NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Фрауенкирхе

Фрауенкирхе (на немски: Frauenkirche – „Църква на Богородица“) е църква в Дрезден, която е една от най-значителните лютерански църкви в града. Изпълнена е в стил барок по указание на саксонския курфюрст и крал на Полша Август Силни през 1726 до 1743 г. История На мястото на църквата от XI век е съществувала и едноименна църква, която многократно се е обновявала. През 1722 г. започва изграждането на нов храм с архитект Георг Бер (George Bähr). Църквата може да побира 3500 души. През Втората световна война църквата е напълно разрушена по време на бомбардировките на Дрезден на 13 – 15 февруари 1945 г. Властите на ГДР вземат решение да не я възстановяват, както поради липса на средства така и като символ на това, което е станало. Възстановяването на църквата по историческите чертежи започва след обединението на Германия. През януари 1993 г. в района на разрушената църква започват археологически разкопки. На 27 май 1994 г. е положен първия камък. През 1996 г. започва строителството на църквата. Тържественото откриване става през 2005 г. Източници
Frauenkirche (Dresden)

La Frauenkirche o Església de la Mare de Déu a Dresden és una de les obres cabdals de l'arquitectura barroc protestant. Té la cúpula més gran al nord dels Alps. Certs autors la consideren com l'equivalent protestant de la Basílica de Sant Pere a Roma per als catòlics. Una primera església sòrbica en estil romànic a l'aleshores poble de Drezdzany va existir des de 1142. Del seu successor gòtic, del qual el primer esment data del 1366, i que va ser enderrocat el 1727 no queda gairebé res. Fins a l'eixample de les muralles de Dresden del segle xvi es trobava extramurs. La nova església va ser construïda entre 1726 i 1738, segons plans de l'arquitecte George Bähr (1666-1738) que va morir poc abans de la inauguració de la seva obra mestre. Va sobreviure sense gaires estralls al bombardeig prussià del 1760, però el bombardeig de Dresden pels aliats de la Segona Guerra Mundial del febrer de 1945 li va ser fatal. Durant la República Democràtica Alemanya (1945-1990) es van mantenir les ruïnes com un «monument d'advertiment» (Mahnmal) contra els horrors de la guerra. Després de la Wende i la reunificació alemanya es va decidir reconstruir l'església. Part de l'obra va ser finançada per la fundació americana Friends of Dresden, que volia reconciliar i fer perdonar el bombardeig aliat, de poca utilitat militar. Referències Bibliografia Glaser, Gerhard. Die Frauenkirche zu Dresden. Werden, Wirkung, Wiederaufbau (en alemany). Dresden: Stiftung Frauenkirche Dresden, 2005. ISBN 978-3-937602-27-1.
Frauenkirche (Dresden)

Frauenkirche er navnet på en markant evangelisk-luthersk kirke i Dresden, der med forskellige navne og forskellige kirkebygninger har en ca. 1000-årig historie. Kirken blev ødelagt under bombningen af Dresden i 1945, men blev fra 1994 til 2005 genopbygget i sin gamle udformning med gamle og nye sten. Kirken befinder sig på Dresdens Neumarkt, hvor der også står en statue af Martin Luther. En kirke Zu Unser Lieben Frauen, Vor Kære Frue, skal have stået på stedet siden 1000-tallet. Den moderne kirke stammer derimod fra 1700-tallet. Den blev tegnet af George Bähr og bygget fra 1726 til 1743. Arkitekten døde i 1738, og fik aldrig set kirken fuldført. Den enorme kuppel med en højde på 91 meter blev hurtigt et kendemærke for byen, og den