NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Gedächtniskapelle (Rathmannsdorf)

Gedächtniskapelle (česky Pamětní kaple) je ekumenická sakrální stavba ve Wendischfähre, místní části obce Rathmannsdorf v Sasku. Dokončena byla v roce 2012. Historie Nápad postavit kapli v obci, která do té doby neměla vlastní sakrální stavbu, vzešel z jednání obecní rady na přelomu 20. a 21. století. Byla zvažována různá místa, roku 2008 však přišel tehdejší starosta Reiner Hähnel s nápadem umístit kapli na současné místo na ulici Hohnsteiner Straße (spolková silnice S 163 směřující k Hohnsteinu či Bad Schandau) naproti místnímu vlakovému nádraží. Umístění upomíná hned na několik negativních historických událostí. Ke konci druhé světové války byla železniční trať poškozena a na nádraží se začali shromažďovat uprchlíci. Nádraží se stalo výchozím bodem pro pochod smrti směřující do Maxiček. Z přibližně 250 nuceně nasazených dělníků převážně italské a ruské národnosti z königsteinské pobočky koncentračního tábora Flossenbürg jich pochod přežilo pouze 50. Po Hohnsteiner Straße také procházela po podpisu mnichovské dohody v roce 1938 německá vojska anektující Sudety a v roce 1968 okupační vojska ukončující pražské jaro v Československu. Kaple tak slouží zároveň jako památník. Od počátku byla uvažována jako ekumenická, aby byla vyjádřena jednota místních křesťanů, protestantů i katolíků. Slavnostní položení základního kamene se uskutečnilo v sobotu 17. prosince 2011. Výstavba kaple trvala sedm týdnů a přispěla na ni řada soukromých osob a institucí. Slavnostní žehnání kaple následovalo 17. června 2012. Ujal se ho emeritní biskup drážďansko-míšeňské diecéze Joachim Reinelt jako zástupce římskokatolické církve a rosenthalský farář Günter Hartmann za evangelicko-luterskou církev. Kaple je využívána příležitostně, zejména v době adventní a vánoční. Popis Kaple stojí na obdélníkovém půdorysu se segmentovým závěrem. Fasáda je bílá, nečleněná. Ve štítu je umístěno trojúhelníkové okno, které kryje předsazená střecha. Externí odkazy Kapelle Rathmannsdorf SZ: Eine Kapelle für Rathmannsdorf
Wiesen um Halbmeil und Breitenbrunn

Wiesen um Halbmeil und Breitenbrunn este o arie protejată (arie specială de conservare — SAC, sit de importanță comunitară — SCI) din Germania întinsă pe o suprafață de 82 ha, integral pe uscat. Localizare Centrul sitului Wiesen um Halbmeil und Breitenbrunn este situat la coordonatele 50.4339°N 12.8081°E﻿ ()50.4339; 12.8081. Înființare Situl Wiesen um Halbmeil und Breitenbrunn a fost declarat sit de importanță comunitară în iunie 2002 pentru a proteja un număr necunoscut de specii din flora spontană și fauna sălbatică aflate în arealul zonei. Situl a fost protejat și ca arie specială de conservare în aprilie 2011. Biodiversitate Situată în ecoregiunea continentală, aria protejată conține 6 habitate naturale: Cursuri de apă de la nivel de câmpie la nivel montan, cu vegetație Ranunculion fluitantis și Callitricho-Batrachion, Formațiuni ierboase bogate în specii de Nardus, dezvoltate pe substraturi silicioase în zone montane (și în zone submontane, în Europa continentală), Liziere de ierburi înalte hidrofile de câmpie și de nivel montan până la alpin, Fânețe montane, Mlaștini turboase de tranziție și turbării mișcătoare, Păduri acidofile de Picea de la nivel montan la nivel alpin (Vaccinio-Piceetea). La baza desemnării sitului se află un număr nedeclarat de specii protejate: Note Vezi și Natura 2000 Lista siturilor Natura 2000 din Germania
Mittleres Zwickauer Muldetal

