NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Gambia Senior Secondary School

The Gambia Senior Secondary School (formerly the Gambia High School) is a school in Box Bar Road, Banjul, Gambia, founded by Wesleyan missionaries. It has educated two leaders of Gambia. History The school was founded in 1876 in Dobson Street, Banjul, by Wesleyan missionaries. In 1898 it re-opened as the Methodist Boys' High School and in 1915 the associated Girls High School was opened. The girls' and boys' high schools were merged in 1959 to create the Gambia High School and the location moved to Box Bar Road. Philip Beale was the principal from 1961 to 1966. While there, he jointly organised an archaeological expedition with pupils from the school to examine the Senegambian stone circles. In 1994, the name changed again to the Gambia Senior Secondary School. Notable alumni Fatim Badjie, Minister of Communications, Information and Information Technology and Minister of Health and Social Welfare, youngest person ever appointed to the Gambian Cabinet. Fatou Lamin Faye, Minister of Education from 2004 Yahya Jammeh, leader of the Gambia from 1994 to 2017. Dawda Jawara, prime minister of Gambia from 1962 to 1970. Bai Modi Joof, lawyer Fatou Sanyang Kinteh, Minister for Women's Affairs, Children and Social Welfare Louis Mahoney, actor Principals 1876 to 1958 1876–1878: Rev. J. Fieldhouse 1878–1879: Rev. J. Heslam 1879–1884: C. R. Cross 1885–1889: J. Gilbert 1889–2900: G. P. Wilhelm 1901–1904: Circuits Ministers 1904–1907: W. T. Cole 1907–1909: Rev. C. Leopold 1909–1911: A. N. Walker 1912–1913: F. Dean 1913–1920: Rev. L. L. Leopold 1921–1922: W. E. Hoare 1922–1928: Rev. F. F. Morton 1929–1931: H. E .E. Burne 1932–1952: J. J. Baker 1953–1958: R. P. Pye Girls High School 1915–1917: Mrs. P. S. Toye 1922–1927: Miss L. E. Morton 1928–1929: Miss C. E. Mason 1929–1936: Miss. R. M. Little 1937–1938: Miss. A. I. Spencer 1939–1956: Miss. N. Spencer 1957–1958: Miss. V. Vodlcy Gambia High School 1959–1961; J. S. Sergeants 1961–1966: P. E. Beale 1966–1974: E. F. Foss 1974–1976: J. J. Ndow 1976–1978: H. I. Jagne 1978–1980: R. D. Somers 1980–1986: H. I. Jagne 1986–1989: Mrs. D. E. S. Carrol 1989–1994: Mrs. Satang Jow 1994–2005: Rev. W. E. E. Carr 2005–present: Lamin M. B. Jaiteh References External links "Gambia High 2011". YouTube. Retrieved 19 September 2017.
Retba

Retba nebo Lac Rose (Růžové jezero) je jezero nacházející se v Senegalu 30 km severovýchodně od hlavního města Dakaru v katastru obce Sangalkam. Voda v jezeře se vyznačuje sytě růžovou barvou, kterou způsobuje řasa Dunaliella salina. Jezero má rozlohu 3 km² a leží nedaleko pobřeží Atlantského oceánu, od něhož je odděleno pouze písečnými dunami. V důsledku průsaku mořské vody a vysokého výparu se obsah soli pohybuje okolo 40 procent, voda je tak hustá, že se člověk bez námahy udrží na hladině. Místní obyvatelé v jezeře ručně dobývají sůl, k ochraně pokožky používají bambucké máslo. Na březích jezera tradičně končila závěrečná etapa Rallye Dakar. Odkazy Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Retba na Wikimedia Commons Web jezera Retba (anglicky) Článek na webu 100+1 ZZ (česky)
Lago Rosa

