NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Memoriale (monumento)

Il memoriale è un monumento per commemorare un evento o per onorare una o più persone decedute. Descrizione Le forme più comuni di memoriali sono monumenti, statue o fontane. Il tipo più comune di memoriale è la lapide. I cenotafi sono molto diffusi per onorare le persone uccise o scomparse in atti di guerra. Dopo un attacco, un monumento può essere improvvisato dai cittadini: si parla allora di memoriale improvvisato. Una forma particolare è il memoriale di strada che segna un percorso o una strada, il luogo in cui una persona è morta, spesso a causa di un incidente stradale. Quando una persona muore, la famiglia può chiedere una donazione, di solito soldi (invece di fiori), o versati a una fondazione o a favore di una chiesa. A volte, quando uno studente muore, il memoriale prende la forma di una borsa di studio da assegnare a studenti meritevoli. Il cenotafio è un monumento che onora la memoria o il luogo della morte di una persona, senza essere la sua sepoltura. Galleria d'immagini Bibliografia (FR) Béatrice Fleury-Vilatte, Dictionnaire de la mort sous la direction de Philippe Di Folco, collection « In Extenso », éd. Larousse, 2010, p. 669-671. ISBN 978-2-03-584846-8 Voci correlate Monumento Cenotafio Memoriale (atto liturgico) Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su monumento commemorativo Collegamenti esterni Memoriale della Croce Rossa, su prolocosolferino.it (archiviato dall'url originale il 13 marzo 2016).
Memorial

Um memorial é um objeto ou lugar que serve de foco para a memória ou a comemoração de algo, geralmente uma pessoa influente, falecida ou um evento histórico, trágico. Formas populares de memoriais incluem objetos de referência, como casas ou outros locais, ou obras de arte, como esculturas, estátuas, fontes ou parques. Memoriais maiores podem ser conhecidos como monumentos. Tipo O tipo mais comum de memorial é a lápide ou a placa memorial. Também são comuns os memoriais de guerra em homenagem aos que morreram em guerras. Memoriais na forma de uma cruz são chamados de cruzes intencionais. Memoriais on-line são frequentemente criados em sites e mídias sociais para permitir o acesso digital como uma alternativa aos memoriais físicos que podem não ser viáveis ou facilmente acessíveis. Quando alguém morre, a família pode solicitar que um presente memorial (geralmente dinheiro) seja dado a uma instituição de caridade designada, ou que uma árvore seja plantada em memória da pessoa. Esses memoriais temporários ou improvisados também são chamados de memoriais de base. Às vezes, quando um estudante morre, os memoriais são colocados na forma de uma bolsa de estudos, a ser concedida a estudantes de alto desempenho em anos futuros. Memoriais a pessoas ou eventos de grande importância podem ser designados como memoriais nacionais. Ver também Cruzeiro (monumento) Obelisco Arco triunfal Referências Ligações externas Paisagens comemorativas da Carolina do Norte
Меморіал

Меморіа́л — об'єкт або архітектурна, скульптурна споруда, архітектурно-ландшафтний ансамбль в пам'ять про щось або когось, як правило, людину, яка померла або події. Військовий меморіал — об'єкт або споруда в пам'ять тих, хто загинув або був поранений у війні. Найпоширенішим типом меморіалу є надгробок. Див. також Пам'ятник Монумент Обеліск Меморіальна дошка Меморіал (пам'ятка природи) Меморіал (організація) Джерела Меморіал // Великий тлумачний словник сучасної української мови (з дод. і допов.) / уклад. і гол. ред. В. Т. Бусел. — 5-те вид. — К. ; Ірпінь : Перун, 2005. — ISBN 966-569-013-2. Посилання Меморіал [Архівовано 3 лютого 2017 у Wayback Machine.] // Юридична енциклопедія : [у 6 т.] / ред. кол.: Ю. С. Шемшученко (відп. ред.) [та ін.]. — К. : Українська енциклопедія ім. М. П. Бажана, 2001. — Т. 3 : К — М. — 792 с. — ISBN 966-7492-03-6. Меморіальні споруди // Термінологічний словник-довідник з будівництва та архітектури / Р. А. Шмиг, В. М. Боярчук, І. М. Добрянський, В. М. Барабаш ; за заг. ред. Р. А. Шмига. — Львів, 2010. — С. 123. — ISBN 978-966-7407-83-4.
Finanzministerium des Landes Schleswig-Holstein