Mittleres Zwickauer Muldetal este o arie protejată (arie specială de conservare — SAC, sit de importanță comunitară — SCI) din Germania întinsă pe o suprafață de 2.033 ha, integral pe uscat. Localizare Centrul sitului Mittleres Zwickauer Muldetal este situat la coordonatele 51.0125°N 12.7747°E﻿ ()51.0125; 12.7747. Înființare Situl Mittleres Zwickauer Muldetal a fost declarat sit de importanță comunitară în iunie 2002 pentru a proteja 1 specie de plante și 12 specii de animale. Situl a fost protejat și ca arie specială de conservare în aprilie 2011. Biodiversitate Situată în ecoregiunea continentală, aria protejată conține 13 habitate naturale: Lacuri eutrofice naturale cu vegetație de tip Magnopotamion sau Hydrocharition, Cursuri de apă de la nivel de câmpie la nivel montan, cu vegetație Ranunculion fluitantis și Callitricho-Batrachion, Liziere de ierburi înalte hidrofile de câmpie și de nivel montan până la alpin, Fânețe de joasă altitudine (Alopecurus pratensis, Sanguisorba officinalis), Pante stâncoase silicioase cu vegetație casmofită, Roci stâncoase cu vegetație pionieră de Sedo-Scleranthion sau Sedo albi-Veronicion dillenii, Păduri de fag Luzulo-Fagetum, Păduri de fag Asperulo-Fagetum, Păduri de stejar sau de stejar și carpen sub-atlantice și medio-europene de Carpinion betuli, Păduri de stejar și carpen Galio-Carpinetum, Păduri pe pante, grohotișuri și ravene de Tilio-Acerion, Păduri aluvionare cu Alnus glutinosa și Fraxinus excelsior (Alno-Padion, Alnion incanae, Salicion albae), Păduri mixte riverane de Quercus robur, Ulmus laevis și Ulmus minor, Fraxinus excelsior sau Fraxinus angustifolia, de-a lungul marilor râuri (Ulmenion minoris). La baza desemnării sitului se află mai multe specii protejate: plante (1): mușchi (Dicranum viride) amfibieni (1): triton cu creastă (Triturus cristatus) mamifere (4): liliac cârn (Barbastella barbastellus), castor (Castor fiber), vidră de râu (Lutra lutra), liliac comun (Myotis myotis) nevertebrate (4): fluturele-tigru (Callimorpha quadripunctaria), phengaris nausithous (Maculinea nausithous), Ophiogomphus cecilia, Osmoderma eremita pești (3): zglăvoacă (Cottus gobio), cicar (Lampetra planeri), boarță (Rhodeus sericeus amarus) Note Vezi și Natura 2000 Lista siturilor Natura 2000 din Germania
Am Rümpfwald Glauchau

Am Rümpfwald Glauchau este o arie protejată (arie specială de conservare — SAC, sit de importanță comunitară — SCI) din Germania întinsă pe o suprafață de 84 ha, integral pe uscat. Localizare Centrul sitului Am Rümpfwald Glauchau este situat la coordonatele 50.8°N 12.5606°E﻿ ()50.8; 12.5606. Înființare Situl Am Rümpfwald Glauchau a fost declarat sit de importanță comunitară în iunie 2002 pentru a proteja 3 specii de animale. Situl a fost protejat și ca arie specială de conservare în aprilie 2011. Biodiversitate Situată în ecoregiunea continentală, aria protejată conține 4 habitate naturale: Ape stătătoare oligotrofe până la mezotrofe, cu vegetație de Littorelletea uniflorae și/sau de Isoëto-Nanojuncetea, Lacuri eutrofice naturale cu vegetație de tip Magnopotamion sau Hydrocharition, Formațiuni ierboase bogate în specii de Nardus, dezvoltate pe substraturi silicioase în zone montane (și în zone submontane, în Europa continentală), Fânețe de joasă altitudine (Alopecurus pratensis, Sanguisorba officinalis). La baza desemnării sitului se află mai multe specii protejate: amfibieni (1): triton cu creastă (Triturus cristatus) nevertebrate (2): Dytiscus latissimus, libelule (Leucorrhinia pectoralis) Note Vezi și Natura 2000 Lista siturilor Natura 2000 din Germania
Crinitzer Wasser und Teiche im Kirchberger Granitgebiet

