Ćele kula

Ćele kula (srbsko cirilsko Ћеле кула, latinizirano: Ćele kula, izgovorjava [tɕel̩e kula]; turško Kelle kulesi, dob. 'stolp lobanj') je kamnita zgradba, v katero so vdelane človeške lobanje in stoji v Nišu v Srbiji. Zgradilo jo je Osmansko cesarstvo po bitki pri Čegru maja 1809 med prvo srbsko vstajo. Bitka na Čegru je trajala od 19. do 31. maja 1809 in se je končala s porazom Srbov. Med bitko so srbske upornike pod poveljstvom Stevana Sinđelića na hribu Čegar blizu Niša obkolili Osmani. Sinđelić je vedel, da bodo on in njegovi borci v primeru ujetja nabiti na kol, zato je v uporniškem jarku razstrelil skladišče smodnika, pri čemer je ubil sebe, svoje podrejene in vdirajoče osmanske vojake. Guverner Rumelijskega ejaleta, Huršid paša, je glave poražencev odrte in nagačene poslal sultanu v Konstantinopel, iz lobanj pa ob poti velel sezidati stolp. Stolp je visok 4,5 metra in je prvotno vseboval 952 lobanj, vdelanih na štirih straneh v 14 vrstah. Leta 1861 je Mithad paša, takratni vodja niškega pašaluka, ukazal razstaviti Ćele kulo, vendar krajevni Turki tega niso dopustili. Po umiku Osmanov iz Niša leta 1878 je bila zgradba delno obnovljena, pokrita z baldahinom in nekatere odstranjene lobanje so bile vrnjene. Gradnja kapele okoli zgradbe se je začela leta 1892 po načrtih beograjskega arhitekta Leka in je bila dokončana leta 1894. Kapela je bila obnovljena leta 1937. Naslednje leto je bil dodan Sinđelićev doprsni kip. Leta 1948 sta bila Ćele kula in kapela, ki jo obdaja, razglašena za kulturni spomenik izjemnega pomena in sta prišla pod zaščito Socialistične republike Srbije. Nadaljnja obnova kapele je bila izvedena leta 1989. Do leta 2026 je v stenah Ćele kule še vedno vgrajenih 58 lobanj. Tista, za katero se pravi, da pripada Sinđeliću, je zaprta v stekleni posodi ob zgradbi; ostale so izdrli in jih pokopali ali so drugače propadle. Srbske oblasti si prizadevajo za uvrstitev Ćele kule na Unescov seznam svetovne dediščine. Mnogi Srbi ga vidijo kot simbol neodvisnosti, postal pa je priljubljena turistična atrakcija, ki jo letno obišče med 30.000 in 50.000 ljudi. Zgodovina Gradnja Prva srbska vstaja proti osmanski oblasti je izbruhnila februarja 1804, njen vodja pa je bil Karadžordže. 19. maja 1809 so Osmani na hribu Čegar, blizu vasi Kamenica v Nišu, napadli 3000 srbskih upornikov pod poveljstvom Stevana Sinđelića. Upornike je pestilo pomanjkanje koordinacije, predvsem zaradi rivalstva med poveljnikoma Milojem Petrovićem in Petrom Dobrnjacem. Posledično Sinđelićevi borci niso prejeli podpore drugih uporniških odredov. Številčno močnejši Osmani so v številnih neuspelih napadih na upornike izgubili na tisoče vojakov, a so sčasoma premagali srbske linije. Sinđelić je vedel, da bodo on in njegovi možje v primeru ujetja nabodeni na kol, zato je streljal na skladišče smodnika v svojem jarku, kar je sprožilo močno eksplozijo. Nastala eksplozija je ubila njega in vse ostale v bližini. Po bitki je guverner Rumelijskega ejaleta, Huršid paša, ukazal, da se glave Sinđelića in njegovih mož odrejo, nagačijo in pošljejo osmanskemu sultanu Mahmudu II. Ko si jih je sultan ogledal, so lobanje vrnili v Niš, kjer so Osmani zgradili Stolp lobanj kot opozorilo prebivalcem, ki so razmišljali o uporu. Osmansko cesarstvo je bilo znano po tem, da je iz lobanj uporniških borcev gradilo stolpe, da bi med svojimi nasprotniki izzvalo teror. Ćele kula je bila zgrajena ob cesti iz Konstantinopla v Beograd. Zgrajena je bila iz peska in apnenca. Struktura je visoka 4,5 metra. Prvotno je bila sestavljena iz 952 lobanj, vgrajenih na štirih straneh v 14 vrstah. Domačini so jo poimenovali ćele kula, iz turške besede kelle kulesi, kar pomeni 'stolp lobanj'. Francoski romantični pesnik Alphonse de Lamartine je leta 1833 obiskal stolp med potovanjem skozi Niš. Takrat so bile lobanje zaradi izpostavljenosti vremenskim vplivom že pobeljene. »Moje oči in srce so pozdravile posmrtne ostanke tistih pogumnih mož, katerih odsekane glave so bile temeljni kamen neodvisnosti njihove domovine«, je kasneje zapisal de Lamartine. »Naj Srbi ohranijo ta spomenik! Vedno bo učil njihove otroke o vrednosti neodvisnosti ljudstva in jim pokazal resnično ceno, ki so jo morali njihovi očetje plačati zanjo.