Das Finanzministerium des Landes Schleswig-Holstein (kurz FM SH, auch abgekürzt als Finanzministerium SH) ist eines von acht Ministerien der schleswig-holsteinischen Landesregierung. Das Ministerium hat seit 1952 seinen Sitz im Düsternbrooker Weg 64 im Regierungsviertel in Kiel-Düsternbrook und ist in der nach dem Zweiten Weltkrieg wiederaufgebauten, ehemaligen Marine-Akademie untergebracht, gelegen an der Kieler Förde unmittelbar neben dem Schleswig-Holsteinischen Landtag. Derzeitige Amtsleiterin ist seit 2024 Finanzministerin Silke Schneider (Bündnis 90/Die Grünen), ihr stehen Franziska Richter und Oliver Rabe als Staatssekretäre zur Seite. Geschichte Ein Ministerium für Haushalt und Finanzen existierte bereits 1946 in der ersten Landesregierung von Schleswig-Holstein. 1951 wurde es offiziell zum Ministerium für Finanzen umgetitelt. Ab 1993 war das Ministerium zeitweise zusätzlich für die Energiepolitik zuständig, seit 2005 besteht es aber wieder in der früheren Form. Folgende Minister waren bisher in Schleswig-Holstein für die Finanzpolitik zuständig: Organisation und Aufgaben des Finanzministeriums Das Finanzministerium ist seinen Aufgabenbereichen entsprechend in vier Abteilungen (Allgemeine Abteilung, Haushalt, Steuern und Staatlicher Hochbau und Beteiligungen) geordnet, welche wiederum in Referate gegliedert sind. Es ist für Finanzpolitik, Finanzwirtschaft, Steuern, Landesbeteiligungen und Liegenschaften zuständig. Landesbehörden Bestandteile des Ministeriums sind das Amt für Bundesbau und das Amt für Informationstechnik, alle mit Sitz in Kiel sowie das Bildungszentrum der Steuerverwaltung in Bad Malente. Außerdem sind dem Ministerium insgesamt 17 Finanzämter zugeordnet. Der Zuständigkeitsbereich der jeweiligen Ämter entspricht dabei nicht zwangsläufig den Grenzen der 11 Landkreise und vier kreisfreien Städte Schleswig-Holsteins. Liste der Finanzämter Belege Weblinks Finanzministerium des Landes Schleswig-Holstein Finanzämter des Landes Schleswig-Holstein
Kapelle Niehuus

Die Kapelle Niehuus in Harrislee-Niehuus ist eine Mitte der 1950er Jahre errichtete Friedhofskapelle mit zugehörigen Friedhof. Die Kapelle ist das einzige Kulturdenkmal in Niehuus. Hintergrund Die Kapelle Niehuus liegt unweit des Dorfeingangs von Niehuus, an der Niehuuser Straße, bei Niehuusfeld. Niehuus gehörte ursprünglich zum Kirchspiel Bau, wurde aber nach der Volksabstimmung in Schleswig (1920) und der Einrichtung der heutigen deutsch-dänischen Grenze von der angestammten Bauer Kirche abgeschnitten. Doch erst viel später erhielt Niehuus mit der Kapelle ein eigenes Gotteshaus. Sie wurde erst 1954 eingeweiht. Bei dem Kapellenbau handelt es sich um einen backsteinernen, weiß gestrichenen Kirchenbau mit einigen historisierenden sowie modernen Kirchenbau-Elementen. Der Kapellenbau zeigt dabei eine leichte optische Ähnlichkeit mit der Kapelle auf dem Holm in Schleswig. Die Kapelle Niehuus ist nicht geostet, was üblicher wäre, sondern sie wurde in Richtung Südwesten ausgerichtet. Die Kapelle wurde in jüngerer Zeit aus geschichtlichen Gründen und da sie eine Kulturlandschaft prägende Gestaltung besitzt, als Kulturdenkmal eingetragen. Die Friedhofsverwaltung des Friedhofs Niehuus befindet sich im Ort Harrislee in der Süderstraße 101 bei der Versöhnungskirche. Seit 2013 befindet sich bei der Friedhofskapelle von Niehuus eine historische Gedenktafel, die die Gefallenen unter anderem aus Niehuus im deutsch-französischen Krieg von 1870/71 ehrt. Die Tafel wurde 2013 im Rahmen eines grenzüberschreitenden, gemeinsamen Kirchgangs zur Bauer Kirche von Marius Nörgaard vom Kirchenvorstand Bau dem ehemaligen Harrisleer Bürgervorsteher Heinz Petersen übergeben. Neben Beerdigungsgottesdiensten finden in der Kapelle Niehuus auch von Zeit zu Zeit andere Gottesdienste statt, beispielsweise die alljährliche Christvesper. Literatur Thomas Pantléon, Gemeinde Harrislee (Hrsg.): Chronik – 650 Jahre Harrislee – 1352–2002. Horst Dieter Adler 2002, ISBN 3-932635-27-2. Einzelnachweise Weblinks
Martin-Luther-Kirche (Tralau)

