NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
St Oran’s Chapel (Iona)

St. Oran’s Chapel ist ein Kirchengebäude auf der schottischen Hebrideninsel Iona. Es befindet sich auf dem Gelände des Klosters Iona an der Ostküste der Insel gegenüber der Nachbarinsel Mull. Sie ist als Teil der Klosteranlage als Scheduled Monument ausgewiesen. Das Gebäude ist möglicherweise dem im Jahre 548 auf Iona beerdigten Odran von Iona geweiht. Alternativ kommt die iroschottische Missionarin Oranna in Betracht. Es handelt sich um ein längliches Bruchsteingebäude im romanischen Stil. Es wird über Schlitzfenster erhellt und schließt mit einem schiefergedeckten Satteldach neueren Datums ab. Geschichte Bereits 563 gründete der Heilige Kolumban die älteste Klosteranlage der Insel, die in den folgenden Jahrhunderten zu einem der christlichen Zentren Schottlands erwuchs. Wann genau die St. Oran’s Chapel errichtet wurde, ist nicht gesichert. Eventuell existierte ein Vorgängerbau aus dem 9. oder 10. Jahrhundert, auf welchen dann um 1250 die heutige Kirche aufgebaut wurde. Berichte nach denen Königin Margareta von Schottland den Bau veranlasste, erscheinen ob ihres Todesjahres 1093 jedoch als unwahrscheinlich. Seit MacAlpin, dem letzten König von Dalriada und ersten König von Schottland, gestorben im Jahre 858, bis zu Macbeth sind bis auf zwei Ausnahmen alle schottischen Könige auf dem Friedhof beigesetzt. Dies und die auf dem Friedhof erhaltenen Keltenkreuze aus dieser Zeit sprechen für die Existenz eines Vorgängerbaus. Auch irische Könige und, nach der Christianisierung der Wikinger, verschiedene Wikingerführer ließen sich dort bestatten. In der Literatur finden sich verschiedene Angaben, nach denen bis zu 46 schottische Könige sowie weitere Könige aus Irland, Norwegen und Frankreich auf Iona begraben lägen. Diese Zahlen sind jedoch nach heutiger Auffassung skeptisch zu betrachten. Von den Königsgräbern ist heute keines mehr erhalten, jedoch konnten einige Gräber verschiedenen mittelalterlichen Clanoberhäuptern zugeordnet werden. Einzelnachweise Weblinks Eintrag zu Iona, St Oran’s Chapel And Reilig Odhrain Burial Ground auf trove.scot, der Datenbank von Historic Environment Scotland (englisch)
St Oran's Chapel

St Oran's Chapel (Odhráin/Orain/Odran) is a medieval chapel located on the island of Iona in the Inner Hebrides off the west coast of Scotland. Built in the 12th century, the chapel was dedicated to St Oran. St Oran's Chapel was in ruins until it was restored at the same time as Iona Abbey. The chapel is protected as a part of the Iona monastic settlement scheduled monument. Burial ground The burial ground surrounding the chapel is known as Reilig Òdhrain. Notes External links
Единбургски замък

Единбургският замък (на английски: Edinburgh Castle) е замък-крепост, която доминира пейзажа на гр. Единбург, Шотландия от своето местоположение на върха вулканичната Касъл рок (Скала на замъка). Човешкото обитание на мястото се датира от 9 век пр. н. е., въпреки че природата на ранното заселване е неясна. Тук има аристократичен замък поне от царуването на Дейвид I през XII век и мястото продължава да е кралска резиденция до Обединението на короните през 1603 г. Като една от най-важните крепости в кралство Шотландия, Единбургският замък е въвлечен в много исторически конфликти - от Войните за шотландска независимост през XIV век до Якобитското въстание през 1745 г. и неколкократно е обсаждан, както успешно, така и неуспешно. От късния XVII век, замъкът става военна база с голям гарнизон. Важността му като исторически паметник се признава през XIX век и оттогава са проведени няколко реставрационни програми. Малко от настоящите сгради предшестват Обсадата на Ланг през XVI век, когато средновековните укрепения са в голяма степен унищожени от артилерийско бомбардиране. Видното изключение е Параклисът на Св. Маргарет, най-старата оцеляла сграда в Единбург, която датира от ранния XII век. Сред други значими сгради на замъка са Кралския дворец и Голямата зала от XVI век. Замъкът също приютява Шотландския национален военен мемориал и Националния военен музей на Шотландия. Макар че формално се притежава от Министерството на отбраната, по-голямата част от замъка сега се поддържа от Историческа Шотландия. Замъкът е втората най-посещавана атракция на Шотландия. Въпреки че гарнизонът напуска през 1920-те години, все още има военно присъствие в замъка, най-вече церемониално и административно, включително и голям брой полкови музеи. Замъкът се е превърнал в бележит символ на Единбург и на Шотландия. Външни препратки ((en)) Официален уебсайт на замъка Архив на оригинала от 2015-09-02 в Wayback Machine. ((en)) 3D слайдшоу за Единбургския замък и заобикалящите го земи Архив на оригинала от 2010-07-25 в Wayback Machine.
Castell d'Edimburg

