NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Анстен

Анстен (Онстен, Онстон), англ. Unstan (Onstan, Onston) — гробница-каирн эпохи неолита на острове Мейнленд в составе Оркнейских островов, Шотландия. Сооружён на мысу, выступающем в озеро Лох-оф-Стеннес около поселения Хау (Howe) к северо-западу от Стромнесса. По конструкции Анстен является необычным гибридом двух типов камерных каирнов. Кроме того, в Анстене впервые обнаружена анстеновская керамика. Судя по находкам из близлежащих захоронений, как они, так и Анстен были сооружены в промежутке 3400 — 2800 гг. до н. э. В Анстене обнаружены человеческие останки — два скелета в скорченном положении в боковой камере, ещё несколько в основной камере и несколько костей лежали в беспорядке во всей гробнице. Кроме того, обнаружены кости животных и уголь. Вероятно, Анстен продолжали использовать во 2 тыс. до н. э. Обнаруженный в гробнице наконечник стрелы имеет форму, характерную для культуры колоколовидных кубков, существовавшей в период позднего неолита и бронзового века. Примечания Литература Castleden, Rodney. The Stonehenge People: An Exploration of Life in Neolithic Britain 4700-2000 BC (англ.). — London: Routledge & Kegan Paul Ltd., 1987. — ISBN 0-71020968-1. Childe, V. Gordon; W. Douglas Simpson. Illustrated History of Ancient Monuments: Vol. VI Scotland (англ.). — Edinburgh: Her Majesty's Stationery Office, 1952. Hawkes, Jacquetta. The Shell Guide to British Archaeology (англ.). — London: Michael Joseph, 1986. — ISBN 0-71812448-0. Hedges, John W. Tomb of the Eagles: Death and Life in a Stone Age Tribe (англ.). — New York: New Amsterdam, 1984. — ISBN 0-94153305-0. Henshall, Audrey. The Chambered Cairns, in: Renfrew, Colin (Ed.) The Prehistory of Orkney BC 4000–1000 AD (англ.). — Edinburgh: Edinburgh University Press, 1985. — ISBN 0-85224456-8. Laing, Lloyd. Orkney and Shetland: An Archaeological Guide (англ.). — Newton Abbott: David and Charles Ltd., 1974. — ISBN 0-71536305-0. Ritchie, Graham & Anna. Scotland: Archaeology and Early History (англ.). — New York: Thames and Hudson, 1981. — ISBN 0-50027365-0. Ritchie, Anna. Prehistoric Orkney (англ.). — London: B.T. Batsford Ltd., 1995. — ISBN 0-71347593-5.
Анстен (каїрн)

Анстен також: Онстен, Онстон (англ. Unstan / Onstan / Onston) — гробниця-каїрн епохи неоліта на острові Мейнленд у складі Оркнейських островів, Шотландія. Споруджений на мисі, виступаючому в озеро Стеннес близько поселення Хау (англ. Howe) та міста Стромнесс. По конструкції Анстен є незвичайним гібридом двох типів камерних каїрнів. Крім того, в Анстені вперше виявлена анстенівська кераміка. Судячи зі знахідок з довколишніх поховань, як вони, так і Анстен були споруджені в проміжку 3400-2800 рр. до н. е. У Анстені виявлено людські рештки — два скелети в скорченому положенні в бічній камері, ще декілька в основній камері і декілька кісток лежали в безладі по всій гробниці. Крім того, виявлено кістки тварин і вугілля. Ймовірно, Анстен продовжували використовувати у 2 тис. до н.е. Виявлений в гробниці наконечник стріли має форму, характерну для культури дзвоноподібних келихів, що існувала в період пізнього неоліту і бронзової доби. Примітки Література Castleden, Rodney (1987). The Stonehenge People: An Exploration of Life in Neolithic Britain 4700-2000 BC. London: Routledge & Kegan Paul Ltd. ISBN 0-71020968-1. Childe, V. Gordon; W. Douglas Simpson (1952). Illustrated History of Ancient Monuments: Vol. VI Scotland. Edinburgh: Her Majesty's Stationery Office. Hawkes, Jacquetta (1986). The Shell Guide to British Archaeology. London: Michael Joseph. ISBN 0-71812448-0. Hedges, John W. (1984). Tomb of the Eagles: Death and Life in a Stone Age Tribe. New York: New Amsterdam. ISBN 0-94153305-0. Henshall, Audrey (1985). The Chambered Cairns, in: Renfrew, Colin (Ed.) The Prehistory of Orkney BC 4000–1000 AD. Edinburgh: Edinburgh University Press. ISBN 0-85224456-8. Laing, Lloyd (1974). Orkney and Shetland: An Archaeological Guide. Newton Abbott: David and Charles Ltd. ISBN 0-71536305-0. Ritchie, Graham & Anna (1981). Scotland: Archaeology and Early History. New York: Thames and Hudson. ISBN 0-50027365-0. Ritchie, Anna (1995). Prehistoric Orkney. London: B.T. Batsford Ltd. ISBN 0-71347593-5.
HM Prison Grampian