El lago Rosa (conocido localmente como Lac Retba) se encuentra al norte de la península senegalesa de Cabo Verde, al noreste del país africano. Dista 35 kilómetros de Dakar.​ Cubre una superficie de 3 km².​ El adjetivo rosa proviene del color de sus aguas, que se tornan especialmente rosáceas durante la estación seca. Esto se debe a un alga llamada Dunaliella salina​ que fabrica un pigmento rojo para absorber la luz del sol.​​ El alto nivel de salinidad permite que, al igual que sucede en el mar Muerto, las personas floten con facilidad. En torno al lago se encuentran pequeñas explotaciones extractivas de sal que comenzaron en los años 70. Los hombres, con el agua hasta el pecho, rompen con bastones la sal depositada en el fondo antes de recogerla con palas y llenar piraguas de una capacidad de hasta una tonelada. Las mujeres descargan las piraguas y acumulan la sal en el borde del lago para secarla y blanquearla al sol. Tanto hombres como mujeres se protegen de la salinidad corrosiva untándose con manteca de karité. La sal es destinada a las conservas de pescado o a la exportación. El lago es conocido a nivel mundial por haber sido la llegada del rally París Dakar en casi todas sus ediciones hasta 2008, cuando la organización decidió suspender la competición y trasladarla a Sudamérica a partir del 2008. Descripción El lago está situado 35 km (22 mi) al noreste de Dakar,​separada del océano Atlántico solo por un estrecho corredor de dunas, y recibe su nombre por sus aguas rosadas, causadas por las algas Dunaliella salina. Estas algas producen un pigmento rojo que les ayuda an absorber la luz solar, lo que les proporciona energía para crear ATP, un nucleótido necesario para la producción de energía.​El color es particularmente visible durante la estación seca (de noviembre a mayo) y menos durante la estación lluviosa (de junio a octubre).​ Véase también Lago Hillier Referencias Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Lago Rosa. Información y guía de turismo Lago Rosa Senegal
Lago Retba

Il lago Retba o lac Rose è un lago del Senegal che si trova a nord della penisola del Senegal, a nord est di Dakar. Ha una larghezza massima di 1,5 km ed è lungo 5 km. Dista circa un chilometro dall'Oceano Atlantico. Esso è chiamato così per le sue acque rosa, causate da alghe (Dunaliella salina) presenti nell'acqua che producono un pigmento rosso, il carotene, per resistere ai forti raggi solari. Il colore è particolarmente visibile durante la stagione secca. Il lago è anche noto per il suo alto contenuto di sale, che, come quello del Mar Morto, permette alle persone di galleggiare facilmente. La salinità è infatti di 380 grammi per litro. Il lago ha anche una piccola produzione di sale industriale. È stato il punto di arrivo del celebre Rally Dakar fino all'edizione del 2007 e la sede dell'Ocean X Prix, gara del campionato di Extreme E, nel 2021. Il lago Retba è sotto esame dal comitato del patrimonio mondiale per l'inclusione come Patrimonio mondiale dell'umanità. Microbiologia - Provenienza del tono rosa La ragione del colore rosa è attribuita alla presenza della Dunaliella salina, una microscopica alga verde halofila. Durante il periodo secco da novembre a giugno, quando il cielo è sereno, questa alga diventa particolarmente attiva e produce l'astaxantina, un pigmento rosso appartenente alla famiglia dei carotenoidi. L'astaxantina le permette di proteggersi dai raggi solari intensi e dalla concentrazione di sale. Durante la stagione delle piogge (luglio-ottobre), il colore rosa risulta meno evidente poiché la radiazione solare viene limitata dalla presenza di nuvole nel cielo. Problematiche ambientali Nel 2013, si notava un trend di crescita della popolazione, che portava ad una maggiore urbanizzazione della zona ed alla rimozione della vegetazione nativa sulle rive del lago per lasciare spazio a coltivazioni orticole o piantagioni di alberi. L'agricoltura fa un largo uso di pesticidi, come per esempio il metamidofos e il tamaron. Il conseguente riversamento nel lago di queste sostanze tossiche, molto probabilmente, ha contribuito alla perdita del suo colore originale. Durante l'estate del 2022, la regione ha subito piogge particolarmente intense. Il livello del lago è passato da 3 m a 6 m di profondità. L'attività di estrazione del sale è diventata (almeno temporaneamente) impossibile. L'innalzamento delle acque ha anche inondato le aree costiere e diversi negozi hanno dovuto spostarsi. Le piogge hanno anche provocato il deflusso di grandi quantità di acque reflue dai quartieri circostanti di Kounoune e Bambilor. Note Voci correlate Lago Hillier Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su lago Retba
Roze Meer

