NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Борско језеро

Борско језеро је вештачко језеро настало 1959. године подизањем бране и акумулацијом вода речице Ваља Жони, Марецове реке и дела слива Злотске реке. Језеро се налази у подножју планине Црни врх близу Бора. Језерска вода је пре свега намењена је погонима Рударско-топионичарског басена, али исто тако и развоју туризма. Када је вода на коти прелива, Борско језеро заузима површину 79 хектара, а запремина акумулације је 10,55 милиона кубика. У време максималног водостаја у њега стаје и до 12.000.000 m³ воде, па на неким местима може да буде дубоко и до 52 m. Обала језера је ситно разуђена и стеновита. О језеру Преко лета туристи проводе дане на Борском језеру. Сваке године се у језеро пусти неколико тона рибље млади у циљу побољшања рибљег фонда. У току сезоне, која траје од почетка маја до краја септембра, температура воде достиже и 26 степени, што је повољно за купање. Зими је језеро у потпуности прекривено ледом. Највиши водостаји су у пролеће, а најнижи крајем лета и почетком јесени. Разлика између максималног и минималног водостаја премашује 10 метара, што неповољно утиче на биљни и животињски свет језера. Коришћењем прилива воде из Злотске реке ниво језера се у току године одржава на око 2 метра испод прелива. Борско језеро је окружено листопадним и четинарским шумама, природним зеленим пропланцима и ливадама уз надморску висину од 438 метара. На обали језера изграђени су хотели „Металург“, „Језеро“, „Вертиго цитy“ и виле, док су на око 200 метара од језера саграђена неколико великих викенд насеља. На самој обали језера туристима је на располагању и ауто камп капацитета око 300 приколица. Налази се на даљини од 1 километра од хотела „Језеро“ у правцу Жагубице. Туризам На обали Борског језера изграђене су четири веће плаже и већи број мањих. Купачи на главној плажи у току целе сезоне су под надзором спасилаца. Спортистима је током целе летње сезоне на располагању комплекс спортских терена код хотела „Језеро“. Комплекс садржи терене за кошарку, фудбал, рукомет, одбојку (обичну и на песку) и тенис. Трим стазе налазе се око целог језера, а полазе од плаже Тропски бар, пролазе поред хотела „Језеро“, Главне плаже, хотела „Металург“, ауто кампа, различите четинарске и листопадне шуме, пашњаке и ливаде и завршавају се код бране на Борском језеру. Стазе излазе и на трасу Црновршке пруге којом се може стићи до Бора. На Главној плажи могуће је изнајмљивање чамаца и педалина, као и уживање разних других садржаја на води. Галерија Види још Чудовиште из Борског језера Списак језера у Србији Литература Мала енциклопедија Просвета (3 изд.). Београд: Просвета. 1985. ISBN 978-86-07-00001-2. Марковић, Јован Ђ. (1990). Енциклопедијски географски лексикон Југославије. Сарајево: Свјетлост. ISBN 978-86-01-02651-3. Референце Спољашње везе Званични сајт Борског језера
Валмиште