HMP & YOI Grampian is a high security prison in Peterhead, Scotland. It is the only such facility in the northeast of the country, having replaced the former HMPs in Aberdeen and Peterhead in 2014. It is the newest jail in Scotland and amongst the newest in the United Kingdom. It has a design capacity of around 560 inmates. The establishment has five residential housing blocks. Ellon Hall houses male offenders; Banff Hall houses female offenders. Cruden Hall is currently out of use, previously housing male young offenders. Aberlour unit houses prisoners who have community access. Finally, Dyce Hall is the Separation & Re-Integration Unit. History Initially, the institution was planned to hold male prisoners, female prisoners and young offenders; however, two months after opening a riot led to damage of accommodation and the young offenders were transferred to HMYOI Polmont. Grampian did not return to holding male young offenders, due to the change in Scottish Government sentencing policy, and the reduction in young offenders at HMYOI Polmont. Senior management Governors There have been five governors since 2014. James Farish, 2014–2015 Allister Purdie, 2015–2019 Michael Hebden, 2019–2023 Brian McKirdy, 2023–2025 Martin Milne - 2025–present References External links Official website
Prison du Grampian

La prison du Grampian (en anglais : HM Prison Grampian), est un établissement pénitentiaire situé à Peterhead, en Aberdeenshire (Écosse). Accueillant une population carcérale des deux sexes et de tous âges, mineurs compris – fait unique en Écosse –, elle reçoit ses premiers prisonniers le 3 mars 2014. Construite en remplacement des prisons de Peterhead et d'Aberdeen, elle peut recevoir jusqu'à 500 prisonniers. Aménagements À l'attention des détenus, la prison compte une salle de sports, une salle de classe et des ateliers de travail. Notes et références Liens externes (en) « HMP Grampian: Transforming Scotland's hate factory », BBC News, 16 novembre 2014. Site officiel Portail de la prison Portail de l’Écosse
Hamilton Crescent

Hamilton Crescent ist ein Cricketplatz, der sich in Partick, einem Stadtteil der schottischen Stadt Glasgow, befindet. Der vom West of Scotland Cricket Club für seine Heimspiele genutzte Platz war Austragungsstätte des ersten Länderspiels in der Geschichte des Fußballs, als sich am 30. November 1872 eine schottische und eine von Cuthbert Ottaway angeführte englische Auswahl gegenüberstanden. Das von zirka 4000 Zuschauern verfolgte Spiel endete mit 0:0 unentschieden. Bis 1876 wurde der Platz für weitere Fußball-Länderspiele genutzt, bevor der First Hampden Park und Hampden Park zum hauptsächlichen Austragungsort der schottischen Heimspiele wurde. 1876 wurde außerdem das Finale im Scottish FA Cup auf dem Platz ausgetragen. Weblinks Seite mit Aufstellung etc. des ersten Länderspiels (englisch)
Hamilton Crescent

