NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Nationaal Park Sächsische Schweiz

Het Nationaal park Saksisch Zwitserland (Duits: Nationalpark Sächsische Schweiz) is ongeveer 9350 ha groot. Het bestaat sinds 1990 en ligt oostelijk van Dresden aan de Tsjechische grens, aan de bovenloop van de Elbe in de Duitse deelstaat Saksen. Het gebied De Sächsische Schweiz bestaat uit twee gescheiden gebieden in de Landkreis Sächsische Schweiz. Namelijk de steden en gemeenten Bad Schandau, Hohnstein, Kirnitzschtal, Königstein, Lohmen, Porschdorf, Kurort Rathen, Sebnitz, Stolpen en Stadt Wehlen. Samen met het omringende Landschaftsschutzgebiet vormt het nationaal park de Nationalparkregion Sächsische Schweiz. Het beschermde zandsteengebergte loopt door over de Tsjechische grens en heet daar Nationaal park České Švýcarsko (Boheems Zwitserland). Kenmerken van het park Het hoogste punt van is 556 meter boven NN. Het zandsteengebergte is ontstaan in de Krijttijd. Oorspronkelijk was dit een zeebodem waarop zich zand en schelpdieren afzetten die samen het gesteenten vormden. De 600 meter dikke zandplaat die hierdoor ontstond is na het dalen van de zeespiegel door erosie sterk verbrokkeld waardoor het huidige rotslandschap ontstond (waaronder de bekende Bastei). Dit is doorsneden door diepe dalen waarvan de bodem met mossen is bedekt. In het park wordt aan klimsport gedaan. De Malerweg loopt door het gebied. Fauna In het park leven verscheidene diersoorten waaronder uilen, haviken, zwarte ooievaars, ijsvogels, verschillende soorten spechten en vleermuizen, everzwijnen, edelherten, marters, adders, ringslangen en in het water forel en zalm. Externe link (de) Officiële website
Park Narodowy Saskiej Szwajcarii

Park Narodowy Saskiej Szwajcarii (niem. Nationalpark Sächsische Schweiz) - znajduje się w południowo-wschodniej części Niemiec w Górach Połabskich w powiecie Sächsische Schweiz-Osterzgebirge, od wschodu graniczy z Parkiem Narodowym Czeska Szwajcaria w Czechach. Park został utworzony 12 września 1990. Całkowita powierzchnia parku wynosi 93 500 ha. Najwyższe szczyty to Großer Zschirnstein (562 m) i Großer Winterberg (552 m). W Parku jest 400 km oznakowanych szlaków turystycznych, 50 km szlaków rowerowych i wiele wychodni skalnych udostępnionych do klasycznej wspinaczki, a także via ferraty. Linki zewnętrzne Nationalpark Sächsische Schweiz Nationalparkzentrum Sächsische Schweiz in Bad Schandau Sächsische Landesstiftung Natur und Umwelt Verein der Freunde des Nationalparks Sächsische Schweiz e.V.
Parcul național Sächsische Schweiz