Crinitzer Wasser und Teiche im Kirchberger Granitgebiet este o arie protejată (arie specială de conservare — SAC, sit de importanță comunitară — SCI) din Germania întinsă pe o suprafață de 202 ha, integral pe uscat. Localizare Centrul sitului Crinitzer Wasser und Teiche im Kirchberger Granitgebiet este situat la coordonatele 50.6214°N 12.4981°E﻿ ()50.6214; 12.4981. Înființare Situl Crinitzer Wasser und Teiche im Kirchberger Granitgebiet a fost declarat sit de importanță comunitară în iunie 2002 pentru a proteja 3 specii de animale. Situl a fost protejat și ca arie specială de conservare în aprilie 2011. Biodiversitate Situată în ecoregiunea continentală, aria protejată conține 7 habitate naturale: Lacuri eutrofice naturale cu vegetație de tip Magnopotamion sau Hydrocharition, Cursuri de apă de la nivel de câmpie la nivel montan, cu vegetație Ranunculion fluitantis și Callitricho-Batrachion, Liziere de ierburi înalte hidrofile de câmpie și de nivel montan până la alpin, Fânețe de joasă altitudine (Alopecurus pratensis, Sanguisorba officinalis), Mlaștini turboase de tranziție și turbării mișcătoare, Mlaștini împădurite, Păduri aluvionare cu Alnus glutinosa și Fraxinus excelsior (Alno-Padion, Alnion incanae, Salicion albae). La baza desemnării sitului se află mai multe specii protejate: amfibieni (1): triton cu creastă (Triturus cristatus) pești (2): zglăvoacă (Cottus gobio), cicar (Lampetra planeri) Note Vezi și Natura 2000 Lista siturilor Natura 2000 din Germania
Bachtäler südlich Zwickau

Bachtäler südlich Zwickau este o arie protejată (arie specială de conservare — SAC, sit de importanță comunitară — SCI) din Germania întinsă pe o suprafață de 83 ha, integral pe uscat. Localizare Centrul sitului Bachtäler südlich Zwickau este situat la coordonatele 50.6608°N 12.5047°E﻿ ()50.6608; 12.5047. Înființare Situl Bachtäler südlich Zwickau a fost declarat sit de importanță comunitară în iunie 2002 pentru a proteja 2 specii de animale. Situl a fost protejat și ca arie specială de conservare în aprilie 2011. Biodiversitate Situată în ecoregiunea continentală, aria protejată conține 7 habitate naturale: Lacuri eutrofice naturale cu vegetație de tip Magnopotamion sau Hydrocharition, Cursuri de apă de la nivel de câmpie la nivel montan, cu vegetație Ranunculion fluitantis și Callitricho-Batrachion, Pajiști uscate europene, Liziere de ierburi înalte hidrofile de câmpie și de nivel montan până la alpin, Fânețe de joasă altitudine (Alopecurus pratensis, Sanguisorba officinalis), Pante stâncoase silicioase cu vegetație casmofită, Păduri aluvionare cu Alnus glutinosa și Fraxinus excelsior (Alno-Padion, Alnion incanae, Salicion albae). La baza desemnării sitului se află mai multe specii protejate: amfibieni (1): triton cu creastă (Triturus cristatus) nevertebrate (1): phengaris nausithous (Maculinea nausithous) Note Vezi și Natura 2000 Lista siturilor Natura 2000 din Germania
Waschteich Reuth