Die 1961 erbaute evangelisch-lutherische Martin-Luther-Kirche ist ein moderner Kirchenbau im Ortsteil Tralau in der schleswig-holsteinischen Gemeinde Travenbrück. Das an die Kirche anschließende Torhaus erinnert an die gewachsene Einheit von Gutshaus und Kirche. Geschichte Graf und Gräfin Kerssenbrock stifteten der Gemeinde Land, auf dem der heutige Friedhof und der Kirchenbau errichtet wurden. Die Kirche wurde am 17. September 1961 von Bischof Wilhelm Halfmann eingeweiht und erhielt ihren Namen Martin-Luther-Kirche erst 1986 zu ihrem 25-jährigen Kirchenjubiläum. Sie bietet Sitzplätze für 120 Personen. Ausstattung Der barocke Altaraufsatz aus dem Jahre 1690 stammt noch aus einer Kapelle im Garten des Tralauer Guts, die bereits 1374 urkundlich erwähnt wurde. Weblinks Informationen zur Kirche auf der Website der Kirchengemeinde Oldesloe Einzelnachweise
Fehmarnsundský most

Fehmarnsundský most (německy Fehmarnsundbrücke) je ocelový obloukový most, který spojuje německý ostrov Fehmarn v Baltském moři s německou pevninou u Großenbrode přes mořskou úžinu Fehmarnsund. Popis Stavba započala v roce 1958 a most byl otevřen 30. dubna 1963. Celková délka mostu činí 1300 metrů, z toho 963 metrů pevná část a zbývajících 337 metrů se skládá z nájezdů na obou stranách. Hlavní část je ve výšce 23 metrů nad mořem. Most je postaven z oceli, je 21 metrů široký s vozovkou v obou směrech a stezkou pro chodce. Z toho 6 metrů šířky tvoří železniční trať, kterou využívají německé dráhy Deutsche Bahn. Oblouky nad centrální částí dlouhé 268,5 metru mají rozpětí 248 metrů a dosahují do výše 45 metrů nad nejvyšším bodem mostu. Ocelová ortotropní mostovka je zavěšena na obloucích tzv. síťově uspořádanými závěsy. Most byl navržen inženýry G. Fischerem a T. Jahnkem z firmy Gutehoffnungshütte Sterkrade AG, Oberhausen – Sterkrade. Na architektonickém řešení se podílel architekt Gerd Lohmer. Ukončení trajektové dopravy Po otevření mostu byla ukončena trajektová doprava na ostrov Fehmarn. Původní trajektová linka z Großenbrode v Německu až k mysu Gedser v Dánsku byla nahrazena novou trajektovou linkou z Puttgarden na ostrově Fehmarn do Rødby v Dánsku na ostrově Lolland. Nový most a trajektové změny přinesly značné úspory času pro silniční a železniční dopravu z Hamburku a Lübecku do Kodaně. Historická památka Most byl v roce 1999 Státním úřadem pro ochranu historických památek prohlášen kulturní památkou a stal se symbolem spolkové země Šlesvicko-Holštýnsko. Studená válka Vzhledem k tomu, že most byl postaven v době studené války, bylo do jeho konstrukce vloženo šest specifických míst pro uložení trhaviny, která měla být použita v případě invaze. Jejich umístění je patrné i dnes podle šesti čtvercových záplat z asfaltu. Ty byly spojeny s řídícím bodem vzdáleným asi 1 km od mostu v Heinrichsruh. Galerie Odkazy Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Fehmarn Sound Bridge na anglické Wikipedii. Literatura FALTUS, František. Ocelové mosty příhradové, obloukové a visuté. Praha: Academia, 1971. 553 s. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Fehmarnsundský most na Wikimedia Commons (německy) Informace o mostu (německy) Fotografie mostu
Femernsundbroen