Parcul Național Sächsische Schweiz se află la est de Dresda, lângă granița cehă pe cursul superior al Elbei în landul Sachsen, Germania. Parcul a fost înființat la dat de 12 septembrie 1990 și se întinde pe o suprafață de 93,5 km². Teritoriul rezervației se împarte în două regiuni separate: teritoriul aflat în districtul Sächsische Schweiz cu localitățile: Bad Schandau, Hohnstein, Kirnitzschtal, Königstein, Lohmen, Porschdorf, Kurort Rathen, Sebnitz, Stolpen și Stadt Wehlen. teritoriul aflat în Cehia cu o parte din Elbsandsteingebirge (Munții Elbei) și care se continuă cu Böhmische Schweiz. Caracteristici Inălțimea maximă a regiunii atinge numai altitudinea de 556 m deasupra n.m., lucru care este nespecific grupei munților Mittelgebirge. Sächsische Schweiz este cunoscut prin formele variate de climă aflate pe o suprafață relativ mică. Din punct vedere geologic roca principală este gresia de vârstă cretacică (cu vechime de 135 milioane de ani). Inițial regiunea a fost un fund de mare, unde au avut loc depuneri în straturi alternative de nisip și argilă, care ulterios s-au solidificat sub formă de gresie ce ating o grosime de 600 de m. In perioadele geologice următoare regiunea s-a ridicat, rocile sedimentare existente au fost supuse acțiunii de eroziune de la suprafața pământului, formându-se formațiunile stâncilor bizare ce caracterizează peisajul pitoresc specific regiunii. Parcul național oferă cca. 400 de km de căi drumeție, 49,9 km drumuri de bicicletă și 755 stânci pentru cățărat. Vezi și Lilienstein
Mücka

Mücka (alt sòrab: Mikow) és un municipi alemany que pertany a l'estat de Saxònia. Es troba a uns 8 km al nord-oest de la ciutat de Niesky i la meitat dels seus boscos formen part de la Reserva de la Biosfera Oberlausitzer Heide- und Teichlandschaft. Districtes Mücka (722 h), Förstgen (Dołha Boršć, 276 h), Förstgen-Ost (Dołha Boršć-Wuchod, 110 h) i Leipgen (Lipinki, 55 h).
Mücka

Mücka (hornolužickosrbsky Mikow) je obec v Horní Lužici v německé spolkové zemi Sasko. Nachází se v zemském okrese Zhořelec a má 964 obyvatel. Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Mücka na Wikimedia Commons (německy) Digitales Historisches Ortsverzeichnis von Sachsen
Mücka

Mücka (German) or Mikow (Upper Sorbian, pronounced [ˈmʲikɔf]) is a municipality in the district of Görlitz, Saxony, Germany. The municipality is part of the recognized Sorbian settlement area in Saxony. Upper Sorbian has an official status next to German, all villages bear names in both languages. Four villages are in the municipality; names in German and Upper Sorbian, populations as of 2022: Mücka/Mikow, 608 inhabitants Förstgen/Dołha Boršć, 228 inh. Förstgen-Ost/Dołha Boršć-Wuchod, 101 inh. – the village's traditional name is Oelsa/Wolšina Leipgen/Lipinki, 34 inh. History and notable places The area is within the UNESCO Biosphere Reserve Upper Lausitz Heath and Pond Landscape, part of the World Network of Biosphere Reserves. The Church of Förstgen/Dołha Boršć dates from the 16th century. Förstgen/Dołha Boršć was initially in the parish of Baruth/Bart. The church was damaged in the Second World War. After renovations, it officially reopened in 1955. In the time of the GDR, the areas of the present municipality were in the district/Kreis Niesky in the Bezirk Dresden. The municipality of Mücka/Mikow was created in 1994. Mücka/Mikow train station is on the Węgliniec–Roßlau railway. References External links Media related to Mücka/Mikow at Wikimedia Commons
Mücka

Mücka (en sorabo Mikow) es un municipio situado en el distrito de Görlitz, en el estado federado de Sajonia (Alemania), a una altitud de 150 metros. Su población a finales de 2016 era de unos 1000 habs. y su densidad poblacional, 40 hab/km².​​ Referencias Enlaces externos Página web oficial del distrito Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Mücka.
Mücka

Mücka (szorb nyelven Mikow) település Németországban, azon belül Szászország tartományban. Lakosainak száma 964 fő (2023. december 31.). Mücka Hohendubrau és Quitzdorf am See községekkel határos. Népesség A település népességének változása: Jegyzetek További információk Hivatalos oldal Kapcsolódó szócikkek Szászország települései
Mücka