Het Roze Meer (Frans: Lac Rose; officieel: Lac Retba ) is een zoutmeer dat op 25 km van de hoofdstad Dakar van Senegal gelegen is in de gemeente Sangalkam. Het is door duinen gescheiden van de Atlantische Oceaan. Het dankt zijn naam aan de kleur van het water, die rose-achtig tot mauve is al naar het moment van de dag. Dit is te wijten aan het feit dat de hoge zoutconcentratie het licht anders breekt en aan de aanwezigheid van rode plankton en microbacteriën. Door de hoge zoutconcentratie (300-480 g/l) is vrijwel geen leven in het water mogelijk en blijven baders in het water drijven als in de Dode Zee. Het meer is drie meter diep, waarvan anderhalve meter uit zout bestaat en anderhalve meter uit water. Het water komt ondergronds vanuit de oceaan onder de duinen door zodat het gezuiverd wordt. Het meer heeft een oppervlakte van 3 km² en wordt omgeven door vier wijken: Khar Yalla, Khoss, Virage en Daradji. Sinds de jaren zeventig wordt hier door de bevolking aan zoutwinning gedaan. Ieder individu mag er vrij komen werken op voorwaarde dat hij zich aan bepaalde regels houdt zoals solidariteit en eerlijkheid. Het grootste deel van de arbeiders komen uit het buitenland: Mali, Benin, Niger, Guinee. Het zout wordt gewoon uit het meer geschept en in hoopjes op het strand opgestapeld. Ieder heeft zijn eigen zoutberg met daarop een bordje met zijn naam. De mannen halen het zout uit het water. In de eerste plaats maken ze het los door met puntige stokken in de bodem te steken, dan binden ze een mand tussen hun enkels die ze vervolgens met het losgekomen zout vullen. Ze begeven zich tot aan hun borst in het water, goed ingesmeerd met een vetachtige substantie om zich te beschermen tegen de corrosieve werking van het zout. In één bootje kan één ton zout. Het vullen neemt drie uur in beslag. De boot legen gebeurt door de vrouwen, die daarvoor met zout betaald worden. Daarna wordt het zout aan handelaren verkocht, waarna het grootste deel naar het buitenland gaat. Er zijn drie kwaliteiten: de beste kan als keukenzout dienen, de tweede voor het inzouten van vis en de laatste wordt in Europa gebruikt als strooizout. Lac Rose heeft grote bekendheid gekregen door het feit dat de Rally Parijs-Dakar hier eindigde. Lac Rose is een toeristische trekpleister waar veel mensen van zowel het binnenland als het buitenland naar toe trekken. Eind 2022 vonden echter overstromingen plaats waardoor een grote hoeveelheid zoet water het meer instroomde. Dit raakte zijn specifieke roze kleur kwijt. Het water kleurt bruin en groen, en dode vissen spoelen aan op de oevers. Toeristen blijven weg, zoutwinning is onmogelijk door het wegspoelen van de zoutbanken, en men vreest voor permanente beschadiging aan het ecosysteem van het meer. Gevreesd voor een ecologische en economische ramp.
Lac Retba

Lac Retba lub Lac Rose – słone jezioro w zachodnim Senegalu, u nasady Półwyspu Zielonego Przylądka, około 20 km na północny wschód od stolicy kraju – Dakaru. Ma ok. 3 km² powierzchni i ok. 3 m głębokości. W porze suchej (od listopada do maja) jezioro ma kolor różowy, co wynika z obecności halofilnego glona Dunaliella salina, który w odpowiedzi na czynniki stresowe produkuje duże ilości β-karotenu służącego komórce do ochrony przed jasnym światłem. D. salina nie stanowi zagrożenia dla zdrowia kąpiących się ludzi. Jezioro zajmuje powierzchnię 3 km² i charakteryzuje się zasoleniem 29% – 36% (jest 10 razy bardziej słone niż Ocean Atlantycki u wybrzeży Senegalu). Szacunkowo sól wydobywa tu ok. 1000 osób, prostymi metodami za pomocą łopat i koszy. Aby zabezpieczyć się przed szkodliwym wpływem soli, zbieracze smarują ciało masłem shea. Stanowi jedną z najpopularniejszych atrakcji turystycznych w Senegalu. Duże zasolenie zwiększające wyporność pozwala na unoszenie się na wodzie, podobnie jak w Morzu Martwym. Turyści mogą liczyć także na wycieczkę łodzią czy przejażdżkę wielbłądem. Do 2009 jezioro często stanowiło metę rajdu Dakar. Od 2005 kandyduje do listy światowego dziedzictwa UNESCO. Przypisy Bibliografia Burke, Andrew i Else, David, The Gambia & Senegal, Lonely Planet Publications, 2002, s. 245 „Retba – niezwykłe jezioro w Afryce” [w:] turystyka.wp.pl, dostęp: 4.10.2012
Lago Retba

