NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Sfânta Elena, Ascension și Tristan da Cunha

Sfânta Elena, Ascension și Tristan da Cunha este un teritoriu britanic de peste mări format dintr-o grupare de trei insule localizate în Atlanticul de Sud: Sfânta Elena, Ascension și Tristan da Cunha. Se află sub suveranitatea Regatului Unit și este unul dintre teritoriile speciale ale Uniunii Europene. Istorie Navigatorul galician João da Nova a descoperit insula Ascension pentru prima oară pe 25 martie 1501, Insula a fost denumită Nova Ilha de Nossa Senora de Conceicao, dar descoperirea lui a fost uitată. Insula a fost descoperită pentru a doua oară pe 20 mai 1503 de navigatorul portughez Afonso de Albuquerque. El a dat insulei numele Assunção pentru că a fost ziua de Înălțarea Domnului (pe portugheză Ascensão de Jesus) când a descoperit insula. Pe 21 mai 1502 același João da Nova descoperea insula Sfânta Elena. În amintirea acestei zile, insula a primit numele împărătesei Elena, sărbătorită în calendarul romano-catolic pe 21 mai. Insula Tristan da Cunha a fost descoperită de Tristão da Cunha în 1506 fiind numită Ilha de Tristão da Cunha. Insula Sfânta Elena devine faimoasă ca loc de exil pentru împăratul francez Napoleon Bonaparte între 1815 și moartea sa în 1821. Napoleon Bonaparte a stat în localitatea Longwood, unde se găsește și casa-muzeu. Domeniul în care Napoleon a rezidat între 1815-1821 este proprietate a guvernului francez din 1858. În 1815 Marina Regală (Royal Navy) a Regatului Unit a ocupat insula Ascension ca să prevină încercări de eliberare de Napoleon I care a fost exilat pe insula Sfânta Elena. Insula a fost transformată într-o fortificație. În 1836 Charles Darwin visitase insula pe expediția cu HMS Beagle. Darwin a înfățișat Ascension ca o insulă aridă fără copaci. În 1961 pe insula Tristan da Cunha a avut loc o importantă erupție vulcanică care a necesitat evacuarea insulei, locuitorii acesteia fiind relocați într-un cartier din Southampton în Anglia. O mare parte din aceștia s-au întors în 1963 deoarece localitatea de pe insulă Edinburgh of the Seven Seas (singura de altfel, cunoscută și ca localitatea în engleză The Settlement) nu a suferit daune majore. Diviziuni administrative Din punct de vedere administrativ (și geografic), teritoriul este divizat în trei părți, fiecare guvernat de către un consiliu. Vezi și Ascension Sfânta Elena Tristan da Cunha Legături externe en Site-ul oficial al guvernului insulei Sfânta Elena en Site-ul oficial al guvernului insulei Ascension en Site-ul oficial al insulei Tristan da Cunha Sfânta Elena, Ascension și Tristan da Cunha la The World Factbook
Sveta Helena, Ascension in Tristan da Cunha

Sveta Helena, Ascension in Tristan da Cunha (angleško Saint Helena, Ascension and Tristan da Cunha) je britansko čezmorsko ozemlje v Atlantskem oceanu. Sestavljajo ga otok Sveta Helena, otok Ascension in otočje Tristan da Cunha. Zgodovina Otok Sveta Helena je svoj čas igral pomembno strateško vlogo, saj je pred izgradnjo Sueškega prekopa posadka britanske vojske imela na njegovem ozemlju bazo, iz katere je nadzorovala ladijski promet med Atlantskim in Indijskim oceanom. Danes je otok Sveta Helena najbolj znan po tem, da je na začetku 19. stoletja na njem v izgnanstvu umrl Napoleon Bonaparte, zaradi česar ga turisti še danes radi obiskujejo. Zunanje povezave Podatki, zemljevidi in slike
Света Јелена, Асенсион и Тристан да Куња