Femernsundbroen i det nordlige Tyskland, forbinder øen Femern i Østersøen med det tyske fastland ved Großenbrode. Den 963 meter lange kombinerede vej- og jernbanebro krydser det 1300 meter brede Femernsund. Det er planlagt at supplere broen med en Femernsundtunnel (se de:Fehmarnsundtunnel), som skal være færdig i 2029. Billedgalleri Se også Fugleflugtslinjen Femern Bælt-forbindelsen Eksterne henvisninger Fotos fra bygningen og indvielsen af broen Arkiveret 19. april 2005 hos Wayback Machine Video fra bygningen af Femernsundbroen Arkiveret 10. oktober 2007 hos Wayback Machine Data Arkiveret 20. oktober 2007 hos Wayback Machine Information om broen Arkiveret 14. juli 2007 hos Wayback Machine
Fehmarnsundbrücke

De Fehmarnsundbrücke verbindt het eiland Fehmarn in de Oostzee met het vasteland bij Großenbrode als onderdeel van de spoorlijn Lübeck - Puttgarden. De 963 meter lange gecombineerde weg- en spoorwegbrug overspant de 1300 meter brede Fehmarnsund. Het biedt de scheepvaart een doorgang van 240 meter breed en een doorvaarthoogte van 23 meter. De brug heeft een staalconstructie die 21 meter breed is, waarvan zes meter worden gebruikt door de Deutsche Bahn. De circa 268,5 meter lange boog heeft een spanwijdte van 248 meter, en heeft met 45 meter boven het wegdek en spoorlijn haar hoogste punt. De brug werd door de ingenieurs G. Fischer, T. Jahnke en P. Stein van Gutehoffnungshütte Sterkrade AG, Oberhausen-Sterkrade ontworpen, waarbij men bij het architectonische werk hulp kreeg van architect Gerd Lohmer. De bouw begon op 4 januari 1960 en de brug werd op 30 april 1963 officieel in gebruik genomen. Op hetzelfde moment werd de vaarroute van Großenbrode Kai naar Gedser door de vaarroute Puttgarden-Rødbyhavn (Denemarken) vervangen. Door de bouw van de Fehmarnsundbrücke en de gelijktijdig gebouwde veerhaven Puttgarden op Fehmarn werden de reistijden op de zogenaamde Vogelfluglinie van Hamburg naar Kopenhagen aanzienlijk verkort. Sinds 1999 is de Fehmarnsundbrücke op advies van het Landesamtes für Denkmalschutz in Kiel een beschermd monument, en is de brug verworden tot een herkenningspunt van Fehmarn en de deelstaat Sleeswijk-Holstein. Aan de landzijde van de toeloop naar de Fehmarnsundbrücke bevonden zich in de tijd van de Koude Oorlog als voorbereiding van een versperring zes springschachten in de weg. Deze zijn verwijderd na het beëindigen van de Koude Oorlog en thans alleen nog te herkennen aan de bijgewerkte asfaltvlekken op de rijbaan. In Heinrichsruh staat, ongeveer een kilometer verwijderd van de brug het bijhorende springhuis, van waaruit de brug eventueel tot ontploffing gebracht zou moeten worden bij een dreigende aanval vanuit het voormalige Warschaupact. Galerij Externe links Foto's van de bouw en inhuldiging van de brug Foto's van de bouw van de brug Video van de bouw van de Fehmarn Sundbrücke Panorama van de Sundbrug
Most Fehmarnsund

Most Fehmarnsund (niem.: Fehmarnsundbrücke) – most drogowo-kolejowy, który łączy wyspę Fehmarn na Morzu Bałtyckim ze stałym lądem w Großenbrode. Po otwarciu w 1963 mostu i zbudowaniu terminala promowego w Puttgarden na Fehmarn, średni czas podróży pomiędzy Hamburgiem i Kopenhagą został znacznie skrócony. Most o długości 963 metrów rozciąga się na szerokość 1300 metrów Fehmarnsund, a pozostałe 337 metrów składa się z dwustronnych podjazdów. Wznosi się 23 metry nad wodą. Jest to konstrukcja stalowa o szerokości 21 metrów, z czego sześć metrów zajmują tory kolejowe Deutsche Bahn. Łuk konstrukcji mostu ma długość 268,5 metrów, a najdłuższe przęsło rozpiętość 248 metrów i 45 metrów wysokości powyżej punktu jezdni. Przypisy
Ponte Fehmarnsund

