NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Eilean Rìgh

Eilean Rìgh es una isla localizada en el archipiélago de las Hébridas Interiores, en Escocia. La isla se encuentra ubicada en el Loch Craignish, a aproximadamente 300 m de la costa de Argyll. El nombre de la isla procede del gaélico escocés y significa "Isla del rey", aunque se desconoce a cuál hace referencia. La isla tiene los restos de dos fuertes de la Edad de Hierro.​ En los años 30, en la isla vivió Reginald Johnston, el tutor de Puyi, el último emperador chino. Johnston modernizó las casas, construyó un templo budista e incluso izó la bandera de Manchuria en jardines de estilo chino.​ Los sirvientes chinos vivían en la casa de campo. La propiedad fue comprada por un oficial retirado del ejército indio, el mayor Campbell, que vivió en ella con su familia hasta el estallido de la Segunda Guerra Mundial. En 1959 fue comprada por Wilfred Brown y su primo Robert Banks Skinner. Creían que en el futuro el Reino Unido se llenaría de gente y la isla sería un lugar donde tener algo de privacidad, pero se utilizó en gran medida como casa de vacaciones. En 1992 se vendió a James Waldegrave, vizconde Chewton. El propietario actual es un ex financiero afincado en Escocia, Christian Siva-Jothy, que compró la isla al vizconde Chewton en 1998 y que hizo fortuna tras los Atentados del 11 de septiembre [1]. Renovó sustancialmente las propiedades que hay en ella, instalando la red eléctrica a través de un cable submarino, un nuevo pozo de agua dulce y telecomunicaciones a través de un enlace de microondas. La isla estuvo a la venta desde 2013 durante más de un año, pero se retiró del mercado a principios de 2015 cuando Siva-Jothy vendió su propiedad en el norte de Escocia y se mudó de nuevo a vivir de forma permanente en Eilean Righ. Siva-Jothy y su esposa, que estudió mandarín en SOAS, donde Johnston había sido el primer profesor de chino, residen ahora a tiempo completo en la isla. Notas
Eilean Liubhaird

Eilean Liubhaird or Eilean Iubhard is an island in the Outer Hebrides, to the east of Lewis. Geography and geology The rock is "gneiss bedrock with some basaltic intrusion". The island is oblong in shape with several inlets on its south coast, lying on an east–west axis in Loch Sealg (Loch Shell), and shelters the harbour of Lemreway on the "mainland" of Lewis nearby. There are two peaks at either end of the island, with the low ground in the middle. There are two lochans in the west, and three in the east as well as a number of burns. History The placename Dùnan on the south coast may be a reference to a little fort of some antiquity. Although Haswell-Smith suggests that the name means "yew island", the preponderance of Norse names in the Outer Hebrides suggests that the second element of "Iubhard" may be a corruption of fjord/firth. Dean Munro visited the island in 1549, and reported "pasture and schielling of store, with faire hunting of ottars out of their bouries". On 4 May 1746, Bonnie Prince Charlie hid on the island with some of his men for four days. Royal Navy vessels were patrolling in the Minch at the time. They camped under a sail stretched over a "low pitiful hut" while it rained torrentially. In the early 19th century, five families were living here. Presumably they had moved there in the past few decades, as the story of the Jacobite visit mentions no inhabitants. Seanna-Bhaile (meaning the "old town") was the main settlement, and there was also the lone house known as Taigh a' Gheumpaill. Notes and references
Eilean Liubhaird