Hamilton Crescent is a cricket ground in the Partick area of Glasgow, Scotland, which is the home of the West of Scotland Cricket Club. It was previously also used for association football and hosted the first international football match in 1872, between Scotland and England. Cricket Cricket has been played at Hamilton Crescent since at least 1862, when it hosted a Gentlemen v Players fixture. Beginning in the 1870s it regularly hosted touring Marylebone Cricket Club teams as well as tour matches against visiting international sides such as Australia, South Africa, New Zealand. The inaugural first-class cricket match at the ground was a Scotland versus Ireland fixture in 1911. In total Hamilton Crescent hosted 20 first-class matches between 1911 and 1994. International tournaments played at the ground include the 1994 Triple Crown Tournament and the 2000 and 2006 European Cricket Championships. Rugby union Hamilton Crescent hosted a rugby union international when Scotland and Wales drew their match in the 1885 Home Nations Championship. Association football Hamilton Crescent hosted the first international football match, between Scotland and England, played on 30 November 1872, which ended in a goalless draw, and was watched by a crowd of 4,000. A plaque on the wall of the clubhouse was placed to commemorate the match in 2002 by Mr John C McGinn, President of the Scottish Football Association. Further international matches were held here in 1874 and 1876, before being moved to the first Hampden Park. The 1877 Scottish Cup Final was also held at Hamilton Crescent. References
Hamilton Crescent

Le Hamilton Crescent est un stade de cricket, situé dans le quartier de Partick, à Glasgow, en Écosse. L'équipe du West of Scotland Cricket Club (en) y joue ses matches à domicile. Histoire Ce stade est célèbre dans le milieu du football pour avoir accueilli le premier match international de football, entre l'Écosse et l'Angleterre, le 30 novembre 1872. Ce match, joué devant 4 000 spectateurs, s'est conclu sur un score de 0-0. D'autres matches internationaux s'y déroulent encore entre 1874 et 1876, avant de s'établir à Hampden Park. La finale de la Coupe d'Écosse de football 1877 s'y est aussi jouée. Au cours de son histoire, il accueille plusieurs rencontres internationales impliquant l'équipe d'Écosse. La fédération écossaise de rugby à XV n'étant créée qu'en 1871, la même année que l'organisation du tout premier match de rugby de l'histoire au Raeburn Place, à Édimbourg, elle ne dispose pas encore de terrain propre et doit organiser ses matchs à domicile dans des stades de cricket : au Raeburn Place ainsi qu'au Hamilton Crescent, qu'elle utilise jusqu'en 1895, notamment le 10 janvier 1885 à l'occasion du tournoi britannique de rugby à XV entre l'Écosse et le pays de Galles. Rencontres internationales Rugby à XV Notes et références Portail de l’architecture et de l’urbanisme Portail du cricket Portail du football Portail de Glasgow
Hamilton Crescent

Hamilton Crescent è uno stadio utilizzato per il cricket e in passato per il calcio e il rugby, situato nel quartiere di Partick a Glasgow, Scozia. È il campo dove gioca il West of Scotland Cricket Club. Hamilton Crescent ospitò il primo incontro tra squadre nazionali della storia del calcio: la partita Scozia-Inghilterra, giocata il 30 novembre 1872 e finita 0-0 davanti a 4 000 spettatori. Tra il 1874 e il 1876 vi si giocarono altri incontri internazionali di calcio, poi questi ultimi furono spostati all'Hampden Park. Anche la finale della Scottish Cup del 1877 si tenne all'Hamilton Crescent. Nel 1885 vi si giocò un incontro di rugby tra Scozia e Inghilterra. Note Voci correlate Scozia-Inghilterra (1872) Inghilterra-Scozia (1870-1872), le cinque partite di calcio non riconosciute dalla FIFA Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Hamilton Crescent
Hamilton Crescent

Het Hamilton Crescent is een stadion in Glasgow, een stad in Schotland. Het stadion is vooral bekend omdat het gebruikt wordt door de West of Scotland Cricket Club. Historie In Hamilton Crescent werd de eerste officiële internationale wedstrijd tussen het Schotse en Engelse voetbalelftal gespeeld. Dat gebeurde op 18 november 1972. De wedstrijd eindigde in een 0–0. Bij de wedstrijd waren ongeveer 4.000 toeschouwers aanwezig. In het clubhuis is een plaquette opgehangen die herinnert aan deze gebeurtenis. Na deze wedstrijd speelde het Schotse elftal nog enkele internationale wedstrijden in dit stadion, maar uiteindelijk werden de internationale wedstrijden afgewerkt in het Hampden Park. In 1877 werd in dit stadion de finale van de Scottish Cup gespeeld tussen Vale Of Leven en Rangers. Er waren replays nodig in hetzelfde stadion om uiteindelijk tot een winnaar te komen. In 1885 werd er in dit stadion een rugbywedstrijd gespeeld tussen Schotland en Engeland. Dat gebeurde tijdens het Zeslandentoernooi. Voetbalinterlands
Hamilton Crescent