El castell d'Edimburg és una antiga fortalesa que domina l'horitzó de la capital d'Escòcia, des de la seua posició a sobre del Castle Rock. És la segona atracció turística del país més visitada. L'ocupació humana del lloc es remunta al voltant del segle ix aC. El castell que tenia guarnició al nom de Maria I d'Escòcia, es va convertir en el focus de la Guerra civil mariana i es va rendir només després d'una intervenció anglesa el maig de 1573. Tal com està avui, algunes de les estructures del castell daten d'abans del segle xvi durant l'Assalt Lang, amb la notable excepció de la Capella de Santa Margalida, l'edifici més antic d'Edimburg, que data de principis de segle xii. Referències Bibliografia Ashmole, Myrtle. Harpers Handbook to Edinburgh. Noel Collins, 1981. ISBN 0-907686-00-1. Driscoll, S.T., Yeoman, Peter, and Clark, Jane. Excavations within Edinburgh Castle in 1988-91. Society of Antiquaries of Scotland, 1997. ISBN 0-903903-12-1. Fernie, Eric «Early Church Architecture in Scotland». Proceedings of the Society of Antiquaries of Scotland, 116, 1986, pp.393-411. Arxivat de l'original el 2009-03-26 [Consulta: 2 desembre 2008]. Harris, Stewart. The Place Names of Edinburgh: Their Origins and History. Steve Savage, 2002. ISBN 1-904246-06-0. Salter, Mike. The Castles of Lothian and the Borders. Folly Publications, 1994. ISBN 1-871731-20-8. Scott-Moncrieff, George. Edinburgh, 1965. ISBN 0-05-001829-9. Tabraham, Chris. Scotland's Castles. BT Batsford/Historic Scotland, 1997. ISBN 0-7134-7965-5. Tabraham, C.J.. Edinburgh Castle: Official Guide. Historic Scotland, 2003. ISBN 1-903570-33-6. Tabraham, C.J.. Edinburgh Castle: Official Guide. Historic Scotland, 2008. ISBN 1-903570-33-6. Enllaços externs www.edinburghcastle.gov.uk Arxivat 2015-09-02 a Wayback Machine. Undiscovered Scotland's page on Edinburgh Castle
Edinburský hrad