Eilean Liubhaird o Eilean Iubhard es una isla en las Islas Hébridas Exteriores, al este de la Isla de Lewis. Geografía y geología Hay dos cumbres en cada punta de la isla, con terreno bajo en medio. Hay dos loch al oeste, y tres al este, así como cierta cantidad de burns. Historia El topónimo Dùnan en la costa sur puede ser una referencia a un pequeño fuerte de cierta antigüedad. A pesar de que Haswell-Smith sugiere que el nombre significa "isla de tejos", el predominio de nombres nórdicos en Islas Hébridas Exteriores sugiere que el segundo elemento de "Iubhard" puede ser una corrupción de fjord/firth. Dean Munro visitó la isla en 1549, y relató "pastos y prados, con una justa caza de nutrias fuera de sus madrigueras". El 4 de mayo de 1746, Bonnie Prince Charlie se escondió en la isla con algunos de sus hombres durante cuatro días.Las embarcaciones de la Marina Real Británica eran patrullando en el Minch en ese momento. Acamparon bajo una vela extendida sobre una "cabaña lamentable y baja" mientras llovía torrencialmente. A principios del siglo XIX, cinco familias vivían allí. Probablemente se habrían movido allí en las anteriores décadas, ya que la historia de la visita Jacobita no menciona ningún habitante. Seanna-Bhaile (que significa la "ciudad vieja") era el asentamiento principal, y había también una casa solitaria conocida como Taigh un' Gheumpaill. Notas
Eilean Iuvard

Eilean Iuvard är en ö i Storbritannien. Den ligger i kommunen Yttre Hebriderna och riksdelen Skottland, i den nordvästra delen av landet, 800 km nordväst om huvudstaden London. Arean är 1,9 kvadratkilometer. Terrängen på Eilean Iuvard är platt. Öns högsta punkt är 69 meter över havet. Den sträcker sig 1,1 kilometer i nord-sydlig riktning, och 2,4 kilometer i öst-västlig riktning. Kommentarer Källor
Eileanan Iasgaich

Na h-Eileanan Iasgaich comprise a small uninhabited archipelago in Loch Boisdale, in the south east of the island of South Uist, in the Outer Hebrides, Scotland. The individual islands are separated from one another at high tide, but connected to one another at low tide, (although not to their much larger neighbour of South Uist). They are around 50 ha in extent and over 20m at their highest point. Their boundaries are ill-defined. Geography and geology The islands have a thin soil and a Lewisian gneiss bedrock. Their name means "fishing islands" in Scottish Gaelic because they increase greatly in size at low tide, creating a number of fish traps and homes for edible crustaceans. There are five main islands in the group - Eilean Iasgaich Mòr — Great fishing island Eilean Iasgaich Meadhonach — Middling fishing island Eilean Iasgaich Beag — Little fishing island Eilean nam Feannag Eilean Bàgh Mhic Rois. Notes and references
Eileanan Iasgaich

Les Eileanan Iasgaich forment un petit archipel inhabité du Royaume-Uni situé en Écosse. Les îles sont entourées par South Uist, une île des Hébrides extérieures, et se trouvent juste au sud de la localité de Lochboisdale. Géographie L'archipel se trouve au centre du Loch Baghasdail qui constitue une baie profonde s'avançant à l'intérieur de l'île de South Uist, dans les Hébrides extérieures. D'autres îles entourent les Eileanan Iasgaich, notamment à l'ouest. La localité de Lochboisdale se trouve juste au nord, sur une petite péninsule de South Uist. L'archipel est constitué de cinq îles, dont deux principales à l'est et à l'ouest, ainsi que de nombreux îlots et rochers très proches les uns des autres et formant grossièrement un ovale orienté est-ouest. Un étroit chenal passe au centre des îles, du nord au sud. Seules les cinq iles principales sont nommées individuellement : Eileanan Iasgaich Mòr (« Grande île de la pêche ») à l'est, la plus grande, Eileanan Iasgaich Beag (« Petite île de la pêche ») à l'ouest, la deuxième plus grande, Eileanan Iasgaich Meadhonach (« Île centrale de la pêche ») entre les deux, Eilean Nam Feannag à l'entrée septentrionale du chenal et Eilean Bàgh Mhic Rois à son entrée méridionale. Le relief des îles est peu marqué avec des rivages bas prolongés par d'importants estrans à marée basse, notamment en direction de l'est, de l'ouest et entre les îles. Ainsi, à marée basse, toutes les îles de cet archipel sont reliées entre elles mais elles demeures séparées de leurs voisines, notamment de South Uist. Cette situation explique leur nom, Eileanan Iasgaich toponyme écossais signifiant en français « îles de la pêche », la marée basse créant de nombreux pièges pour les poissons et les crustacés qui peuvent alors être aisément pêchés. Le point culminant des îles, non nommé, s'élève à un petit peu plus de vingt mètres d'altitude dans le centre d'Eileanan Iasgaich Mòr. La végétation rase est composée d'une lande et les îles ne comportent aucune construction. Histoire Références Liens externes Portail de l’Écosse Portail des îles
Ensay