Hamilton Crescent – stadion do krykieta w Glasgow (w dzielnicy Partick), w Szkocji (Wielka Brytania). Obiekt jest domową areną klubu krykietowego West of Scotland Cricket Club. 30 listopada 1872 roku na tym stadionie odbyło się pierwsze w historii oficjalne spotkanie piłkarskich reprezentacji narodowych (Szkocja – Anglia 0:0). Historia Stadion na co dzień służy rozgrywaniu meczów krykietowych. Gospodarzem obiektu od początków swego istnienia (1862) jest klub West of Scotland Cricket Club (teren ten już wcześniej zresztą używany był do gry w krykieta). Na obiekcie grywała również m.in. reprezentacja Szkocji w krykiecie i rozgrywano finały krykietowego Pucharu Szkocji. W 2000 roku na Hamilton Crescent odbyło się pięć spotkań mistrzostw Europy w krykiecie. Stadion był także areną pierwszego w historii oficjalnego spotkania piłkarskich reprezentacji narodowych. 30 listopada 1872 roku na tym obiekcie zmierzyły się ze sobą reprezentacje Szkocji i Anglii. Mecz zakończył się wynikiem bezbramkowym. Piłkarska reprezentacja Szkocji rozegrała później na Hamilton Crescent jeszcze trzy spotkania, 7 marca 1874 roku z Anglią (2:1), 4 marca 1876 roku ponownie z Anglią (3:0) i 25 marca 1876 roku z Walią (4:0). Ostatnie z tych spotkań było pierwszym meczem reprezentacji Walii w historii. 17 marca 1877 roku na stadionie rozegrano mecz finałowy piłkarskiego Pucharu Szkocji sezonu 1876/1877 (była to czwarta edycja tych rozgrywek). W finale zmierzyły się ze sobą zespoły Vale of Leven i Rangers (obydwa kluby po raz pierwszy zagrały wówczas w finale Pucharu). Mecz zakończył się wynikiem 1:1 i według ówczesnych regulacji dla rozstrzygnięcia rywalizacji należało rozegrać kolejne spotkanie w innym terminie. Powtórzony finał odbył się 7 kwietnia 1877 roku również na Hamilton Crescent. W rewanżu ponownie padł remis 1:1, w związku z czym zarządzono kolejną powtórkę. Trzeci mecz finałowy rozegrano 13 kwietnia 1877 roku, jednak tym razem zmieniono miejsce rozegrania finału na Hampden Park. W trzecim spotkaniu lepsza okazała się drużyna Vale of Leven, wygrywając 3:2 i zdobywając ostatecznie trofeum. Obiekt wykorzystywany był też m.in. do rozgrywania meczów rugby union. 10 stycznia 1885 roku w ramach Home Nations Championship na Hamilton Crescent zmierzyły się ze sobą reprezentacje Szkocji i Walii (0:0). Przypisy
Гамильтон Кресент

Гамильтон Кресент (англ. Hamilton Crescent) — крикетный стадион в Глазго, домашняя арена команды «Вест оф Скотланд». В первую очередь этот стадион известен тем, что здесь, 30 ноября 1872 года прошёл первый в истории международный футбольный матч между сборными Шотландии и Англии. Матч закончился со счётом 0:0. В будущем, на этом стадионе сборная Шотландии проводила матчи в 1874 и 1876 годах, перед тем как переехать в «Хэмпден Парк». Финал Кубка Шотландии 1877 года также проходил на этом стадионе. См. также Футбольный матч Шотландия — Уэльс (1876) Примечания
Гамільтон Кресент

