NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Francouzská území na Svaté Heleně

Francouzská území na Svaté Heleně (francouzsky Domaines français de Sainte-Hélène) jsou území o celkové rozloze 14 hektarů nacházející se na britském ostrově Svatá Helena, která jsou v majetku francouzského státu. Od poloviny 19. století Francie koupila a získala darem do svého majetku některé nemovitosti spojené s životem a skonem Napoleona Bonaparta na tomto ostrově v jižním Atlantiku. Ty od roku 2015 spravuje Saint Helena Napoleonic Heritage Ltd, což je společný podnik mezi vlády Francie, Svaté Heleny a Fondation Napoléon. Majetek zahrnuje: Longwood House (v distriktu Longwood), zakoupen v roce 1858; muzeum a sídlo francouzského honorárního konzula (oficiálně honorárního konzula a kurátora francouzského majetku na Svaté Heleně; Honoraire Consul de France et directeur des domaines nationalaux à Sainte-Hélène ). Od roku 1987 zastává tento post Michel Dancoisne-Martineau. Pavillon des Briars rodiny Balcomb (v distriktu Alarm Forest), dar Mabel Brookesové francouzskému státu roku 1959. Malý pavilon a první bydliště Napoleona po jeho internaci na ostrově. Vallée du Tombeau (v distriktu Alarm Forest), rovněž jako Longwood House od roku 1858. Napoleonova hrobka z let 1821 až 1840. Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Französische Gebiete auf St. Helena na německé Wikipedii. Literatura DANCOISNE-MARTINEAU, Michel. 'Chroniques de Sainte-Hélène Atlantique Sud. Paris: Perrin, 2011. (francouzsky) Externí odkazy (anglicky) / (francouzsky) Oficiální stránky
Französische Gebiete auf St. Helena

Die französischen Gebiete auf St. Helena (französisch Domaines Français) nehmen eine Fläche von 14 Hektar ein und liegen im Britischen Überseegebiet St. Helena, Ascension und Tristan da Cunha. Frankreich verfügt durch Kauf und Schenkung, nach der Verbannung von Napoléon Bonaparte auf die Insel, seit Mitte des 19. Jahrhunderts über staatliche Besitztümer auf der Insel St. Helena im Südatlantik. Diese werden seit 2015 von der Saint Helena Napoleonic Heritage Ltd, einem gemeinsamen Unternehmen der Regierungen Frankreichs und St. Helenas sowie der Fondation Napoléon, instand gehalten. Hierzu zählen: das Longwood House (im Distrikt Longwood), durch Kauf im Jahr 1858; ein Museum und Sitz des französischen Honorarkonsuls (offiziell Honorarkonsul und Kurator der französischen Besitztümer auf St. Helena; französisch Consul honoraire de France et directeur des domaines nationaux à Sainte-Hélène). Seit 1987 nimmt Michel Dancoisne-Martineau diesen Posten wahr. Haus Briars (Briars Pavilion) der Familie Balcombs von Mabel Brookes (im Distrikt Alarm Forest), seit 1959; ein kleiner Pavillon und erster Wohnort Napoleons auf der Insel. Valley of the Tomb (im Distrikt Alarm Forest), wie Longwood House seit 1858; Grabstätte Napoléons von 1821 bis 1840. Literatur Michel Dancoisne-Martineau: Chroniques de Sainte-Hélène Atlantique Sud, Perrin, Paris 2011. Weblinks Domaines de Sainte-Hélène (englisch) Website der Fondation Napoléon (englisch/französisch) Einzelnachweise
Allgemeinkrankenhaus (St. Helena)

Das Allgemeinkrankenhaus auf St. Helena (englisch St. Helena General Hospital) ist das einzige Krankenhaus der Insel St. Helena, einem gleichberechtigten Teil des Britischen Überseegebietes St. Helena, Ascension und Tristan da Cunha. Es befindet sich in Jamestown. Das Krankenhaus verfügt über 39 oder 54 Betten und entspricht in Ausstattung und Angebot dem britischen Standard. Es wurde seit 2015 für 2,5 Millionen Pfund Sterling aufwändig renoviert und neu ausgestattet. Weblinks Informationen und Ausstattung des Krankenhauses (englisch) Einzelnachweise
Santa Helena

