NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Saint Kilda

O arquipélago de St Kilda (gaélico escocês: Hiort), no Atlântico Norte perto das Hébridas, fica no limite exterior das Ilhas Britânicas. O arquipélago pertence na sua totalidade ao National Trust for Scotland. O sítio Património Mundial de St Kilda cobre uma área terrestre de 8 km², para um total de 225 km² incluindo ambiente marinho. Origem do nome Crê-se que o nome St Kilda derive da palavra norueguesa antiga skildir, que significa "escudos". Uma marca num mapa antigo teria transformado "Skilda" em "S.kilda", e assim nasceu um santo. Geografia Hirta é a maior ilha do grupo, seguida de Soay (2 km a noroeste de Hirta) e Boreray (6 km a nordeste de Hirta); existem algumas ilhotas bem mais pequenas como Dun, Levinish, Stac Lee e Stac an Armin. A única povoação em St Kilda localizava-se em Hirta e chamava-se Village Bay (gaélico escocês: Bàgh a' Bhaile). O arquipélago de St Kilda é o local com os mais espectaculares penhascos marítimos das ilhas Britânicas. O ponto mais alto do arquipélago é Conachair (430 m). A face norte de Conachair é um rochedo vertical de mais de 300 metros, caindo a pique até ao mar. Boreray atinge 384 m; Soay 378 m; Stac An Armin 196 m; Stac Lee 172 m. História St Kilda tem sido habitada de forma contínua desde tempos pré-históricos, mas a população diminuiu devido à emigração para os Estados Unidos e Austrália. As doenças também tiveram o seu papel: entre 1830 e 1843 a mortalidade infantil elevou-se a 80% por tétano devido a negligência das parteiras, e um grande surto de gripe em 1913. A 29 de Agosto de 1930, os últimos 36 habitantes foram evacuados, a seu pedido, para a parte escocesa da Grã-Bretanha. Hoje em dia não existem habitantes permanentes, mas Hirta encontra-se ocupada durante todo o ano por funcionários da base militar (praticamente todos civis), e por cientistas que investigam a população selvagem de Ovelhas de Soay. O arquipélago constitui território de nidificação para muitas espécies de aves marinhas como o Ganso-patola (Morus bassanus) (a maior colónia do mundo), o Papagaio-do-mar Fratercula arctica e o Painho-de-cauda-forcada Oceanodroma leucorhoa. A pequena ilha de Dun possui a maior colónia de Fulmares Fulmarus glacialis das ilhas Britânicas. Para além disso, existe uma subespécie de Carriça (Troglodytes troglodytes hirtensis) endémica de St Kilda. Veja também Outros sítios Património Mundial da UNESCO na Escócia: Edimburgo Skara Brae New Lanark A Muralha de Adriano, incuída no sítio Fronteiras do Império Romano é dividida entre a Escócia e a Inglaterra. Ligações externas (em inglês) Sítio oficial de St Kilda (em inglês) St Kilda heritage (em inglês) Fotos Greenpeace (em inglês) Fotos no Webshots (em inglês) Mais fotos, incluindo as Ovelhas Soay sheep, Fulmares e penhascos
St. Kilda

