Iljušin Il-86

Iljušin Il-86 (V kódu NATO "Camber") byl sovětský proudový dopravní letoun. Jednalo se o první širokotrupý letoun sovětské konstrukce, schopný přepravy 234–350 cestujících (2 uličky, 3-3-3 sedadla vedle sebe). Jeho vývoj byl zahájen roku 1971 a první prototyp stroje vzlétl 22. prosince 1976, sériově se začal letoun vyrábět v roce následujícím. Il-86 měl sice v té době už zastaralé motory, byl v provozu hlučný a trpěl nízkým doletem, byl to však poměrně spolehlivý a bezpečný stroj s jediným fatálním incidentem, za téměř 30 let dopravního provozu. Jeho nástupcem měl být Il-96, který však vzhledem ke změněným politickým podmínkám po rozpadu Sovětského svazu nedoznal velkého rozšíření. Stroje používal převážně Aeroflot a později aerolinky postsovětských republik. Vyvezeny byly pouze tři letouny. V provozu se stroj přes jisté neduhy osvědčil jako bezpečný a spolehlivý s jedinou fatální nehodou se 14 oběťmi za třicet let přepravy cestujících, na rozdíl od jiných sovětských letounů. Letoun měl poměrně nízký podvozek a tři výklopná schodiště pro nástup a výstup cestujících, takže nebyl závislý na letištní obsluze schůdky. V 80. letech býval tento letoun nasazován i na lince Moskva – Praha a zpět. Díky velkorysému řešení prostoru mezi sedadly, možnosti odložit zimní oblečení v šatně, přes kterou se do letounu nastupovalo a díky dalším detailům, bylo cestování v tomto letounu na svou dobu a poměry východního bloku poměrně pohodlné. Celkem bylo vyrobeno 106 kusů Il-86. K začátku roku 2012 zůstaly ve službě pouze čtyři Il-86 – všechny u ruského letectva. V březnu 2022 oznámila ruská letecká společnost S7 Airlines, že do provozu znovu zavede 3 kusy Il-86, přestavěné z nákladní zpět na pasažérskou verzi. Služba Civilní provoz Zahajovací let z Moskvy do Taškentu se uskutečnil 26. prosince 1980, avšak pravidelný provoz byl zahájen až po 1. únoru 1981. Aeroflot nejprve nasadil Il-86 na vytížené vnitrostátní linky. Zahraniční lety do východní Evropy začaly v červnu 1981. Spojení do větších měst západní Evropy byla zahájena zimním letovým řádem od října téhož roku. Následovaly charterové lety do evropských destinací, přičemž jako poslední byly zavedeny spoje na vysoce vytížených středně- a dálkových trasách v rámci Sovětského svazu. Ačkoli byl Il-86 dopravní letoun středního doletu, od roku 1982 jej Aeroflot nasazoval do pravidelného provozu z Moskvy do Havany přes Shannon a Gander, „snad s omezeným užitečným zatížením nebo s dodatečným dotankováním.“ Další pravidelné dálkové linky provozované tímto typem směřovaly do Buenos Aires, Montevideo a Limy, dále do Rio de Janeiro a São Paulo, všechny přes Sal na Kapverdách. Po rozpadu Sovětského svazu v roce 1991 vznikly v 15 nástupnických republikách národní letecké společnosti. Letouny Il-86 sloužící u správ (tzv. „ředitelství“) Aeroflotu v těchto státech přešly k jejich aeroliniím a mnoho z nich bylo prodáno. Od dubna 2002 zakázala Evropská unie, USA a velká část zbytku světa provoz hlučnějších letadel, včetně Il-86. 23. října 2006 uvedl zástupce generálního ředitele Aeroflotu Igor Desjatničenko, že Il-86 má být vyřazen z provozu počínaje 15. listopadem téhož roku, neboť byl nasazován pouze dva až tři měsíce v letní sezóně. Vojenský provoz Díky vestavěným schodům a nákladovým prostorům v dolní palubě se očekávalo, že Il-86 bude široce využíván jako transportní letoun pro přepravu personálu u sovětského letectva: „Širokotrupý Il-86 může sloužit nejen jako transportní letoun pro přepravu vojska … ale může se v budoucnu stát také základem pro letoun velení a řízení určený k letecké koordinaci sil Varšavské smlouvy.