Валмиште или Валниште је шумско пространство у пазухи Малог Чемерника, на надморској висини 1.300m – 1.550m, богато пашњацима и изворима здраве воде. Заклоњено од ветрова, па је још из времена Турака било познато место на коме је гајена ситна и крупна стока. Окренуто је северозападу, осунчано, са преко осамдесет извора, потока и речица. Оивичују га чемерничке косе: Лебетски рид, Боровички друм, Мали Чемерник, Шанци и Златков рид. Налази се у атару села Млачишта. Од валмишких извора настаје Голема река, богата пастрмком, која до увора у Мораву мења своје име у Мутница и Џепска река. Топоними: „Станци“, „Торине“, „Грчке“ и „Фарме“ говоре да су ту били стари сточарски настани, торови и зграде за стоку, а и то да су ту и Ашани, северногрчко племе, напасали своја стада. Изнад Валмишта се простиру чемернички пашњаци богати травом. Почетком деведесетих година, Србијашуме су 420 хектара валмишког простора оградиле, изградивши ловачки дом и чеке, а на Големој реци брану, начинивши горско језеро. Ловиште су настанили европским јеленом и дивљим свињама. У њему живи око 150 дивљих свиња и више од 120 јелена и кошута. Тако је „Валмиште“ постало ловиште затвореног типа. До њега се стиже путевима из Предејана, Црне Траве, Власине, Сурдулице и Владичиног Хана. Но, ниједан од тих путева није у задовољавајућем стању. Поготову зими је без прилаза, одсечено од света. Како је обрасло густом шумом са пуно извора, у Другом светском рату Валмиште је било партизанска база, где су сигурно уточиште налазили и партизани са Косова и Метохије, из Македоније и Бугарске. На његовом пропланку Спаисковица 1943. године је формирана Прва македонско-косовска партизанска јединица. У знак сећања на тај догађај, подигнут је и споменик у облику колибе, међутим њега су деведесетих година 20. века непознати вандали минирали. Спољашње везе Ловиште „Качар - Зеленичје“ и „Валмиште“ Ловиште „Валмиште“
Forteresse de Vrdnik

Les ruines de la forteresse de Vrdnik (en serbe cyrillique : Тврђава Врдник ; en serbe latin : Tvrđava Vrdnik), également connue sous le nom de « tour de Vrdnik » (Врдничка кула/Vrdnička kula) sont situées à Vrdnik, dans la province de Voïvodine et dans le district de Syrmie, en Serbie. Elles sont inscrites sur la liste des monuments culturels de grande importance de la république de Serbie (identifiant no SK 1289). Présentation La forteresse de Vrdnik se trouve sur les pentes méridionales du massif de la Fruška gora, à une altitude d'environ 400 m. Elle est mentionnée pour la première fois en 1315 sous les noms de Rednak, Rednuk ou Regnicz. La forteresse avait une forme allongée, demi-circulaire, avec une entrée située dans la partie est des remparts. En plus de la porte d'entrée, elle disposait d'une tour d'entrée, rectangulaire à l'intérieur et arrondie à l'extérieur. Dans la partie conservée du mur sud se trouvent des contreforts. Les fortifications sont encore dominées par un donjon demi-circulaire. Jusqu'à aujourd'hui, aucune recherche archéologique, architecturale ou historique approfondie n'a été menée si bien que l'on manque de données précises sur le passé et l'apparence de Vrdnik. Notes et références Articles connexes Liste des forteresses de Serbie Monuments culturels du district de Syrmie Portail de la Serbie et du peuple serbe Portail des châteaux Portail de la protection du patrimoine
Vrdnička kula

Vrdnička kula (mađ. Rednak, Rednuk) je kula na Fruškoj gori, nedaleko od Vrdnika, 15 km južno od Novog Sada. Dio je bivšeg utvrđenog grada Vrdnika. Spomenik kulture od velikog značaja. Visoka je 18,5 metara i nalazi se sjeverno od Vrdnika na pola sata hoda, na 383 metra nadmorske visine. Povijest Povijesni spisi prvi put spominju utvrđeni grad Vrdnik 1315. godine. Od njega je ostala samo ova donžon kula s nešto malo bedema i ruševinom jedne kule. Kad je istraživan lokalitet, otkriveni su predmeti iz doba rimske tetrarhije i cara Proba (276.—282.) koji je iz Sirmiuma upravljao dijelom Rimskog Carstva. To ukazuje da je prvobitno utvrda na ovom mjestu podignuta još u njegovo doba kao promatračnica ili predstraža samom Sirmijumu. Do danas nisu vršena nikakva istraživanja (arheološka, arhitektonska niti povijesna), tako da nema potankih podataka o izgledu ni o prošlosti Vrdnika, ali je napravljena geodetska podloga utvrde. Vidi Popis spomenika kulture u Srijemskom okrugu Literatura Deroko, Aleksandar (1950). Srednjevekovni gradovi u Srbiji, Crnoj Gori i Makedoniji. Beograd: Prosveta. Vanjske poveznice (srp.) SANU Spomenici kulture u Srbiji: Vrdnička kula (srp.) Туристичка организација општине Ириг - Врдничка кула[neaktivna poveznica] (srp.) ПСД Zmajevac - O Vrdniku Arhivirana inačica izvorne stranice od 3. ožujka 2013. (Wayback Machine) (srp.) Ekoradio - Vrdnička kula Arhivirana inačica izvorne stranice od 11. listopada 2011. (Wayback Machine) (srp.) Republički zavod za zaštitu spomenika kulture - Beograd (srp.) Lista spomenika (srp.) Republički zavod za zaštitu spomenika kulture - Beograd/Baza nepokretnih kulturnih dobara
Врдничка кула