St. Kilda, eller Saint Kilda (skotsk gaeliska: Hiort), är en skotsk ögrupp i Nordatlanten, belägen 66 km väster om Yttre Hebriderna. Ögruppen räknas som en av de mest avlägsna platserna i Skottland, och endast ön Rockall ligger längre från det skotska fastlandet. Ögruppen har en sammanlagd landyta på cirka 8,55 km² och ägs i sin helhet av National Trust for Scotland. St. Kilda upptogs år 1986 på Unescos lista över världsarv på grund av sina unika natur- och kulturvärden. De övriga världsarven i Skottland är Edinburgh, Antoninus mur, New Lanark och Skara Brae. Etymologi Namnet St. Kilda har en något oklar etymologi, men ursprunget ska åtminstone inte ha varit saint ("helig"). Enligt vissa teorier kan det ha uppstått genom språkliga missförstånd eller kartografiska fel, medan andra forskare har föreslagit kopplingar till urnordiska eller gaeliska ordformer, t.ex. urnordiska skildir i betydelsen "sköldar". Geografi Ögruppen består av sju öar: Hirta, Soay, Boreray, Dùn, Levenish samt klippöarna Stac Lee och Stac an Armin. Den huvudsakliga bosättningen låg på ön Hirta, i byn Bàgh a' Bhaile (”Village Bay”).[källa behövs] Invånare De tidigare invånarna på St Kilda levde under kärva förhållanden. Ögruppen saknar helt träd och buskvegetation, vilket gjorde både bostäder och odlingar sårbara för det hårda och blåsiga klimatet. Försörjningen baserades i huvudsak på fångst av sjöfåglar, vars kött och ägg utgjorde stapelföda. När väderförhållandena tillät hölls även mindre bestånd av får och kor, vilket gav begränsade mängder kött och mejeriprodukter. Därutöver odlades potatis och korn i de väldränerade marken vid byn Bàgh a' Bhaile. De återkommande och kraftiga stormarna under vinterhalvåret gjorde att fiske för det mesta var omöjligt eller helt enkelt för riskfyllt, vilket ytterligare ökade beroendet av sjöfågel och ägg. Äggen förvarade man i aska från torv under vintrarna. Öborna talade skotsk gaeliska. Det uppskattas att befolkningen på St. Kilda aldrig översteg cirka 2 000 personer under ögruppens historia. Trots detta drabbades samhället hårt av infektionssjukdomar som fördes dit av besökande fartyg. År 1684 förekom ett allvarligt sjukdomsutbrott som beskrivits som spetälska, och 1724 tros smittkoppor ha orsakat stora befolkningsförluster. Efter ytterligare ett misstänkt smittkoppsutbrott 1727 bedömdes situationen så allvarlig att familjer från ön Harris flyttades till St. Kilda för att återbefolka ögruppen. De sista invånarna evakuerades år 1930 på egen begäran, efter en längre period av sociala, ekonomiska och demografiska svårigheter. Källor World Heritage Sites Protected Areas Programme - St. Kilda Noter
Strathclyde (destilleri)

Strathclyde distillery er et grainspiritus-destilleri, der producerer PBS (Plain British Spirit), som bruges til grainwhisky, som ligger i Gorbals-området i Glasgow, Skotland. Historie Destilleriet blev grundlagt i 1927 af Seager Evans and Co. Den første spiritus blev produceret i 1928. Firmaet blev købt af Schenley Industries fra New York i 1956, der invisterede kraftigt i stedet, inklusive tilføjelsen af en single malt whisky ved navnKinclaith, som påbegyndte produktioni 1958. Kinclaith lukkede igen i 1975 efter stedet var købt af Whitbread. Siden 2005 har destilleriet været en del af Pernod Ricard group, og leverer til Pernod Ricard øvrige blendede whiskymærker, især Ballantine's, Chivas Regal og Royal Salute. Produktion Vandet til produktionen kommer fra Loch Katrine. Destillationen foregår i et dobbelt kolonnesystem. Der produceres årligt omkring 40 millioner L spiritus. Aftapning Den grainwhisky der bliver produceret på Strathclyde er beregnet til udvikling af blended whisky, og der er således ingen officielle aftapninger. Dog har Scotch Malt Whisky Society og andre uafhængige aftappere købt og aftappet nogle lagrede fade som single cask single Grain whisky. Referencer Eksterne henvisninger
Strathclyde (Whiskybrennerei)

Strathclyde ist eine Whiskybrennerei in Glasgow, Schottland. Geschichte Die Brennerei wurde 1927 von der Scottish Grain Distillery Co. in Glasgow gegründet und dient der Produktion von Grain Whisky. Auf dem Betriebsgelände wurde 1957 auch die Kinclaith-Brennerei gegründet, die Malt Whisky produzierte. Sie wurde jedoch 1975 nach dem Verkauf an Whitbread & Co geschlossen, um Raum für die Erweiterung von Strathclyde freizugeben. Mittlerweile gehört die Brennerei zum Pernod-Ricard-Konzern. Produktion Ebenso wie Port Dundas entnimmt auch Strathclyde das zur Whiskyproduktion benötigte Wasser dem Loch Katrine. Es wird mithilfe von sieben Coffey Stills Grain Whisky gebrannt. Die maximale Produktionskapazität beträgt 390.000 hl pro Jahr. Abfüllungen Der in Strathclyde produzierte Whisky wird zur Herstellung von Blends verwendet. Bisher gab die Brennerei keine Originalabfüllung heraus. Es existieren jedoch Abfüllungen unabhängiger Abfüller. Weblinks Bildmaterial vom Bau der Brennerei, bereitgestellt von der Royal Commission on the Ancient and Historical Monuments of Scotland Eintrag zu Strathclyde auf trove.scot, der Datenbank von Historic Environment Scotland (englisch) Einzelnachweise
Strathclyde distillery