let genkendelige silhuet blev motiv for mange kunstmalere. Tvivl om at kuplen skulle være ustabil blev gjort til skamme, da den preussiske hær bombarderede kirken med granater i 1760. Granaterne prellede af, og kirken stod som før. I 1849 blev Frauenkirche centrum for det revolutionære maj-oprør. I flere dage var den omgivet af barrikader og gadekampe, før de tilbageblevne oprørere blev arresteret inde i selve kirken. Kirken udbrændte i ildstormen i forbindelse med luftbombardementet af Dresden i februar 1945. Frauenkirche udbrændte og kuplen faldt sammen den 15. februar klokken 10. Restaurering Planerne for restaureringen blev fundet frem igen i 1990, da en række borgere tog initiativ til brevet "Ruf aus Dresden" (Råbet fra Dresden), der havde til formål at skaffe opbakning og hjælp til genopbygningsarbejdet. På 45-årsdagen for bombningen den 13. februar 1990, blev der samlet penge ind til arbejdet. I 1994 blev grundstenen for rekonstruktionsarbejdet lagt. Krypten i kirken blev færdig i 1996. Genopførelsen så langt som muligt udført med gamle planer og materiale. Bortset fra kuplen bygges kirken med det oprindelige materiale fra ruinen. Hver sten blev målt, og katalogiseret, og med udgangspunkt i hvor den lå i ruindyngen regnede man sig frem til dens oprindelige placering. På grund af alderen vil de oprindelige sten være mørke, mens de nyere dele vil være lysere. Den 13. april 2004 blev den sidste sten indsat i kirkens hovedkuppel. Den 22. juni 2004 blev tårnhatten med kobber beslåede tårntrækonstruktion med det forgyldte kors påsat over kuplen og dermed blev det tidligere udseende genetableret. Frauenkirche har den endelig højde af 91,24 meter. Genopbygningen af Frauenkirche blev afsluttet i efteråret 2005. Referencer Eksterne kilder/henvisninger Kirkens officielle hjemmeside Arkiveret 28. september 2007 hos Wayback Machine (tysk) (engelsk) Billede af George Bährs Frauenkirche, taget i 1943 Arkiveret 10. marts 2016 hos Wayback Machine Galleri med fotos af malerier fra den indre kuppel i den oprindelige kirke Arkiveret 29. oktober 2020 hos Wayback Machine
Frauenkirche (Drezda)

A Frauenkirche Drezda egyik legjelentősebb épülete. Egykor a Neumarkt ékessége, egész Németország egyik legszebb és legjelentősebb evangélikus temploma volt. Alapkövének letétele 1726-ban történt. Az építkezés 1743-ig tartott, és George Bähr nevéhez fűződik. 1945. február 13-án légitámadás következtében a templom teljesen kiégett és összeomlott. A romokat évtizedeken át a második világháború mementójaként hagyták meg. Az újjáépítés után a felszentelés 2005-ben történt. Története Az eredeti szakrális épület George Bähr építész tervei alapján 1726 és 1743 között épült, azonban a felszentelésére korábban, 1734-ben sor került. A templom kőből épült, 96 m magas kupolája „kőharang” néven vált ismertté. Hamarosan Drezda városának egyik jelképévé vált. 1924-ben derült ki, hogy a Frauenkirche egykor Drezda egyik temetkezési helye is volt – ekkor a katakombáiban több mint 250 koporsót találtak. A második világháború alatti bombatámadás következtében, 1945. február 13-án a templom teljesen kiégett. Két nappal később a kupolája is leomlott. Ezután a Frauenkirchét évtizedeken keresztül nem építették újjá, a romokat háborús mementóként a téren hagyták. 