Света Јелена, Асенсион и Тристан да Куња (енгл. Saint Helena, Ascension and Tristan da Cunha) је прекоморска територија Уједињеног Краљевства у Атлантском океану, на пола пута између Африке и Јужне Америке. До 1. септембра 2009. звала се територија Света Јелена и поседи а од усвајања новог Устава сва три острва имају једнак статус у територији. Административна подела Референце Спољашње везе (језик: енглески) Влада Свете Јелене (језик: енглески) Влада Асенсиона (језик: енглески) Влада Тристан да Куње
Sankt Helena, Ascension och Tristan da Cunha

Sankt Helena, Ascension och Tristan da Cunha (engelska: Saint Helena, Ascension and Tristan da Cunha) är ett brittiskt utomeuropeiskt territorium i södra Atlanten, bestående av Sankt Helena, Ascension och Tristan da Cunha. Det kallades tidigare Sankt Helena med avhängiga territorier (engelska: Saint Helena and Dependencies) fram till 1 september 2009, då en ny konstitution gav alla tre öar samma status inom territoriet. Referenser Den här artikeln är helt eller delvis baserad på material från engelskspråkiga Wikipedia, 25 april 2013. Noter
Острови Святої Єлени, Вознесіння і Тристан-да-Кунья

Острови Святої Єлени, Вознесіння і Тристан-да-Кунья (англ. Saint Helena, Ascension and Tristan da Cunha) — заморська територія Великої Британії, що складається з островів Святої Єлени і Вознесіння, а також архіпелагу Тристан-да-Кунья, розташованих у Південній Атлантиці на захід від африканського узбережжя. До 2 вересня 2009 року заморська територія офіційно називалася Острів Святої Єлени і Території (англ. Saint Helena and Dependencies), а після набуття чинності нової конституції уже було закріплено рівний статус кожної острівної групи. Географія Острів Святої Єлени — вулканічного походження. У південній його частині є кілька застиглих кратерів згаслих вулканів заввишки до 818 м. Клімат пасатний, тропічний. На підвищенні випадає до 1000 мм опадів на рік. У районі Джеймстауна — всього близько 140 мм на рік. Острів Вознесіння — вулканічного походження — плато з погаслими кратерами, висотою до 858 м (гора Грін). Він розташований на підводному хребті. Клімат тропічний. Опадів випадає 700—1000 мм на рік. Тристан-да-Кунья — група з чотирьох вулканічних островів. Острів Тристан-да-Кунья — найбільший — згаслий вулкан, конічної форми, висотою до 2060 м. Природа На острові Святої Єлени переважають острівці луки та чагарники, де ростуть ялиці, евкаліпти, кипариси. Острів Вознесіння покритий трав'янистою рослинністю. Близько 80 видів флори островів є ендемічними (див. Список ендемічної флори Островів Святої Єлени, Вознесіння і Тристан-да-Кунья). Населення Загальне населення всіх островів за переписом 2008 року — 5661 особа. На острові Святої Єлени проживає 4255 осіб, а на островах Тристан-да-Кунья — 284 мешканці. Острів Вознесіння не має постійного населення, там живуть тільки службовці й військові із сім'ями: 1122 особи жителі острова Святої Єлени, 200 осіб із Великої Британії і 150 осіб із США. Етнічний склад: сентленці — нащадки англійських, голландських, португальських переселенців, індійців, африканців, а також китайці. Адміністративний поділ території Адміністративно (і географічно) територія поділяється на три частини, кожна з яких управляється місцевим виборчим зібранням — радою. Губернатор території керує Законодавчою Радою острова Св. Олени, а на островах Вознесіння та Тристан-да-Кунья керують його посланці-адміністратори, які й очолюють Ради цих островів. Економіка островів Економіка, значною мірою, залежить від фінансової допомоги Великої Британії, яка у 2007 році склала майже 27 млн ​​$, або 70 % державного річного бюджету. Місцеве населення зазвичай рибалить, розводить домашню худобу і продає вироби кустарних промислів. Робочих місць дуже мало, тому 25 % населення виїжджають у пошуках роботи на острів Вознесіння, Фолклендські острови і до Великої Британії. За даними на 1998 рік за кордоном працювало понад 1200 осіб. На островах вирощують каву, зернові, картоплю, овочі та розводять худобу. Вилов риби є головним промислом території, але окрім риби на островах Тристан-да-Кунья добувають ще й омарів. Експорт: льон. Імпорт: промислові товари, паливо. Основні торговельні партнери: Велика Британія і ПАР. Примітки
RAF Ascension Island