Edinburský hrad je majestátní pevnost zbudovaná na vrcholku čedičové skály nazvané Castle Rock (Hradní skála). Je dominantou a symbolem hlavního města Skotska Edinburghu. Osídlení zdejší oblasti lze datovat do 9. století př. n. l. Charakter tehdejšího obyvatelstva však zůstává nejasný. Přesně známo není ani datum, kdy byl na Castle Rock vystavěn první hrad. Ve středověkém velšském eposu nazvaném Y Gododdin, v němž jsou popsány boje, které se odehrály v 7. století, je zmínka o místě zvaném Din Eidyn neboli Eidynova pevnost. Historici tedy vycházejí z předpokladu, že zde opevnění hradního typu stálo již v 7. století. Královským hradem se mohl Edinburgh pyšnit přinejmenším od doby vlády skotského krále Davida I. (asi 1085–1153). Nejstarší zachovalou stavbou na hradě je kaple sv. Markéty z 12. století, z období vlády Davida I. Edinburský hrad zůstal královskou rezidencí až do roku 1603, kdy došlo k personální unii mezi Anglií a Skotskem. Jako jedna z nejdůležitějších pevností skotského království byl dějištěm různých historických událostí, ať už v období válek o skotskou nezávislost ve 14. století, či během jakobitského povstání v roce 1745. Byl také několikrát s úspěchem i neúspěšně obléhán. V druhé polovině 17. století se hrad stal vojenskou základnou. Jeho historická důležitost byla přehodnocena v 19. století, kdy se započalo s řadou restaurátorských prací. Od roku 1707 jsou v hradu uloženy a vystaveny skotské korunovační klenoty. Castle Rock (Hradní skála) Hradní skála a Královská míle (The Royal Mile) jsou zřejmě nejlepšími příklady geologického útvaru známého jako crag and tail (skála a ocas) na světě. Tento útvar byl vytvořen před 340 miliony let, kdy horké magma, které vzniklo tavením z hornin spodní zemské kůry, vytvořilo obrovskou kónicky tvarovanou sopku, která během doby vyhasla. O několik milionů let později vymlel pevninský ledovec postupně měkké usazené (sedimentární) horniny, jež v té době sopku pokrývaly. V průběhu poslední doby ledové, před 10 000 až 20 000 lety, byla sopka odhalena až na svou čedičovou základnu. Ledové kry, které se pohybovaly ze západu na východ, vyhloubily poté oblasti, jež jsou dnes známé jako Princes Street Gardens a Grassmarket. Tvrdý čedič však ochránil měkké sedimenty na východě, a když se ledové prameny nedaleko oblasti Holyroodského paláce opět spojily, byl vytvořen “crag and tail”. Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Edinburgh Castle na anglické Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Edinburský hrad na Wikimedia Commons Oficiální stránky Edinburského hradu
Edinburški dvorac

Edinburški dvorac (eng. Edinburgh Castle; škot. gael. Caisteal Dhùn Éideann), dvorac u škotskom gradu Edinburghu, smješten na 80 metara visokoj vulkanskoj stijeni (Castle Rock), dominira gradom i okolicom. Dvorac je bio rezidencija škotskih kraljeva do 1633. godine. Od 1995. godine, nalazi se na popisu UNESCO-ove svjetske zaštićene materijalne baštine, u okviru starog i novog grada. Dvorac Edinburgh je, uz Londonski Tower, najposjećenija turistička atrakcija u Ujedinjenom Kraljevstvu. Unutar dvorca čuva se škotska kraljevska kruna. Pučka predaja i turistička reklama predstavlja dvorac kao mjesto najopsjednutije duhovima. Povijest dvorca Brdo Castle Rock je bilo naseljeno zadnjih 3.000 godine. Godine 600. keltsko pleme Votadini podiglo je tvrđavu na vrhu brda. Tvrđava je postala rezidencija škotskih kraljeva sredinom 11. stoljeća, za vladavine škotskog kralja Malcolma III. Canmorea (1058. – 1093.), čija je supruga Margareta Škotska umrla u dvorcu 1093. godine, nakon čega je proglašena sveticom. Najstarija sačuvana zgrada unutar dvorca je kapela sv. Margareta, izgrađena sredinom 12. stoljeća na najvišem položaju brda. Između 1296. i 1341. godine, dvorac su dvaput osvojili Englezi, ali su ga Škoti svaki put oslobodili. Veliku dvoranu dovršio je 1511. godine škotski kralj Jakov V. Poslije opsade između 1571. i 1573. godine, ojačani su obrambeni bedemi dvorca. Posljednji vladar koji je boravio u dvorcu bio je škotski i engleski kralj Karlo I. 1633. godine. Dvorac je bio više puta pod opsadom tijekom 17. i 18. stoljeća. Krajem 19. stoljeća obnovljeni su dijelovi dvorca, uključujući Veliku dvoranu. Dio dvorca i danas čini vojnu bazu, a u sklopu dvorca nalazi se i vojni muzej. Bilješke Vanjske poveznice Edinburški dvorac - Britannica Online (engl.) Dvorac Edinburgh, jedno od najmračnijih mjesta na svijetu - smart-travel.hr Edinburški dvorac - putokosvijeta.com Edinburški dvorac - zemljopis.com Arhivirana inačica izvorne stranice od 29. rujna 2018. (Wayback Machine) Edinburški dvorac - historicenvironment.scot (engl.) Edinburški dvorac - undiscoveredscotland.co.uk (engl.)
Zamek w Edynburgu