1990. február 13-án a drezdai polgárok egy csoportja Ludwig Güttlerrel az élen felhívással lépett a nyilvánosság elé, hogy építsék újjá a Frauenkirchét. Az első visszhangok elutasítóak voltak, de 1992-ben a város önkormányzata megszavazta a templom újjáépítését, amire a pénz (több mint 100 millió euró) 600 000 adakozó által gyűlt össze. A brit hozzájárulás történelmi jelentőségű, mert a pénzadomány mellett a kupola csúcsán lévő aranykereszt elkészítését is ők vállalták. Első lépésként szétválogatták a romokat, s kiválasztották a még felhasználható darabokat. Ezeknek eredeti helyét egy számítógépes háromdimenziós szimulációs program segítségével határozták meg. A templom ugyanazokból az anyagokból, szinte ugyanazzal a technikával és az eredeti darabok felhasználásával épült újjá. A felszentelés 2005. október 30-án volt. Az újjáépült Frauenkirche nemcsak vallási, hanem kulturális célokat is szolgál, gyakran rendeznek benne koncerteket. Tornyaiban nyolc harang függ. A templom nemcsak Drezda, hanem az újraegyesített Németország szimbóluma is, jelképezi a békét és a kiengesztelést. Képgaléria Jegyzetek Források Offizielle Webseite der Frauenkirche Dresden Archiválva 2007. szeptember 28-i dátummal a Wayback Machine-ben Die Fresken Grones 1944 vor der Vernichtung Matthias Lugenheim: Über die bautechnische Geschichte der Frauenkirche und ihrer Kuppel. Dissertation. 2002. Hugo Steffen: Dresden und die Frauenkirche: Allgemeine Bauzeitung, Jahrgang 1903, S. 79 (Online bei ANNO)sablon:ANNO/Wartung/abz Christiane Probst: Die Dresdner Frauenkirche – Hoffnung, Versöhnung, Sandstein. MDR-Filmdokumentation von 2019 Video „Durch die Frauenkirche Dresden – in 360°“. YouTube
Frauenkirche din Dresda

Frauenkirche este o biserică evanghelică-luterană, clădită în stil baroc, situată în piața Neumarkt din Dresda. Edificiul ilustrează în mod exemplar stilul baroc din Europa. Biserica a fost ridicată între anii 1726 - 1743, în perioada în care Dresda era reședința principelui elector de Saxonia. Clădirea a fost complet distrusă în cel de al doilea război mondial, în timpul bombardamentelor întreprinse de forțele aliate în noaptea de 13 spre 14 februarie 1945. În Republica Democrată Germană biserica a fost lăsată în stare de ruină, servind ca monument de amintire a războiului. A fost reclădită de-abia după reunificarea Germaniei, pe baza unor schițe și fotografii vechi, între anii 1994-2005. La reclădirea bisericii au contribuit financiar și donatori din Marea Britanie, care au adunat prin intermediul fundației Dresden Trust peste un milion de euro. Reclădirea bisericii a devenit un simbol al împăcării și înțelegerii între combatanții din al doilea război mondial. Având în vedere costurile uriașe ale reconstrucției, cetățenii din Dresda au impus următoarele condiții: finanțarea aproape exclusivă din donații, sortarea rămășițelor de către arheologi, reconstruția identică cu originalul refolosind pietrele rămase intacte, terminarea lucrărilor până în anul 2006, și resfințirea bisericii la sărbătorirea jubileului de 800 de ani de existență a orașului Dresda. Pietrele din imensul morman de moloz de 22.000 m³ au fost sortate cu grijă, astfel că au putut fi refolosite 44% din pietrele originale, care au fost identificate bucată cu bucată și depozitate în incinta șantierului. Reconstrucția bisericii a costat peste 180 de milioane de euro, cea mai mare parte a banilor provenind din donații. După mai mult de 11 ani de muncă, reconstrucția a fost terminată, fiind realizată după planurile arhitectului George Bähr. Din cele 180 milioane euro