La base aerea di Ascension o aeroporto Ascension Island o Wideawake Airport è un aeroporto militare della Royal Air Force britannica situato nell'isola di Ascensione e abilitato per il trasporto passeggeri. Storia Nel 1939 Ascension divenne importante come stazione di rivelatore di direzione ad alta frequenza, per la copertura delle rotte mercantili. Divenne poi base aerea con una pista di atterraggio costruita da una task force statunitense. Inaugurata nel 1942, dall'atterraggio di un Fairey Swordfish proveniente dalla portaerei britannica HMS Archer prese il nome da quello locale di sterne fuligginose di una colonia che viveva nelle vicinanze, dovuto al fatto che gli uccelli si svegliavano presto costringendo gli abitanti vicini a fare altrettanto. La base venne chiusa alla fine della seconda guerra mondiale, riaperta nel 1957 ed allungata nel 1960, in seguito vennero aggiunte installazioni per il tracciamento di missili. Dopo il termine dell'uso da parte della NASA, la base venne manutenuta e gestita dall'USAF tramite personale a contratto fino alla guerra delle Falkland, nella quale venne concesso l'uso della base alla RAF. Da questa base partirono le missioni della Operazione Black Buck. Strutture e unità La base aerea di Ascension ospita anche una struttura informativa statunitense, con cinque grandi antenne satellitari. Voli civili RAF Ascension è l'unico aeroporto dell'isola. La compagnia Hi Fly opera voli da e per l'Aeroporto di Londra-Gatwick; dal 18 novembre 2017 è inoltre attivo un collegamento mensile con Sant'Elena, operato da Airlink. Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Royal Air Force Station Ascension Island Collegamenti esterni (EN) Sito ufficiale, su raf.mod.uk.
Tristan da Cunha

