NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Schloßplatz (Dresda)

La Schloßplatz (in italiano piazza del castello o piazza del palazzo) è una piazza situata nel centro di Dresda. Prende il nome dal castello di Dresda, la residenza reale dei sovrani di Sassonia, che si affaccia sul lato sud della piazza. La Schloßplatz è delimitata dalla Katholische Hofkirche, dalla Sächsische Ständehaus, dal Georgentor e dal ponte Augusto sul fiume Elba. Risalente al XV secolo, la piazza fu distrutta durante il bombardamento di Dresda nella seconda guerra mondiale. Negli ultimi anni gli edifici che circondano la piazza sono stati in gran parte restaurati in modo tale da preservare la storicità della città. Note Voci correlate Cattedrale della Santissima Trinità Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Schloßplatz
Schloßplatz (Dresden)

De Schloßplatz is een plein in de Duitse stad Dresden en is als ensemble van gebouwen een herkenningspunt in het historische stadscentrum van Dresden. De gebouwen rondom het plein zijn grotendeels gerestaureerd, zodat het plein zijn oorspronkelijke karakter heeft teruggekregen. Het ligt tussen de rivier de Elbe en het Residenzschloss, waaraan het plein zijn naam ontleent. Geschiedenis Het plein ontstond in de vijftiende eeuw. De Schloßstraße loopt door de poort en verbindt het plein met de Altmarkt. Aan de Schloßplatz staat ook de toren Hausmannsturm, die ongeveer 100 meter hoog is en de hoogste toren in het paleiscomplex en in Dresden. In de eerste helft van de 18e eeuw werd de brug over de Elbe grondig verbouwd, gevolgd door de bouw van de Katholische Hofkirche. Om de nodige bouwruimte ten westen van de huidige Schloßplatz te verkrijgen, werden gebouwen gesloopt, maar werd ook de oeverwal naar de Elbe verplaatst en het plein tot aan de brug opgevuld. De Hofkirche, die de Schloßplatz scheidt van de Theaterplatz, is het enige gebouw dat het plein een barok karakter geeft. De kerk is met het paleis verbonden door een aangebouwde brug. De voorheen naamloze steeg eronder werd op 22 mei 2007 Chiaverigasse gedoopt naar de Italiaanse architect Gaetano Chiaveri, die de Hofkirche bouwde. De Augustusstraße, die bekend staat om de Fürstenzug, begint ook op de Schloßplatz. Delen van de Fürstenzug zijn te herkennen vanaf het plein, omdat deze direct aan het plein begint. Het plein is verbonden met de Neumarkt via de Augustusstrasse. Tegenover de Hofkirche staat het Sächsisches Ständehaus, waarin het Oberlandesgericht van Dresden is gehuisvest. Het Fürstenberghuis stond hier tot 1894, toen het werd afgebroken om plaats te maken voor het nieuwe Ständehaus. Ernaast ligt de trap naar het de Brühlsche Terrasse, gebouwd in 1814, die het plein afsluit naast de oprit naar de Augustusbrug. Tijdens de luchtaanvallen op Dresden in 1945 werd het plein verwoest. In tegendeel tot vele andere gebouwen en pleinen in de stad werd dit deel al redelijk snel heropgebouwd. Doordat na die Wende ook de rest van de omgeving aangepakt werd heeft dit gebied terug het vooroorlogse karakter.
Theaterplatz (Drážďany)