Zamek w Edynburgu (ang. Edinburgh Castle, gael. Caisteal Dhùn Éideann) – zabytkowy zamek w Edynburgu, jedna z najpotężniejszych i najstarszych fortec w Wielkiej Brytanii. Jest to symbol nie tylko samego Edynburga ale i całej Szkocji. Forteca znajduje się na szczycie monumentalnego skalistego wzniesienia (120 metrów n.p.m.) w samym centrum miasta. Historia pierwszych śladów fortyfikacji na górze zamkowej sięga IX wieku p.n.e. Większa część obecnych murów budowli pochodzi z XVI wieku, z godnym uwagi wyjątkiem w postaci Kaplicy św. Małgorzaty z wczesnego XII wieku. Kaplica ta jest dziś najstarszym budynkiem w Edynburgu. Edynburski Zamek jest jedną z niewielu obecnych twierdz, które posiadają swój własny garnizon wojskowy. Obecnie jest on jednak używany głównie podczas ceremonii oraz oficjalnych parad szkockiego wojska. Zobacz też Zamek Craigmillar Linki zewnętrzne Edinburgh Castle w Zamki-Szkocji.com
Castelul Edinburgh

Castelul Edinburgh din Scoția este o veche fortăreață ridicată pe rocă vulcanică care a servit drept baza militară în războiul contra Angliei. Printre atracțiile sale se numără Piatra Destinului, deasupra căreia monarhii scoțieni au fost încoronați timp de secole. În secolul al XIII-lea, Piatra a fost capturată de un rege englez invadator și mulți monarhi scoțieni au luptat pentru a o recâștiga.
Edinburgh Castle

Edinburgh Castle står på klippan Castle Rock högt över staden Edinburgh i Skottland. Slottets äldsta byggnad är Sankta Margarets kapell, från 1100-talet. Slottet är en blandning av fästning och renässanspalats. Många av 1500-talsinteriörerna i Kungsvåningen är rekonstruktioner. Där födde drottning Maria Stuart sonen Jakob VI. Slottet fungerade som garnison och fängelse in på 1900-talet. I dag finns en del av stadens garnison kvar i vissa byggnader. Därutöver finns en rad museer. Skottlands kronjuveler (The ancient Honours of Scotland) visas i slottet sedan 1818 och sedan 1996 visas även Stone of Scone. The National War Memorial är en minnesbyggnad där man samlat namnen på alla skottar som omkom i första och andra världskrigen. Klockan 13 varje dag, utom söndagar, avfyras the One O’Clock Gun från slottets norra del. Edinburgh Military Tattoo hålls varje sommar utanför slottsmurarna. Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Edinburgh Castle. Edinburgh Castles webbplats Edinburgh Castle – Historic Scotland Scottish National War Memorials webbplats Edinburgh Castle – Royal Commission on the Ancient and Historical Monuments of Scotlands databas CANMORE Fotografier av Edinburgh Castle från Royal Commission on the Ancient and Historical Monuments of Scotland
Единбурзький замок