necesare, circa 2/3 au fost colectați de la circa 600.000 de donatori din lumea întreagă. Sfințirea bisericii s-a făcut în data de 30 octombrie 2005. La slujba religioasă au participat 1.700 de invitați în interiorul bisericii și câteva mii de persoane în piața din fața bisericii. Note Legături externe Materiale media legate de Frauenkirche la Wikimedia Commons germană Offizielle Pagina Frauenkirche Dresden Arhivat în 28 septembrie 2007, la Wayback Machine. Webseite zum Wiederaufbau Arhivat în 17 octombrie 2007, la Wayback Machine. Frauenkirche Dresden Arhivat în 28 noiembrie 2007, la Wayback Machine. - Beschreibung, Geschichte, Bilder, Stadtplan uvm. Die Fresken Grones vor der Vernichtung Arhivat în 17 iulie 2014, la Wayback Machine. Journal zur Weihe der Frauenkirche am 30. Oktober 2005 - PDF 2,4 MB[nefuncțională] Ein Artikel von Alan Smith, einem der Schmiede des neuen Kuppelkreuzes Arhivat în 12 decembrie 2010, la Wayback Machine. Innenpanorama Zusammenstellung des MDR von Nachrichten zum Wiederaufbau und Livecam
Богородична црква у Дрездену

Богородична црква у Дрездену или Фрауенкирхе (нем. Frauenkirche) је протестантска барокна црква, коју је архитекта Георг Бер започео 1726, док је изградња завршена после његове смрти, 1743. Сматра се једном од најлепших еванђелистичких цркава у Немачкој. Историја Беров пројекат је олтар, предикаоницу и крстионицу стављао у центар видног поља верника у цркви, у складу са протестантским начелима. Најзначајнија карактеристика цркве је њена необична купола, висине 96 метара и тежине 12.000 тона, која има популарни назив „Камено звоно“. Начињена је од кречњака и ослања се на осам витких носача. Временом се показала изузетно стабилном. Сведочанства из 1760. говоре о томе као је у време Седмогодишњег рата издржала удар више од 100 топовских ђулади. Познати мајстор за израду оргуља Готфрид Зилберман је 1736. израдио оргуље за ову цркву. Првог децембра исте године на њима је рецитал одржао Јохан Себастијан Бах. Црква је Дрездену дала карактеристичну силуету, која је била омиљени мотив уметника Бернарда Белота. Рушење 1945. У бомбардовању 13. до 15. фебруара 1945. град Дрезден су готово сасвим уништили британски (RAF) и амерички (USAAF) бомбардери. Дана 15. фебруара, од ефеката топлоте изазване запаљивим бомбама, црква се срушила. Од ње није остало много више од гомиле рушевина. Оне су остављене као споменик у знак сећања на страхоте рата. Реконструкција Након немачког уједињења 1990. ситуација се променила. Неки грађани Дрездена су 1989. позвали на реконструкцију цркве. Тај апел је поновљен 1990. на 45 годишњицу бомбардовања града. Иницијативу за поновну изградњу је предводио дрезденски музичар Лудвиг Гитлер, који је 1990. окупио одбор од 14 чланова. Ово удружење је до 1991. нарасло на 5000 чланова у 20 земаља. Пројекат реконструкције се финансирао добротворним концертима, изложбама, донацијама и субвенцијама фондацији за обнову (Stiftung Frauenkirche Dresden) под покровитељством немачке савезне државе Саксоније и Протестантске цркве. Трошкови реконструкције су процењени на 125 милиона евра. Рушевине су рашчишћене маја 1994. Свод крипте је реконструисан 1996. Поновна изградња је трајала до 2002. Црква је реконструисана идентично претходном изгледу. Сви сачувани делови су поново искоришћени, док су уништени делови реконструисани, укључујући звона и крст на врху. Реконструкцију крста су финансирали Британци у знак помирења. У