Theaterplatz (česky Divadelní náměstí) je náměstí v Drážďanech. Jedná se o drážďanské náměstí před budovou opery Semperoper, před bývalým dvorním divadle, po němž nese svůj název. Leží na Sophienstraße mezi Poštovním náměstím (Postplatz) a Augustusbrücke. Z Divadelního náměstí se naskýtá při dobrém počasí pohled až k drážďanským hájům (Dresdner Heide). Jelikož Divadelní náměstí neleží přímo v historickém centru, nýbrž na jeho kraji, nestojí na něm měšťanské domy. Na severu náměstí od řeky Labe starý hostinec Italienisches Dörfchen. Na jihovýchodě stojí Hofkirche s drážďanským zámkem. Na západě se nachází vstup do Galerie starých mistrů, který spadá pod areál Zwingeru. Od 1. poloviny 19. století vévodí severozápadnímu nároží budova Semperoper, jež byla nejprve postavena ve stylu novorenesance a roku 1985 přestavěna v duchu neoklasicismu. Do roku 1945 stál na severu cukrovar a teplárna z roku 1895. Avšak budovy byly silně poškozeny a následně strženy. Uprostřed náměstí stojí bronzová jezdecká socha Jana I. Saského od Johannese Schillinga. Při zasedání tzv. Gesamtrat (národněsocialistické rady) bylo rozhodnuto o přejmenování Divadelního náměstí na náměstí Adolfa Hitlera. Po Sophienstraße vede přes náměstí tramvajová trať z Poštovního náměstí a dále na Augustusbrücke. Je zde také situována tramvajová zastávka Theaterplatz. Odkazy Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Theaterplatz (Dresden) na německé Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Theaterplatz na Wikimedia Commons
Theaterplatz (Dresden)

The Theaterplatz (English: Theatre Square) in Dresden is a historic square in the city. It is located in the west of the inner old town. Location The Theaterplatz is the place in front of the Dresden Semperoper, the former court theater; its name is also derived from this. It is located on Sophie Street between Postplatz and the Augustus Bridge. It borders directly on the slope of the Elbe arch in front of Dresden's old town and is thus elevated above the Elbe. Via the driveway to the Augustusbrücke, a broad view over the Elbe and into the Dresdner Heath is possible from Theaterplatz. Major tourist destinations in the Old Town such as Green Vault, Neumarkt with the Church of Our Lady, Semper Opera House are located in the immediate vicinity or within walking distance. Buildings In contrast to the Old Market or Neumarkt, the Theaterplatz is not within the historic center, but west of the edge. Civil development is therefore very little at the theater square. Starting in the north, the Italian village separates the Theaterplatz from the Elbe. The building is one of the youngest in the square and was built by Hans Erlwein. The more famous Erlweinspeicher, a technical structure, can also be seen from the Theaterplatz. In the southeast the Sophienstraße with the driveway to the Augustus Bridge separates the Italian village of the Dresden Cathedral. It is the only completely baroque building on the square. A small alley separates the church from Dresden Castle which has been widely expanded and redesigned. Also by the Sophienstraße Dresden Castle and Altstädtische Hauptwache as well as the Zwinger are separated. The Altstädter Wache was designed by Karl Friedrich Schinkel and can therefore be assigned to the Schinkel school. In the south-southwest the Semper Gallery, which has a façade in the style of the Neoreneaissance, borders. In the northwest then closes the most famous work of Gottfried Semper: The Semperoper - which is now the third building in this place. References See also Town square
Theaterplatz (Dresde)

