофауна), који помажу у реконструкцији некадашње климе. Споменик природе Лесни профил Капела је под заштитом од 2014. године. По правилнику о категоризацији заштићених природних добара Лесни профил Капела сврстан је у III категорију - Значајно природно добро. Управљач Споменик природе поверен је на управљање Удружењу “Еколошки покрет Земун”. Види још Споменик природе Споменици природе Србије Списак заштићених подручја у Београду Референце Спољашње везе СПОМЕНИЦИ ПРИРОДЕ БОТАНИЧКОГ КАРАКТЕРА Registar Zasticenih Dobara
Кусадачко језеро

Кусадачко језеро једно је од језера у насељу Кусадак општини Смедеревска Паланка. Локација Кусадачко језеро налази се у средишту троугла који чине путеви између Младеновца, Смедеревске Паланке и Селевца, у малој шуми између села Кусадак и Азања у којој се налази и Манастир Пиносава. До самог језера води и пут кроз шуму. Дужина језера је нешто преко 100 метара. Види још Списак језера у Србији
Циглана Мале Пијаце

Циглана Мале Пијаце је својеврсна комбинација вишеслојног археолошког налазишта и старе хумке – кургана – који се налази одмах на улазу у Мале Пијаце (Општина Кањижа) из правца Суботице. Опис Курган који се пре ископавања издизао на овдашњој обали Киреша (Попова хумка) представљао је највишу тачку околине, што доказује бетонска кота која се и данас налази на његовом врху (104,4 m). Овако ископано изгледа бизарно, али се лепо види пресек тумула, са земљом која је насипана изнад слоја леса. Овај курган је, са још неколико сличних у околини био део једног већег низа хумки сличне грађе и величине — хумке Потисја. Интересантно је напоменути да многе мапе још једну хумку која се налази 1,8 km јужније такође зову Пап хумка (попова или по мађарском презимену Пап). Циглана је први пут археоилошки истраживана када се сазнало да радне машине на видело извлаче разне старине. Наводно је власник приватизоване циглане одбио сарадњу са музејем, чији сарадници су имали велике потешкоће да налазе заштите. За сада нису нађени артефакти из неолита и бронзаног доба, што би доказивало старост која је повезана са доласком курганских народа, али се утврдило да је овде налазиште из времена сеобе народа (досељење Мађара) и из средњeг века. Но централни део (где би могла да буде гробница) никада и није био истражен, због опасности одроњавања. Осим тога, кургански народи нису само подизали тумуле за сахрањивање, већ и хумке за осматрање. Обзиром на висину и ископану површину око ње, хумка је могла бити прилично велика, са ширином између 50 и 100 m. Галерија Види још Култура гробних хумки Курганска хипотеза Референце Литература Никола Тасић (1983): Југословенско Подунавље од индоевропске сеобе до продора Скита - Посебна издања Балканолошког института (Српска академија наука и уметности) књ. 17.; Матица српска, Одељење друштвених наука, Нови Сад – Балканолошки институт САНУ, Београд Bogdan Brukner, Borislav Jovanović, Nikola Tasić (1974): Praistorija Vojvodine – Monumenta archaeologica Vol. I (knjiga 3 Monografije Instituta); Institut za izučavanje istorije Vojvodine - Savez Arheoloških Društava Jugoslavije. Novi Sad (English summary/text at pages 425-484) Спољашње везе