O Lago Retba fica ao norte da península de Cap Vert, no Senegal, a cerca de 30 km a nordeste da capital, Dakar, no noroeste da África. É nomeado de Lago Rosa por suas águas rosadas causadas pelas algas Dunaliella salina e é conhecido por seu alto teor de sal, até 40% em algumas áreas. Descrição O lago é separado do Oceano Atlântico apenas por um estreito corredor de dunas e recebe o nome de suas águas rosadas, causadas pelas algas Dunaliella salina. As algas produzem um pigmento vermelho para auxiliar na absorção de luz, que fornece energia para criar ATP. A cor é particularmente visível durante a estação seca (de novembro a junho) e é menos visível durante a estação chuvosa (julho a outubro). Sal O lago é conhecido por seu alto teor de sal, até 40% em algumas áreas, devido principalmente à entrada de água do mar e sua subsequente evaporação. Como o Mar Morto, o lago é suficientemente fluido para que as pessoas possam flutuar facilmente. O sal é exportado para toda a região por até 3.000 colecionadores, homens e mulheres de toda a África Ocidental, que trabalham de 6 a 7 horas por dia, e protegem a pele com beurre de Karité (manteiga de karité), um emoliente produzido a partir de nozes de karité que ajuda a evitar danos nos tecidos. O sal é usado pelos pescadores senegaleses para preservar o peixe, um componente de muitas receitas tradicionais, incluindo o prato nacional, uma refeição de peixe e arroz chamada thieboudienne. Os peixes no lago se adaptaram ao seu alto teor de sal, desenvolvendo maneiras de bombear sal extra e manter seus níveis de água equilibrados. Os peixes são aproximadamente quatro vezes menores do que aqueles que vivem em um ambiente normal, como resultado do nanismo dos peixes de água salgada. Rally Dakar O lago era frequentemente o ponto de chegada do Rally Dakar, antes que o rali se mudasse para a América do Sul em 2009. Notas Este artigo foi inicialmente traduzido, total ou parcialmente, do artigo da Wikipédia em inglês cujo título é «Lake Retba». Referências
Ретба

Ре́тба — озеро в Сенегале, расположено в 20 км к северо-востоку от полуострова Зелёный мыс. Площадь — 3 км². Максимальная глубина — 3 метра. Своё название озеро получило из-за особого цвета воды, который колеблется от рыжеватого до алого. Такой цвет обусловлен большим количеством галофильных архей рода Halobacterium в воде. Наиболее интенсивно вода окрашивается во время сухого сезона. Также Ретба известна своими большими запасами соли. Содержание соли в воде достигает 40 %. Добыча соли происходит с 1970 года. Ежегодный объём добычи соли из озера составляет 40–50 тысяч тонн, что обеспечивает работой от 1500 до 3000 местных жителей, занимающихся ручным трудом. Озеро Ретба — бывший конечный пункт гонки Париж-Дакар. В озере Ретба нельзя находиться больше 10 минут, так как можно получить кожные ожоги. Так как местные люди находятся в воде больше 10 минут (сбор соли долгий процесс), им приходится мазать своё тело специальным маслом, которое противостоит этим ожогам. См. также Хиллиер Примечания Ссылки World Heritage Convection (фр.). whc.unesco.org. Дата обращения: 15 июня 2021.
Ретба