Theaterplatz ("Plaza del Teatro" en alemán) es una plaza histórica situada en la parte oeste de la Altstadt de la ciudad alemana de Dresde. Recibe su nombre de la Semperoper, antiguamente teatro de la corte. Entorno Theaterplatz se encuentra junto a la calle Sophienstraße entre Postplatz y el puente de Augusto, elevándose sobre el Elba. Desde Theaterplatz, mirando hacia el puente de Augusto, se puede disfrutar de una panorámica del Elba, pudiendo incluso llegar a verse la Dresdner Heide (landas de Dresde), situada muy al norte. Urbanización Al contrario que las plazas de Altmarkt o Neumarkt, Theaterplatz no está propiamente dentro del núcleo histórico de la ciudad, sino que limita con la parte occidental de éste. En torno a la plaza apenas hay construcciones civiles. Por el norte, el Palacete Italiano separa la plaza del Elba. Es uno de los edificios más recientes de la plaza y es obra del arquitecto Hans Erlwein. El origen de su nombre se remonta a los tiempos de la construcción de la Hofkirche, a cargo del arquitecto italiano Gaetano Chiaveri; en esta parte de la plaza es donde se habrían alojado los obreros y artistas traídos de Italia por Chiaveri. Desde Theaterplatz también se puede contemplar el Erlweinspeicher (un conocido almacén de principios del siglo XX). La calle Sophienstraße, que delimita la plaza por el este al girar hacia el norte para cruzar por encima del puente de Augusto, separa también el Palacete Italiano de la Hofkirche, único edificio completamente barroco de la plaza. Un pequeño callejón separa dicha iglesia (desde 1980 catedral) del palacio Dresdner Residenzschloss, hasta 1806 lugar de residencia de los electores de Sajonia y de 1806 a 1918 de los reyes. Sophienstraße separa asimismo el Residenzschloss del Zwinger y de la Altstädter Wache (literalmente “puesto de guardia de la Altstadt”, un edificio de arenisca con apariencia de templo jónico levantado en el siglo XIX). Este último, es obra de Karl Friedrich Schinkel. También neoclasicista es la fachada del Zwinger que da a la plaza; diseñada por Gottfried Semper, aloja desde su construcción la pinacoteca de los viejos maestros (Gemäldegalerie Alte Meister) Al oeste de la plaza se sitúa la Semperoper, obra maestra de Gottfried Semper. Fue construida por primera vez entre 1838 y 1841, con estilo neorrenacentista. Tras su incendio el 21 de septiembre de 1869, el propio Semper con la ayuda de su hijo Manfred planificó la reconstrucción aunando esta vez elementos neorrenacentistas y neoclasicistas. Tras el bombardeo de la ciudad en la Segunda Guerra Mundial, se reconstruyó por tercera vez devolviéndole la forma que tenía justo antes de la guerra. Tráfico El tráfico que atraviesa la plaza lo hace por Sophienstraße. Delante de la Hofkirche se encuentra la parada de tranvía Theaterplatz, por la que pasan las líneas 4, 8 y 9. La plaza tiene especial importancia como punto de partida de los autobuses que realizan tours turísticos por la ciudad. Por la plaza cruza otra calle que conecta Sophienstraße con Terrassenufer.
Theaterplatz (Dresden)

De Theaterplatz is een plein in de Duitse stad Dresden en ligt in de Innere Altstadt. Geschiedenis Tot de jaren 1830 werd het gebied van het huidige Theaterplein ten noorden van de naar het noorden gerichte Zwinger nog gekenmerkt door een onregelmatig doolhof van steegjes en marktpleinen, waaromheen een grote verscheidenheid aan hutten en huizen was gegroepeerd. Dit gebied werd gecreëerd door Italiaanse ambachtslieden en arbeiders die hadden gewerkt aan de bouw van de Katholieke Hofkerk: Het gebied kreeg daarom de bijnaam “Italiaans dorp”. Nadat er plannen waren voor een herbestemming van het gebied werd het Italiaanse dorp gesloopt en werd de Semperoper gebouwd. Tijdens het tijdperk van het nationaalsocialisme werd het plein Adolf-Hitler-Platz genoemd. Tijdens de Tweede Wereldoorlog werd het hele plein verwoest. Met uitzondering van Hotel Bellevue werden alle gebouwen wel heropgebouwd.
City-Hochhaus Leipzig

City-Hochhaus Leipzig je 142 m vysoký mrakodrap v německém městě Lipsko. Je nejvyšším mrakodrapem v Sasku a 24. nejvyšším mrakodrapem v Německu. Byl vystavěn v letech 1968–1972 v tehdejší Německé demokratické republice pro univerzitní účely na místě zbořeného univerzitního kostela. Po dokončení se stal nejvyšší budovou v Německé demokratické republice. V letech 1999–2002 byl zrekonstruován. Od roku 2007 je vlastníkem budovy americká banka Merrill Lynch. V 31. patře je pro veřejnost zpřístupněna vyhlídková terasa a restaurace. Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku City-Hochhaus Leipzig na německé Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu City-Hochhaus Leipzig na Wikimedia Commons
City-Hochhaus Leipzig