Единбу́рзький замок — давня фортеця, розташована на скелі Castle Rock в столиці Шотландії місті Единбург. Використовувалася різними військовими силами починаючи з 12 ст., і лише у 1915 році закінчилося пряме управління замку Міністерством оборони Великої Британії. Замок розташований на вершині Королівської милі (Royal Mile), головної вулиці Старого міста, яка веде вниз до палацу Холірудхаус (англ. Holyrood Palace). Замок відкритий для відвідин і є головною туристичною пам'яткою Шотландії. Замок розташований на вершині вулканічної скелі The Castle Rock. Три сторони захищені стрімчаками, й доступ до Замку обмежений крутою дорогою на четвертому (східному) боці. Історично тут було озеро (loch) на північному боці замку, зване Nor Loch. Озеро було висушено під час епохи Георгів коли побудували Нове місто Единбурга, позаяк у цей час Замок втратив більшу частину своєї захисної ролі й озеро використовувалося як колектор. Найстаріший будинок в Замку і в усьому Единбурзі — каплиця St. Margaret's Chapel (на честь Св. Маргарити), датована початком XII століття. Див. також Список замків Шотландії Список найвідоміших замків Примітки Посилання Офіційний сайт замку [Архівовано 17 січня 2008 у Wayback Machine.] Стаття про замок на Undiscoveredscotland.co.uk [Архівовано 6 грудня 2007 у Wayback Machine.]
Peel of Lumphanan

Der Peel of Lumphanan, auch Peel Ring of Lumphanan oder Peel Bog of Lumphanan, ist eine abgegangene Hügelburg (Motte) in der Nähe des Dorfes Lumphanan in der schottischen Council Area Aberdeenshire. Der Peel aus dem 13. Jahrhundert besteht aus einem Mound, der von zwei kreisförmigen, konzentrischen Gräben umgeben ist, die durch einen Wall getrennt sind. Der äußere Erdwall ist etwa 4 Meter hoch, der innere Graben etwa 15 Meter breit; der innere Mound bedeckt eine Fläche von 37 Metern × 45 Metern. Der äußere Graben wurde bereits um 1960 als flach beschrieben und ist heute kaum noch zu erkennen. Oben auf dem Mound befinden sich Überreste einer 1 Meter dicken Mauer sowie die Fundamente eines Hauses, die eine Fläche von etwa 15 Metern × 4 Metern bedecken. Der Eingang lag vermutlich auf der Westseite. Die untere Hälfte des Mounds besteht aus einem natürlichen Hügel; er wurde weiter aufgeschüttet, als die Burg gebaut wurde. Man denkt, dass zur Zeit der Schlacht von Lumphanan eine Motte existierte. Diese Schlacht wurde 1057 zwischen König Macbeth und dem künftigen König Malcolm III. geschlagen. Macbeth fiel in der Schlacht und Macbeth’s Stone, auf dem er geköpft worden sein soll, liegt 300 Meter südwestlich des Peels. Den heutigen Burghügel ließ vermutlich der Baron Thomas of Lundie aufschütten, nachdem er in den 1220er Jahren umfangreichen Landbesitz in der Region erhalten hatte. Sir John de Melville erwies König Eduard I. von England 1296 im Peel die Ehre. Die ursprünglichen Wallanlagen waren eher aus Erde als aus Stein. Das rechteckige Fundament ist das von Halton House, das Thomas Charteris aus Kinfauns im 15. Jahrhundert bauen ließ. Bei Ausgrabungen in den 1970er-Jahren wurde entdeckt, dass die kreisförmige Mauer, die ursprünglich für die Kurtine eines Donjons gehalten worden war, aus dem 18. Jahrhundert stammt. Das Gelände wird von Historic Scotland verwaltet und gilt als Scheduled Monument. Es wird als von nationaler Bedeutung angesehen und als „gutes, bis heute erhaltenes Beispiel für eine Erdwerksburg mit wassergefüllten Verteidigungsgräben“ bezeichnet. Einzelnachweise Weblinks
Peel of Lumphanan

