Храм Свете Тројице (Београд)

Храм Свете Тројице (рус. церковь Святой Троицы) познат и као Руска црква је храм Руске православне цркве у Београду. Подигнут је 1924. по плановима архитекте Валерија Сташевског за Русе који су након октобарске револуције побегли од комуниста из Русије. Углавном су то били припадници виших слојева друштва. Историја Храм Свете Тројице изграђен је у златно доба изградње хришћанских верских објеката у Београду везано је за период између два светска рата (1918 — 1941) када је изграђено око двадесет храмова, који су, укључујући и овај на сасвим специфичан начин, изменили и унапредили визуелну слику Београда. Храм Свете Тројице је подигнут добровољним прилозима руских исељеника и београдског грађанства на простору источно од старе Цркве Светог Марка, на плацу у Таковској 4. Службе су се раније одржавале у шатору (на другом месту се каже, у дашчари која је пре рата служила као капела), а темељи новог храма су освећени 27. октобра 1924. У темељ је узидана повеља у којој је, на руском, стајало: У име Оца, Сина и Светога Духа, оснива се ова руска црква у част и славу Свете Тројице, за владавине благоверног и христољубивог Краља Срба, Хрвата и Словенаца Александра I, Њ. С. Патријарха српског Димитрија и Њ. С. Патријарха московског и све Русије Тихона, године од створења света седам хиљада четири стотине тридесет и друге, а од рођења Спаситељева хиљаду девет стотина двадесет и четврте, месеца октобра, у четрнаести дан. Црква је освећена 4. јануара 1925. Изграђена је по пројекту архитекте Валерија Сташевског, а освештена 22. октобра 1925. године. Касније током 1925. године, Ђурђина Пашић, Николина супруга, поклонила је звоно цркви поводом његовог оздрављења. Звоно, названо „Никола Пашић”, требало је бити подигнуто на Пашићеву славу Никољдан, међутим прота цркве светог Марка је то спречио. Како то новински чланак тврди, прота је првобитно дао дозволу Русима само за проширење дашчаре коју су користили, мислећи да је недозвољиво подизање нове цркве само „двадесет два метра” од старе. Међутим, Руси су почели подизати зидове, на много већем простору од дашчаре - објаснили су да је то потребно због зимских услова и да ће кров бити од дасака. Али, подигнута су кубета, и нова руска црква је била већа и лепша од тадашње старе цркве Светог Марка а Руси су сматрали да ће се „ускоро” вратити у Русију, па ће црква ионако остати Србима. Русима је приписано и прављење „комбинација” да формирају црквену порту у одговарајућој величини. С друге стране, министар вера Миша Трифуновић је био за подизање звона, Руси су тврдили да им је и патријарх дао усмено одобрење. Звоно је ипак постављено 1926; за руску цркву је тада речено да „од свих београдских цркава једина... никад није празна”. У јулу 1926. се замера домаћим духовним властима због односа према овој цркви, која још увек није „троносана”. У темеље храма су положили грумен земље донесен из Русије, а у цркви је и гроб руског генерала Врангела, вође царистичких снага против бољшевика. Црква поседује богату ризницу икона и застава Руске царевине. Првобитно је било 164 заставе, најстарија је била из 1663. Међу њима су се једно време налазиле и војне заставе Наполеона и Османлија, које су биле ратни плен руске војске. Ове заставе су 1944. враћене у Русију. У храму је сахрањен генерал Петар Николајевич Врангел, главнозаповедајући руске белогардијске армије, пренесен из Брисела 1929. Архитектура Храм Свете Тројице својим конструктивним склопом и декоративном естетиком изведена је са одликама типичним за руско сакрално градитељство. Живописна силуета храма, као и целокупно композиционо решење у простору подражава контекстуални приступ пројектовања поштујући затечени амбијент и обликујући силуету падине подно Цркве Светог Марка. Фрескодекорација Израда фрескодекорације је дело чувеног зографа, барона Николе Мајендорфе, који је често сарађивао са руским архитектама у великим градитељским подухватима у бившој Краљевини Југославије. Галерија Види још Иверска капела на Новом гробљу у Београду Руска православна црква у Белој Цркви Референце Спољашње везе Виталиј Тарасјев: Верујем у духовни препород братских народа („Вечерње новости”, 19. новембар 2017) Препород Руске цркве на Ташмајдану („Политика”, 5. мај 2019) Сенке над руским заставама („Политика”, 31. децембар 2019) "Илустровани лист", бр. 15, 1924; стр. 10 - најава градње (у ботаничкој башти!) и прикупљања додатних средстава