Ensay är en ö i Storbritannien. Den ligger i kommunen Yttre Hebriderna och riksdelen Skottland, i den nordvästra delen av landet, 800 km nordväst om huvudstaden London. Arean är 1,9 kvadratkilometer. Terrängen på Ensay är platt. Öns högsta punkt är 44 meter över havet. Den sträcker sig 2,8 kilometer i nord-sydlig riktning, och 1,7 kilometer i öst-västlig riktning. Kommentarer Källor Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Ensay.
Gighay

Gighay (en gaèlic escocès, Gioghaigh) és una illa deshabitada localitzada en el grup de les Hèbrides Exteriors, a Escòcia. L'illa està situada, més concretament, davant de la costa nord-oest de l'illa de Barra i a 2,5 km al sud-oest de l'illa de Fuday. Gighay amb una superfície que amb prou feines arriba a 1 km² (96 ha), s'eleva fins als 95 m al seu punt més alt, el Mullach a' Charnain. L'illa es troba deshabitada i és propietat del Govern Escocès. Referències
Gighay

Gighay (Scottish Gaelic Gioghaigh) an uninhabited island off the northeast coast of Barra. It is one of ten islands in the Sound of Barra, a Site of Community Importance for conservation in the Outer Hebrides of Scotland. Geography and geology Gighay lies in the Sound of Barra between Barra and Eriskay, 2+1⁄2 miles (4 kilometres) southwest of Fuday. One of a string of islands between South Uist and Barra, Gighay is "locked" into its neighbour Hellisay, with a harbour between. It is mainly gneiss with quartz veins. Gighay has an area of 96 hectares (240 acres) and rises steeply to 95 metres (312 feet). Gighay is owned by the Scottish Ministers (i.e. the Scottish government). Notes and references
Gighay

Gighay (en gaélico escocés, Gioghaigh) es una isla deshabitada localizada en el grupo de las Hébridas Exteriores, en Escocia. La isla se encuentra ubicada, más concretamente, frente a la costa noroeste de Barra. Gighay, con una superficie que apenas llega a 1 km² (96 ha), se eleva hasta los 95 m en su punto más alto. La isla se encuentra deshabitada.
Pabbay (Barra)

Pabbay (en gaèlic escocès: Pabaigh) és una de les Illes de Barra, al sud de les Hèbrides Exteriors, a Escòcia. El nom procedeix de l'antic nòrdic: papa øi, que significa 'illa del capellà'. Ocupant una superfície de 250 ha, l'illa roman deshabitada des de principis del segle xix. L'alçada màxima que assoleix un turó de l'illa són 171 msnm. La National Trust for Scotland és la propietària legal de Pabbay des de l'any 2000. Pabbay alberga una població al voltant de 100 ovelles, i, a l'estiu, nombrosos ocells que nidifiquen a l'illa. L'illa va albergar una ermita cèltica. Alguns jaciments de l'edat de ferro poden observar-se també a Pabbay. Referències Enllaços externs Scottish climbers topo guide Arxivat 2015-09-27 a Wayback Machine.
Pabbay, Barra Isles