Tristan da Cunha je otok u južnom Atlantskom oceanu na položaju 37° južne zemljopisne širine i 12° zapadne zemljopisne dužine. Upravno pripada pod Svetu Helenu, koja je zavisni teritorij Ujedinjenog kraljevstva Velike Britanije i Sjeverne Irske), od koje je udaljen 2000 km prema jugu. Godine 1961. na otoku se aktivirao vulkan, zbog čega se preselilo cjelokupno stanovništvo otoka (oko sto ljudi) u Veliku Britaniju. Većina se kasnije vratila. Otok je vrlo teško dostupan, uglavnom je brdovit, a na jedinoj ravnici, na sjeverozapadnoj obali, leži prijestolnica Edinburgh (ili „Edinburgh na sedam mora”). Najviša planina, Vrh kraljice Mary iznosi 2010 m. Po zimi njen vrh prekriva snijeg. Otoke je 1506. god. otkrio portugalski pomorac Tristão da Cunha i nazvao ih po sebi -Ilha de Tristão da Cunha. Ime se kasnije angliziralo u Tristan da Cunha. Ime Tristan da Cunha se upotrebljava također za cijelu otočnu skupinu, koju čine otoci: Tristan da Cunha (površina: 98 km2) Inaccessible (10 km2) Otočje Nightingale (2 km2) Nightingale (1,8 km2) Srednji otok (0,1 km2) Stoltenhoff (0,1 km2) Gough (91 km2) Otoci Gough i Inaccessible Otoci Gough i Inaccessible su kao prirodni rezervat divljeg života 1995. god. upisani na UNESCO-ov popis mjesta svjetske baštine u Africi. Otok Gough, također u povijesti poznat i kao Gonçalo Álvares ili Diego Alvarez, je vulkanski otok skupine otoka Tristan da Cunha i dio je britanskog prekomorskog područje "Sveta Helena, Ascension i Tristan da Cunha". On je nenaseljen, osim osoblja Vremenske stanice (obično šest osoba) koje održava Južnoafrički državni antarktički program (South African National Antarctic Program) stalno od 1956. god. To je jedno od najudaljenijih mjesta sa stalnom prisutnošću čovjeka. Nepristupačni otok je ugašeni vulkan veličine 14 km2, 45 km jugozapadno od Tristan da Cunhe. On je teritorij Ujedinjenog Kraljevstva, iako tijekom svoje povijesti nije imao stalnog stanovništva. Najpoznatiji je kao dom jako rijetkih ptica. Stanovništvo Na otoku živi približno 300 ljudi. Govore engleski jezik, po vjeroispovijesti su anglikanci. Imaju zdravstvene teškoće, zbog endogamije - braka među daljnjim rođacima. Skoro svi stanovnici rade za otočku vladu. Uzgajaju krumpir, koji je bitan u prehrani otočana. Svaka tri ili četiri mjeseca dolazi brod, koji dovozi potrebno. Na otoku nema aerodroma. Postoji mala ribarska luka. Nema časopisa ni televizije. Na otoku je škola, bolnica, pošta, muzej, kavana, pivnica i bazen. Kad mladi navrše 16 godina, lako nastavljaju daljnje školovanje u Velikoj Britaniji. Većina prihoda ostvaruje se od prodaje poštanskih marki. Jastoge izvoze u Japan i u SAD. Otok se spominje u romanu Edgara Allana Poea Pripovijed Arthura Gordona Pyma. Biljni svijet Na otoku je popisano svega 178 biljnih vrsta, od čega od 98 autohtonih čak 48 endema bez podvrsta. Izvori Vanjske poveznice Službene stranice otočja (engl.) Tristan Times Arhivirana inačica izvorne stranice od 28. ožujka 2019. (Wayback Machine) (engl.) Return to Trista Da Cunha, Global Nomad, National Geographic (engl.) (video) Ostali projekti
Tristan da Cunha