Santa Helena (en anglès Saint Helena) és una illa de l'Atlàntic Sud, a uns 2.800 km de la costa oest de l'Àfrica. Pertany al Regne Unit. En depenen administrativament les illes d'Ascensió, Gough, Inaccessible, Nightingale i Tristan da Cunha. Té una extensió de 410 km² i una població de 7.367 habitants (2003). Jamestown n'és la capital. La petita població de Santa Helena resta lleial als britànics. Si bé la insignificança geopolítica d'aquesta illa ha fet que molts dels illencs acusin el Govern britànic d'ignorar-la. Va servir com una illa estratègica per als vaixells que anaven cap a l'oceà Índic abans que fos construït el canal de Suez. Napoleó Bonaparte va acabar la seva vida a l'exili a Santa Helena, i la indústria turística està fortament basada sobre la promoció d'aquest aspecte particular de la història illenca. Després de la mort de Napoleó en 1821, els militars i personal vinculats a la seva presència a l'illa van ser retirats i la Companyia Britànica de les Índies Orientals va recuperar el control total de Santa Helena. Per la Llei de Santa Helena de 1833 va passar de mans de la companyia a ser Colònia de la Corona. Alguns presoners de les guerres Bòer, entre ells el general Piet Cronje, van ser detinguts a Santa Helena. L'aeroport de Saint Helena funciona d'ençà del 2016, la construcció de la pista del qual es va acabar el 2015. Medi natural L'illa de Santa Helena coincideix amb l'ecoregió Matollar dens i bosc de Santa Helena, greument amenaçada. A l'interior de l'illa hi ha una petita àrea protegida, el parc nacional de Diana's Peak es va posar en marxa el març de 1996. Referències
Sveta Helena (otok)

Sveta Helena je otok i administrativnu jedinicu u južnom Atlantskom oceanu, 2800 km zapadno od obale Angole koji administrativno pripada britanskom prekomorskom području Sveta Helena, Ascension i Tristan da Cunha. Prirodna obilježja Sveta Helena je usamljeni otok vulkanskog podrijetla, dugačak 18 km i širok 10 km. Većinom je brdovit s duboko urezanim dolinama i strmim obalama. Klima je tropsko-oceanska, s malim godišnjim i dnevnim kolebanjem temperature. Uz obalu je skromna vegetacija, u unutrašnjosti su pašnjaci, a u višim predjelima lisnate šume. Povijest Nenaseljeni otok prvi je otkrio 1502. Portugalac Joao da Nova Castella. "Ponovno ga je otkrio" 1588. britanski pomorac Thomas Cavendish. 1633. prisvojili su ga Nizozemci. Kasnije je bio pod upravom Britanske Istočnoindijske kompanije, od 1673. pa do 1834., osim tijekom Napoleonova izganstva (1815. – 1821.) kada je bio podređen britanskoj vladi. Od 1834. bio je britanski ovisni teritorij sa statusom kolonije. Unutrašnju autonomiju ima od 1966. Stanovništvo Stanovnicu su potomci britanskih doseljenika koje je ondje naselila Britanska Istočnoindijska kompanija. Kasnije su dovođeni robovi iz Afrike te Indijci i Kinezi. Etničke grupe Gospodarstvo Otok nema većih prirodnih bogatstava te ovisi o britanskoj pomoći. Nešto malo stanovništva bavi se poljodjelstvom. 1970-ih godina razvilo se suvremeno ribarstvo, zbog mnogo ribe u okolnim morima. Izvozi se uglavnom riba i kava koja je jedna od najskupljih i najcjenjenijih u svijetu. Na otoku je 18% nezaposlenih. Vanjske poveznice
Wyspa Świętej Heleny