Pabbay (Scottish Gaelic: Pabaigh) is one of the Bishop's Isles at the southern end of the Outer Hebrides of Scotland. The name comes from Papey, which is Norse for "island of the papar" (i.e. monks). At only 250 hectares (1 sq mi), it never had a large population, and, after all the able-bodied men were killed in a fierce storm while out on a fishing trip on 1 May 1897, it was abandoned in the early twentieth century. The National Trust for Scotland has owned the island since 2000. With only two sheep left on the island in July 2007 and few, if any, other permanent mammalian residents, Pabbay is consequently home in summer to many ground-nesting birds due to the absence of predators. The island was the site of a Celtic hermitage, and a Pictish carved stone dates from that period. Remains of an Iron Age settlement can also been seen on Pabbay. The name of Pabbay is used for one of the three houses of Castlebay Community School. The other two are Mingulay and Sandray. Areas of interest Bàgh Bàn is the name applied to a large bay situated on the SE coast of the island. It is the principal bay on the coast of the island and is well sheltered from the North and West. This made it the ideal area for historical settlers. Rosinish (or Rubha Phabach) is a small headland situated on the east coast of the island. It lies in a south-easterly direction and is only attached to the mainland of the island by a small natural arch named Steir. Rock climbing Composed of Lewisian gneiss, Pabbay is considered "one of the finest climbing venues in the UK". This includes the climbing route The Great Arch, which is graded E8 6c. See also List of islands of Scotland Footnotes External links Scottish climbers blog topo guide
Pabbay (Barra)

Pabbay (en gaélico escocés: Pabaigh) es una de las Islas Barra, al sur de las Hébridas Exteriores, en Escocia. El nombre procede del antiguo nórdico: papa øy, que significa "isla del cura". Ocupando una superficie de 250 ha, la isla permanece deshabitada desde principios del siglo XIX. La National Trust for Scotland es la propietaria legal de Pabbay desde 2000. Pabbay alberga una población de alrededor de 100 ovejas, y, en verano, numerosos pájaros que nidifican en la isla. La isla albergó una ermita celta. Algunos yacimientos de la Edad de Hierro pueden observarse también en Pabbay.
Pabbay (Barra)

Pabbay (Schots-Gaelisch: Pabaigh) is een klein eiland in het zuiden van de archipel van de Buiten-Hebriden. Het eiland ligt zo'n drie kilometer ten zuidwesten van Sandray (Sanndraigh) en even ver ten noordoosten van Mingulay (Miu' Laigh). De zeestraat tussen Pabbay en Sandray heet de Caolas Phabaigh, zoals er ook een tussen Harris en North Uist bestaat. In deze zeestraat liggen nog kleinere eilandjes zoals Greanamul en Liangaigh. In het zuidwesten van Pabbay ligt de Bagh Bàn, die mede gevormd wordt door het eiland Roisinis, dat net niet aan het westen van Pabbay vasthangt. Ten zuidwesten van Pabbay liggen twee kleine archipelletjes, Binnen-Heisgeir en Buiten-Heisgeir. De kaap in het zuidwesten van het eiland heet de Rubha Greotach, de zuidoostelijke heet Rubh' a'Charnain. Er stromen drie riviertjes op Pabbay, waarvan het langste in het noorden ontspringt, naar het oosten uitwijkt en vóór de oostkust van het eiland scherp westwaarts draait, om vervolgens over vrijwel de gehele lengte van het eiland richting westkust te stromen. Het hoogste punt van Pabbay is An Tobha; het meet 171 meter. Pabbay is, zoals alle omringende eilanden, volledig onbewoond.
Pabbay (ö i Storbritannien, lat 56,85, long -7,58)

Pabbay är en ö i Storbritannien. Den ligger i kommunen Yttre Hebriderna och riksdelen Skottland, i den nordvästra delen av landet, 700 km nordväst om huvudstaden London. Arean är 3,2 kvadratkilometer. Terrängen på Pabbay är platt. Öns högsta punkt är 162 meter över havet. Den sträcker sig 1,9 kilometer i nord-sydlig riktning, och 3,2 kilometer i öst-västlig riktning. Kommentarer Källor
Wiay (Hèbrides Exteriors)