Mücka, in alto sorabo Mikow, è un comune di 1.200 abitanti della Sassonia, in Germania. Appartiene al circondario (Landkreis) di Görlitz (targa GR) ed è parte della comunità amministrativa (Verwaltungsgemeinschaft) di Diehsa. Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Mücka Collegamenti esterni (DE) Sito ufficiale, su muecka.de. URL consultato il 13 aprile 2010 (archiviato dall'url originale l'8 ottobre 2007). (DE) Ufficio Statistico della Sassonia - Stima della popolazione (PDF), su statistik.sachsen.de, da Statistisches Landesamt des Freistaates Sachsen. URL consultato il 01-04-2010.
Mücka

Mücka (1936–1947 Stockteich; górnołuż. Mikow) – miejscowość i gmina w Niemczech, w kraju związkowym Saksonia, w okręgu administracyjnym Drezno, w powiecie Görlitz, wchodzi w skład związku gmin Diehsa. Bibliografia Statistisches Landesamt des Freistaates Sachsen, Kamenz, 2009
Мюка

Мюка или Ми́ков (нем. Mücka; в.-луж. Mikow) — коммуна в Германии, в земле Саксония. Подчиняется административному округу Дрезден. Входит в состав района Гёрлиц. Подчиняется управлению Диза. Население составляет 1127 человек (на 31 декабря 2010 года). Занимает площадь 24,31 км². Коммуна подразделяется на 3 сельских округа: Лайпген (Липинки) Фёрстген (Долга-Боршч) Фёрстген-Ост (Долга-Боршч-Вуход) Входит в состав культурно-территориальной автономии «Лужицкая поселенческая область», на территории которой действуют законодательные акты земель Саксонии и Бранденбурга, содействующие сохранению лужицких языков и культуры лужичан. Официальным языком в населённом пункте, помимо немецкого, является лужицкий. Примечания Ссылки www.muecka.de . Архивировано из оригинала 8 октября 2007 года. Официальная страница
Мика (Саксонија)

Мика или Мико(њем. Mücka, глсрп. Mikow) општина је у њемачкој савезној држави Саксонија. Једно је од 59 општинских средишта округа Герлиц. Посједује регионалну шифру (AGS) 14626320. Географски и демографски подаци Општина се налази на надморској висини од 142 метра. Површина општине износи 24,3 km². У самом мјесту је, према процјени из 2010. године, живјело 1.200 становника. Просјечна густина становништва износи 49 становника/km². Референце Спољашње везе Њем. Савезни завод за статистику (језик: немачки) Стална конференција градова и општина (језик: немачки) KommOn Архивирано на веб-сајту Wayback Machine (29. април 2014) - Информациони систем градова, општина и округа. (језик: немачки)
Мюка

Мюка (нім. Mücka) — громада в Німеччині, розташована в землі Саксонія. Входить до складу району Герліц. Площа — 24,31 км2. Населення становить 966 ос. (станом на 31 грудня 2020). Галерея Примітки Посилання Вікісховище має мультимедійні дані за темою: Мюка Офіційний сайт [Архівовано 18 листопада 2017 у Wayback Machine.] (нім.)
Leipzig Hauptbahnhof