City-Hochhaus is a 36-story skyscraper in Leipzig, Germany. At 142.5 m (468 ft), it is the tallest multistory building in Leipzig and is beside the eastern part of the inner city ring road in Leipzig's district Mitte. The tower was designed by architect Hermann Henselmann in the shape of an open book, and built between 1968 and 1972. It followed Henselmann's idea to cap central places in cities with a prominent tower, such as the Jen-Tower in Jena and Fernsehturm in Berlin. City-Hochhaus was originally part of the University of Leipzig campus at Augustusplatz, was sold by the state government of Saxony and is now owned by the U.S. investment bank Merrill Lynch. The building was completely renovated between 1999 and 2002, when it lost its aluminium sheathing which was replaced by grey granite. The offices are now rented to private tenants, including the public broadcaster MDR, the European Energy Exchange, and a restaurant called 'Panorama'. The roof is equipped with a viewing platform. The building is nicknamed Weisheitszahn (English: wisdom tooth) by locals due to its form, or after its previous function, the Uniriese (English: university giant). Panorama Due to the height and location of the house in the city center, it offers a panoramic view of the entire city. Since 1972, the Panorama Café had been on the 26th and 27th floor during the GDR era, but was closed in 1991. In 2002, after the renovation of the house, the new panorama restaurant was opened. The restaurant now operates under the name "Plate of Art". It was redesigned in 2007 according to plans by the architect Rüdiger Renno and the designer Till Brömme. A staircase leads from the restaurant floor to the open viewing platform on the 31st floor. At a height of 120 m (390 ft), it provides a good overview of the city center and far beyond the Leipzig area. Only towards the east-southeast does the spire obstruct the view. Among other things, if the air is clear enough, there are Fichtelberg (110 km (68 mi)), Auersberg (100 km (62 mi)), Kulpenberg, Wurmberg, Brocken (132 km (82 mi)), Viktorshöhe (98 km (61 mi)) and even some Ore Mountains peaks in the Czech Republic (e.g. Jelení hora, 109 km (68 mi) to the southeast) to see. The platform is a popular tourist destination. See also Architecture of Leipzig - City-Hochhaus List of tallest buildings in Germany List of tallest buildings in Leipzig Oderturm Jen-Tower Park Inn Berlin Fernsehturm Berlin Kulturfinger Literature Horst Riedel: City-Hochhaus. In: Stadtlexikon Leipzig von A bis Z. PRO LEIPZIG, Leipzig 2012, ISBN 978-3-936508-82-6, p. 91. Wolfgang Hocquél: Leipzig – Architektur von der Romanik bis zur Gegenwart, 1st edition, Passage-Verlag, Leipzig 2001, ISBN 3-932900-54-5, p. 119-121 References External links City-Hochhaus Leipzig Homepage
City-Hochhaus

City-Hochhaus es un rascacielos de 36 plantas situado en Leipzig, Alemania. Con 142 m de altura, es el edificio más alto de la ciudad. Fue diseñado por el arquitecto Hermann Henselmann con la forma de un libro abierto, y construido entre 1968 y 1972. Seguía la idea de Henselmann de construir una gran torre en los lugares centrales de las ciudades, como la Jen-Tower en Jena y el Torre de telecomunicaciones de Berlín en Berlín. City-Hochhaus era originalmente parte del campus de la Universidad de Leipzig en Augustusplatz, pero fue vendido por el Gobierno de Sajonia y ahora es propiedad del banco de inversión estadounidense Merrill Lynch.​ Fue renovado completamente entre 1999 y 2002, cuando perdió su revestimiento de aluminio, que fue sustituido por granito gris. Contiene oficinas en alquiler con inquilinos como la emisora de radio y televisión MDR, la Bolsa Europea de la Energía y el restaurante Panorama. En la azotea hay una plataforma de observación. El edificio es apodado por los locales Weisheitszahn (muela del juicio) debido a su forma o Uniriese (gigante de la universidad) debido a su antiguo uso. Véase también Augustusplatz Anexo:Rascacielos en Alemania Park Inn Berlín Torre de telecomunicaciones de Berlín Referencias «Panorama Tower». CTBUH. Consultado el 23 de octubre de 2013. (enlace roto disponible en Internet Archive; véase el historial, la primera versión y la última). «Panorama Tower». Emporis. Consultado el 23 de octubre de 2013. «City-Hochhaus» (en inglés). SkyscraperPage. Consultado el 23 de octubre de 2013. «City-Hochhaus» (en inglés). Structurae. Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre City-Hochhaus. Página web de City-Hochhaus Leipzig
City-Hochhaus