Tristan da Cunha este un grup de insule izolate în Atlanticul de Sud, situate la 2618 km de Grytviken (pe insula subantarctică Georgia de Sud), 3658 km de Antarctida, 2816 km de Africa de Sud și 3240 km de America de Sud. Geografie Este o parte a teritoriului britanic de peste mări „Sfânta Elena, Ascension și Tristan da Cunha”, situat la 2430 km la sud de Sf. Elena. Teritoriul este format din insula principală Tristan da Cunha cu o suprafață de 98 km² și din insulele nelocuite Insula inaccesibilă și Insula Nightingale. Insula Gough situată la 395 km sud est face de asemenea parte din teritoriu. Istorie Tristan da Cunha este considerat ca fiind unul dintre cele mai izolate locuri locuite din lume. Pe insulă nu există niciun aeroport, ea putând fi accesibilă doar cu vaporul. În 1961 o importantă erupție vulcanică a necesitat evacuarea insulei, locuitorii acesteia fiind relocați într-un cartier din Southampton în Anglia. O mare parte din aceștia s-au întors în 1963 deoarece localitatea de pe insulă Edinburgh of the Seven Seas (singura de altfel, cunoscută și ca localitatea în engleză The Settlement) nu a suferit daune majore. Apariții în literatură Insula Tristan da Cunha apare în volumul al doilea al romanului de aventuri Copiii căpitanului Grant, de Jules Verne. Locuitorii insulei sunt descendenți ai membrilor unei baze militare instaurate în Secolul XIX fiind înregistrate 7 familii. Între aceștia se înregistrează un număr mare de boli datorate endogamiei cum ar fi astmul și glaucomul. Pe Insula Gough există de asemenea o stație meteorologică sud africană cu 6 membri. O altă denumire a insulei Tristan da Cunha este „Insula Dezolării”. Povestirea / ancheta lui Hervé Bazin, Les Bienheureux de La Désolation (în română: „Preafericiții de pe Insula Dezolării”), apărută în 1970, se referă la locuitorii insulei care au fost evacuați în Marea Britanie, ca urmare a erupției unui vulcan de pe insulă, în 1961. Lucrarea relatează șocul societal și cultural trăit de locuitorii din Tristan da Cunha, la sosirea lor în Anglia. Comunitatea de pe insulă rămăsese despărțită de restul lumii timp de peste un secol și jumătate, și relativ fără legături cu progresele științifice și tehnice. Locuitorii din Tristan da Cunha nu s-au putut integra în societatea britanică de consum și, după ce pericolul erupțiilor vulcanice a trecut, au hotărât să se întoarcă pe insula natală, unul dintre locurile cele aspre și mai puțin ospitaliere de pe planetă. Note Vezi și Listă de superlative geografice Legături externe Tristan da Cunha Official Website Tristan Times Arhivat în 28 martie 2019, la Wayback Machine. Cea mai izolată insulă din lume - GALERIE FOTO, 27 august 2014, Gândul
Тристан да Куња (острва)

Тристан да Куња (енгл. Tristan da Cunha, порт. Tristão da Cunha) је група удаљених вулканских острва у јужном Атлантику. Представља најудаљенији насељени архипелаг на свету, који лежи 2.787 km од Кејптауна у Јужноафричкој Републици, 2.437 km (1.514 миља) од Свете Јелене, 3.900 km од Мар дел Плате (2.400 ми) у Јужној Америци и 4.002 km (2.487 миља) од Фолкландских острва. Тристан да Куња је британска прекоморска територија са сопственим уставом. Територија се састоји од насељеног острва Тристан да Куња, површине 98 km² и пречника од отприлике 11 km; резервата дивљих животиња на острвима Гоф и „Неприступачном острву”, као и малих, ненасељених „Славујевих острва”. Од октобра 2018. године, главно острво има 250 сталних становника, који сви имају држављанство британских прекоморских територија. На острву Гоф живи особље јужноафричке метеоролошке станице. Једино веће насеље и главни град је Единбург Седам Мора. На главном острву нема авионског саобраћаја, једини начин путовања до њега је вишедневно путовање бродом из Јужноафричке републике. Историја Острва је први угледао португалски морепловац Тристан да Куња 1506. Главно острво је назвао по себи (Ilha de Tristão da Cunha). Године 1815, Уједињено Краљевство је анектирало ова острва и њима владало из Кејпа у Јужној Африци. Од 1938, острва су придружена територији Света Јелена а од 2009. године део је прекоморске територије Света Јелена, Асенсион и Тристан да Куња. Вулканска ерупција 1961. је натерала скоро сво становништво на евакуацију у Енглеску, у војну базу близу Саутхемптона. Већина становника се вратила на острво 1963. Спољашње везе Историја острва Званични веб-сајт острва Референце
Тристан-да-Кунья (острів)