Ретба (фр. Lac Rose) је слано језеро у Сенегалу које се налази североисточно од Дакара на полуострву Зелени рт. Језеро је карактеристично по својој розе боји, која потиче од црвеног пигмента зелене алге — Dunaliella salina. О језеру Језеро је просечне дубине 1,5 m, највећа дубина је 3 м. Боја се мења у зависности од јачине светлости. Боја из близине је крваво црвена, а када се посматра из ваздуха добија ружичасту боју која чак подсећа на милк шејк од јагода. Јачина боје се повећава лети, нарочито у сушним периодима од новембра до јуна. Најинтензивнија боја је у самој средини језера. Боја се само појачава наслагама соли око језера које се суше. Језеро има велики салинитет који се креће око 40% и он погодује развоју алге Dunaliella salina. Језеро Ретба је такође познато и по томе што људи у њему, као и у Мртвом мору, веома лако пливају због велике густине воде.. Експлоатација соли На језеру је развијено скупљање соли, а локални скупљачи соли се мажу путером да би заштитили кожу. Под водом се налази слана кора коју скупља локално становништво гребући и стругајући дно. На крају дана се прикупљене количине соли превозе дрвеним чамцима до обале. Производња соли је посебно развијена. Живи свет језера Дуги низ година се сматрало да нема живота у језеру, а управо боја потиче од алге Dunaliella salina. Овај организам производи црвени пигмент који апсорбује и користи сунчеву светлост. Због високог салинитета, мало живих бића ту може да преживи. Туризам Поред производње соли развијен је и туризам заснован на необичним својствима језера (розе боја и висок проценат соли у води, па не морате да пливате јер вас со одржава на површини воде). Беле плаже и и слане пешчане дине привлаче и филмске екипе да снимају импресивне пејзаже. Друга розе језера у свету Језеро Ретба није једино розе језеро. Постоје и друга језера у близини Бакуа, Азербејџана или у Једдах, у Саудијској Арабији, али су или мала или нису природна. Рели Дакар Раније су се овде одржавале и рели трке Дакар. Галерија Референце Литература Спољашње везе Преживљавање у сланој води Чуда за која нисте знали да постоје Језеро Ретба Језеро Ретба као огроман милк шејк од јагоде
Ретба

Озеро Ретба або Рожеве озеро (англ. Lake Retba) — мінеральне озеро рожевого кольору, що знаходиться у Сенегалі. Розташоване воно приблизно за 20 км від столиці Сенегалу — Дакар і від найзахіднішої точки Африки — Зеленого Мису, а від Атлантичного океану його відокремює лише вузька смуга дюн. Вода в ньому стає незвичайного рожевого кольору протягом усього сухого сезону в Сенегалі, який триває з листопада по травень, причому колір змінюється залежно від кута сонця. Незвичайний колір озера, який відображений в його назві, пов'язаний з наявністю у воді ціанобактерій виду Dunaliella salina, які і виробляють особливий пігмент. Впливає на відтінок і наявність корисних копалин на берегах озера, в основному хлору і мінералів. Водоймище, що займає площу в 3 км², також характеризується великою солоністю, це дає змогу людям легко плавати по воді, як і у випадку з Мертвим морем. Вміст солі в літрі води тут оцінюється в 380—400 грамів. Не дивно, що видобуток солі з Рожевого озера став одним з основних занять місцевих жителів, які проводять у ньому по кілька годин на день. Щоб захистити свою шкіру від шкідливого впливу води, вони змащують тіло особливою олією ши. Після вилучення з дна мулу, він промивається і просушується, в результаті на березі можна побачити безліч характерних соляних курганів. Озеро Ретба приносить подвійний прибуток жителям Сенегалу — по-перше, це видобуток і продаж солі, а по-друге, завдяки своєму рожевому кольору, воно швидко стало популярною пам'яткою, яка приваблює туристів з усього світу. Цікавим фактом є і те, що вздовж узбережжя Рожевого озера раніше проходив один з головних етапів знаменитого ралі Париж-Дакар, яке нині проводиться в Аргентині. Див. також Список найсолоніших водойм Примітки
Sapu Island

Sapu Island ist eine Binneninsel im Gambia-Fluss im westafrikanischen Staat Gambia. Geographie Sapu Island liegt ungefähr zwölf Kilometer flussabwärts von Janjanbureh Island und liegt unmittelbar 150 Meter vor den Kai Hai Islands. Die flache, aus Schwemmland bestehende Insel ist ungefähr 1100 Meter lang und 340 Meter breit. Auf der linken Flussinsel ist ein ungefähr 90 Meter breiter Kanal. Die Insel, in der Nähe des Ortes Brikama Ba gelegen, ist nicht bewohnt. Zahlreiche Vogelarten sind auf der Inselgruppe zu finden. Siehe auch Liste der Inseln in Gambia Weblinks Islands of the Central River Division in birdlife.org Gambianbirds.com Einzelnachweise
Isla Sepu