Leipzig Hauptbahnhof je hlavní vlakové nádraží v německém Lipsku. Co do rozlohy (83 460 m²) se jedná o největší hlavové nádraží v Evropě. Popis Má 19 nadzemních nástupišť, která se nacházejí v šesti ocelových halách, vícepodlažní haly s mohutnými kamennými oblouky a 298 metrů dlouhé průčelí. V prosinci 2013 byla slavnostně otevřena dvě podzemní nástupiště (City-Tunnel Leipzig). Dopravní služby zajišťuje společnost DB Station&Service, dceřiná firma Deutsche Bahn. Jako jedno z dvaceti náleží do první kategorie německých nádraží a slouží rovněž jako nákupní centrum. Směřují sem vlaky Deutsche Bahn, S-Bahn Mitteldeutschland, Erfurter Bahn a Mitteldeutsche Regiobahn. V roce 2008 bylo na nádraží odbaveno v průměru 120 tisíc cestujících denně. Historie Zprovozněním železniční trati z Lipska do Drážďan v roce 1839, po kterém následovala o rok později spojení Lipska s Magdeburkem, s Hofem v roce 1842 a s Großkorbethou v roce 1856, se Lipsko stalo nejdůležitější železniční křižovatkou v Saském království. Zpočátku vlaky odjížděly z vlastních oddělených terminálů jako Bayerischer Bahnhof, které leží jihovýchodně od centra. Počet obyvatel města trvale rostl, a to zejména po roce 1871, kdy bylo Německo sjednoceno. Oddělená nádraží se ukazovala komplikovanými a neefektivními. Roku 1895 byly saské železnice zestátněny pod zastřešením Královských saských státních drah (Königlich Sächsische Staatseisenbahnen), zatímco jiné železniční společnosti (Magdeburg-Halberstadt, Berlín-Anhalt a Halle-Sorau-Guben) byly začleněny do Pruských státních drah (Preußische Staatseisenbahnen). Albert von Maybach již v roce 1875 navrhoval založení jednotné německé císařské železniční organizace, plány však selhaly pro odpor středoněmeckých států, především saské vlády. Výsledkem byly dvě společnosti, které v Lipsku soutěžily o trvale rostoucí objemy dopravy. Výstavba nádražní budovy byla svěřena drážďanské architektonické kanceláři Lossow und Viehweger. Spoluautorem projektu byl liberecký architekt Rudolf Bitzan, který kvůli sporu o její autorství nakonec z firmy odešel. Celková rekonstrukce byla dokončena 4. prosince 1965, padesát let po slavnostním otevření. Znovusjednocení Německa Stálá expozice Na koleji č. 24 uzavřené pro dopravu je vystaveno několik historických lokomotiv Deutsche Reichsbahn: parní jednotka 5448-7 řady 52 motorová jednotka 137 225 Hamburg elektrická jednotka E04 01 řady E04 elektrická jednotka E44 046 řady E44 elektrická jednotka E94 056 řady E94 Filmy Na hlavním lipském nádraží byly natáčeny některé filmy, k významnějším patří: Záblesk (1992) Berlin Niagara (1997) Pan Nikdo (2009) Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Leipzig Hauptbahnhof na anglické Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Leipzig Hauptbahnhof na Wikimedia Commons
Leipzig Hauptbahnhof