Wyspa Świętej Heleny (ang. Saint Helena, wymowa w IPA: ˌsɛnt (h)ɪˈliːnə) – wyspa wulkaniczna, położona na Oceanie Atlantyckim, około 1900 km na zachód od południowo-zachodniego wybrzeża Afryki. Stanowi najbardziej ludną część brytyjskiego terytorium zamorskiego o nazwie Wyspa Świętej Heleny, Wyspa Wniebowstąpienia i Tristan da Cunha. Jej stali mieszkańcy są potomkami Europejczyków, Azjatów i Afrykanów. Powierzchnia wyspy wynosi 122 km², ma ona ok. 17 km długości i ok. 10 km szerokości. Połączenie z wyspą zapewniają statki i samoloty kursujące do RPA i Wielkiej Brytanii. Telewizję, przekazywaną przez satelitę, można tu oglądać od połowy lat 90. XX wieku. Demografia Według spisu powszechnego z 2008 roku zamieszkiwało tu 4255 osób, z tego co szósty w głównym mieście i porcie Jamestown. Według spisu powszechnego z 2016 roku zamieszkiwało tu 4534 osób, zaś według spisu z 2021 roku zamieszkiwało tu 4439 osób – oznaczało to tendencję spadkową. Przyrost naturalny był ujemny, wyniósł -32. Religia Struktura religijna w 2016 roku według CIA The World Factbook: protestanci – 75,9%: anglikanie – 68,9%, baptyści – 2,1%, adwentyści dnia siódmego – 1,8%, Armia Zbawienia – 1,7%, brak religii – 6,1%, świadkowie Jehowy – 4,1%, katolicy – 1,2%, inne religie – 2,5% (w tym bahaiści), brak odpowiedzi i nieokreśleni – 10,2%. Gospodarka W 2021 roku średni przychód mieszkańca wynosił 8,690 tys. funtów. Inflacja w drugim kwartale 2021 roku wynosiła 0,7%, zaś w trzecim kwartale 2021 roku wynosiła 1,7%. PKB Wyspy Świętej Heleny w 2018/2019 roku wyniosło 40,4 miliona funtów, zaś w 2019/2020 roku wyniosło 39 milionów funtów. Historia Wyspa została odkryta 21 maja 1502 przez portugalskiego żeglarza João da Nova. Nazwał ją imieniem św. Heleny, matki Konstantyna Wielkiego, której święto wypadało tego dnia. Do 1673 prawie połowę mieszkańców stanowili importowani niewolnicy, ale między 1826 a 1836 wszyscy oni zostali uwolnieni. Wyspa była w okresie od 18 października 1815 do 5 maja 1821 miejscem zesłania, a w końcu i śmierci cesarza Napoleona Bonapartego. W połowie XIX wieku, zajęta i zasiedlona przez Kompanię Wschodnioindyjską, wyspa stała się brytyjską kolonią. W 1981 brytyjska ustawa o obywatelstwie przeklasyfikowała Świętą Helenę na brytyjskie terytoria zamorskie, wskutek czego jej mieszkańcy utracili prawo do pobytu w Wielkiej Brytanii. Przypisy
Света Јелена (острво)