Waschteich Reuth este o arie protejată (arie specială de conservare — SAC, sit de importanță comunitară — SCI) din Germania întinsă pe o suprafață de 16 ha, integral pe uscat. Localizare Centrul sitului Waschteich Reuth este situat la coordonatele 50.6647°N 12.3186°E﻿ ()50.6647; 12.3186. Înființare Situl Waschteich Reuth a fost declarat sit de importanță comunitară în iunie 2002 pentru a proteja un număr necunoscut de specii din flora spontană și fauna sălbatică aflate în arealul zonei. Situl a fost protejat și ca arie specială de conservare în aprilie 2011. Biodiversitate Situată în ecoregiunea continentală, aria protejată conține 4 habitate naturale: Lacuri eutrofice naturale cu vegetație de tip Magnopotamion sau Hydrocharition, Fânețe de joasă altitudine (Alopecurus pratensis, Sanguisorba officinalis), Păduri de stejar sau de stejar și carpen sub-atlantice și medio-europene de Carpinion betuli, Păduri aluvionare cu Alnus glutinosa și Fraxinus excelsior (Alno-Padion, Alnion incanae, Salicion albae). La baza desemnării sitului se află un număr nedeclarat de specii protejate: Note Vezi și Natura 2000 Lista siturilor Natura 2000 din Germania
Rectoria

Una rectoria és la dependència o conjunt de dependències on el rector d'una parròquia té les oficines i, generalment, l'habitatge. Pot referir-se també al càrrec o la dignitat d'un rector o a una parròquia extensa, fruit d'un intent de donar servei religiós a totes les poblacions d'una zona malgrat tenir menys rectors dels que calguen: és, doncs, una agrupació de parròquies. Referències Bibliografia Colón, Germà; Romero, Tomàs Martínez; Perea, Maria Pilar; Veny, Joan. «Rector i rectoria en català Estudi onomasiològic». A: La cultura catalana en projecció de futur: homenatge a Josep Massot i Muntaner. Publicacions de la Universitat Jaume I, 2004. ISBN 9788480215008.
Fara