Острів Тристан-да-Кунья — єдиний острів однойменного архіпелагу з постійним населенням. Головне поселення острова — Единбург Семи Морів в північно-західній частині острова. Інші поселення непостійні і є науковими базами і метеорологічними станціями. Населення острова — близько 300 чоловік. Географія На острові розташована найвища точка архіпелагу — пік Квін-Мері (Королеви Марії), заввишки 2062 метрів над рівнем моря. Взимку вершина гори покрита снігом. Квін-Мері — вулкан, що вивергався кілька разів з моменту відкриття острова. Острів Тристан-да-Кунья має скелястий берег і гірський рельєф. Єдина територія острова, пристосована для постійного життя людини, — північна і північно-західна частина. На цих територіях культивують картоплю, кукурудзу. Клімат Флора і фауна Домашні тварини і худоба жителів острова Тристан-да-Кунья не дичавіють, і великої небезпеки для природи не являють. На острові ростуть папороті і трав'яні злаки, з яких чимало ендеміків. У фауні острова також чимало ендеміків: Тристанський дрізд (Nesocichla eremita) Тристанський скельний лобстер (Jasus tristani) Див. також Архіпелаг Тристан-да-Кунья Примітки Посилання Офіційний сайт острова. (англ.)
St Mary’s Church (Ascension)

St. Mary, auch St. Mary the Virgin, ist ein anglikanisches Kirchengebäude in Georgetown auf der Insel Ascension im Britischen Überseegebiet St. Helena, Ascension und Tristan da Cunha. Die Kirche gehört zur Diözese St Helena der Anglican Church of Southern Africa und bildet das Zentrum der Gemeinde St Mary the Virgin. Der Bau des Kirchengebäudes wurde am 6. September 1843 begonnen und 1846 abgeschlossen. Siehe auch Religionen in St. Helena, Ascension und Tristan da Cunha Weblinks Geschichte der Kirche (englisch) Ausführliche Geschichte der Kirche (englisch) Einzelnachweise
Aeroport de Santa Helena

L'Aeroport de Santa Helena (codi IATA: HLE, codi OACI: FHSH) és un aeroport internacional a Santa Helena, una illa remota al sud de l'Oceà Atlàntic, al Territori Britànic d'Ultramar de Santa Helena, Ascensió i Tristan da Cunha. Va ser inaugurat el 2016, i va poder acollir els primers vols generals, xàrter i d'evacuació mèdica a partir del mes de maig. Els vols comercials regulars van començar el 14 d'octubre del 2017, amb una connexió setmanal amb l'Aeroport Internacional O. R. Tambo, a Johannesburg, Sud-àfrica, operada per la companyia sud-africana Airlink. Els vols comercials van inaugurar-se amb un any i mig de retard, i només amb avions de mida reduïda, a causa del cisallament del vent a l'aeroport. A més, ofereix vols xàrter mensuals entre Ascensió i Santa Helena. Història Santa Helena, a l'oceà Atlàntic, és a més de dos mil quilòmetres del territori més proper. Abans de l'obertura de l'aeroport, només es podia arribar a l'illa per mar, cosa que la convertia en un dels llocs habitats més remots del planeta. Els viatges a bord del vaixell RMS St Helena duraven cinc dies des de Ciutat del Cap i n'hi havia un cada tres setmanes. El govern britànic va anunciar la intenció de construir un aeroport el 2005. Les obres van començar el 2012 i la pista d'aterratge es va completar el 2015. El setembre del mateix any van començar els vols de calibració. El primer avió de passatgers gros (de més de 100 seients) va aterrar a l'aeroport el 18 d'abril del 2016, un Boeing 737-800 operat per la sud-africana Comair, en un vol de prova que va aterrar al segon intent. La inauguració de l'aeroport, prevista inicialment per al febrer del 2016, es va posposar diverses vegades entre altres motius per problemes amb el cisallament del vent, que dificultava l'aterratge d'avions grossos. Finalment obrí el juny del 2016, amb restriccions per als avions grossos. Els vols comercials regulars van començar l'octubre del 2017, operats per Airlink, després que l'aerolínia guanyés el concurs per a fer vols setmanals a Johannesburg passant per Windhoek o Walvis Bay (Namíbia) a omplir el dipòsit. El novembre del 2017 la mateixa companyia estrenà un vol xàrter mensual a l'illa de l'Ascensió. Aerolínies i destinacions Referències
Saint Helena Airport