A Lipcsei főpályaudvar (németül Leipzig Hauptbahnhof) egy vasúti fejpályaudvar Lipcsében, Németországban. Miután megépült a Lipcsei városi alagút, azóta az állomás átmenő állomássá vált, ám sok vonat még mindig végállomásnak használja. Ez a legnagyobb alapterületű európai vasúti pályaudvar. Ma 24 peronja van, melyet 6 boltív keresztez. A homlokzata 293 méteres hosszúságú. Naponta 150 ezer, évente 54 millió utast szolgál ki. A német vasútállomáskategória első osztályába tartozik, ebben a kategóriában 20 német főpályaudvar található, jellemzően a legnagyobbak és legfontosabbak. Története 1915-ben adták át az eredeti épületet, mely a Szász és a Porosz államvasutak közös fejállomása volt. Emiatt az épület egyedi tervezésű, két egyforma 3-3 boltíves kupola fedi, melyből három a porosz és három a szász vonatokat fogadta. Németország egyesítése és a Deutsche Reichsbahn megalakulása után ez a funkció már elveszítette jelentőségét. A gyönyörű állomásépület csarnokát a második világháborús bombázások után újjá kellett építeni, de meghagyták az eredeti formájában. Az 1990-es években teljes felújításon esett át, egy bevásárlóközpont is épült két földalatti szinten. 1992-ben a Shining Through című film forgatásához is felhasználták. 2013-ban készült el a város alatti átmenő alagút az S-Bahn számára, ami érinti a pályaudvart is, tovább növelve annak forgalmát. Vasútvonalak A pályaudvarról az alábbi vasútvonalak indulnak: Lipcse–Drezda-vasútvonal (KBS 500) Halle–Lipcse-vasútvonal (KBS 505.10) Lipcse–Eilenburg-vasútvonal (KBS 215) Lipcse–Bitterfeld–Dessau-vasútvonal (KBS 251) Lipcse–Halle-vasútvonal (NBS) (KBS 504) Lipcse–Chemnitz-vasútvonal (KBS 525) Lipcse–Großkorbetha-vasútvonal (KBS 582) Forgalom Regionális Képek Források Friedl Ferenc. "Rekorder pályaudvarok – Építős blog" (magyar nyelven). epitos.blog.hu. Hozzáférés: 2010. március 17.. Irodalom Manfred Berger: Hauptbahnhof Leipzig. Geschichte, Architektur, Technik. Transpress-Verlagsgesellschaft, Berlin 1990, ISBN 3-344-00474-3. Helge-Heinz Heinker: Leipzig Hauptbahnhof. Eine Zeitreise. Lehmstedt, Leipzig 2005, ISBN 3-937146-26-1. André Marks (Hrsg.): Verkehrsknoten Leipzig. EK-Verlag, Freiburg 2009, ISBN 978-3-88255-254-6. N.N: Leipzig im Fluge. (németül) Düsseldorf: Alba Publikation. 2013. 94–97. o. = Eisenbahn Magazin, 1/2013. ISSN 0342-1902 P. Kühn: Der neue Leipziger Hauptbahnhof. Mit sechs Illustrationen nach photoghraphischen Aufnahmen. In: Reclams Universum 28.2 (1912), S. 1191–1197. További információk Halász Péter: Leipzig Hauptbahnhof – Százéves a legnagyobb fejpályaudvar (magyarul) Informationsangebot der Deutschen Bahn (németül) Übersichtsplan der Reiseverkehrsanlagen Leipzig Hbf PDF (németül) Weitere Informationen zum Hauptbahnhof Leipziger Hauptbahnhof im Leipzig-Lexikon (németül) Informationen zum Bau der Station Hauptbahnhof (City-Tunnel Leipzig) Informationen zur Geschichte der Station Hauptbahnhof (City-Tunnel Leipzig) Artikel über den Umbau und die Geschichte des Leipziger Hauptbahnhofs Archiválva 2009. szeptember 27-i dátummal a Wayback Machine-ben (németül)
Stazione di Lipsia Centrale

La stazione di Lipsia Centrale (in tedesco Leipzig Hbf) è la principale stazione ferroviaria della città tedesca di Lipsia. Con 83.460 m² di superficie e 293 metri di lunghezza, è la stazione più estesa d'Europa. Ha vinto il premio Bahnhof des Jahres nel 2011. Note Bibliografia Fonti (DE) Manfred Berger, Manfred Weisbrod, 75 Jahre Hauptbahnhof Leipzig, numero monografico di "Eisenbahn Journal", 2/90, Hermann Merker Verlag. ISBN 3-922404-13-8. Testi di approfondimento Il riordinamento delle stazioni di Lipsia: la nuova stazione principale, in Rivista tecnica delle ferrovie italiane, maggio 1912. La grande stazione di Lipsia, in Rivista tecnica delle ferrovie italiane, novembre 1912. Voci correlate S-Bahn della Germania Centrale Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su stazione di Lipsia Centrale Collegamenti esterni (DE) Leipzig Hbf, su bahnhof.de.
Leipzig Hauptbahnhof