A ponte Fehmarnsund (em alemão: Fehmarnsundbrücke) é uma ponte rodoviária e ferroviária, que liga a ilha de Fehmarn no mar Báltico com o norte da Alemanha. Inaugurada a 30 de abril de 1963, a Ponte Fehmarnsund veio reduzir significativamente o tempo médio de viagem para as pessoas que desejavam entrar ou sair da ilha, sendo que antes da ponte ser construída dispunham apenas de um serviço de ferry. Consequentemente o tráfego existente entre Hamburgo e Copenhaga tornou-se mais acessível. A ponte estende-se por 963 metros de comprimento e 1300 metros de envergadura sobre o Fehmarnsund. Os restantes 337 metros consistem em rampas em ambos os lados. O vão livre principal tem 240 metros de largura e eleva-se a uma altura de 23 metros acima do nível do mar, possibilitando a navegação de barcos. É uma estrutura de aço com 21 metros de largura, dos quais seis metros são utilizados pela Deutsche Bahn. O arco tem uma extensão de 268,5 metros e cerca de 268,5 metros de comprimento e eleva-se a 45 metros acima do ponto mais alto da estrada. Atualmente em construção, a ligação fixa do Fehmarn Belt é uma ponte-túnel para atravessar a barreira natural do estreito de Fehmarn, entre a Alemanha e a Dinamarca, constituindo um futuro elemento‑chave para completar o eixo Norte‑Sul europeu. O projeto de itinerário que contempla a ligação permanente a Øresund, recentemente concluído, tem por objetivo a travessia de um estreito de 19 km de extensão. Bibliografia Gerda Maschmann: Die Fehmarnsund-Brücke. Das Herz der Vogelfluglinie. 1° edição. Edition Forsbach, Fehmarn 2013, ISBN 978-3-943134-30-8.öo Mann, F. A. W.: Railway Bridge Construction, Hutchinson Eductational Ltd, Londres (Grã Bretanha), ISBN 0091086302, 1972 Standfuß, Friedrich & Naumann, Joachim: Brücken in Deutschland für Straßen und Wege, Deutscher Bundesverlag, Colónia (Alemanha), ISBN 3935064411, 2006; S. 90-91 Referências Ligações externas «Fotos da construção e inauguração.» (em alemão) «Video da construção.» (em alemão)
Fehmarnsundbron

Fehmarnsundbron, tyska Fehmarnsundbrücke är en bro för fordons- och järnvägstrafik över Fehmarnsund som förbinder Tysklands fastland med den tyska ön Fehmarn i Östersjön. Den är 963 meter lång och har en spännvidd på 243 meter och en bredd på 21 meter. Segelfri höjd är 22 meter. Sedan 1999 är Fehmarnsundbron ett byggnadsminne (Denkmalschutz). Väg E47 och B207 samt järnvägen Hamburg-Puttgarden går över bron. Vägen har en körbana med en fil per riktning. Järnvägen har enkelspår utan elektrisk drift. Bron har åtta spann där det största överbryggas med den för Fehmarnsundbrons typiska bågbron med ett nätverk av stålvajrar. Historik Redan 1912 planerades en järnvägsbro över sundet. Under andra världskriget planerades en bred bro för motorväg och järnväg. 1941 påbörjades anläggningsarbetena genom Organisation Todt men avbröts 1942. Bron ritades av arkitekt Gerd Lohmer. Den började uppföras 1958 och öppnades för trafik den 30 april 1963. Ungefär samtidigt invigdes färjelinjen Rødby–Puttgarden som nås via bron. Innan dess användes Großenbrode på brons fastlandssida som färjehamn mot Gedser. År 2019 flyttades tågtrafiken Hamburg–Köpenhamn till att gå via Stora Bält istället. År 2022 stängs den regionala tågtrafiken över Fehmarnsundbron. Fehmarn Bält-förbindelsen 2008 tecknades ett fördrag mellan Danmarks och Tysklands transportministrar om byggandet av Fehmarn Bält-förbindelsen, norr om Fehmarn. Det ska bli en kombinerad motorvägs- och järnvägstunnel mellan Danmark och Tyskland. Den hade byggstart 2021 och planeras bli klar 2029. Detta kommer att öka trafiken över Fehmarnsundbron, särskilt tågtrafik. Fehmarnsundtunneln År 2020 beslutade man att komplettera Fehmarnsundbron med en ny tunnel med motorväg och järnväg. Den planeras inte bli klar till Fehmarn Bält-förbindelsen 2029. Bron är K-märkt och ska behållas för lokal vägtrafik. Det var i samband med Fehmarn Bält-förbindelsen beslutat 2008 att Fehmarnsundbron skulle förbli som den är, med en vägkörbana (och två filer) och ett järnvägsspår, men med elektrifiering tillagd på järnvägen. Dock har man senare funnit att den är i dåligt skick och inte klarar tunga godståg på sikt. Panorama Fotogalleri Källor Den här artikeln är helt eller delvis baserad på material från tyska Wikipedia. Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Fehmarnsundbron.
Фемарнзундський міст