La City-Hochhaus (nota anche con gli appellativi di Uniriese o Weisheitszahn) è un grattacielo della città di Lipsia. È, con i suoi 142,50 metri di altezza (155,40 includendo l'antenna), l'edificio più alto della città ed il secondo della porzione di Germania cosiddetta dei Nuovi Länder - corrispondente all'ex Repubblica Democratica Tedesca - preceduto dai 149 metri della JenTower di Jena (159,60 metri includendo l'antenna). Storia Il grattacielo è stato realizzato tra il 1968 ed il 1972, su progetto dell'architetto tedesco-orientale Hermann Henselmann, durante i lavori di rinnovamento del campus universitario cittadino di Augustusplatz. L'edificio venne concepito come una Stadtdominanten (Dominanti sulla città), ossia uno di quei nuovi edifici che avrebbero dovuto caratterizzare la nuova città socialista, fungendo da elemento di richiamo visivo e da polo cittadino strategico. All'epoca del completamento, rappresentava l'edificio più alto dell'intera Germania. Data la mole imponente e la particolare forma conferita dai tre lati principali concavi, la torre è indicata colloquialmente anche come Uniriesen (Gigante universitario), Weisheitszahn (Dente del giudizio) o Steiler Zahn; l'effetto principalmente voluto dall'architetto è quello, però, di apparire dalla prospettiva dell'osservatore come un libro aperto, simboleggiando appunto la sua destinazione universitaria. Tra il 1999 ed il 2002 il grattacielo è stato completamente restaurato, e le facciate rivestite con una nuova cortina di pietra e vetro. Attuale destinazione d'uso L'Università di Lipsia non è più attualmente ospitata nei locali del grattacielo: con la riunificazione, infatti, il nuovo Land della Sassonia ha deciso di vendere l'edificio alla banca di investimenti statunitense Merrill Lynch, rappresentata dalla società CRE Resolution GmbH. Occupano attualmente alcuni locali della torre anche la Mitteldeutscher Rundfunk, radio della Germania centrale e un ristorante panoramico ospitato a 110 metri di altezza. Dal marzo 2008, anche la European Energy Exchange ha trasferito la propria sede centrale all'interno della City-Hochhaus. Il fornitore di energia GET AG e i produttori di biocarburante Verbio AG mantennero per un certo tempo la propria sede centrale nella torre, rispettivamente fino al 2007 e fino al 2008. In cima all'edificio è presente - indicata come trentunesimo piano - una terrazza panoramica, aperta durante in autunno e in inverno dalle 10 alle 22 e in estate dalle 9 fino all'una di notte. È posizionata ad una quota di 120 metri e fornisce una vista privilegiata sul centro della città, affermandosi oramai come una delle attrazioni principali di Lipsia. Note Voci correlate Architettura della Repubblica Democratica Tedesca Hermann Henselmann Lista dei grattacieli di Lipsia Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su City-Hochhaus Collegamenti esterni Scheda sulla City-Hochhaus sul sito Structurae.de Scheda sulla City-Hochhaus sul sito Archinform.net Pagina web curata dalla proprietà della City-Hochhaus, su cityhochhaus.de. URL consultato il 19 giugno 2011 (archiviato dall'url originale il 23 gennaio 2012).
Gnadenkirche (Chemnitz)