Света Јелена (енгл. Saint Helena) је вулканско острво у јужном Атлантском океану. Име је добила по светој Јелени, мајци цара Константина. Административно, Света Јелена је део Британске прекоморске територије Света Јелена, Асенсион и Тристан да Куња коју чине још и удаљена острва Асенсион и Тристан да Куња. На острву Света Јелена живи око 4.000 људи. Главни град Свете Јелене је Џејмстаун. Власт суверена, краља Чарлса III, на острву представља гувернер. До друге половине 2010их Света Јелена је била изузетно неприступачна. Поред бродова за крстарење који понекад стигну овамо, постојала је стална веза поштанским бродом који плови до Свете Јелене 26 пута годишње. Дуго очекивани аеродром је коначно пуштен у функцију крајем 2017. године, а 2023. је стигао и подводни Интернет кабл чиме је комуникација са спољним светом значајно олакшана. Историја Због удаљености и неприступачне обале острво Света Јелена није имало домородачко становништво. Открио га је португалски истраживач Жоао да Нова 21. маја 1502. Британска источноиндијска компанија је узела власт на острву 1659. и довела прве насељенике. Света Јелена је позната и по томе што је Наполеон I Бонапарта био протеран на ово острво октобра 1815. године, где је и умро (1821. године). Света Јелена је добила статус Крунског поседа 1833. Географија Острво има површину од 122 km2 (47 квадратних миља) и састоји се углавном од неравног терена вулканског порекла. Последње вулканске ерупције догодиле су се пре око 7 милиона година. Обална подручја су топлија и сушнија од централних делова, разуђена су са вегетацијом развијеном на вулканским стенама. Највиша тачка острва је Дијанин врх на 818 m (2.684 стопа). 1996. године он је постао први национални парк на острву. Већи део острва прекривен је новозеландским ланом, наслеђем некадашње индустрије. Постоји известан број аутохтоних стабала увећан плантажама, укључујући и она у оквиру пројекта „Миленијумска шума”, који је установљен 2002. године како би се обновила, посебно аутохтоним гумом, делом изгубљена „Велика шума”. Пројектом данас руководи Национални фонд Свете Јелене. Привреда Територија има неколико природних ресурса. Пољопривреда и туризам су главне економске активности. Око 1700 житеља ради дуж обале. У новембру 2011. године потписан је уговор између Владе Свете Јелене и компаније Basil Read око изградње аеродрома на острву. Аеродром би могао да трансформише Свету Јелену из острва у опадању у просперитетну и напредну заједницу. Уз изградњу аеродрома у току, Света Јелена спроводи низ реформи у кључним областима, подстицање унутрашњих инвестиција и повећани туризам. Подела Свете Јелене Света Јелена је подељена на осам округа који имају свој друштвени центар. Референце Спољашње везе Званична презентација администрације на Светој Јелени (језик: енглески)
Vallée du Tombeau

Vallée du Tombeau (tj. Údolí hrobky), dříve Vallée du Géranium (tj. Údolí pelargonií) je pozemek nacházející se v distriktu Longwood na ostrově Svatá Helena, který spadá pod francouzská území na Svaté Heleně. Na místě byla postavena první hrobka císaře Napoleona Bonaparta, který na ostrově zemřel v roce 1821. Dějiny V souladu s Napoleonovým posledním přáním, že jeho tělo nemá být vráceno do Evropy, byl pohřben dne 9. května 1821 poblíž pramene na místě ohraničeném ze tří stran strmými stěnami na rozlehlé kruhové prohlubni. Toto místo si vybral poblíž studny, ze které pil při vyjížďkách na svém koni. Napoleonův hrob se nacházel poblíž úzkého potoka, ale malíř Horace Vernet jej dramaticky umístil na ostroh u moře, kde vrak lodi nese jména císařových nejdůležitějších bitev. Hrobka, ke které je přístup klikatou cestičkou, je obklopena železnou mříží zakončenou hroty kopí, pevně připevněnou k základně. Původně byla zastíněna dvěma smutečními vrbami. Celý prostor byl obehnán dřevěným plotem. Francouzi chtěli na desku vyrýt nápis Napoléon Ier, ale generál Hudson Lowe požadoval, aby nápis zněl Generál Bonaparte. Kvůli neshodě zůstal nakonec náhrobní kámen bez nápisu. Na památku dvanácti velkých Napoleonových vítězství nechala kolem roku 1830 zasadit dvanáct cypřišů lady Dallas, manželka brigádního generála Charlese Dallase, který byl dne 29. dubna 1828 jmenován guvernérem Svaté Heleny pro Britskou východoindickou společnost. Ostatky Napoleona zde zůstaly až do roku 1840. Až do té doby stála v strážní budce poblíž hrobky dvanáctičlenná stráž. Po exhumaci dne 15. října 1840 byly ostatky na příkaz krále Ludvíka Filipa převezeny do Francie. Souběžně s tím byl 10. června 1840 vyhlášen zákon nařizující výstavbu nové císařovy hrobky pod kupolí Invalidovny. Práce byla dokončena v roce 1853, kdy zemřel Louis Visconti (autor návrhu památníku). Tělo Napoleona, které od roku 1841 spočívalo v kapli Saint-Jérôme, bylo dne 2. dubna 1861 přeneseno do nové hrobky. V roce 1854 Napoleon III. vyjednal s královnou Viktorií koupi Longwoodu a údolí za 7000 liber. Prodej byl dokončen v roce 1858. Území v současnosti spravuje Ministerstvo zahraničních věcí. Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Vallée du Tombeau na francouzské Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Vallée du Tombeau na Wikimedia Commons
Valley of the Tomb