Leipzig Hauptbahnhof (Leipzig Hbf) is een spoorwegstation in Leipzig en is met een oppervlakte van 83.640 m² qua grondoppervlak het grootste kopstation van Europa. Er zijn ongeveer 150.000 reizigers per dag. Het station heeft 24 sporen. Rond 1859 ontwikkelde Leipzig zich al tot een knooppunt van spoorwegen. In de jaren 1837-1839 was de spoorlijn Leipzig - Dresden aangelegd. Daarna volgden spoorlijnen richting onder andere Maagdenburg, Halle en Erfurt. De treinstations van deze spoorlijnen lag aan de noordzijde van de stad. Aan de zuidoostzijde van de stad lag een station voor vervoer richting Beieren en Eilenburg. Tot 1907 Tussen 1871 en 1899 groeide het inwonertal van Leipzig van 107.000 tot 450.000. Het aantal reizigers groeide hard mee. Door de ligging van de zes verschillende stations, moesten treinstellen continu verplaatst worden. Vanwege de concurrentie tussen de verschillende spoorwegondernemingen, werd er niet over samenwerking gesproken. Om dit toch in werking te stellen, werden enkele onderdelen van de spoorbedrijven overgenomen door de staat. Hierdoor werd het mogelijk om grotere projecten te financieren. De spoorwegen werden verder gestandaardiseerd en er kwamen meer stations, zowel voor personenvervoer als goederenvervoer. De bestaande stations zouden eveneens vervangen worden door één gezamenlijk station. Huidig station Het gezamenlijke station werd in 1915 opgeleverd. In de Tweede Wereldoorlog werd het station verder uitgebreid, maar werd het later in de oorlog bij meerdere bombardementen beschadigd. In de jaren negentig van de vorige eeuw is onder het stationsgebouw een winkelcentrum gebouwd. Op 15 december 2013 is de City-Tunnel Leipzig in gebruik genomen. Deze loopt onder het station en het centrum van Leipzig door en verzorgt een verbinding tussen het Hauptbahnhof en het weer in gebruik genomen Bayerische Bahnhof. De tunnel wordt voornamelijk gebruikt door de S-bahn-treinen en enkele andere treinen. Het merendeel van de regionale treinen, intercity's en ICE's blijft de kopsporen gebruiken. Treindienst Lange afstandstreinen Regionale treinen Regionale treinen rijden in alle richtingen rondom Leipzig. Deze rijden meestal één keer per uur of één keer per twee uur. S-bahn Spoor 24 Op spoor 24 werd een kleine tentoonstelling van historisch spoorwegmaterieel ingericht.
Leipzig Hauptbahnhof