Гамільтон Кресент (англ. Hamilton Crescent) — стадіон для крикету в Глазго, в район, Партік, в Шотландії, Велика Британія. Є домашньою ареною крикетного клубу «Вест-оф-Скотланд». 30 листопада 1872 року на цьому стадіоні відбулася перша в історії офіційна зустріч національних футбольних команд (Шотландія — Англія, 0:0). Історія Стадіон використовується для проведення матчів з крикету. З моменту появи у 1862 році тут грала команда «Вест-оф-Скотланд», при цьому район уже використовувався для гри в крикет раніше. Також на полі грала збірна Шотландії з крикету і проходив фінал Кубка Шотландії з крикету. У 2000 році на «Гамільтон Кресент» було проведено п'ять матчів у крикет. Стадіон також був ареною для першого в історії офіційного матчу національних футбольних команд. 30 листопада 1872 року на цьому полі зустрілися футбольні збірні Шотландії та Англії. Матч завершився нульовим результатом. Пізніше шотландська футбольна збірна зіграла ще три гри на «Гамільтоні Кресент»: 7 березня 1874 року з Англією (2:1), 4 березня 1876 року знову з Англією (3:0) і 25 березня 1876 року з Уельсом (4:0). Останній з них став першою грою збірної Уельсу в історії . 17 березня 1877 року на стадіоні відбувся фінальний матч Кубка Шотландії сезону 1876/77, це був четвертий розіграш цього турніру. У фіналі зійшлися між собою команди «Вейл оф Левен» і «Рейнджерс» (тоді обидва клуби вперше грали у фіналі Кубка). Матч завершився з рахунком 1:1 і за тодішнім регламентом, щоб визначити переможця, потрібно було зіграти ще одну гру в інший день. Повторний фінал відбувся 7 квітня 1877 року також на «Гамільтоні Кресент». У матчі-переграванні знову була нічия 1:1, тому було призначено ще один матч. Третій фінальний матч був зіграний 13 квітня 1877 року, але цього разу місце проведення було змінено на старому «Гемпден Парк». У третьому матчі кращою виявилася команда «Вейл оф Левен», яка здобула перемогу з рахунком 3:2 і врешті завоювала трофей. Об'єкт також використовувався, серед іншого для гри у регбі-15. 10 січня 1885 року в рамках Чемпіонату домашніх націй на «Гамільтон Кресент» зійшлися між собою збірні Шотландії та Уельсу з регбі (0:0). Виноски
Preston Tower

Preston Tower ist ein Tower House in der schottischen Stadt Prestonpans in der Council Area East Lothian. Es ist als Scheduled Monument denkmalgeschützt. Eine ehemalige Aufnahme in die schottischen Denkmallisten in der höchsten Kategorie A wurde 2015 aufgehoben. Heute (2022) gehört Preston Tower dem National Trust for Scotland. Geschichte Das Tower House wurde Mitte des 15. Jahrhunderts als Sitz der Prestonlinie des Clans Hamilton erbaut. Im Zuge des Rough Wooing unter Heinrich VIII. wurde das Tower House durch Edward Seymour niedergebrannt. Zwischenzeitlich wiederhergerichtet wurde Preston Tower abermals im Laufe der Kriege der Drei Königreiche durch Cromwellsche Truppen niedergebrannt. Abermals restauriert führte ein Unglück im Jahre 1663 zu einem weiteren Brand, infolgedessen das Bauwerk aufgegeben wurde. Bereits im Jahre 1628 hatten die Hamiltons mit dem Bau des nahegelegenen Herrenhauses Hamilton House begonnen. Mit dem Covenanter Robert Hamilton verstarb im Jahre 1701 das letzte Mitglied der Prestonlinie. Beschreibung Der vierstöckige Preston Tower liegt im Süden von Prestonpans. Er weist einen L-förmigen Grundriss auf. Das Mauerwerk besteht aus Bruchstein vom roten Sandstein und ist bis zu zwei Meter mächtig. Auf dem 20,4 m hohen Turm mit Zinnenbewehrung und umlaufendem Wehrgang sitzt eine zweistöckige Erweiterung von 6,4 m Höhe aus dem Jahre 1626 auf. Diese ist im Renaissance-Stil ausgestaltet. Der Eingangsbereich befindet sich in einem halbrund hervortretenden Turm im Gebäudeinnenwinkel. Im Erdgeschoss ist die Decke als Tonnengewölbe gestaltet; im höherliegenden Saal mit einem Halbgewölbe. Einzelnachweise Weblinks Eintrag zu Preston Tower auf trove.scot, der Datenbank von Historic Environment Scotland (englisch)
Preston Tower