Fara je obydlí a zároveň úřadovna faráře, úřední sídlo farnosti a případně i místo jejích dalších, zejména neliturgických aktivit. Jedná se mnohdy o nejdůležitější budovy v obci po kostele a rychtě. Na faře se zpravidla odehrávaly osudové okamžiky lidských osudů: domlouvaly se zde křtiny, ohlášky i pohřby. Do roku 1950 zde byly vedeny církevní farní matriky, do kterých se zapisovaly sňatky, narození a křty i úmrtí, tyto matriky byly pak převezeny do státních archivů. Křestní matriky vedou církve pro vlastní potřebu zpravidla dodnes. Charakteristika Fary v českém prostředí jsou obvykle typické přízemní či patrové budovy, s mansardovou či valbovou střechou, která je odlišovala od hospodářských dvorů. Jedná se o reprezentativní sídla, která jsou i při někdy minimalistických rozměrech velmi dobře přizpůsobena pohodlnému bydlení i v dnešní době. Od 18. století byla přibližně každá čtvrtá až pátá fara postavena větší a honosnější, s většími stájemi pro koně. Bylo to proto, aby církevní hodnostář, který se vydal na okružní inspekční cestu, se mohl zde ubytovat a mohli se ustájit jeho koně. V jedné větší, reprezentační místnosti se pak konaly porady, na které se dostavili kněží z okolí. Velikost hospodářského zázemí zpravidla odpovídá rozsahu farnosti, ale není nikdy jejím měřítkem. V chudých, podhorských oblastech byla i fara chudým bydlem, zato v úrodných, bohatých krajích byla i fara bohatá (vzdělanější vesničané měli zájem na tom, aby v jejich obci byla fara – farář byl nejvzdělanějším člověkem v obci a jen on mohl například připravit syna sedláka na studia). Drobné barokní zámečky, které tyto budovy připomínají, padaly ve druhé polovině 20. století za oběť zmaru celé společnosti a jestliže nezanikly úplně, pak prošly rozsáhlou úpravou. Nejlépe se dochovaly farní budovy v menších obcích, kde se správce farnosti udržel alespoň do 80. let, do doby, kdy již komunistický režim rezignoval na demolice či rozsáhlé přestavby, a fary chátraly až do následujícího tisíciletí. Jaká byla podoba far v období gotiky, není známo. Díky husitským výpadům se prakticky žádná nedochovala,[zdroj?] ačkoli mnoho farností bylo obnoveno. Nejvíce zástupců architektury tohoto druhu pochází z období baroka, méně již z renesance či klasicismu a úplnými výjimkami jsou pak novější eklektické či dokonce secesní budovy. Poslední jmenované vznikly zpravidla tam, kde došlo v této době k velkému nárůstu obyvatel jdoucích za průmyslem. V důsledku mohutného odpadu od víry ve druhé polovině 20. století a s tím spojenými sníženými pastoračními potřebami, ale též z toho plynoucího nedostatku kněží, nejsou dnes mnohé fary, zvláště v Čechách, obsazeny. V rámci úsporných opatření bývají tedy mnohdy pronajímány, či dokonce odprodávány k obývání i podnikatelské činnosti. Oficiálně tak na svých stránkách činí již několik let diecéze plzeňská a českobudějovická. Oficiálně se k této praxi přihlásila i diecéze královéhradecká.[zdroj?] Galerie Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu fara na Wikimedia Commons Slovníkové heslo fara ve Wikislovníku autentická historicky cenná bývalá fara v Koclířově u Svitav
Præstegård

Denne artikel omhandler overvejende eller alene danske forhold. Hjælp gerne med at gøre artiklen mere almen. En præstegård er i Den danske Folkekirke tjenestebolig for præsten i et givent pastorat. Præsten har bopælspligt og betaler leje og varme til menighedsrådet. Menighedsrådet og provsten har visitationspligt, ofte en gang om året. I en dansk film fra 1934 (Nøddebo Præstegård) udspiller handlingen sig om en præstegård i det fiktive sogn Nøddebo. I 2006 var der en debat i landets aviser om præstens pligt til at bo i en bestemt tjenestebolig. Sagen udsprang af en påstand om, at præsternes husleje ikke var steget i takt med den generelle prisstigning, og at de betalte for lidt i husleje. Flere præster meldte, at de ikke burde betale husleje, da der er bopælspligt i præstegården. Flere præster meldte derefter ud, at de gerne ville finde et andet sted at bo. Eksterne henvisninger
Casa parroquial

