NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Ботанічний сад Дрездена

Ботанічний сад Дрездена (нім. Botanischer Garten der Technischen Universität Dresden, Botanischer Garten Dresden) — ботанічний сад у місті Дрезден (Саксонія, Німеччина). Історія Перший ботанічний сад Дрездена був створений у 1820 році професором Людвігом Рейхенбахом на місці, де зараз привокзальна площа, недалеко від знаменитої Тераси Брюля. У 1822 році він містив вже 7800 видів і сортів рослин. Сучасний сад був створений у 1889 році Оскаром Друде і офіційно відкритий у 1893 році. Був зруйнований у лютому 1945 року під час бомбардування. У 1949 році став частиною Дрезденського технологічного університету, а у 1950 році знову відкритий. У наступні роки були відновлені адміністративні будівлі і оранжереї. Колекція Сьогодні сад містить приблизно 10 тисяч видів рослин, у тому числі колекції однорічних рослин (близько 800 видів) і дикорослих рослин із Саксонії і Тюрінгії. Розділи ботанічного саду в основному розташовані згідно географічного принципу (Азія, Північна Америка і т.д.). Тут ростуть Quercus phellos, Corydalis nobilis, гамамеліси, рододендрони, магнолії і багато інших рослин, але є також і систематичний розділ. На альпійській гірці ростуть європейські високогірні рослини, у тому числі тирлич, ломикамінь, гвоздика садова. У ботанічному саду представлені також первоцвіти, отруйні та лікарські рослини. Сад також містить п'ять оранжерей загальною площею близько 1000 м², де росте 3 тисячі рослин: Оранжерея водних рослин. Оранжерея тропічних рослин. Оранжерея сукулентів. Оранжерея рослин американської пустелі. Галерея Посилання Офіційний сайт ботанічного саду (англ.)
Майсенска катедрала

Мейсенската катедрала (на немски: Dom zu Meißen) е катедрала в град Майсен, Германия. Посветена е на свети Йоан и епископ Донат и затова се нарича Катедрала „Св. Йоан и св. Донатус“. Заедно със замъка Албрехтсбург тя е част от извисяващия се над града ансамбъл от крепостни стени. Строителството на катедралата започва около 1250 г. на мястото на по-ранна романска базилика и е завършено през 1400 г., а неговите кули са достроени едва през 1909 г. Според Гьоте тази катедрала е най-доброто, което ни е оставила Готиката. Хоровете на катедралата са украсени от скулптури както на патроните на катедралата св. Йоан и Донат, така и на основателите — император Отон I и неговата съпруга Аделхайд. Предполага се, че тези статуи са създадени от скулптори от школата на Майстора от Наумбург, оставил в катедралата на този град великолепни по психологическа дълбочина изображения на маркграфа и неговата съпруга Ута от Баленщет. Църквата до 1581 г. е катедрала на Майсенското епископство (от 1980 г. Митрополия Дрезден-Майсен). Тя е сред най-чистите по отношение на стила германски готически катедрали. Размери Дължина: 97,3 м Височина: 17,8 м Височина: 81 м Тегло на главните камбани: 7,6 т Галерия Интериор В катедралата са погребани: Фридрих I (Саксония) – херцог на Саксония и курфюрст на Саксония Катарина фон Брауншвайг-Люнебург – курфюрстиня на Саксония Фридрих II (Саксония) – курфюрст на Курфюрство Саксония, маркграф на Майсен и ландграф на Тюрингия Ернст (Саксония) – курфюрст на Саксония, ландграф на Тюрингия (1482 – 1486) и маркграф на Майсен Албрехт III (Саксония) – херцог на Саксония (1464–1500), губернатор на Фризия Сидония Богемска Георг Брадати – херцог на Саксония и херцог на Саган, Барбара Ягелонка Йохан от Саксония Източници Meißner Dom (Homepage) Evangelisch-Lutherische Landeskirche Sachsens
Meissen Cathedral