Врдничка кула (мађ. Rednak, Rednuk), као део некадашњег утврђеног града Врдника, се налази недалеко од Врдника,15km јужно од Новог Сада на Фрушкој гори. Први пут се у историјским изворима помиње 1315. године. Представља споменик културе од великог значаја. Изглед Утврђени град Врдник се налази на 400 метара надморске висине, на јужним падинама Фрушке горе. Град је имао издужену полукружну основу са улазном капијом на источном делу бедема. Поред капије се налазила улазна кула, изнутра правоугаоне, а споља заобљене основе. На очуваном делу јужног зидног платна и данас се виде ојачања – контрафори. Утврђењем још увек доминира снажна бранич-кула, такође издужене полукружне основе. Откопавањима, која су пре Другог светског рата вршена испред улазне куле, откривени су зидови који су опасивали подграђе. Данас је од града опстала само Донжон кула са нешто мало бедема и рушевином једне куле. Приликом истраживања самог локалитета, откривени су предмети из доба римске тетрархије и цара Проба (276—282) који је управљао делом Римског царства из Сирмијума, што указује да је првобитно утврђење на овом месту подигнуто још у његово доба као осматрачница или предстража самом Сирмијуму. До сада нису вршена никаква истраживања (археолошка, архитектонска или историјска), тако да се не располаже прецизнијим подацима о изгледу и прошлости Врдника, али је направљена геодетска подлога утврђења. Види још Списак споменика културе у Сремском округу Споменици културе од великог значаја Етно-насеље Врдничка кула Литература Дероко, Александар (1950). Средњевековни градови у Србији, Црној Гори и Македонији. Београд: Просвета. Спољашње везе „Врдничка кула) — Споменици културе у Србији”. САНУ. ПСД Змајевац - О Врднику Еко радио - Врдничка кула Републички завод за заштиту споменика културе - Београд Листа споменика Републички завод за заштиту споменика културе-Београд/База непокретних културних добара
Географический факультет Белградского университета

Географический факультет Белградского университета (серб. Географски факултет Универзитета у Београду) — один из 31 факультета Белградского университета, занимающийся подготовкой специалистов в области географии, туризма, экологии, а также специалистов по планированию местности. Отсчитывает свою фактическую историю с 1893 года, хотя де-факто утверждён только в 1994 году после отделения от естественно-математического факультета. Факультет располагается в нескольких зданиях: в здании на Студенческой площади на третьем этаже (здание принадлежит филологическому факультету); на Црвени-Крсту рядом с Институтом демографии и информационной лабораторией; в корпусе бывшего естественно-математического факультета. До 2011 года часть помещений, принадлежащих физическому факультету, использовались и географическом факультетом; с 2011 года часть занятий проводится в здании начальной школы имени Десанки Максимович в Земуне. История География в Белградском университете преподаётся с 1893 года, когда известный географ Йован Цвиич основал Географический завод. До этого занятия проводились с 1853 года в лицее Крагуеваца. Первые занятия в Белградском университете прошли на философском факультете, затем перешли на естественно-математический. В 1990—1994 годах географический факультет де-юре был в составе естественно-математического, пока не отделился окончательно. В 2011 году факультет получил учебно-научную базу в селе Блажево у подножия Копаоника. Факультетом издаются журналы «Зборник радова Географског факултета», «The environment», «Демографија», «Territorium» и «Простор». Структура Образование даётся по специальностям «География», «Планирование местности» (с 1977), «Демография» (с 1999), «Геопространственные основы среды обитания» (с 2000) и «Туризм» (с 2007). Факультет состоит из пяти институтов: Институт географии Кафедра физической географии Кафедра общественной географии Кафедра региональной географии Кафедра картографии Кафедра методики преподавания географии Институт планирования местности Кафедра планирования местности Институт демографии Кафедра демографии Институт среды обитания и географических информационных систем Кафедра среды обитания Кафедра географических информационных систем Институт туризмоведения Кафедра туризмоведения Примечания Ссылки Официальный сайт факультета (англ.) (серб.)
Географски факултет Универзитета у Београду