унуташњости, црквене оргуље нису реплика старих, већ су модренијег типа на коме може да се изводи музика 19. и 20. века. Фреске су рестауриране користећи старе документе и сећања сведока. Црка је поново освећена 30. октобра 2005. Потпуно је оторена за јавност 2006. на 800 годишњицу града. Спољашње везе Званична интернет презентација цркве Архивирано на веб-сајту Wayback Machine (1. јун 2013) (садржи историјске податке и фотографије) Интернет страница удружења за реконструкцију Дрездена "Gesellschaft Historischer Neumarkt Dresden e.V." Камера која уживо снима цркву
Frauenkirche, Dresden

Frauenkirche är en protestantisk kyrkobyggnad i centrala Dresden i Sachsen i Tyskland, namngiven efter Jungfru Maria. Bakgrund Frauenkirche uppfördes mellan 1726 och 1743 efter ritningar av arkitekten George Bähr. Kyrkan totalförstördes i samband med bombningen av Dresden i februari 1945 under andra världskriget. Medan andra historiska byggnader återuppbyggdes under de närmsta decennierna, beslutades det att kyrkan skulle stå kvar som en ruin för att påminna om hur staden såg ut efter bombningen. På 1990-talet, efter att Tyskland hade enats, höjdes dock röster för att återuppbygga även Frauenkirche. Byggnadsarbetena inleddes 1994, fyra år efter Tysklands enande. Återuppbyggnaden kostade 1,4 miljarder kronor och finansierades till största delen av donationer. Frauenkirche kunde slutligen återinvigas den 30 oktober 2005. Bilder Källor The Frauenkirche – Treasures of Saxon State Library Noter Externa länkar Officiell webbplats Wikimedia Commons har media som rör Frauenkirche, Dresden.
Фрауенкірхе (Дрезден)

Фра́уенкірхе (нім. Frauenkirche — «церква Богоматері») — Євангельсько-Лютеранський храм в стилі бароко, який виступає домінуючою спорудою в центрі Дрезденської площі Ноймаркт, між Старим ринком та річкою Ельбою. Виступає чи не одним з найкращих прикладів протестантської церковної архітектури, увінчаний одним з найбільших кам'яних куполів на північ від Альп. Історія Збудована за наказом саксонського короля Польщі Августа Сильного в 1726–1743 рр. Попередницею собору була однойменна церква, збудована на цьому місці в 1472–1539 роках. До 1722 року стан будівлі храму настільки погіршився, що з нього довелось зняти дзвони. Новий храм споруджував по своєму проекту архітектор Георг Бер (нім. George Bähr). 95-метрова монументальна споруда, розрахована на 3500 місць, виділялась своїми елегантними та водночас простими фасадами і вишуканим, характерним для періоду бароко, інтер'єром. Під час Другої світової війни, в ході військових дій, авіацією союзних військ 13 лютого 1945 року було здійснено бомбардування Дрездена. «Дрездена більше немає», — писали газети. Дивом уціліла при бомбардуванні Фрауенкірхе, горіла як і все довкола. Збудована з пісковику, сакральна споруда, зруйнувалась на наступний день. Від прекрасної церкви залишились руїни. Після війни вони були збережені і «законсервовані». Довгий час провадились дискусії: залишити Фрауенкірхе в стані руїн, як нагадування про війну, чи відновити її до попереднього, цілісного стану. Попередники Вважається, що найдавніша будова Фрауенкірхе була зроблена з дерева після 1000-о року. У XII столітті на місці сьогоднішньої Фрауенкірхе була побудована невелика церква в романському стилі, яку присвятили Божій Матері. У XIV столітті храм був перебудований в готичному стилі. В 1477 році було зроблено вівтар у стилі пізньої готики. В період реформації