Meissen Cathedral or the Church of St John and St Donatus (German: Meißner Dom) is a Gothic church in Meissen in Saxony. It is situated on the castle hill of Meissen, adjacent to the Albrechtsburg castle and forms a critical centrepiece of the iconic Meissen skyline overlooking the River Elbe in the valley below. History It was the episcopal see of the Bishopric of Meissen established by Emperor Otto I in 968. It replaced an older Romanesque church. The present-day hall church was built between 1260 and 1410, the interior features Gothic sculptures of founder Emperor Otto and his wife Adelaide of Italy as well as paintings from the studio of Lucas Cranach the Elder. The first Saxon elector from the House of Wettin, Margrave Frederick I, had the Prince's Chapel erected in 1425 as the burial place of his dynasty. The twin steeples were not attached until 1909. In 1581 the Meissen diocese was dissolved in the course of the Protestant Reformation, and the church was used by the Protestant Church since. It is the cathedral church of the Evangelical-Lutheran Church of Saxony. The pulpit is located relatively centrally, accessed from the north aisle. The unusual design (with a door preventing public access) dates from 1591. The church is divided into three sections: the inner church and choir stalls, containing a fine Flemish altarpiece; the main nave (of enormous height and in the Perpendicular style, which contains a further altarpiece by Lucas Cranach; and to the west the Prince's Chapel, which as a magnificent portal separating from the main church. The latter contains the kings and queens of Saxony. The pair of 81 metre high Neo-Gothic spires, critical to the Meissen skyline, were actually only added 1903 to 1909. They were designed by Carl Schäfer. Burials in the Prince's Chapel Frederick I, Elector of Saxony Catherine of Brunswick-Lüneburg Frederick II, Elector of Saxony Ernst, Elector of Saxony Albrecht III, Duke of Saxony Sidonie of Poděbrady John, Hereditary Prince of Saxony Anna of Saxony (unmarked grave) Others Bishop Benno of Meissen George, Duke of Saxony also known as George the Bearded (in the purpose-built Georgskapelle to the south-west) and his wife Barbara Jagiellon Barthel Lauterbach Christoph Ziegler References External links Cathedral homepage (in German)
Catedral de Meissen

La catedral de Meissen (en alemán: Dom zu Meissen), dedicada a san Juan y san Donato, es el principal edificio religioso de la ciudad de Meissen, en Alemania. Construido en la colina que domina el río Elba, es con el castillo de Albrechtsburg el punto culminante de la ciudad. Historia La catedral se construyó a partir de 1250 en el emplazamiento de una antigua catedral que databa de finales del siglo X en el momento del reinado de Otón I del Sacro Imperio Romano. Primero hubo una pequeña iglesia, luego una basílica románica con cuatro torres, construida entre 1006 y 1073. La catedral actual fue construida según una planta de iglesia de salón en estilo gótico. El coro y el claustro estaban listos en 1268. Las ventanas del coro se colocaron alrededor de 1270. La capilla de Santa María Magdalena se completó en el este en 1280,​ la de San Juan Evangelista, de forma octogonal, en 1291, y la majestuosa sala capitular, en 1297. No fue hasta 1410 cuando se completó la nave. En 1413 un rayo destruyó las dos torres del lado oeste erigidas en 1315. Durante varios siglos, la única torre que quedó fue la lado oriental (renovada en 1909). Las dos torres actuales en el lado oeste, de estilo neogótico, datan de 1903-1909 y son obra del arquitecto imperial Carl Schäfer, siendo las obras dirigidas por Joseph Schäffler. La catedral fue transferida a la Reforma Protestante en 1581. Por lo tanto, la comunidad católica de Meissen paso a depender de la catedral de Dresde, ya que la diócesis católica se reorganizó en 1980. Hay un gran crucifijo de porcelana de Meissen y candelabros, obra de Johann Joachim Kändler en 1760. La capilla de los príncipes La capilla de los príncipes (Fürstenkapelle) fue encargada por Federico el Pendenciero (r.1381-1428, desde 1423 como Príncipe Elector de Sajonia) para ser, a partir de 1425, el lugar de entierro de los Wettin que habían sido sepultados previamente, desde 1190, en la abadía de Altzelle. Está construida en el lado de la fachada oeste. El portal oeste de la catedral se convirtió en el portal principal. Destacan las bóvedas ricamente decoradas entre 1443 y 1446. La tumba de bronce de Federico el Belicoso es obra de los talleres de Peter Vischer el Viejo. Ciento sesenta y cuatro tumbas se distribuyen en el interior de la catedral. Están enterrados en la capilla de los príncipes: Federico I de Sajonia, el Pendenciero; Catalina de Brunswick-Lüneburg, esposa del anterior; Federico II de Sajonia Ernesto de Sajonia Alberto III de Sajonia-Meissen Sidonia de Poděbrady, esposa del anterior; Jorge de Sajonia (el Barbudo) Bárbara Jagellón, esposa del anterior; John, príncipe heredero de Sajonia El claustro y la capilla de San Jorge El claustro es de 1470-1471, y la sacristía de 1504. La capilla de San Jorge (1530), de estilo gótico tardío, es el lugar de descanso final del duque Jorge el Barbudo y de su esposa Barbara Jagellon. Wolf Caspar von Klengel decoró el techo de estuco en 1677. Notas Referencias Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Catedral de Meissen.
Cathédrale de Meissen