Географски факултет Универзитета у Београду је настао 1994. године одвајањем од Природно-математичког факултета. Седиште је на Студентском тргом у Београду, на трећем спрату зграде Филолошког факултета. Један део се налази на Црвеном крсту, где је смештен Институт за демографију и информатичке лабораторије. Факултет не поседује сопствену зграду. Влада Србије најавила је изградњу наменске зграде, у комплексу који ће делити са још два факултета који немају свој простор. Историјат Његови корени сежу чак у 1893. годину када је познати географ Јован Цвијић формирао Географски завод. Најстарије извођење наставе географије било је 1853. године на Лицеју у Крагујевцу, ова година се, као важна за географију у Србији, налази и на логоу Географског факултета. Настава географије на академском нивоу је била организована на Филозофском факултету, касније на Природно-математичком факултету, а 1990-1994 факултет је носио назив Географски факултет Природно-математичког факултета. Факултет на основним студијама има 5 смерова: географију, просторно планирање (од 1977. године), демографију (од 1999. године), геопросторне основе животне средине (од 2000. године) и туризмологију (која је постојала као смер који је био угашен и поново уведен 2007. године). Факултет има просторије и на Природно-математичком факултету. До 2011. године је користио и просторије Физичком факултету, а од 2011. за тим више нема потребе с обзиром да је Географски факултет добио зграду бивше основне школе Десанка Максимовић у Земуну. Од 2011. факултет има наставно-научну базу у селу Блажево у подножју Копаоника. Институти и катедре На факултету се организују специјалистичке (2 смера) и магистарске студије (10 смерова). Наставно-научне области су подељене на 5 института и 10 катедри: Институт за географију: катедра за физичку географију катедра за друштвену географију катедра за регионалну географију катедра за картографију катедра за методику наставе географије Институт за просторно планирање: катедра за просторно планирање Институт за демографију: катедра за демографију Институт за животну средину и ГИС: катедра за животну средину катедра за географске информационе системе Институт за туризмологију: катедра за туризмологију Издања Факултет издаје следеће публикације и часописе: Зборник радова Географског факултета, The environment часопис за еколошка истраживања, Демографија часопис за демографска и друштвена истраживања, Territorium издање Института за просторно планирање, Простор часопис просторних планера и студената просторног планирања. Види још Универзитет у Београду Списак факултета у Србији Референце Спољашње везе Географски факултет Универзитета у Београду
Lycée Isidora-Sekulić de Novi Sad

Le lycée Isidora-Sekulić de Novi Sad (en serbe cyrillique : Гимназија Исидора Секулић у Новом Саду ; en serbe latin : Gimnazija Isidora Sekulić u Novom Sadu) est l'un des quatre lycées de Novi Sad, la capitale de la Voïvodine, en Serbie. Il a été créé en 1990 et est situé au 2 rue Vladike Platona, dans le quartier de Stari grad. Histoire Anciens élèves et professeurs Notes et références Voir aussi Articles connexes Éducation en Serbie Isidora Sekulić Lycée Jovan Jovanović Zmaj de Novi Sad Lien externe (sr) Site officiel Portail de la Serbie et du peuple serbe Portail de l’éducation
Pirot Gymnasium