храм перейшов під опіку лютеранскої громади міста. Досі церква належала єпархії Мейсен під проводом протоієрея архідиякона. В її крипті був похований відомий німецький композитор Генріх Шютц. Оскільки на початку XVIII століття кількість парафіян значно зросла, храм вже не міг вміщувати таку кількість людей. Було прийнято рішення про будівництво нового храму. Проект Георга Бера В 1722 році міська рада Дрездена вирішила збудувати нову церкву. Проектування нового храму рада доручила архітектору Георгу Беру. 26 червня 1726 року його проект було затверджено. 26 серпня цього ж року було закладено перший камінь, а вже 1743 будівництво барокового храму було завершено. Збудований на пожертвування жителів Дрездена (кошторис становив 288.570 талерів). 28 лютого 1743 року Фрауенкірхе було освячено. Первинним проектом оболонка купола передбачалася з дерева, обшитого мідними листами. Але пізніше Бер змінив своє рішення щодо вирішення конструкції купола. Ним стала кам'яна конструкція. Цю ідею підтримав Август Сильний, оскільки був захоплений Венеційським собором Санта-Марія делла Салюте. Примітки Посилання Офіційний сайт
Villa Schweizerstraße 15 (Radebeul)

Die Villa in der Schweizerstraße 15 liegt im Stadtteil Niederlößnitz der sächsischen Stadt Radebeul. Sie wurde in den Jahren wohl um 1870 wohl durch die Serkowitzer Baumeister Gebrüder Ziller errichtet, gemeinsam mit den baugleichen Nachbarhäusern Schweizerstraße 17 und 19. Beschreibung Die eineinhalbgeschossige, mit ihrem Nebengebäude unter Denkmalschutz stehende landhausartige Villa liegt auf einem Eckgrundstück zur Winzerstraße. Der Putzbau im Schweizerstil hat Band- und Gesimsgliederung, dazu Ecklisenen. Die Fenster werden durch Klappläden eingerahmt, und das weit überkragende Ziegeldach ist ein Satteldach. Auf den Giebelseiten wird dieses durch eine weit vorgezogene Gesprengekonstruktion gestützt. In der traufständigen Straßenansicht zur Schweizerstraße befindet sich mittig ein zweigeschossiger Risalit mit einem Sparrengiebel, vor dem Risalit steht eine eingeschossige Holzveranda mit einem Austritt obenauf. In der Schaugiebelseite zur Winzerstraße befindet sich mittig im Erdgeschoss eine Rundbogennische mit einer Figur. Auf der Rückseite des Wohnhauses steht ein niedriger eingeschossiger Anbau, ebenfalls mit Satteldach, der Eingangsvorbau hat ein Giebeldach. Im Jahr 1885 erfolgte im Gewächshaus des Grundstücks der Einbau einer „Miniatur-Dampfkesselanlage“. Literatur Volker Helas (Bearb.): Stadt Radebeul. Hrsg.: Landesamt für Denkmalpflege Sachsen, Große Kreisstadt Radebeul (= Denkmaltopographie Bundesrepublik Deutschland. Denkmale in Sachsen). Sax-Verlag, Beucha 2007, ISBN 978-3-86729-004-3. Weblinks Einzelnachweise
Leisnitz (Freital)

Leisnitz ist eine Siedlung im Stadtteil Potschappel der sächsischen Großen Kreisstadt Freital im Landkreis Sächsische Schweiz-Osterzgebirge. Geographie Leisnitz befindet sich im Nordosten des Freitaler Stadtgebietes. Im Osten grenzt Birkigt und im Süden Burgk an. Nördlich und westlich benachbart liegt Potschappel. Geschichte Das Dorf Leisnitz wurde 1520 urkundlich erwähnt. Im Jahr 1551 übte das Rittergut Pesterwitz die Grundherrschaft aus. Die Verwaltungszugehörigkeit lag 1816 beim Amt Dresden, 1875 gehörte der Ort zur Amtshauptmannschaft Dresden. Leisnitz gab 1838 seine Selbstständigkeit auf und wurde Ortsteil Potschappels. Als sich 1921 Potschappel mit Döhlen und Deuben zur Stadt