La cathédrale de Meissen (Dom zu Meissen) consacrée à saint Jean et à saint Donat est l'édifice religieux principal de la ville de Meissen en Allemagne. Construite sur la colline dominant l'Elbe, elle est avec le château d'Albrechtsburg le point culminant de la ville. Histoire La cathédrale est construite à partir de 1250 à l'emplacement de l'ancienne cathédrale datant de la fin du Xe siècle à l'époque du règne d'Othon Ier. Il y avait d'abord une petite église, puis une basilique romane avec quatre tours, bâtie entre 1006 et 1073. la cathédrale actuelle est construite selon un plan d'église-halle en style gothique. Le chœur et le cloître sont prêts en 1268. Les vitraux du chœur sont posés autour de 1270. La chapelle Sainte-Marie-Madeleine est terminée à l'est en 1280, celle de Saint-Jean-Baptiste, de forme octogonale, en 1291, et la majestueuse salle capitulaire en 1297. Ce n'est qu'en 1410 que la nef est achevée. En 1413 la foudre détruit les deux tours du côté ouest érigées en 1315. Pendant plusieurs siècles, la seule tour qui subsiste est celle du côté est (rénovée en 1909). Les deux tours actuelles du côté ouest, de style néogothique, datent de 1903-1909 et sont l'œuvre de l'architecte impérial Carl Schäfer, les travaux étant dirigés par Joseph Schäffler. La cathédrale est passée à la Réforme protestante en 1581. La communauté catholique de Meissen dépend donc de la cathédrale de Dresde, le diocèse catholique ayant été réorganisé en 1980. On remarque un grand crucifix de porcelaine de Meissen et des candélabres qui sont l'œuvre de Johann Joachim Kändler, en 1760. La chapelle des princes La chapelle des princes (Fürstenkapelle) a été commandée par Frédéric le Belliqueux pour en faire à partir de 1425 la sépulture des Wettin qui étaient auparavant enterrés depuis 1190 à l'abbaye d'Altzelle. Elle est construite du côté de la façade ouest. Le portail ouest de la cathédrale en devient donc le portail principal. On remarque les voûtes richement ornées entre 1443 et 1446. La tombe de bronze de Frédéric le Belliqueux est l'œuvre des ateliers de Peter Vischer l'Ancien. Cent soixante-quatre tombes sont réparties dans la cathédrale. Le cloître et la chapelle Saint-Georges Le cloître date de 1470-1471, et la sacristie de 1504. La chapelle Saint-Georges (1530), de style gothique tardif, est le lieu du dernier repos du duc Georges le Barbu et de sa femme Barbara Jagellon. Wolf Caspar von Klengel a décoré le plafond de stuc en 1677. illustrations Dimensions Hauteur : 17,80m Longueur : 97,30m Hauteur des tours : 81m Poids de la cloche principale : 7,82t (la Johannesglocke), c'est la cloche la plus ornée au monde. Elle date de 1929 et a été réparée en 2010. Notes et références Source (de) Cet article est partiellement ou en totalité issu de l’article de Wikipédia en allemand intitulé « Meißner Dom » (voir la liste des auteurs). Voir aussi (de) Site officiel Ressource relative à la religion : GCatholic.org Ressource relative à l'architecture : Structurae Ressource relative à la musique : MusicBrainz Portail de l’architecture chrétienne Portail du protestantisme Portail de la Saxe
Мейсенский собор