Saint Helena Airport (IATA: HLE, ICAO: FHSH) er en lufthavn på den østlige del af det britiske oversøiske territorium Sankt Helena, der er en ø i Sydatlanten. Lufthavnen er beliggende ni kilometer syd for hovedstaden Jamestown. Det første rutefly blev sat i drift den 14. oktober 2017, da det sydafrikanske flyselskab Airlink indviede en ugentlig forbindelse fra O.R. Tambo International Airport i Johannesburg, Sydafrika, via Walvis Bay Airport i Namibia, opereret med et Embraer E190-100IGW. Dette skete omkring halvandet år senere end den oprindeligt forventede åbningsdato. Ruten blev indledt med et mindre fly på grund af problemer med vindforskydning ved lufthavnen. Derudover opereres der månedlige charterflyvninger mellem Ascension Island og Saint Helena. Referencer Eksterne henvisninger Saint Helena Airports officielle hjemmeside
Saint Helena Airport

Luchthaven Sint-Helena (Engels: Saint Helena Airport) (IATA: HLE, ICAO: FHSH) is een vliegveld op Sint-Helena, geopend in 2016. Geschiedenis De eerste ideeën voor een vliegveld op Sint-Helena, een eilandje in het zuidelijk deel van de Atlantische Oceaan, kwamen al in 1943, alleen na onderzoek kwam men tot de conclusie dat het niet haalbaar was. Na een lange tijd werd in 2005 bekendgemaakt dat er een vliegveld kwam. Het vliegveld moest in 2010 klaar zijn. De Britse regering zorgde voor vertragingen waarna het project stil werd gelegd. In 2009 reisde de regering naar London af om het project voorspoediger te laten lopen. Op 3 november 2011 werd een contract getekend. Op 15 september 2015 landde het eerste vliegtuig, een Beechcraft King Air 200 voor calibratietesten. Op 18 april 2016 landde de eerste commerciële dienst, een Boeing 737-800 van Comair (Zuid-Afrika). Vliegtuigen Doordat de landingsbaan maar 1950 meter lang is, kunnen er alleen single-aisle vliegtuigen op landen. Enkele voorbeelden zijn de Boeing 737 en de Airbus A320. Het grootste toestel dat de mogelijkheid heeft om te landen is de Boeing 757.
Port lotniczy Święta Helena

Port lotniczy Święta Helena (ICAO: FHSH) – port lotniczy budowany od 2012, zlokalizowany na Wyspie Świętej Heleny, na równinie Prosperous Bay Plain. Kierunki lotów i linie lotnicze Przypisy Bibliografia Oficjalna strona budowanego portu lotniczego. sainthelenaaccess.com. [zarchiwizowane z tego adresu (2013-01-10)].
Aeroportul Saint Helena

Aeroportul Saint Helena (IATA: HLE, ICAO: FHSH) este un aeroport din Insula Sfânta Elena, Sfânta Elena, Ascension și Tristan da Cunha, Regatul Unit ce deservește zona Jamestown. Aeroportul a fost tranzitat în octombrie 2022 de 438 de pasageri. A fost deschis în 14 octombrie 2017 și numit după Insula Sfânta Elena. Situat la o altitudine de 309 m, aeroportul dispune de 1 pistă. Infrastructură Piste Aeroportul dispune de o singură pistă. Pista 02/20 are suprafața de beton și dimensiunile 1.950 m × 45 m. Terminale Note Vezi și
Sandy Bay Chapel

Die Sandy Bay Chapel (deutsch Sandy-Bay-Kapelle) ist ein baptistisches Kirchengebäude im Distrikt Sandy Bay auf der Atlantikinsel St. Helena. Sie wurde 1867 fertiggestellt und gehört zur St Helena Baptist Church, welche Mitglied der Western Province Baptist Association im Westkap in Südafrika ist. Weblinks Weitere Fotos der Kirche (englisch) Einzelnachweise