Die Bornaer Gnadenkirche ist die evangelisch-lutherische Kirche im Chemnitzer Stadtteil Borna-Heinersdorf. Sie liegt in der Wittgensdorfer Straße 82. Geschichte Die Gnadenkirche gehört zu den 43 nach Typenentwürfen des Architekten Otto Bartning gebauten Notkirchen, die deutschlandweit zwischen 1946 und 1951 mit Hilfe ausländischer Spenden in einem Bauprogramm des Hilfswerkes der Evangelischen Kirchen in Deutschland (HEKD) entstanden; Spender war hier die amerikanische Sektion des Lutherischen Weltbunds. Die Grundsteinlegung fand am 11. Juni 1950 statt, die Einweihung am 29. Juli 1951. Der zunächst nur als Ansatz errichtete Turm wurde 1953/54 auf 27,5 Meter erhöht. Bau und Ausstattung Die Tragekonstruktion der Kirche besteht wie bei den übrigen Bartning-Notkirchen des Typs B aus vorgefertigten Holzbindern. Dazwischen ist eine Ausmauerung eingefügt, die mit 170.000 Abbruchziegeln aus dem zerstörten Stadtzentrum errichtet wurde. Erster Spatenstich war im März 1950, Grundsteinlegung am 11. Juni 1950, Richtfest am 13. Oktober 1950 und Einweihung am 29. Juli 1951. Das Gotteshaus ist 27,5 Meter lang, 11,5 Meter breit und 11,5 Meter hoch. Der Innenraum ist unverputzt, die Außenseite hat hellen Rauputz. Der Bau wird von einem chorartigen angemauerten Altarraum (und nicht wie bei vielen anderen Notkirchen dieses Typs mit einem polygonalen Abschluss) mit Rundfenstern abgeschlossen. Der Raum ist mit einem Satteldach mit innen offenem Dachstuhl gedeckt. Das Kruzifix schuf Bildhauer Reinhard Dietrich, Kanzel, Taufstein und Altar gestaltete Tischlermeister Robert Lindner. Das Geläut, das von außen sichtbar ist, stammt aus dem Jahr 1955. Die Orgel auf der Empore mit 21 Registern schuf 1957 die Orgelbau-Firma Jehmlich. Jüngere Vergangenheit Seit 1992 steht die Kirche unter Denkmalschutz. Von 2003 bis 2008 wurden Kirchenschiff und Kirchturm mit Fassade und Dach umfassend denkmalgerecht erneuert. Literatur Georg Dehio et al.: Handbuch der Deutschen Kunstdenkmäler: Sachsen II, Regierungsbezirke Leipzig und Chemnitz. Deutscher Kunstverlag, München / Berlin 1998, ISBN 3-422-03048-4, S. 141. Siehe auch Gnadenkirche Liste in der DDR errichteter Sakralbauten Bartning-Kirchen Weblinks Website der Gemeinde. Evangelisch-Lutherische Segenskirchgemeinde Chemnitz-Nord Bartning-Werkverzeichnis der Otto Bartning-Arbeitsgemeinschaft Kirchenbau (OBAK). In: I. Wittig: Otto-Bartning-Werkdatenbank Gnadenkirche Chemnitz-Borna. Flyer der Otto Bartning-Arbeitsgemeinschaft Kirchenbau (OBAK) (PDF; 1,2 MB) Holger Zürch: Sonntagskirche № 98: Die Gnadenkirche Chemnitz-Borna. In: Leipziger Internet Zeitung. 17. Dezember 2023, abgerufen am 30. Dezember 2023. Einzelnachweise
UFA Kristallpalast

UFA Kristallpalast je jedno z nejvýraznějších děl rakouské skupiny COOP Himmelb(l)au, postavené v letech 1993 – 1998 v Drážďanech v Německu. V roce 1999 byla tato budova oceněna Německou cenou za architekturu. Architektonický záměr Záměrem bylo vytvořit prostor, který by nejen přitahoval pozornost a vzbuzoval emoce, ale který by se stal důstojným místem setkávání místních obyvatel. Kompoziční a dispoziční řešení Budova se skládá ze dvou opticky i funkčně odlišených celků: masivní betonový blok, který obsahuje osm kinosálů různých velikostí s 2 600 místy k sezení a transparentní skleněný "krystal" sloužící jako vstupní prostor ke kinosálům a zároveň jako městské fórum zároveň. "Křišťál" obsahuje i volně zavěšenou dvojkuželovitou hmotu která slouží jako kavárna a bar. Konstrukční systém Krystalická forma je tvořena ocelovým nosným skeletem se skleněnými výplněmi. Kinoblok je z železobetonu. Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku UFA Kristallpalast na slovenské Wikipedii. Externí odkazy Http://www.coop-himmelblau.at/ Http://kunst.gymszbad.de/zab2006/ts-2/olympia/coop-himmelblau/coop-himmelblau.htm Baumeister / 1999/1 Frank Werner: Die Architektur von COOP Himmelb (l) au, Birkhäuser-Verlag fur Architektur, Basel, Švýcarsko Obrázky, zvuky či videa k tématu UFA Kristallpalast na Wikimedia Commons