The Pirot Gymnasium (Serbian: Гимназија Пирот, Gimnazija Pirot) is a public coeducational high school (gymnasium, similar to preparatory school) located in Pirot in Serbia. The school was established in 1878. Alongside Serbian, the school implement its curriculum in French language. At the time of introduction of bilingual French curricula in 2012, the gymnasium was only the fifth one in Serbia to provide such education after local gymnasiums in Belgrade, New Belgrade, Novi Sad and Niš. History Initially established as the Commercial and Artisan School in 1878, it was transformed into a lower-level gymnasium (four grades) and named Pirot Real Gymnasium. In the 1950s, the gymnasium was divided into separate male and female institutions, but by 1958, it was reunited under the name of Pirot Gymnasium. In 1964, the school was renamed Gymnasium "Predrag Kostić", honoring a local figure. Educational reforms in 1977 introduced specialized vocational courses alongside traditional curricula. Since 1994, the institution has operated under the name Pirot Gymnasium. Building The main building of Pirot Gymnasium, constructed in 1907, was designed by Serbian architect Milorad Ruvidić. It is a prominent example of academic architecture with elements of classicist and neo-Renaissance styles. The building features a monumental entrance hall with massive columns, arches, and balustrades. The building is protected cultural heritage of the Republic of Serbia. References
Гимназија Пирот

Гимназија Пирот је општеобразовна установа, која својим ученицима пружа четворогодишње образовање, и једина је гимназија у Пироту. Основана је 1879. године. Зграда гимназије представља непокретно културно добро као споменик културе. Сада је то модерна школа, чији се ученици могу школовати у три образовна профила (смера). Школа је, такође, изузетно активна у међународној сарадњи са другим школама сличног типа. Историјат Гимназија у Пироту основана је 1879. године и њене прве просторије биле су у данашњој старој згради основне школе „Вук Караџић“ у Пироту. Данашња зграда Гимназије почела је да се гради 1904. године, а користи се од 1907. године. Пре гимназије у Пироту је 1878. основана Трговачко-занатлијска школа која је већ 1879. престала да постоји настанком гимназије. Од 1987. године Гимназија је носила назив „Предраг Костић“. Садашњи назив, Гимназија Пирот, школа је добила решењем Министарства просвете Републике Србије 1994. године. Професори Гимназије Пирот били су неки од истакнутих српских писаца: Стеван Сремац, Радоје Домановић и Јаша Продановић. Организација наставе Од школске 2006/2007. године, настава у Гимназији Пирот организована је у три образовна профила (смера), а то су: друштвено-језички, природно-математички и информатички смер. На друштвено-језичком смеру ученици могу да стекну основна знања из језика и области друштвених наука, и тиме се припремити за многобројне факултете на којима се ове науке изучавају. На природно-математичком смеру, ученици се, кроз изучавање природних наука, математике и информатике, спремају за техничке и факултете на којима се изучавају природне и математичке науке. Ваннаставне активности у школи Гимназија у Пироту има развијен велики број ваннаставних активности. Школа негује међународну сарадњу са многим иностраним школама, поготово са интернационалном школом Massillon из француског града Клермон Ферана, кроз пројекат „Креће се лађа француска“ (Le navire français avance). Од новембра 2009. године школа сарађује и са Средњом школом 644 Приморског округа Санкт-Петербурга у Русији. Нови пројекат носи назив „Душа словенска“. Такође, велики број ученика школе су чланови школског хора, који учествује на свим школским и приредбама које организује општина Пирот, као и друге институције у граду. Галерија Референце Спољашње везе Званични веб-сајт
Грађевинска техничка школа „Неимар” Ниш