Isla Sepu (en inglés: Sepu Island;​​ también llamada Isla Sapu) es una isla fluvial en el río Gambia en África Occidental, que pertenece a la República de Gambia.​ Sepu se encuentra a unos veinte kilómetros aguas abajo de la isla de Janjanbureh y a 150 metros de la Islas Kai Hai. La isla es plana y aluvial de unos 1100 metros de largo y 340 metros de ancho. La isla está cerca del pueblo de Brikama Ba y no está habitada. Muchas especies de aves se encuentran en ella. Véase también Isla Seal Dog Este Isla Sebascodegan Isla Sedir Isla Selden Referencias Enlaces externos Mapa de ubicación de la isla
Guiers-See

Der Guiers-See (französisch Lac de Guiers), der größte des Landes, liegt im nördlichen Senegal, südlich der Städte Richard Toll und Rosso (Senegal). Er ist für die Wasserversorgung der Hauptstadt Dakar wichtig, welche durch unterirdische Rohre mit dem See verbunden ist. Geographie Der Lac de Guiers ist ungefähr 35 Kilometer lang und acht Kilometer breit und wird durch den Ferlo gespeist, welcher aus Südosten kommend von Süden den See erreicht. Der See war im Norden durch den Portugiesischen Fluss mit dem Senegal verbunden, bis dieser durch einen geradlinigen Kanal nach Richard Toll ersetzt wurde. Dieser ist bei einer Breite von 40 Meter 16,6 Kilometer lang und lässt je nach Jahreszeit und Wasserstand im Fluss entweder das Seewasser nach Norden abfließen oder aber das Hochwasser des Senegal nach Süden in den See einströmen. Die Ufer des mit einer mittleren Tiefe von 1,3 m flachen Sees sind meist fruchtbar. Insbesondere entlang dem nördlichen Ufer und in seiner Umgebung sind ausgedehnte Zuckerrohr-Felder angelegt worden, die mit dem Wasser des Sees bewässert werden. Geschichte Der See hat eine bewegte Geschichte und war Bestandteil der Reiche Tekrur, Waalo und Jolof. Am Westufer lag mit dem heute noch als Siedlung existierenden Nder die dritte und endgültige Hauptstadt des Reiches von Waalo. Früher wurde der See nach dem Volk der Fulbe als Lac du Panier Foule oder Pania Fuli bezeichnet. Einzelnachweise Weblinks Guiers (Memento vom 22. Januar 2017 im Internet Archive) Profil bei worldlakes.org Lac de Guiers bei Geonames Awa Niang 2011: Aménagement du lac de Guiers de 1824 à l’avènement des grands barrages du fleuve Sénégal. Prospective géographique Bedeutung des Sees als Trinkwasserspeicher für die Stadt Dakar und für den Ausbau der Landwirtschaft
Lac de Guiers

The Lac de Guiers or Lake Guiers is a lake in northern Senegal, south of the city of Richard-Toll and in the Louga and Saint-Louis regions. It is a chief source of fresh water for the city of Dakar, hundreds of kilometers to the south-west, through underground pipes. Appearance It is about 35 kilometers long and 8 kilometers wide, and is supplied by the Ferlo or Bounoum River, which flows north into its southern end, from Fouta in the rainy season. Water flows out to the Senegal River north through the Taouey, which has been straightened and canalized as it passes through Richard-Toll. A dam was built in 1916 to prevent saltwater flowing in. The shores are mostly fertile. The north shore and surrounding area have been converted to a large sugar-growing region irrigated with water from the lake. Important Bird Area Lac de Guiers is designated an Important Bird Area by BirdLife International; the key species are lesser flamingo (Phoeniconaias minor), glossy ibis (Plegadis falcinellus), Eurasian spoonbill (Platalea leucorodia), African spoonbill (Platalea alba), white-winged tern (Chlidonias leucopterus) and river prinia (Prinia fluviatilis). History The lake has a complicated history involving the kingdoms of Tekrur and Waalo and the Empire of Jolof (Diolof). Notably, the settlement of N'Der, the third and final capital of the former Kingdom of Waalo, was located on the west shores of the Lake. The royal compound or "keur" is still there. Previously Lac de Guiers was called Lac du Panier Foule or Pania Fuli, referring to the Fula people. References