Wiay (en gaèlic escocès: Bhuia o Fuidheigh) és una illa deshabitada, localitzada en l'arxipèlag de les Hèbrides Exteriors, a Escòcia. Està situada al sud-est de l'illa de Benbecula i ocupa una superfície d'aproximadament 375 hectàrees i una alçada màxima de 102 msnm al cim del Beinn a' Tuath. L'illa albergava una població de 6 habitants l'any 1861, però actualment es troba deshabitada des de 1901. L'illa va ser posada a la venda l'any 2013 a un preu de 500.000£. Referències
Wiay, Outer Hebrides

Wiay (Scottish Gaelic: Bhuia or Fuidheigh) is an uninhabited island in the Outer Hebrides. It lies south-east of Benbecula and measures approximately 375 hectares (927 acres). The island is very flat with fertile ground and sandy beaches to the west whilst the east is predominantly peat moorland with a rocky coastline incorporating many small islands and inlets. The highest point on the island is Beinn a’ Tuath which rises to 102 m (335 ft). On the west side of the island are the ruins of an old cottage overlooking Bagh na Murla. The Eileanan Chearabhaigh lie to the north beyond Loch a' Laip. In the 18th century Bonnie Prince Charlie is said to have hidden in a cave on the island after the Battle of Culloden. The cave, known as Prince Charlie's Rest, is found to the east of the island at the foot of Beinn a Tuath and has clear views over the Minch and to Skye. Wiay was reported to have six inhabitants in 1861, but has been deserted since 1901. In 2013 the island was put up for sale at a reported price of £500,000. References
Wiay (Hébridas Exteriores)

Wiay (gaélico escocés: Bhuia o Fuidheigh) es una isla deshabitada, localizada en el archipiélago de las Hébridas Exteriores, en Escocia. Está ubicada al sudeste de la isla de Benbecula y ocupa una superficie de aproximadamente 930 acres. La isla albergaba una población de 6 habitantes en 1861, pero actualmente se encuentra deshabitada desde 1901.
Holy Island (Schottland)

Holy Island, auch Holy Isle genannt, ist eine Insel von Schottland im Firth of Clyde, einer Bucht im Westen der Schottischen See. Geographie Die 3 km lange und bis zu 1000 Meter breite Insel liegt in der Nebenbucht Lamlash Bay etwa 2 km vor der Ostküste des Küstenorts Lamlash auf der Isle of Arran. Holy Island hat eine Fläche von 263 ha. Höchster Punkt der Insel ist der 314 m hohe Mullach Mòr. Geschichte Die Insel ist mit dem Mönch Molaise of Leighlin (Saint Molaise) aus dem 6. Jahrhundert verbunden, der dort in einer Höhle am Westufer lebte. Nach zwischenzeitlich kurzer Besiedlung ging die Bevölkerungszahl bis 1981 auf Null zurück. 1991 wurde die unbewohnte Insel von den schottischen Buddhisten des Tibetanischen Zentrums Samye Ling gekauft, die dort bis heute ein Kloster unterhalten. Nach dem Zensus von 2011 leben 31 Menschen auf der Insel. Weblinks Website des Tibetanischen Zentrums auf Holy Isle mit vielen Bildern Einzelnachweise
Holy Island, Firth of Clyde