Собор Св. Иоанна и Св. Доната (нем. Dom zu Meißen) — музеефицированный собор в саксонском городе Майсен, один из ярчайших образцов готической архитектуры в Германии. Вместе с Альбрехтсбургом расположен на крепостной горе, возвышающейся над городом. Строился на протяжении полутора столетий начиная с 1260 года. До 1581 г. был главным храмом местной епархии (с 1980 епископство Дрезден-Мейсен). Парные ажурные башни надстроены в начале XX века по проекту Карла Шефера. В княжеской капелле покоятся правители Саксонии XIV-XVI вв. (от Фридриха Воинственного до Георга Брадатого). В интерьере наиболее примечателен большой алтарь работы Кранаха Старшего. Ссылки На Викискладе есть медиафайлы по теме Мейсенский собор Сайт собора
Meissens domkyrka

Meissens domkyrka, egentligen S:t Johannes och S:t Donatus kyrka (tyska: Meißner Dom) är en kyrkobyggnad i staden Meissen i Sachsen, belägen på borgberget i anslutning till Albrechtsburg. Kyrkan är vigd åt och namngiven efter Johannes evangelisten och Sankt Donatus av Arezzo. Kyrkan och Meissens romersk-katolska stift grundlades ursprungligen år 968 av kejsar Otto I, först som ett kapell på borgberget och senare som en fyrskeppig romansk basilika. Benno av Meissens helgonreliker förvarades i kyrkan, som därigenom förblev en vallfartsort fram till den protestantiska reformationen. Den nuvarande gotiska katedralen började uppföras år 1260 och stod huvudsakligen färdig i början av 1400-talet, då kurfursten Fredrik I av Sachsen gjorde kyrkan till det regerande sachsiska huset Wettins begravningskyrka. De temporära västra torn av trä som uppfördes under katedralens ursprungliga byggfas kom att förstöras i en storm 1413, och först 1903–1909 uppfördes de nuvarande västra stentornen i nygotisk stil efter ritningar av Carl Schäfer. Genom reformationens införande i Kurfurstendömet Sachsen kom kyrkan 1581 att bli församlingskyrka åt en evangelisk-luthersk församling, och helgonrelikerna flyttades av den sista katolska biskopen, för att slutligen komma att förvaras i Frauenkirche i München. Idag är domkyrkan säte för biskopen av Sachsens evangelisk-lutherska kyrka, en del av Tysklands evangeliska kyrka. Det moderna romersk-katolska stiftet Dresden-Meissen har idag sin domkyrka i Hofkirche i Dresden. Källor Den här artikeln är helt eller delvis baserad på material från tyskspråkiga Wikipedia, Meißner Dom, 3 februari 2019. Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Meissens domkyrka.
Bibliothèque d'État et universitaire de Saxe à Dresde