Das Valley of the Tomb (französisch Vallée du Tombeau, zu Deutsch etwa Tal des Grabmals) ist der Standort, an dem Napoléon Bonaparte auf St. Helena von 1821 bis 1840 begraben lag. Das Tal war ursprünglich als Sane Valley bekannt und wurde von Napoléon in Valley of the Geraniums (Tal der Geranien) umbenannt. Seit 1958 ist der Ort Teil der französischen Besitztümer auf St. Helena. Einzelnachweise
Valley of the Tomb

The Valley of the Tomb (French: Vallée du Tombeau) is the site of Napoleon's original tomb, on the British Overseas Territory of Saint Helena in the south Atlantic Ocean, where he was buried following his death in exile on 5 May 1821. The valley had been called the Sane Valley, but Napoleon had taken walks there and referred to it as the Valley of the Geraniums. Napoleon did not expect to be buried on Saint Helena, but in case that he was, his request was to "have me buried in the shade of the willows where I used to rest on the way to see you at Hutt’s Gate, near the fountain where they go to fetch my water every day". He was buried with full military honours as a general. The full British garrison of 3,000 men lined the route of the cortège, with arms reversed. French general Tristan de Montholon requested that the tomb be engraved simply with "NAPOLEON" and his dates of birth and death, but the governor, Sir Hudson Lowe, refused and insisted that "Bonaparte" be added. As a result of the impasse, the tomb slab was left blank. The French government of Louis Philippe I requested that Napoleon's remains be repatriated to France and, on 15 October 1840, his body was exhumed and later reburied at the Invalides in Paris, in an event known as the Retour des cendres. In 1854, the French government under Napoleon III negotiated to purchase the Valley of the Tomb and Longwood House. It was bought in 1858, and is still French property, administered by a French representative and under the authority of the French Ministry of Foreign Affairs. Gallery References External links Media related to Napoleon's tomb at Saint Helena at Wikimedia Commons
Ascension