Leipzig Hauptbahnhof (w skrócie – Leipzig Hbf, pl. Lipsk Główny) – główny dworzec kolejowy w Lipsku, w kraju związkowym Saksonia, w Niemczech. Od chwili wybudowania jest największym pod względem powierzchni dworcem czołowym w Europie. Wcześniej tę rolę pełnił dworzec Frankfurt (Main) Hauptbahnhof. Dworzec obsługuje około 150 tys. pasażerów dziennie. Zlokalizowano w nim trzypoziomowe centrum handlowe oraz ekspozycję muzealną (tor 24). Historia Wcześniej jego funkcje pełniły cztery dworce: do 1907 dworzec Turyński (niem. Thüringer Bahnhof), do 1912 dworzec Berliński (niem. Berliner Bahnhof) i dworzec Magdeburski (niem. Magdeburger Bahnhof), do 1913 dworzec Drezdeński (niem. Dresdner Bahnhof). W Lipsku funkcjonowały też: do 1942 dworzec Eilenburski (niem. Eilenburger Bahnhof). do 2001 dworzec Bawarski (niem. Bayerischer Bahnhof), najstarszy czołowy dworzec kolejowy w Niemczech, zbud. w latach 1841–1844, który obecnie pełni jedynie funkcje gastronomiczne. Dworzec został zbudowany według projektu Williama Lossowa i Maxa Hansa Kühne. Fasada liczy 298 m długości. Na mocy zawartego w 1902 porozumienia koszty budowy jednego dużego dworca pokryły solidarnie: 40,6% za Prusko-Heską Kolej Państwową (niem. Preußisch-Hessische Staatseisenbahn) Królestwo Prus 39,8% za Saksońskie Koleje Państwowe (niem. Sächsische Staatseisenbahnen) Saksonia 4,2% za Cesarską Pocztę Rzeszy (niem. Kaiserliche Reichspost) Rzesza Niemiecka 15,4% miasto Lipsk Z tegoż względu wszystko było do 1934 zdublowane – tory 1–13 należały do Prus, 14–26 do Saksonii. Ponadto funkcjonowały dwa hole recepcyjne, dwie reprezentacyjne klatki schodowe i zdublowane poczekalnie. Nie do pomyślenia było, by pruski pociąg zatrzymał się w części saksońskiej dworca i odwrotnie. Dwukrotnie dworzec został zbombardowany – 4 grudnia 1943 przez brytyjskie Royal Air Force oraz 7 lipca 1944 przez 1. Dywizjon Bombowców 8. Floty United States Army Air Forces. Odbudowany został w latach 1954–1962, a w 1998 kompletnie zmodernizowany. Przypisy Linki zewnętrzne hasło nt dworca w leksykonie o Lipsku (Leipzig Lexikon, w jęz. niem.) profil dworca
Leipzig Hauptbahnhof

Leipzig Hauptbahnhof (abreviat Leipzig Hbf) este gara principală din orașul Leipzig, landul Saxonia, Germania. Gara a fost inaugurată în anul 1915 și este una dintre cele mai mari gări din Europa ca suprafață construită. Clădirea gării și halele sale acoperă o suprafață de aproximativ 83.600 m², iar fațada principală are aproape 300 m lungime. Gara este un important nod feroviar pentru traficul de lung parcurs, regional și S-Bahn. Din 2013, Leipzig Hauptbahnhof este legat de rețeaua S-Bahn Mitteldeutschland prin City-Tunnel Leipzig, care traversează centrul orașului. În traficul feroviar de lung parcurs există legături directe, printre altele, spre Berlin, Dresda, Erfurt, Frankfurt pe Main, München și Hamburg, precum și o legătură internațională spre Cracovia, în Polonia. Legături externe Materiale media legate de Leipzig Hauptbahnhof la Wikimedia Commons Note
Leipzig Hauptbahnhof

Leipzig Hauptbahnhof är centralstationen i Leipzig i Tyskland. Stationen är en typisk säckstation (tåg passerar inte genom stationen) och Europas största station till ytan, och historiskt har stationen även varit störst gällande antal perronger och spår. Mätt i passagerarantal har stationen dock inte haft några rekord. En trolig förklaring[källa behövs] till dess storlek är Leipzigs industrimässa, vilken arrangeras två gånger årligen (även under DDR-eran), och vid planeringen av stationsbygget tog man hänsyn till att stationen under mässveckorna skulle kunna hantera stora mängder med extrainsatta tåg. Fasaden mot centrum är 298 meter bred. Stationen öppnades i december 1915 och hade då en halva för Preussens och en halva för Sachsens järnvägsbolag. Avgränsningen upphävdes senare. Ursprungligen fanns 26 spår, kvar (2018) finns 21 spår varav två är under jord. Bakom huvudbyggnaden är stationen försedd med sex stycken, nästan 50 meter breda, stålkonstruktioner för tak över både perronger och spår, var och en med fyra perronger och åtta spår. Höghastighetslinjen Berlin–München trafikerar banhallen med ICE-tåg, som får byta riktning för fortsatt färd. I december 2013 öppnades en tunnel, City-Tunnel Leipzig, genom stationen och under stadens centrum där pendeltågsnätet trafikerar. Efter det utökades pendeltågstrafiken kraftigt i området.