La Bibliothèque d'État de Saxe - Bibliothèque d'État et universitaire de Dresde (SLUB Dresden) est une bibliothèque créée en 1996 à la suite de la fusion de la bibliothèque de l'Université technique et de la Bibliothèque d'État de Saxe (SLB). Provenant de la collection de livres princiers (électoraux) du XVIe siècle, c'est l'une des plus anciennes bibliothèques d'Allemagne et est ouverte au public en tant que bibliothèque d'État depuis 1788. Le nom apparemment redondant de la bibliothèque est destiné à indiquer que la bibliothèque d'État est à la fois la bibliothèque d'État de l'État libre de Saxe et la bibliothèque universitaire de la TU Dresden. En 2002, le SLUB a emménagé dans un grand bâtiment neuf conçu par le bureau d'architecture O&amp;O Baukunst situé Zellescher Weg, dans lequel les exploitations ont été regroupées. Avec un fonds de plus de 17 millions de médias, c'est l'une des quatre plus grandes bibliothèques d'Allemagne et, en tant qu'institution de bibliographie d'État, et aussi le dépôt légal de la littérature publiée en Saxe. Le SLUB accueille chaque année quelque 2,3 millions de visiteurs. . Notes et références Liens externes (de) Site officiel Ressource relative à la musique : Répertoire international des sources musicales Ressource relative aux beaux-arts : Union List of Artist Names SLUB Dresden Deutsche Fotothek SACHSEN.digital Regionalportal Saxorum Sciences de l’information et bibliothèques Portail des universités Portail de la Saxe Portail du royaume de Saxe
SLUB

La SLUB, biblioteca universitaria del land di Sassonia, (nome originale: Sächsische Landesbibliothek) di Dresda è la biblioteca statale (Staatsbibliothek) della Sassonia nonché la biblioteca universitaria dell'Università Tecnica di Dresda. È uno dei principali archivi della Germania. I suoi tesori, raccolti in oltre quattro secoli, furono ospitati presso il Palazzo giapponese e in alcuni archivi temporanei per lungo tempo, finché nel 2002 non hanno trovato collocazione in un nuovo edificio. Dal 1485, la città di Dresda fu la sede dei Wettin del ramo albertino, duchi di Sassonia, che dal 1547 divennero principi elettori. La biblioteca venne fondata nel 1556 quando Augusto I di Sassonia iniziò sistematicamente ad acquisire libri specialistici e lavori letterari. Il principe stesso esaminò la lista dei libri offerti alla fiera del libro di Lipsia, la più grande e importante città nel suo stato, la cui biblioteca aveva ricevuto il patrimonio librario delle case religiose sciolte dalla Riforma. Inoltre, egli istruì i suoi diplomatici affinché acquistassero rari e preziosi libri all'estero. Durante la prima metà del XVIII secolo, sotto due governanti, Augusto II di Polonia e suo figlio, Augusto III di Polonia, Dresda divenne il principale centro culturale europeo. La biblioteca di corte divenne una vera biblioteca di stato per la Sassonia, incorporando molti manoscritti, carte geografiche e libri da diverse collezioni private, con alcuni acquisti eccezionali, come il Codex Dresdensis (un codice Maya, acquistato nel 1736). Nel 1727, la biblioteca venne spostata in due ali del palazzo Zwinger. Quando Federico II di Prussia bombardò Dresda nel 1760, parte della biblioteca bruciò. Alla fine del XVIII secolo la biblioteca divenne troppo grande per lo spazio disponibile allo Zwinger e quindi migrò allo Japanisches Palais. Nel 1788 venne aperta al pubblico. In seguito alla proclamazione della Repubblica di Weimar nel 1919, essa divenne ufficialmente la Biblioteca Statale Sassone. Con l'inizio della seconda guerra mondiale, i possedimenti più preziosi della biblioteca furono distribuiti tra 18 castelli e diversi uffici che non rappresentavano obbiettivi militari e dunque la maggior parte di essi sopravvisse ai bombardamenti del febbraio e marzo 1945 da parte delle forze aeree britanniche e statunitensi che distrussero i precedenti edifici occupati dalla biblioteca e l'intero centro storico di Dresda; tuttavia si persero circa 200.000 volumi contenenti manoscritti del XX secolo e alcuni manoscritti musicali unici, compresi diversi lavori di Tomaso Albinoni. L'unione con la biblioteca universitaria della Technische Universität di Dresda nel 1996 rinvigorì la ricerca di una nuova struttura permanente atta ad ospitare entrambe le biblioteche. Lo spostamento nel nuovo complesso progettato da Ortner & Ortner si concluse nel 2002. Con oltre 7 milioni di pezzi, la biblioteca è una delle più grandi d'Europa. Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su SLUB Collegamenti esterni Sito della biblioteca, su slub-dresden.de.
Gare de Görlitz