Casa parroquial, casa del cura, casa rectoral o rectoría​ son denominaciones, propias del catolicismo, pero con equivalentes en la mayor parte de las confesiones cristianas, que se aplican a la casa donde reside de un cura párroco o un clérigo equivalente. Para jerarquías superiores, si es un obispo se denomina palacio episcopal (Napoleón llamó a la Residenz de Wurzburgo "la casa de cura más grande de Europa"),​ si es de un deán o canónigo "casa del deán" o "del canónigo" (deanery o canon house en lengua inglesa, canonica en lengua italiana). En lengua francesa, se denominan presbytère ("casa del presbítero", no debe confundirse con presbiterio, una parte de la iglesia). También sirven para fines administrativos (vicaría). Son habitualmente propiedad de las iglesias, que se responsabilizan de su mantenimiento a cargo de sus rentas, o de los pueblos, que las ponen a su servicio (lo que a veces ocasiona conflictos);​ y se dedican a vivienda de los sacerdotes que prestan su servicio en la parroquia a la que corresponden, y mientras no son trasladados a otra, puesto que se considera conveniente que vivan en el lugar donde han de ejercer el sacerdocio. En confesiones que permiten el matrimonio de los sacerdotes, son casas familiares, donde vive el párroco con su familia. Normalmente se encuentran próximas al edificio de la iglesia a la que pertenecen. Su antigüedad puede hacer que tengan interés histórico. En el Reino Unido, la Alfriston Clergy House​ (siglo XIV) fue la primera propiedad adquirida por el National Trust for Places of Historic Interest or Natural Beauty. Se compró por 10 libras en un estado cercano a la ruina en 1896, cuando ya el vicariato ocupaba otro lugar.​ Muchas han sido vendidas debido a la mayor comodidad que supone ocupar casas más pequeñas. En Inglaterra Old Vicarage u Old Rectory, y en Escocia Old Manse, son denominaciones muy comunes para propiedades que en la actualidad ocupan familias de clase media-alta o sedes de negocios. La denominación en la iglesia anglicana es vicarage (más informalmente parsonage o rectory); en la presbiteriana escocesa, metodista e iglesias no-conformistas británicas, es manse; en las iglesias baptistas del sur de Estados Unidos es pastorium; en las iglesias luteranas es parsonage. Francia Canadá Italia España Véase también Casa Rectoral de Santa María (Pontevedra) Casa del Cura (Puerto Lumbreras) Casa rectoral de Puente de los Fierros Casa Rectoral de Soto de Luiña Convento de San Agustín (Hernani)#La casa rectoral Santa Fe (Granada)#Casa Parroquial Iglesia de la Santísima Trinidad, Casa Parroquial de San Cristóbal Notas Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Casa parroquial.
Župna kuća

Župna kuća, župni stan, župni dvor ili župni dom, naziv je za prostor (najčešće građevinu) u kojemu obitavaju župnik, kapelan i ostali svećenici iz pojedine župe. Najčešće se nalazi odmah uz ili u blizini župne crkve. Naziva se i rektoratom župe. Biskupovo prebivalište naziva se biskupski stan ili biskupski dvor, a nadbiskupovo nadbiskupski stan ili nadbiskupski dvor. Župni, biskupski i nadbiskupski dvor nazivaju se crkvenim rektoratima ili klerskim kućama. U Anglikanskoj zajednici naziva se vikarijat, jer se župa naziva vikarija, a poglavar župe vikar. U protestantizmu je uvriježen naziv pastorijat ili pastorova kuća. Ako u pojedinoj katoličkoj župi djeluju i redovnici, a nema samostana, i oni žive u župnom dvoru. Takav se oblik stanovanja najčešće veže uz časne sestre koje u manjim župama djeluju kao ispomoć župniku u izostanku kapelana. Izvori Vanjske poveznice
Canonica

La casa canonica, o semplicemente canonica, è un edificio destinato a residenza del clero cattolico di una città o di un centro abitato. Storia L'origine di questo tipo di abitazione risale sicuramente al Medioevo, in particolare alla Riforma dell'XI secolo, in cui si tentò di proporre - o a volte imporre - un modello di vita comunitaria, talvolta monastica, anche al clero secolare. Per questo motivo veniva promossa la vita in comune in un edificio deputato a questo scopo. Soggetti residenti Nella canonica di una cattedrale o di una collegiata risiedevano (e talvolta risiedono ancora oggi) i canonici, preti preposti dal Vescovo a formare il Capitolo di quella chiesa. Canoniche di questo tipo sono per esempio quella della Basilica di San Pietro in Vaticano, quella di Piazza del Duomo a Firenze o la Vecchia Canonica della Collegiata di Castiglione Olona (consacrata il 25 marzo 1425), borgo medievale in provincia di Varese, voluta dal Cardinal Branda Castiglioni dove hanno avuto residenza i componenti del Capitolo (istituito con Bolla Papale di Martino V del 7 gennaio 1422) fino al 1810, quando il decreto di Napoleone del 25 aprile ordinò la chiusura di tutti i Capitoli. Canonica è detta anche la residenza del solo parroco: spesso si trova vicina o incorporata alla chiesa parrocchiale stessa. Galleria d'immagini Bibliografia AA.VV., La vita comune del clero nei secoli XI e XII, Atti della settimana di studio, Mendola, settembre 1959, Milano, 1962 Voci correlate Chiesa cattolica Altri progetti Wikiquote contiene citazioni di o su canonica Wikizionario contiene il lemma di dizionario «canonica» Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su canonica Collegamenti esterni (IT, DE, FR) Canonica, su hls-dhs-dss.ch, Dizionario storico della Svizzera.
Pastorie