Strathclyde distillery is a grain spirit distillery producing PBS (Plain British Spirit) that will make grain whisky after maturation, located in the Gorbals district of Glasgow, Scotland. History The distillery was founded in 1927 by Seager Evans and Co. The first spirit was produced in 1928. The company was acquired by Schenley Industries of New York in 1956, who invested heavily in the site, including the addition of a Single malt whisky branded Kinclaith, which started producing in 1958. The Kinclaith still was closed in 1975 after the site was acquired by Whitbread. Today the distillery is part of the Pernod Ricard group. Production The water required for the production comes from Loch Katrine. Distillation takes in a 2 column system which has an analyser column and a rectifier column, the columns for neutral production are mothballed. Bottling The grain whisky produced at Strathclyde is intended for developing blends, and as such there is no official bottling. However, the Scotch Malt Whisky Society and other independent bottlers have purchased and bottled some aged casks of this as Single Cask Single Grain whisky. References
Strathclyde (distillerie)

Strathclyde est une distillerie de whisky située à Glasgow, en Écosse. Historique La distillerie Strathclyde fut créée en 1927 à Glasgow par Scottish Grain Distillery Co. et produit du whisky de grain. Sur le terrain de Strathclyde fut également fondée, en 1957, la distillerie Kinclaith, destinée à la production de whisky de malt. Mais cette dernière fut fermée en 1975 après la reprise par Whitebread & Co pour permettre l'extension de Strathclyde. Aujourd'hui la distillerie fait partie du groupe Pernod Ricard. Production L'eau nécessaire à la production de Strathclyde provient du Loch Katrine. La distillation s'effectue dans sept coffey stills. Embouteillage Le whisky de grain de Strathclyde est destiné à l'élaboration de blends. Il n'existe pas d'embouteillage officiel. Notes et références (de) Cet article est partiellement ou en totalité issu de l’article de Wikipédia en allemand intitulé « Strathclyde (Whiskybrennerei) » (voir la liste des auteurs). Portail de l’Écosse Portail du whisky
Biblioteca Nacional d'Escòcia

La Biblioteca Nacional d'Escòcia és una institució escocesa que té com a principal missió reunir i conservar la bibliografia d'Escòcia. És una de les cinc col·leccions nacionals d'Escòcia. És una de mes biblioteques de recerca més grosses d'Europa. Va ser fundat el 1925. Va incorporar el fons de l'Advocates Library, la llibreria de la Facultat de dret d'Edimburg, creada el 1689. Ja el 1710, aquesta va obtenir el dret de demanar un exemplar de qualsevol llibre publicat al Regne Unit. El 2020 tenia uns vint-i-quatre milions de publicacions. Des del 2007 també conserva el Moving Image Archive («Arxiu del imatges mòbils») una col·lecció de 46.000 films i vídeos. Continua eixamplant la col·lecció de llibres i documents digitalitzats, consultables en línia. El 2013 va ser la primera institució escocesa que va contractar un viquipedista resident. El 2016 en va contractar un de parla gaèlic escocès per ajudar arreu al país grups per desenvolupar la Uicipeid. Aquesta iniciativa ha d'animar més gent a practicar les seves habilitats lingüístiques i compartir el seu coneixement de la cultura, el patrimoni i la comunitat gaèlica. Referències Enllaços externs Biblioteca Nacional d'Escòcia - Lloc web oficial
National Library of Scotland

National Library of Scotland (NLS) (skotsk gælisk: Leabharlann Nàiseanta na h-Alba, skotsk: Naitional Leebrar o Scotland) er bibliotek i Edinburgh og et af landets National Collections. Det er et af de største biblioteker i Storbritannien, og det har pligtaflevering for Skotland. Biblioteket er medlem af Research Libraries UK (RLUK) og Consortium of European Research Libraries (CERL). Udover at have offentlige udstillinger, begivenheder, workshops og omvisninger, så man også læsesale, hvor besøgende har adgang til samlingerne. Biblioteket rummer over 24 millioner genstande if roskellige formaer inklusive bøger, annoterede manuskripter, første kladder, postkort, fotografier og aviser. Biblioteket rummer også også Skotlands Moving Image Archive, som er en samling på over 46.000 film. Blandt notable genstande i samlingen er kopier af Gutenbergbibelen, Charles Darwins brev, som han sendte manuskriptet Arternes Oprindelse, First Folio af Shakespeare, Robert Burns' Glenriddell Manuscripts og Marie Stuarts sidste brev. Det har den største samling af skotsk gælisk materiale i verden. Referencer Eksterne henvisninger
Biblioteca Nacional de Escocia