« De Lamartinovo poročilo je v Niš privabilo številne zahodne popotnike. Stolp lobanj je bil omenjen tudi v delih britanskega potopisca Alexandra Williama Kinglakea, objavljenih leta 1849. Demontaža in konservacija V letih po gradnji je z zidov stolpa odpadlo veliko lobanj, nekatere so sorodniki odnesli za pokop, saj so mislili, da lahko prepoznajo lobanje svojih pokojnih družinskih članov, nekatere pa so vzeli lovci na spominke. Midhat Paša, zadnji osmanski guverner Niša, je leta 1861 ukazal demontažo Ćele kule. Spoznal je, da struktura ni več učinkovito sredstvo za odvračanje morebitnih upornikov in le spodbuja zamero proti Osmanom ter domačine opominja na krutost cesarstva. Med demontažo so preostale lobanje odstranili iz stolpa. Po umiku Osmanov iz Niša leta 1878 je Kraljeva srbska vojska preiskala mesto in okolico v iskanju manjkajočih lobanj. Ena je bila najdena globoko v zidovih stolpa in poslana v Narodni muzej v Beogradu. Sledila je gradnja baldahina na strehi, ki je bil okrašen s križem. Tako je zgradba upodobljena na sliki realista Đorđa Krstića iz leta 1883. Leta 1892 so se začela dela na gradnji kapele, ki naj bi obdajala stolp. Temelji kapele, ki jih je zasnoval arhitekt Dimitrije T. Leko, so bili posvečeni leta 1894. Plošča, posvečena v bližini kapele leta 1904, se glasi: »Prvim srbskim osvoboditeljem po Kosovu.« Kapela je bila obnovljena leta 1937, naslednje leto pa je bil dodan Sinđelićev doprsni kip. Leta 1948 sta bila Stolp lobanj in kapela razglašena za kulturna spomenika izjemnega pomena in sta prišla pod zaščito Socialistične republike Srbije. Nadaljnja obnova kapele se je zgodila leta 1989. Do leta 2026 je v stenah stolpa še vedno vgrajenih 58 lobanj. Ena, za katero pravijo, da pripada Sinđeliću, počiva v stekleni posodi ob zgradbi. Zapuščina Ćele kula ostaja eden najpomembnejših simbolov osmanske oblasti v Srbiji. »Še naprej služi kot pomembna dediščina srbske nacionalne identitete,« piše politolog Bilgesu Sümer. V Srbiji in med Srbi tako v državi kot zunaj nje velja za simbol boja države za neodvisnost od Osmanskega cesarstva. V stoletjih po njegovi izgradnji je postal kraj srbskega romanja. Pred razpadom Jugoslavije je stavbo obiskalo več deset tisoč šolarjev z vse Jugoslavije. Ćele kula ostaja ena najbolj obiskanih destinacij v Srbiji, ki letno privabi med 30.000 in 50.000 obiskovalcev. Srbski pesnik Milan Đorđević meni, da je Ćele kula simbol tega, kar imenuje »balkanska groza«. Skladatelj Dušan Radić je leta 1957, črpajoč iz tem iz srbske zgodovine, skomponiral kantato Ćele kula. Ćele kula je tudi tema istoimenskega četrtega cikla četrte pesniške zbirke modernista Vaska Pope, Uspravna zemlja (pokončna dežela), ki je bila dokončana leta 1971. Struktura je bila predstavljena na naslovnici albuma Istina srbske rock skupine Riblja Čorba iz leta 1985, obrazi članov skupine pa so vdelani v stene stolpa. Naslovnico je oblikoval umetnik Jugoslav Vlahović. Razstava v Vojaškem muzeju v Beogradu vsebuje repliko stolpa. Leta 2024 je skupina antropologov iz Srbije začela forenzično rekonstrukcijo obrazov preostalih lobanj; analiza DNK lobanj ni bila izvedena, saj bi to poškodovalo tako lobanje kot stolp. Projekt je bil financiran z zasebnimi donacijami iz Srbije in več sosednjih držav. Sklici Viri References Books Websites Zunanje povezave Battle of Čegar, official website of the municipality of Niš (angleško) Ćele-kula National Museum Niš (srbsko) Ćele-kula – Narodni muzej Niš