Грађевинска техничка школа „Неимар“ налази се у Нишу и са 30 одељења и око 1.000 ученика спада у ред већих стручних школа у Републици Србији. Настава се одвија у објекту, са око 2.500 m² затвореног простора у улици Александра Медведева 18. Поред кабинета и радионица струке које се изучавају школа има кабинет за информатику, кабинет за Примену рачунара, библиотеку (укупно око 7.000 књига), клуб и свечану салу. Историјат Године 1939. формирана је у Нишу Техничка школа која је те школске године уписала по једно одељење на грађевинским и машинском одсеку. Нормалан рад одвијао се до почетка Другог светског рата. У току рата школа је радила у тешким условима и са прекидима. После рата техничка школа уписује већи број ученика. Услед повећане потребе за техничарима 1947. године при школи почиње са радом и архитектонски одсек. Тих година СТШ Никола Тесла, из које се касније издвојила и ова школа, била је једна од највећих стручних школа у земљи, са око 3.000 ученика. Године 1968. долази до дезинтеграције овако гломазне школе. Издваја се архитектонски и грађевински одсек и са Грађевинском школом за квалификоване раднике формира се Грађевински школски центар. Школске 1975-76. при школи почиње са радом и геодетски одсек, а 1985. године школа мења назив у Грађевинска техничка школа „Неимар“. Од оснивања до данас школу је завршило око 15.000 ученика различитих профила и степена стручне спреме. ГТШ „Неимар“ од 2003. године учествује у Програму реформе средњих стручних школа односно у КАРДС програму. Овим је ГТШ „Неимар“ постала једна од пет школа у Србији у којима су формирани Центри за континуирано образовање одраслих, са циљем организовања обука личног усавршавања, образовања и стицања нових знања у различитим областима. Припремљени су програми обука из области грађевинарства, обраде дрвета и информатике. Образовни профили Грађевинарство и геодезија Четворогодишње школовање Геодетски техничар - геометар (оглед) Грађевински техничар за високоградњу Грађевински техничар за нискоградњу Грађевински техничар за хидроградњу Трогодишњи школовање Монтер суве градње (оглед) Керамичар - терацер - пећар Декоратер зидних површина - молер Хидрограђевинар Руковалац грађевинском механизацијом Шумарство и обрада дрвета Трогодишње школовање Произвођач финалних производа од дрвета - столар Тапетар - декоратер Види још КАРДС Референце Спољашње везе ГТШ „Неимар“
Fakulteta za gradbeništvo in arhitekturo v Nišu

Fakulteta za gradbeništvo in arhitekturo (izvirno srbsko Грађевинско-архитектонски факултет у Нишу), s sedežem v Nišu, je fakulteta, ki je članica Univerze v Nišu. Glej tudi seznam fakultet v Srbiji Zunanje povezave Uradna spletna stran Arhivirano 2008-02-20 na Wayback Machine. (v srbščini)
Грађевинско-архитектонски факултет Универзитета у Нишу

Грађевинско-архитектонски факултет је високошколска установа у саставу Универзитета у Нишу. Обавља студије првог, другог и трећег степена, као и студије за иновацију знања и стручног образовања из области грађевине и архитектуре. Историја Технички факултета у Нишу основан је 1. октобра 1960. године, чиме су створени услови за почетак високошколске наставе из области електронике, машинства и грађевине. 1968. године Електронски одсек Техничког факултета прераста у Електронски факултет 1971. године Машински и Грађевински одсек Техничког факултета постају посебни факултети Катедре Катедра за математику, физику и информатику Катедра за материјале и конструкције Катедра за саобраћајнице Катедра за техничку механику и теорију конструкцију Катедра за грађевинску геотехнику Катедра за хидротехнику Катедра за водопривреду Катедра за зграде за становање Катедра за конструкције и конструкцијске системе системе архитектонских објеката Катедра за урбанизам и просторно планирање Катедра за пројектовање јавних зграда Катедра за визуелне комуникације Види још Универзитет у Нишу Списак факултета у Србији Референце Спољашње везе Званични веб-сајт
Château Kaštel à Ečka

Le château Kaštel (en serbe cyrillique : Дворац Каштел у Ечки ; en serbe latin : Dvorac Kaštel u Ečki) est situé à Ečka, sur le territoire de la ville de Zrenjanin, en Serbie. Il est inscrit sur la liste des monuments culturels protégés de la république de Serbie (identifiant no SK 1984). Présentation Parc Notes et références Article connexe Monuments culturels du district du Banat central Lien externe (sr) Notice Portail de la Serbie et du peuple serbe Portail des châteaux Portail de la protection du patrimoine