For alternative betydninger, se Ascension (flertydig). (Se også artikler, som begynder med Ascension) Ascension er en britisk ø i Sydatlanten, cirka 1300 kilometer nordvest for Sankt Helena. Den tilhører det britiske oversøiske territorium Sankt Helena, Ascension og Tristan da Cunha, tidligere kendt som Saint Helena and Dependencies. Øen har et areal på omkring 88 km² og cirka 1100 indbyggere. Den største by er Georgetown på vestkysten, med 560 indbyggere (2003). Natur Øen er vulkansk og gold, næsten helt uden vegetation, bortset fra et mindre område omkring toppen af Green Mountain (859 meter over havet). Årsnedbøren varierer fra 150 mm ved kysten til 635 mm i bjergene. Mange havskildpadder besøger øen mellem januar og maj for at lægge æg. Næringsliv Ascension er et vigtigt kommunikationscenter, og den har en britisk jordstation til satellitkommunikation samt en radiosender (BBC). På øen er der den britisk-amerikanske Wideawake-flybase. I apartheidtiden i Sydafrika anvendte South African Airways denne flyveplads til mellemlanding på ruten London–Johannesburg, da de ikke kunne få overflyvningstilladelser til det afrikanske kontinent. Wideawake havde en central rolle i Operation Black Buck under Falklandskrigen i 1982. Derudover har ESA en sporingsstation til Ariane-opsendelserne fra Kourou. Det dyrkes frugt og grøntsager på øen. Sportfiskerturisme forekommer. Historie Øen blev opdaget d. 25. marts 1501 af den portugisiske kaptajn João da Nova, og fik navnet Ascension fordi den blev opdaget Kristi himmelfartsdag. Den er siden 1815 en britisk koloni. Da Napoleon kom til Sankt Helena efterlod man en britisk garnison i Georgetown. Øen kom i 1922 under Saint Helena and Dependencies-området. Kilder Eksterne links Ascension Island Government
Ascension (otok)

Ascension je otok u Južnom Atlantiku, udaljen oko 1600 km od obale Afrike. Predstavlja pridružen teritorij britanskog prekomorskog posjeda Sveta Helena, Ascension i Tristan da Cunha, a nalazi se 1287 km sjeverozapadno od otoka Sveta Helena. Otok je ime dobio po danu kada je otkriven, po blagdanu Uzašašća. Najpoznatiji je po aerodromu Wideawake, koji zajednički koriste britansko i američko ratno zrakoplovstvo. Britanske oružane snage dosta su koristile otok za vrijeme falklandskog rata. Izvori Vanjske poveznice
Wyspa Wniebowstąpienia

Wyspa Wniebowstąpienia (ang. Ascension Island) – wyspa pochodzenia wulkanicznego na Oceanie Atlantyckim, około 1600 km od wybrzeży Afryki. Wyspa została odkryta przez Portugalczyków w roku 1501. W 1815 roku została zajęta przez Brytyjczyków. Wchodzi w skład kolonii brytyjskiej Wyspa Świętej Heleny, Wyspa Wniebowstąpienia i Tristan da Cunha. Najwyższym punktem wyspy jest szczyt Green Mountain o wysokości 859 m n.p.m. Jej powierzchnia wynosi 88 km², a zamieszkuje ją ok. 1,2 tys osób. Główną osadą i portem wyspy jest Georgetown. Wyspa Wniebowstąpienia posiada własną domenę internetową .ac. Na wyspie występował niegdyś gatunek endemicznego ptaka chruścielaka atlantyckiego (Atlantisia elpenor, Olson, 1973) z rodziny chruścielowatych (Rallidae). Ostatniego osobnika zanotowano w 1815. W czasie wojny o Falklandy była brytyjską bazą wojskową. Obecnie na wyspie znajduje się baza lotnicza RAF Wideawake oraz jedna z pięciu baz kontroli i monitorowania systemu GPS zarządzanych przez siły lotnicze USA (pozostałe cztery bazy znajdują się na Hawajach, Kwajalein, Diego Garcia i w Colorado Springs). Przypisy Linki zewnętrzne Strona oficjalna Wyspa Wniebowstąpienia – fotografie Wyspa Wniebowstąpienia – zdjęcie satelitarne (mapy google)
Ascension