Freital zusammenschloss, wurde Leisnitz kein eigener Stadtteil der neuen Stadt, sondern blieb Potschappel zugeordnet und existiert noch als Name der Straße „Leisnitz“. Im Jahr 1931 errichteten einheimische Bauunternehmen mehrere eingeschossige Einfamilienhäuser auf Leisnitzer Flur (damaliger Kirschberg), um die Wohnungsnot im Tal zu bekämpfen. In den Jahren bis 1935 entstanden weitere Wohngebäude, die die heutige Leisnitz-Siedlung bilden. Entwicklung der Einwohnerzahl Weblinks Leisnitz im Historischen Ortsverzeichnis von Sachsen Einzelnachweise
Talsperre Kauscha

Die Talsperre Kauscha ist eine Talsperre in Sachsen, die 1977–1979 und 1983–1985 in Kauscha bei Dresden zum Hochwasserschutz und zur Brauchwasserversorgung gebaut wurde. Die offizielle Inbetriebnahme war 1985. Der Staudamm der Talsperre Kauscha ist ein homogener Damm aus Lößlehm. Die Talsperre wird von der Stau- und Flussmeisterei Gottleuba mit ihrem Dienstsitz in Bad Gottleuba unterhalten. Den See quert die 228 Meter lange Gebergrundbrücke, auf welcher die Autobahn A 17 Dresden–Prag verläuft. Die Talsperre dient vor allem dem Hochwasserschutz des Dresdner Stadtbezirks Prohlis. Der Stausee ist ein Hochwasserrückhaltebecken für den Geberbach. Von den 0,245 Mio. m³ sind 0,14 Mio. m³ als Hochwasserrückhalteraum vorgesehen. Zur Frühwarnung wurde die Talsperre 2011 für 120.000 Euro mit einem Ablaufpegel, einem Elektroanschluss und Datenfernübertragung ausgerüstet. Die Hauptnutzer des Brauchwassers sind die umliegenden Erdbeerfelder. Bis vor der Jahrhundertflut im Sommer 2002 wurde der Stausee noch zum Baden genutzt. Dies ist aufgrund von Verschlammung und niedrigem Wasserstand heute nicht mehr möglich. Zum System der Talsperre Kauscha gehören zwei Regenrückhaltebecken der Autobahn A 17, welche 2005 in Betrieb genommen wurden und ein Volumen bei Vollstau von 226 m³ beziehungsweise 184 m³ haben. Bei einem 100-jährlichen Hochwasserereignis beträgt der Zufluss zur Talsperre etwa 8,9 m³/s. Der Hochwasserabfluss bis zum HQ100 wird durch die Talsperre auf circa 2 m³/s reduziert. Siehe auch Liste von Talsperren in Deutschland Liste der Gewässer in Sachsen Weblinks Informationen des Betreibers der TS Kauscha Anwohner vermissen ihren Badesee, Artikel von Stefan Rössel in der Sächsischen Zeitung vom 3. August 2012 Einzelnachweise
Chemnitz Zoo

The Chemnitz Zoo (German: Tierpark Chemnitz) is a zoo in the city Chemnitz in Sachsen, Germany. The Zoo was opened in 1964, and has a thousand animals from two hundred species, living on 10 hectares (24.7 acres). During the first decades, most species reflected the nature of the Soviet Union, and later the zoo moved into breeding endangered species. In 2014, the Zoo had over 178,000 visitors. In 2004, a lion wounded a female zookeeper, and in 2006 another female zookeeper was killed by a leopard. After the female Amur tiger Taiga died in the fall of 2016, the male Jantar lived alone in the tiger enclosure. In December 2017, a second Amur tiger, Wolodja from Nuremberg Zoo, moved into the facility. However, the already 19-year-old Jantar was euthanized just a few weeks later. Literature Anja Dube et al.: 50 Jahre Tierpark Chemnitz. Kommunikation & Design Verlag, Lugau 2014, ISBN 978-3-945434-00-0. See also List of zoos in Germany References External links Media related to Tierpark Chemnitz at Wikimedia Commons Official website (in German) Chemnitz Zoo at Zoo-Infos.de (in English)