The Holy Island or Holy Isle (Scottish Gaelic: Eilean MoLaise) is an island in the Firth of Clyde, off the west coast of central Scotland, inside Lamlash Bay on the larger Isle of Arran. The island is around 3 kilometres (1+7⁄8 mi) long and around 1 kilometre (5⁄8 mi) wide. Its highest point is the hill Mullach Mòr. History The island has a long history as a sacred site, with a spring or holy well held to have healing properties, the hermit cave of 6th century monk St Molaise, and evidence of a 13th-century monastery. An old Gaelic name for the island was Eilean MoLaise, Molaise's Island; this is the origin (via Elmolaise and Limolas) of "Lamlash", the name of the village on Arran that faces Holy Island. Some runic writing is to be found on the roof of St Molaise's cave and a Viking fleet sheltered between Arran and Holy Isle before the Battle of Largs. In 1549, Dean Monro wrote of the "little ile callit the yle of Molass, quherin there was foundit by Johne, Lord of the iles, ane monastry of friars, which is decayit." Current ownership In 1992, the island was in the possession of Kay Morris, a devout Catholic who reportedly had a dream in which the Virgin Mary instructed her to give ownership of the island to the Samyé Ling Buddhist Community, who belong to the Kagyu school of Tibetan Buddhism. The settlements on the island include the Centre for World Peace and Health, founded by Lama Yeshe Losal Rinpoche, on the north of the island. This is an environmentally designed residential centre for courses and retreats which extends the former farm house. It has solar water heating and a reed-bed sewage treatment system. The approach from the ferry jetty is decorated with Tibetan flags and stupas. On the southern end of the island lives a community of nuns who are undertaking three-year retreats. The remainder of the island is treated as a nature reserve with wild Eriskay ponies, Saanen goats, Soay sheep and the replanting of native trees. The rare Rock Whitebeam tree is found on the island, an essential link in the evolution of the Arran Whitebeam species, Sorbus arranensis, Sorbus pseudofennica and Sorbus pseudomeinichii. These are indigenous and unique to Arran. There is a regular ferry service from Lamlash, and the island is popular with holiday makers staying on Arran. The usually resident population was recorded as 31 in 2011, an increase from 13 in 2001. At the time of the 2022 census the population was 17. Gallery References Monro, Sir Donald (1549) Description of the Western Isles of Scotland. William Auld. Edinburgh - 1774 edition. External links Holy Island travel guide from Wikivoyage The Holy Island Project web site Movie of images taken on the island Photo Tour of a hike across the Holy Isle
Holy Island (Écosse)

Holy Island est une île du Royaume-Uni située en Écosse. L'île sainte de Clyde (écossais gaélique : Eilean MoLaise ) est l'une des nombreuses îles du Royaume-Uni dénommé « île sainte ». Elle est située dans le Firth of Clyde, en dehors de la côte occidentale de l'Écosse centrale, à l'intérieur de la baie de Lamlash sur une île plus grande, celle d’Arran. L'île s’étale sur une longueur de 3 kilomètres et une largeur de 1 kilomètre. Son point le plus élevé est la colline de Mullach Mòr . L'île a une longue histoire d’emplacement sacré, avec une source connue pour ses propriétés curatives, la caverne d’un moine ermite du VIe siècle Saint Molaise, et un monastère du XIIIe siècle. Un ancien nom gaélique pour l'île était Eilean Molaise. L'île est maintenant la propriété de la Communauté bouddhiste de Samye Ling de la tradition Kagyupa de l'école du bouddhisme tibétain. Les équipements de l'île incluent le centre pour la paix et la santé du monde, fondé par Lama Yeshe Losal, sur le nord de l'île. C'est un centre résidentiel conçu pour donner des enseignements et des retraites et qui prolonge l'ancienne maison de ferme. Ce centre dispose du chauffage solaire de l'eau et d'un système de traitement des eaux d'égout par un lit de roseaux. L'approche de la jetée du ferry est décorée de drapeaux et de stupa du style tibétain. Sur l'extrémité méridionale de l'île vit une communauté des nonnes qui entreprennent des retraites de trois ans. Le reste de l'île est une réserve naturelle avec des poneys d'Eriskay sauvage, des chèvres de Saanen, des moutons de Soay, c'est un lieu de conservation des plantes et des arbres indigènes. L'île bénéficie d'un service de ferry régulier à Lamlash, elle s'est popularisée grâce aux clubs de vacances d'Arran. Notes et références Liens externes Portail de l’Écosse Portail des îles
Holy Island, Skottland

Holy Island är en ö i Storbritannien. Den ligger i riksdelen Skottland, i den nordvästra delen av landet, 500 km nordväst om huvudstaden London. Arean är 2,8 kvadratkilometer. Terrängen på Holy Island är lite kuperad. Öns högsta punkt är 293 meter över havet. Den sträcker sig 2,9 kilometer i nord-sydlig riktning, och 1,8 kilometer i öst-västlig riktning. Kommentarer Källor