La Biblioteca Nacional de Escocia (del inglés: National Library of Scotland) es la biblioteca oficial para el depósito legal en Escocia. Se encuentra ubicada en un conjunto de edificios existentes en el centro de la ciudad de Edimburgo. La sede de la institución se encuentra en el puente Jorge IV, entre la Old Town (Ciudad vieja) y el barrio de la Universidad de Edimburgo. Existe igualmente un edificio moderno, de la década de 1980, en una zona residencial de los barrios del sur de la ciudad, en Causewayside, construida para albergar algunas colecciones especializadas (mapas, biblioteca de ciencias), y que ofrece una mayor capacidad de almacenamiento. La Biblioteca Nacional de Escocia cuenta con cerca de un millón de libros, entre los que cabe destacar, entre otros, algunas copias de la Biblia de Gutenberg y el First Folio, la primera publicación de la colección de obras teatrales de William Shakespeare. Historia La Biblioteca Nacional de Escocia es un organismo de creación bastante reciente, ya que fue creada por un Acta del Parlamento tan sólo en 1925. Antes de dicha fecha, La Biblioteca Nacional de Depósito era la Advocates Library, ubicada junto a la Facultad de Derecho. Esta última fue inaugurada en 1689, obteniendo el estatuto de Biblioteca Nacional a raíz de la Copyright Act de 1710. Durante los siglos posteriores, la biblioteca incrementó la colección con libros y manuscritos gracias a las nuevas adquisiciones, por un lado, y a las aportaciones del propio depósito legal, por otro. Se había creado así una auténtica Biblioteca Nacional de hecho, a la que sólo le faltaba el nombre para oficializar su existencia. Durante la década de 1920 se pudo constatar que el mantenimiento de una colección de tal envergadura suponía una carga difícil de seguir asumiendo por parte de una institución privada. De este modo, se ofreció el contenido de la Biblioteca a la nación, con una dotación de 100.000 libras esterlinas por parte de Alexander Grant of Forres. La Biblioteca Nacional de Escocia quedó oficialmente constituida mediante un acta del Parlamento, en 1925. Grant volvió a donar otras 100.000 libras esterlinas, con lo que el total acumulado de sus donaciones era el equivalente a unos 6 millones de libras esterlinas de hoy. Estas donaciones fueron invertidas en la construcción de un nuevo edificio en el puente de Jorge IV. Las obras del nuevo edificio dieron comienzo en 1938, aunque fueron interrumpidas con motivo de la Segunda Guerra Mundial, quedando finalizadas en 1956. En los años 70 se constató que el espacio para almacenamiento de una colección en constante aumento se estaba agotando. Por ese motivo se inauguró un nuevo edificio en Causewayside, edificio que fue inaugurado en dos fases distintas, la primera en 1986 y la segunda en 1995, alcanzando un coste total de casi 50 millones de libras esterlinas. Desde 1999, la biblioteca recibe financiación por parte del Parlamento escocés. Es uno de los seis depósitos legales del Reino Unido de Gran Bretaña e Irlanda del Norte. Véase también Anexo:Bibliotecas nacionales
Škotska nacionalna knjižnica