Ascension este o insulă vulcanică în Atlanticul de Sud, situată la aproximativ 1600 km de coasta Africii. Este o dependență a teritoriului britanic de peste mări Sfânta Elena, Ascension și Tristan da Cunha situată la 1287 km nord-vest de Sfânta Elena. Insula Ascension încă nu are un drapel propriu. Geografie Insula are o suprafață de approximativ 91 km². Capitala și cel mai mare oraș de Ascension cu 560 de locuitori este Georgetown. Cel main înalt munte insulei este The Peak cu 859 m. Istoric Insula a fost descoperită pentru prima oară la 25 martie 1501, de navigatorul galician João da Nova. El a numit-o Ilha de Nossa Senora de Conceicao, dar descoperirea lui a fost uitată. Insula a fost descoperită pentru a doua oară la 20 mai 1503, de navigatorul portughez Afonso de Albuquerque. El a dat insulei numele Assunção, pentru că era ziua de Înălțarea Domnului (in portugheză Ascensão de Jesus) când a descoperit insula. În 1815, Marina regală britanică (Royal Navy) a ocupat insula Ascension ca să contracareze eventualele încercări de eliberare ale lui Napoleon I, care fusese exilat pe insula Sfânta Elena. Insula Ascension a fost transformată într-o fortificație. În 1836, Charles Darwin a vizitat insula în cursul expediției sale cu HMS Beagle. Darwin a descris insula Ascension ca pe o insulă aridă, fără copaci. Demografie Pe insula Ascension trăiesc approximativ 880 de oameni. 696 dintre ei vin din insula Sfânta Elena, 106 din Marea Britania, 70 din Statele Unite ale Americii și 12 au altă cetățenie. Pe Ascension există cinci așezări: Georgetown (cel mai mare oraș și capitala insulei) Two Boats (orășel) Cat Hill (baza militară americană) Traveller's Hill (baza militară de Royal Air Force) Wideawake Airfield (stație de Royal Air Force) Insula este cunoscută pentru baza militară Wideawake, o facilitate operată în mod comun de armatele britanice și americane. Pe insulă se află una dintre cele cinci antene terestre (celelalte patru se află în Kwajalein, Diego Garcia, Colorado Springs și Hawaii) utilizate de sistemul de poziționare terestră GPS. Vezi și Tristan da Cunha Insula Sfânta Elena Referințe Legături externe en Administrația insulei Ascension (în limba engleză) en Ascension Island Newsletter Arhivat în 1 decembrie 2008, la Wayback Machine. (în limba engleză)
Ascension

Ascension är en brittisk ö i södra Atlanten, cirka 1 300 kilometer nordväst om Sankt Helena. Den tillhör det brittiska utomeuropeiska territoriet Sankt Helena, Ascension och Tristan da Cunha, dit förutom Sankta Helena bland annat Tristan da Cunha hör. Ön har en yta på omkring 88 km² och cirka 1 100 invånare. Den största orten är Georgetown på västkusten, med 560 invånare (2003). Natur Ön är vulkanisk och karg, nästan helt utan vegetation, bortsett från ett mindre område runt toppen av Green Mountain (859 meter över havet). Årsnederbörden varierar från 150 mm vid kusten till 635 mm i bergen. Många havssköldpaddor besöker ön mellan januari och maj för att lägga ägg. Näringsliv Ascension är ett viktigt telekommunikationscenter, och här finns en brittisk station för satellitkommunikation samt en radiosändare (BBC). På ön finns också den brittisk-amerikanska flygbasen RAF Ascension Island (Wideawake Airfield). Under apartheidtiden i Sydafrika använde SAL/SAA denna flygplats för mellanlandning på rutten London–Johannesburg, då de inte fick flyga över afrikanska kontinenten. Wideawake hade en central roll i Operation Black Buck under Falklandskriget år 1982. Dessutom har den europeiska rymdorganisationen en markstation till Ariane-uppskjutningar från Kourou. Det odlas frukt och grönsaker på ön. Sportfisketurism förekommer. Historik Ön upptäcktes den 21 maj 1501 av den portugisiske kaptenen João da Nova, och fick namnet Ascension eftersom den upptäcktes på Kristi himmelfärdsdag. Den är en brittisk koloni sedan 1815; då Napoleon I kom till Sankta Helena förlades en brittisk garnison i Georgetown. Ön införlivades 1922 i Saint Helena and Dependencies-området. Källor Noter Externa länkar Ascension Island Government Wikimedia Commons har media som rör Ascension.