La gare de Görlitz (allemand : Bahnhof Görlitz) est la gare centrale de voyageurs de la ville de Görlitz dans le land de Saxe en Allemagne. Dans le nœud ferroviaire de Görlitz, elle relie les lignes en direction de Berlin, Dresde, Wrocław et Zittau. Situation ferroviaire Histoire Jusqu'à la Seconde Guerre mondiale, la gare de Görlitz, ouverte le 1er septembre 1847, était un nœud important du trafic grandes lignes allemand. L'augmentation du trafic a nécessité une extension de ses installations dans les années 1860 ainsi qu'au début du XXe siècle. Après le déplacement de la frontière orientale allemande sur la ligne Oder-Neisse, elle a perdu énormément d'importance. Aujourd'hui, il n'est plus qu'un nœud régional de transport ferroviaire de passagers. Le trafic longue distance sur l'axe (Paris -) Dresde - Wroclaw (- Varsovie), autrefois importante, n'existe plus depuis 2004. On y compte 120 trains par jour ainsi que 3 600 voyageurs et visiteurs. C'est la gare la plus orientale de l'Allemagne. Görlitz est une gare frontière entre l'Allemagne et la Pologne. Jusqu'à l'adhésion de la Pologne à l'UE ou à l'espace Schengen, le contrôle douanier et le contrôle des passeports y étaient effectués dans tous les trains internationaux. Service des voyageurs Accueil Desserte Intermodalité Notes et références Notes (de) Cet article est partiellement ou en totalité issu de l’article de Wikipédia en allemand intitulé « Bahnhof Görlitz » (voir la liste des auteurs). Références Voir aussi Articles connexes Transport ferroviaire en Allemagne Gare de Görlitz (Berlin) Liens externes (de) Site officiel Portail du chemin de fer Portail de la Saxe
Stazione di Görlitz

La stazione di Görlitz è una stazione ferroviaria tedesca, a servizio della città sassone di Görlitz, posta vicino al confine con la Polonia. Storia Strutture e impianti Movimento Il servizio passeggeri consiste esclusivamente di treni regionali, operati sia da imprese ferroviarie tedesche sia polacche. Nello specifico, le linee che servono la stazione sono: Servizi Servizi igienici Locker bagagli Noleggio auto Interscambio Stazione taxi Fermata tram (linee 1 e 2) Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Stazione di Görlitz Collegamenti esterni (DE) Sito ufficiale, su bahnhof.de. Stazione di Görlitz, su archINFORM.
Station Görlitz

Station Görlitz (Duits: Bahnhof Görlitz), is een station in de plaats Görlitz in de Duitse deelstaat Saksen. Het station ligt aan de lijnen Berlin - Görlitz, Görlitz – Dresden-Neustadt, Görlitz – Hagenwerder (- Seidenberg / Zittau) en Węgliniec – Zgorzelec – Görlitz. Verbindingen Anno 2026 wordt het station door zowel Duitse als Poolse treinen bediend. De Poolse treinen hebben dit station altijd als begin/eindpunt en rijden vanaf dit station via Zgorzelec Polen in. Van de Duitse treinen rijdt de RE1 enkele malen per dag door tot Zgorzelec. De rest heeft Duitse eindbestemmingen. De tram van Görlitz bedient het station ook. Aan beide zijden van het station is er een halte. Afbeeldingen