Preston Tower is een vijftiende-eeuws kasteel, gelegen in Preston ten zuiden van Prestonpans in de Schotse regio East Lothian. De toren was eigendom van de familie Hamilton van Preston. Geschiedenis Van Preston wordt beweerd dat Preston het eigendom was van de familie Home; volgens de geschreven archieven was Preston echter in de dertiende eeuw eigendom van de familie Seton alvorens Preston eigendom werd van de familie Liddle. Door huwelijk kwam Preston aan het einde van de veertiende eeuw in handen van de Hamiltons van Rossavon, Fingalton en Preston. Het was hoogstwaarschijnlijk deze familie die Preston Tower bouwde. Preston Tower dateert uit de vijftiende eeuw, al lijken er veertiende-eeuwse delen in de toren te zijn. In 1544 werd Preston in brand gestoken door de graaf van Hertford. In 1626 werd de borstwering herbouwd en werden twee verdiepingen toegevoegd, voorzien van Renaissance-ramen. In 1650 werd Preston Tower wederom in brand gestoken, ditmaal door Oliver Cromwell. Het kasteel werd hersteld, doch werd in 1663 per ongeluk weer door brand verwoest. De familie verliet hierop het kasteel en betrok het nabijgelegen Preston House. In 1673 werd de familie Hamilton verheven tot baronet van Nova Scotia, wat in 1684 ongedaan werd gemaakt. In de negentiende eeuw wisten zij hun eigendommen terug te krijgen. In 1936 werd Preston Tower geconsolideerd. In 1969 werd de woontoren gekocht door de National Trust for Scotland. De toren werd in 2004-2005 gerestaureerd. Bouw Preston Tower is een woontoren met een L-vormige plattegrond. Het kasteel heeft zes verdiepingen, waarvan vier uit de vijftiende eeuw en twee uit de zeventiende eeuw. Na de vierde verdieping is er een overhangende borstwering, die op de hoeken is opengewerkt. De binnenplaats en de buitengebouwen zijn verdwenen, enkel de omwalling en de duiventil uit de zeventiende eeuw zijn overgebleven. De kelderruimte is gewelfd en nabij de ingang met ijzeren hek bevindt zich een put-gevangenis. De ingang tot de woontoren bevindt zich op de eerste verdieping en was enkel bereikbaar via een (houten) trap aan de buitenzijde. Folklore Van Preston Tower wordt gezegd dat er een green lady (Groene Dame) rondwaart. Beheer Preston Tower is eigendom van de National Trust for Scotland en wordt beheerd door de East Lothian Council. Enkel de tuinen kunnen vrij worden bezocht. Externe link (en) Royal Commission on the Ancient and Historical Monuments of Scotland, Preston Tower
Torre Preston

A Torre Preston (em inglês: Preston Tower) é uma torre atualmente em ruínas localizada em Prestonpans, East Lothian, Escócia. História Foi queimada por Eduardo Seymour, 1.º Duque de Somerset durante o chamado The Rough Wooing de Henrique VIII de Inglaterra, queimada segunda vez em 1650 pelas tropas de Oliver Cromwell e uma terceira vez em 1663 por acidente. Encontra-se classificado na categoria "A" do "listed building" desde 5 de fevereiro de 1971. Ver também Lista de castelos da Escócia Referências
Handa (ostrov)

Handa (skotskou gaelštinou Eilean Shannda) je malý ostrov na severozápadě Skotska, součást Vnitřních Hebrid. je známý především jako přírodní rezervace, kterou spravuje organizace Scotish Wildlife Trust. Každoročně zde hnízdí velké kolonie papuchalka bělodradého a dalších mořských ptáků, proto se ostrov stal rájem ornitologů a fotografů, kteří se sem sjíždějí z celého světa. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Handa na Wikimedia Commons Fotografie z ostrova Handa