Een pastorie, ook wel pastorij, is de ambtswoning van een pastoor of predikant. De pastorie doet tevens dienst als vergader- en ontvangstplaats voor de parochiegemeenschap. Gewestelijk wordt een pastorie ook wel aangeduid als weem. In de Rooms-Katholieke Kerk wordt de pastorie van een kathedraal plebanie genoemd, omdat de pastoor van een kathedraal een plebaan is. België In België komen steeds meer pastorieën leeg te staan, als gevolg van de daling van het aantal priesters. De meeste pastoors zijn verantwoordelijk voor twee of meer parochies. Deze zijn in België eigendom van de gemeentelijke overheid, die ongebruikte gebouwen kan verkopen aan particulieren of er een andere bestemming aan kan geven. Ze worden onder meer verbouwd tot woningen, restaurants (zoals in Zevergem) of bestemd voor de uitoefening van een vrij beroep. In andere gevallen worden het vergaderlokalen, culturele centra, bibliotheken of zoals in Hansbeke een secretariaat van de Politiezone LoWaZoNe. Tegenwoordig wordt de benaming 'pastorie-bouwstijl' gebruikt voor zeer ruime eengezinswoningen, geïnspireerd door de vroegere Belgische classicistische pastorieën: met traditioneel twee bouwlagen onder een zadeldak met meerdere traveeën en een monumentale ingang. De gevels worden doorgaans versierd met arduin- en zandsteen. De pastorij van het Antwerpse dorp Schriek (1776) werd in 1969 afgebroken en weer opgebouwd in domein Bokrijk gezien zijn waarde als authentiek bestanddeel van een typisch Kempisch dorp. Nederland Veel pastorieën in Nederland zijn tegelijk met de bijbehorende kerk ontworpen en vormen daarmee een architectonische eenheid. Het komt echter ook vaak voor dat de pastorie ouder of jonger is dan het kerkgebouw en in een andere stijl is ontworpen. Zulke pastorieën zijn niet of nauwelijks te onderscheiden van een regulier woonhuis dat toevallig naast de kerk staat. Door de voortschrijdende ontkerkelijking in zowel de Rooms-Katholieke Kerk als in de Protestantse Kerk, neemt het aantal gelovigen af. Als gevolg daarvan worden bestaande parochies samengevoegd. De vrijkomende pastorie wordt meestal verkocht. Het wordt dan een particuliere woning of het gebouw krijgt een commerciële functie, bijvoorbeeld als restaurant, pension, vakantiehuis, kantoor of winkel. Erfgoed Een aantal van de voormalige pastorieën die in (vrijwel) oorspronkelijke staat behouden zijn gebleven, is erkend als onroerend erfgoed. In Nederland hebben deze gebouwen in veel gevallen de status van gemeentelijk monument of rijksmonument gekregen, in België die van bouwkundig erfgoed. Afbeeldingen
Plebania

Plebania – budynek mieszkalny będący własnością parafii, zazwyczaj ulokowany w pobliżu kościoła, przeznaczony na mieszkanie dla proboszcza bądź rektora oraz na kancelarię parafialną. Plebania może również stanowić mieszkanie dla innych księży (gości lub rezydentów). Zobacz też wikariatka popówka pastorówka dom parafialny Przypisy