The Peel of Lumphanan, also known as the Peel Ring or Peel Bog of Lumphanan, is a defensive structure dating back to the 13th century. It is located near Lumphanan in Aberdeenshire, north-east Scotland. The peel comprises a mound or motte, surrounded by two concentric ditches separated by a bank. The outer earth bank is about 4 metres (13 ft) high, the inner ditch or moat is 15 metres (49 ft) across, and the central mound measures 37 by 45 metres (121 by 148 ft). The outer ditch was described as shallow in 1960, and is now difficult to discern. On the top of the mound are the remains of a 1-metre (3 ft 3 in) thick wall, and the foundations of a house measuring around 15 by 4 metres (49 by 13 ft). The entrance was probably located to the west. The lower half of the motte consists of a natural mound; it was heightened when the castle was built. A motte on this site is thought to have been in existence at the time of the Battle of Lumphanan. This battle was fought nearby in 1057, between King Macbeth and the future King Malcolm III. Macbeth was killed, and Macbeth's Stone, upon which he is said to have been beheaded, is located 300 metres (980 ft) to the south-west. The present mound was constructed in the 13th century by the De Lundin family, who later adopted the name Durward from their hereditary position of royal ushers or door wards. The Durwards used the peel as a lodge for hunting parties from their main local residence at Coull Castle. Sir John de Melville paid homage to Edward I of England at the peel in 1296. The original ramparts may have been of turf rather than stone. The rectangular foundation is that of Halton House, which was built in the 15th century by Thomas Charteris of Kinfauns. The circular wall, originally thought to have been the curtain wall of a shell keep, was discovered through excavation in the 1970s to be of 18th-century date. The site is under the guardianship of Historic Scotland, and is protected as a scheduled monument. It is considered to be of national importance as "a good surviving example of an earthwork castle with water-filled outer defences." References External links Historic Environment Scotland. "Peel Ring of Lumphanan, castle, Peel Bog of Lumphanan (SM90238)".
Peel Ring of Lumphanan

De Peel Ring of Lumphanan is een voormalige motte uit de dertiende eeuw, gelegen 0,8 kilometer ten zuidwesten van Lumphanan in de Schotse regio Aberdeenshire. Beschrijving De Anglo-Normandische familie de Lundins van Angus verkreeg rond 1228 een Lordship met landerijen tussen de rivieren Don en Dee. Omdat deze familie de positie bekleedde van koninklijke deurwachters (door-wards in het Engels), veranderde hun familienaam in Durward. Het hoofdkasteel van deze familie lag in Coull, zo'n tien kilometer ten westen van Lumphanan. In Lumphanan bouwde deze familie een aardewerk kasteel, een motte, dat beschermd werd door een houten palissade. De peervormige heuvel meet 55 bij 36 meter; eromheen lag een vijftien meter brede, natte greppel. Het kasteel werd bekend onder de naam Peel Ring of Lumphanan. Het kasteel diende meer als jachtverblijf van de familie Durward, dat dan het een permanent bewoonde residentie was. Het werd bewoond tussen het midden van de dertiende eeuw tot de veertiende eeuw. Tijdens de Schotse onafhankelijkheidsoorlog maakte Eduard I van Engeland een omweg om op 21 juli 1296 in het kasteel van Lumphanan de overgave te accepteren van Sir John de Melville van Raith in Fife. Het kasteel werd niet lang daarna verlaten en werd niet meer als verdedigingswerk gebruikt. In 1487 bouwde Thomas Charteris, van Kinfauns in Perthshire, een residentie op de top van de heuvel. Deze residentie stond bekend onder de naam Ha'ton House. De residentie werd niet lang bewoond en was in de achttiende eeuw reeds een ruïne. In de periode 1975-1979 vonden er opgravingen plaats, in opdracht van Historic Scotland. Macbeth Koning Macbeth van Schotland werd in 1057 bij Lumphanan gedood door Malcolm III. De Peel Ring of Lumphanan bestond in die tijd nog niet. Driehonderd meter ten zuidwesten van de Peel Ring of Lumphanan ligt de plaats waarvan wordt beweerd dat daar het hoofd van Macbeth werd afgehakt; die plaats staat bekend als Macbeth's Stone. Beheer De Peel Ring of Lumphanan wordt beheerd door Historic Environment Scotland. Externe links (en) Historic Scotland, Peel Ring of Lumphanan (en) Dark Isle, Peel Ring of Lumphanan (en) Undisovered Scotland, Peel of Lumphanan
Casca de Lumphanan

A Casca de Lumphanan, também conhecida como Peel Ring ou Peel Bog de Lumphanan, é uma estrutura de defesa que data do século XIII. Ele está situado próximo de Lumphanan, em Aberdeenshire, no nordeste da Escócia. O lugar está sob a tutela da Escócia Histórica e é preservado como um monumento programado. É classificado como de importância nacional como "um bom exemplo remanecente de um castelo de terraplenagem com defesas externas cheias de água". Referências