“ Ve skutečnosti byly čtyři draky (výr. č. 042, 043, 046 a 048, nesoucí kvazicivilní registrace SSSR-86146, -7, -8 a -9) dodány 8. letecké divizi zvláštního určení na letecké základně Čkalovskij u Moskvy. Tyto stroje jsou různě označovány jako Il-80, Il-82, Il-87 nebo Il-86VKP (rusky „ВКП“ – „воздушный командный пост“; přepis „vozdušnij komandnyj post“, znamenající „letecké velitelské stanoviště“). Tato verze nese kódové označení NATO Maxdome. Nehody a incidenty K srpnu 2013 je známo, že Il-86 byl zapojen nejméně do 10 incidentů, včetně 4 případů ztráty draku (hull loss), s celkovým počtem 23 obětí, které nesouvisely s cestujícími. Během provozu s cestujícími nebyl Il-86 zapojen do žádné smrtelné nehody. Následují významné zaznamenané bezpečnostní události zahrnující Il-86: K neznámému datu v roce 1980 došlo u letounu s registrací SSSR-86004 (výrobní číslo 51483200002 [„002“]) k požáru motoru č. 4 při vzletu z letiště Vnukovo během přejímacího zkušebního letu; posádka nejprve omylem vypnula motor č. 1, poté motor č. 4, avšak po provedení obratu o 180° bezpečně přistála na dráze, než z níž vzlétla. Bez obětí. Vyšetřování tohoto požáru vedlo k úpravě motoru. V roce 1984 bylo u letounu SSSR-86011 (v. č. 009) zjištěno poškození ocasní části způsobené dotykem se zemí při přistání v Simferopolu. Bez obětí. 8. března 1994 byl letoun RA-86119 (v. č. 087), zaparkovaný na letišti Dillí, zasažen troskami havarujícího letounu Sahara India Boeing 737 (VT-SIA), řízeného žákem; oba letouny byly zničeny. Všichni čtyři členové posádky Boeingu 737 zahynuli. Dva zaměstnanci Aeroflotu a ruský pozemní technik zahynuli uvnitř Il-86 v důsledku požáru a jeden pracovník letiště byl zabit na zemi. V roce 1998 bylo u letounu RA-86080 (v. č. 051) zjištěno nadměrné namáhání konstrukce, s největší pravděpodobností v důsledku nedávného tvrdého přistání, a opravy byly s ohledem na blížící se vyřazení shledány neúčelnými. Bez obětí; letoun byl rozebrán na letišti Šeremetěvo v roce 2001. 1. května 2000 došlo u letounu RA-86113 (v. č. 081) k zjevnému selhání motoru a požáru při vzletu ze Soči. Posádka provedla bezpečné přistání s překročenou přistávací hmotností. Indikace poruchy a požáru se ukázaly jako falešné. Bez obětí. 26. srpna 2000 zaznamenal letoun RA-86066 (v. č. 033) selhání a požár motoru č. 2 krátce po vzletu z Moskvy-Šeremetěva na letu do Barcelony. Posádka přistála na opačné dráze bez dalších komplikací. Bez obětí. 21. září 2001 provedl letoun RA-86074 (v. č. 041), operující jako let Aeroflot 521, přistání na břicho na letišti v Dubaji po letu z Moskvy, poté co posádka kvůli vysokému pracovnímu zatížení při přiblížení vypnula výstrahu blízkosti země a následně opomněla vysunout podvozek; bez obětí; letoun byl odepsán. 28. července 2002 havaroval letoun Pulkovo Aviation Enterprise let 9560 RA-86060 (v. č. 027) krátce po vzletu z Moskvy na pozičním letu do Petrohradu. Přepínač trimu na řídicí páce způsobil samovolné přetrimování vodorovné ocasní plochy, rychlý přechod do těžkého vyvážení na přídi a následný střemhlavý pád. Zahynuli čtyři členové letové posádky, dva pracovníci pozemní obsluhy a deset členů palubního personálu, což z této nehody činí nejtragičtější leteckou havárii zahrnující Il-86. Dva zranění přeživší byli členové palubního personálu. Po moskevské havárii v červenci 2002 Mezistátní letecký výbor MAK odebral Il-86 osvědčení letové způsobilosti a typ byl dočasně uzemněn. Osvědčení bylo postupně obnoveno do začátku roku 2003. Nehoda přiměla egyptské úřady pro civilní letectví pokusit se zakázat lety Il-86 do Egypta. V důsledku pokračujících jednání však do roku 2007 tento záměr vyšuměl a intenzivní provoz Il-86 na linkách do Egypta a z Egypta pokračoval. Specifikace Odkazy Poznámky Reference Literatura KAVANOVÁ, Libuše. Sovětský aerobus Il 86. Letectví a kosmonautika. 1975, roč. LI., čís. 3, s. 20 a 21. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Iljušin Il-86 na Wikimedia Commons