Фемарнзу́ндський міст (нім. Fehmarnsundbrücke) — міст, який з'єднує острів Фемарн з півостровом Вагрія у Німеччині. Довжина складає 963,4 м. Збудований в 1963 році. Перетинає протоку Фемарн-Зунд у Балтійському морі. Комбінований залізнично-автомобільний міст. Через міст пролягає Європейський маршрут Е47. Міст був збудований під час холодної війни, тому в ньому передбачили шість шахт для закладання вибухівки. Зараз шахти замуровані. Див. також Фемарнбельтський тунель Галерея Посилання Фотографії з будівництва (нім.) Вікісховище має мультимедійні дані за темою: Фемарнзундський міст
Rendsburský most

Rendsburský most (německy Rendsburger Hochbrücke) je most ocelové konstrukce, který byl v letech 1911–13 postaven v Rendsburgu (32 km západně od Kielu) v Šlesvicku-Holštýnsku (Německo). Nachází se uprostřed Kimberského poloostrova (v západo-východním směru) a zároveň nedaleko hranic Šlesvicka a Holštýnska (v severo-jižním směru) a překlenuje Kielský průplav. Slouží jako železniční most, kromě toho jsou do konstrukce zavěšeny také pohyblivé plošiny (tzv. gondoly) pro chodce a motorová vozidla, které tvoří tzv. gondolový most, jenž je památkově chráněn. Tato stavba je jednou z nejvýznamnějších technických památek v Německu a zároveň symbolem města Rendsburg. Na stavbě mostu se podílelo 350 pracovníků pod vedením inženýra Friedricha Voße (1872–1953). Bylo použito 17 740 tun oceli a 3,2 milionu nýtů. Stavba stála 13,4 milionů marek. Rendsburský most spolu s oběma příjezdovými rampami dosahuje délky 7,5 km. Vlastní železná mostní konstrukce je dlouhá 2486 m, přičemž hlavní most má při celkové délce 317 m světlou výšku (vzdálenost od hladiny k mostu) 42 m; vzdálenost mezi vzpěrami činí 140 metrů. Příjezdové rampy vytvářejí obrovskou smyčku. Bezprostředně za severní rampou se nachází rendsburské nádraží. Pod mostem byl v letech 1962–65 vybudován tunel pro pěší, ke kterému vedou čtyři eskalátory (s délkou 55,19 m nejdelší v západní Evropě) a výtah. Odkazy Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Rendsburger Hochbrücke na německé Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Rendsburský most na Wikimedia Commons
Rendsborg Højbro

Rendsborg Højbro (tysk: Rendsburger Hochbrücke) er en 2.486 m lang jernbanebro i det nordlige Tyskland udført i stål, der fører over Kielerkanalen ved Rendsborg, Slesvig-Holsten. Broen opførtes i årene 1911 til 1913 efter et design af Friedrich Voss. Under broen fragtede en hængefærge trafikanter gratis over kanalen − betalt af den tyske stat. På grund af påsejling i 2016 er den nu nedtaget og bygningen af en helt ny hængefærge er påbegyndt. Den 4. marts 2022 togs den nye hængefærge i brug. I 2025, udgav den danske musiker He is Tall sangen Rendsburg High Bridge. Referencer