Škotska nacionalna knjižnica (engl. National Library of Scotland) osnovana je 1925. aktom parlamenta. Danas je Škotska nacionalna knjižnica najveća knjižnica u Škotskoj te jedna od šest knjižnica u Ujedinjenom Kraljevstvu i Republici Irskoj koja prima obvezni primjerak svake publikacije tiskane u Ujedinjenom Kraljevstvu i Republici Irskoj. Knjižnica se sastoji od nekoliko zgrada u središtu Edinburgha od kojih je ona na George IV Bridge sjedište knjižnice. Škotska nacionalna knjižnica danas sadrži 14 milijuna tiskanih publikacija, od toga 7 milijuna tiskanih knjiga, 100 tisuća rukopisa, dva milijuna zemljopisnih karata i 25 tisuća naslova časopisa i novina. Knjižnica svake godine prima 320 tisuća novih naslova a sadrži građu na 490 jezika. Knjižnicom upravlja The Board of Trustees koji ima 32 člana. Povijest Preteča današnje Škotske nacionalne knjižnice je Library of the Faculty of Advocates koja se je nalazila u sklopu pravnoga fakulteta u Edinburghu. The Advocates Library je osnovana 1689. godine. Od 1710. na temelju tzv. Copyright Act-a kraljice Anne ima ulogu nacionalne knjižnice koja ima pravo na obvezni primjerak svake knjige tiskane u Velikoj Britaniji. Tijekom stoljeća, the Advocates Library je dodavala svojim zbirkama knjige i rukopise kupnjom i obveznim primjerkom čime je ispunjavala svoju ulogu nacionalne knjižnice. Tijekom 20-ih godina 20. stoljeća zbirke Škotske nacionalne knjižnice su predstavljene javnosti zahvaljujući donaciji Sir Alexandera Granta od Forresa. Aktom parlamenta 1925 g. osniva se Škotska nacionalna knjižnica. Izgradnju zgrade na George IV Bridge-u financirali su Sir Alexander Grant od Forresa i vlada. Godine 1988. Škotska nacionalna knjižnica dobiva i novu zgradu u četvrti Causewayside. Od 1999. Škotsku nacionalnu knjižnicu financira škotski parlament. Zbirke Škotska nacionalna knjižnica sadrži sljedeće zbirke: Zbirka britanske tiskane građe (British) Poslovna zbirka Digitalne zbirke Zbirka strane građe Zbirka rukopisa Zbirka zemljopisnih karata Glazbena zbirka Zbirka novina Zbirka službenih publikacija Zbirka rijetkih knjiga Vanjske poveznice Službene stranice
National Library of Scotland

The National Library of Scotland (gaelico scozzese: Leabharlann Nàiseanta na h-Alba; scots: Naitional Leebrar o Scotland; ital.: Biblioteca Nazionale della Scozia) è la biblioteca nazionale e deposito librario legale della Scozia, che raccoglie e conserva tutte le pubblicazioni scozzesi e una delle Collezioni Nazionali della Scozia. È ospitata da un complesso di edifici a Edimburgo, nel centro della città. Il quartier generale si trova presso il George IV Bridge, tra Old Town e l'Università di Edimburgo. Esiste inoltre un ulteriore edificio, più recente (anni 1980) nel quartiere residenziale meridionale della città, al Causewayside, che fu costruito per ospitare alcune collezioni specialistiche (per es., la biblioteca delle mappe, la biblioteca scientifica) e fornire inoltre altro spazio di conservazione e immagazzinamento. La Biblioteca ospita 7 milioni di libri, 14 milioni di articoli stampati e oltre 2 milioni di carte geografiche e mappe. La collezione include copie della Bibbia di Gutenberg, la lettera che Charles Darwin allegò al suo manoscritto de L'origine delle specie, il First Folio di Shakespeare e numerosi giornali, bollettini, riviste e altre pubblicazioni in stampa. Note Voci correlate Edimburgo Museum of Scotland National Galleries of Scotland Scottish National Gallery of Modern Art Scottish National Portrait Gallery Scozia Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Biblioteca nazionale di Scozia Collegamenti esterni Sito ufficiale, su nls.uk. National Library of Scotland (canale), su YouTube. (EN) Opere di National Library of Scotland, su Open Library, Internet Archive. National Library of Scotland / National Library of Scotland (altra versione), su ISIL. (EN) National Library of Scotland, su GitHub.
National Library of Scotland

The National Library of Scotland (Nationale Bibliotheek van Schotland) is gevestigd in een aantal gebouwen in de Schotse hoofdstad Edinburgh. Het is een van de zes bibliotheken die depotplicht kennen voor werken verschenen in het Verenigd Koninkrijk. Het hoofdgebouw bevindt zich in de straat George IV Bridge in het stadscentrum. De bouw begon in 1938, maar was, mede door een onderbreking in de Tweede Wereldoorlog, pas in 1956 voltooid. Een moderner, uit de jaren 1980 daterend gebouw staat iets ten zuiden van het centrum. Dit gebouw werd neergezet om extra opslagruimte te creëren, en om meer ruimte te bieden aan specialistische collecties als de omvangrijke kaartenverzameling en de wetenschappelijke bibliotheek. De bibliotheek beheert onder andere ruim 7 miljoen boeken,meer dan anderhalf miljoen kaarten en talloze tijdschriften en andere publicaties. Onder de topstukken bevinden zich een Gutenbergbijbel, het originele manuscript van Charles Darwins Origin of Species en de First Folio van William Shakespeare. De National Library of Scotland is onder de huidige naam bij kracht van wet ontstaan in 1925. Het werd daarmee de opvolger van de in 1689 ontstane gespecialiseerde 'Advocates Library', die in 1710 de status kreeg van nationale bibliotheek en het wettelijk recht kreeg een exemplaar op te eisen van elk werk dat in Groot-Brittannië verscheen. Daarnaast werd de collectie uitgebreid door aankopen. Tegen de jaren 1920 werd de verzameling te omvangrijk om beheerd te worden door een private organisatie en deze werd vervolgens in 1925 genationaliseerd. Externe link Officiële website
Национальная библиотека Шотландии

Национальная библиотека Шотландии (англ. National Library of Scotland) была создана в 1925 году актом парламента. Сегодня Национальная библиотека Шотландии — крупнейшая библиотека в Шотландии и одна из шести библиотек, которые получают обязательный экземпляр каждой публикации, напечатанной в Великобритании и Ирландии. Библиотека состоит из нескольких зданий в центре Эдинбурга. Национальная библиотека Шотландии содержит 14 миллионов печатных изданий, из которых 7000000 печатные книги, 100000 рукописи, около двух миллионов карт и 25 000 наименований журналов и газет. Библиотека ежегодно получает 320 000 новых наименований и включает в себя материал на 490 языках. У Библиотеки есть Попечительский совет, который состоит из 32 членов. История До её официального основания функции национальной библиотеки с правом получения обязательного экземпляра выполняла библиотека Коллегии адвокатов, которая была основана в 1689 году. С 1710 года на основе т. н. Закона об авторском праве королевы Анны играет роль национальной библиотеки, имеющей право на обязательную копию каждой книги, опубликованной в Великобритании. На протяжении веков люди жертвовали Библиотеке Книгии Рукописи, а также и Документы. В 1920-х годах Коллекции Библиотеки были представлены публике, благодаря пожертвованию сэра Александра Гранта из Forres. Закон, принятый парламентом в 1925 году, основал Национальную библиотеку Шотландии. Строительство которой на George IV Bridge, началось при финансировании правительства и сэра Александра Гранта. С 1999 года национальная библиотека Шотландии финансируется Шотландским парламентом. Работы над новым зданием были начаты в 1938 году, прерваны Второй мировой войной и завершены в 1956 году. К 1970-м годам место в библиотеке, для постоянно расширяющихся коллекций, заканчивалось, и потому библиотека решила расширяться. В 1989 году, в южной части Эдинбурга, в первом этапе, было открыто Здание Каусвейсайд (англ. Causewayside Building), а уже в 1995 году Здание Каусвейсайд было полностью открыто. Само Здание Каусвейсайд обошлось в почти 50 миллионов Фунтов Стерлинга. Коллекции Шотландская национальная библиотека содержит следующие коллекции: Коллекция британских печатных материалов (Британские) Бизнес-коллекция Электронные коллекции Коллекция от материала Коллекция рукописей Коллекция карт Музыкальная коллекция Коллекция газет Коллекция официальных изданий Редких книг Примечания
Invergordon (destilleri)

Invergordon-destilleriet er et grainwhisky-destilleri beliggende i Invergordon i Easter Ross, i Ross and Cromarty, Highland, Skotland. Destilleriet drives af Whyte & Mackay, som ejes af det filippinsk-baserede Alliance Global. Det blev grundlagt i 1959. Destilleriet påbegyndte driften i 1961. Sammen med destilleriet Tamnavulin i Speyside leverer det whisky til virksomhedens blendede skotske whiskymærker. I juli 2023 annoncerede Whyte & Mackay udvidelsen af sit whiskymodningsanlæg i Invergordon, hvilket fordoblede arealet fra 45,4 hektar til 92 hektar. Referencer Eksterne henvisninger