NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
OeAZ

OeAZ (Russisch: УАЗ) is een Russische autofabrikant. De letters staan voor Oeljanovski avtomobilny zavod ("Automobielfabriek Oeljanovsk"). Op exportmarkten gebruikt de fabrikant tegenwoordig de afkorting UAZ als merknaam voor de verschillende modellen terrein- en bedrijfsauto's. Geschiedenis De fabriek werd in 1941 opgericht ten behoeve van het Sovjet-leger naar aanleiding van de Duitse inval. Het eerste voertuig was de toen al bekende en eerder gebouwde ZIS-5, een drie ton zware vrachtwagen voor onder andere bevoorrading. Meer bekendheid kreeg OeAZ met de OeAZ 69, gevolgd door de modellen OeAZ 469 en de later populaire OeAZ 452 die anno 2017 nog altijd worden geproduceerd. De OeAZ 469 is een terreinauto met de bijnaam "geit". Deze terreinwagen is ook veel als militair voertuig ingezet in het Oostblok en veel andere landen. De OeAZ 452 – bijgenaamd "Boechanka" of "broodje" – is een bestelwagen of minibus en kent vele varianten, van ambulance tot schoolbus en politieauto. De maximale snelheid is ongeveer 115 km/u. Voorloper was de tweewielaangedreven OeAZ-450 die geproduceerd werd van 1958 tot 1966. De vierwielaangedreven 452 is vanaf dan stapsgewijs aan de tijd aangepast. Een enigszins vergelijkbare auto is de TV uit Roemenië. Op 18 februari 1974 liep de miljoenste OeAZ van de productieband, een 452. Sinds de jaren 90 worden er ook andere, moderne modellen terreinauto's en SUV's gebouwd. In Nederland In het najaar van 2017 werd bekendgemaakt dat het merk vanaf januari 2018 officieel in Nederland zou worden geïmporteerd. Het bedrijf UAZ Nederland in Zutphen leverde de klassieke terreinauto UAZ Hunter en minibus UAZ Bukhanka, evenals de moderne SUV UAZ Patriot en de daarvan afgeleide Pickup en Profi. De nieuwe UAZ'en werden na levering in Nederland eerst omgebouwd om aan de Europese regelgeving te voldoen en kregen op basis van een individuele typegoedkeuring een kenteken. De levering van UAZ'en in Nederland is per augustus 2023 gestaakt. Andere exportmarkten voor UAZ in Europa zijn Tsjechië, België, Bulgarije, Italië en Zweden.
UAZ

UAZ (ros. УАЗ, Ульяновский автомобильный завод; Uljanowskij Awtomobilnyj Zawod) – rosyjski producent samochodów terenowych oraz dostawczych, który ma swoją siedzibę w mieście Uljanowsk w obwodzie uljanowskim. Od 2000 jest własnością spółki Sollers. W roku 2016 UAZ wyprodukowało ponad 51 tys. samochodów. Historia Fabryka rozpoczęła produkcję samochodów w okresie II wojny światowej. W 1941 roku do Uljanowska przewieziono oprzyrządowanie z ewakuowanej z Moskwy przed wojskami niemieckimi fabryki samochodów ZiS i w 1942 r. rozpoczęto tam produkcję samochodów ciężarowych ZIS-5W z przeznaczeniem dla wojska. Po wojnie fabrykę przeniesiono w inne miejsce Uljanowska. Pierwszym powojennym samochodem produkcji UAZ była półtoratonowa ciężarówka konstrukcji zakładów GAZ – GAZ-MM. Od 1954 roku rozpoczęto w Uljanowsku produkcję samochodów terenowych GAZ-69 pod oznaczeniem UAZ-69. W 1958 roku rozpoczęto produkcję terenowych samochodów dostawczych i lekkich ciężarówek UAZ 450, a od 1965 r. popularnych UAZ-ów 452, produkowanych po kilku modyfikacjach do dziś. Od 1970 roku rozpoczęto produkcję najsłynniejszego samochodu z Uljanowska – terenowego UAZ 469B, który w 1985 r. zmienił nazwę na UAZ 31512 Commanders (produkcję zakończono w 2003 roku). Samochody terenowe UAZ wszystkich modeli produkowane były w największych ilościach na potrzeby wojska – Armii Radzieckiej i wojsk państw Układu Warszawskiego, gdzie były standardowymi samochodami terenowymi, oraz innych państw będących pod wpływem ZSRR. Działalność Przedsiębiorstwo zatrudnia około 20 tysięcy osób i produkuje kilkaset tysięcy samochodów rocznie, głównie na rynek rosyjski. Od kilku lat następuje modernizacja produkcji i wprowadza się nowe samochody o wyższym standardzie (UAZ Hunter, UAZ 3162 Simbir, UAZ 3153 Strech de luxe, UAZ Patriot). Modele Obecnie produkowane: Terenowe: Hunter (od 2003) SUV-y i crossovery: Patriot (od 2005) Dostawcze i ciężarowe: 452 (od 1965) Historyczne: 69 (1956 - 1972) 450 (1958 - 1965) 469 (1971 - 1985) 3151 (1985 - 2003) Simbir (2000 - 2005) Koncepcyjne: 3907 Jaguar 3171 Simba Galeria Przypisy Linki zewnętrzne Oficjalna strona internetowa
UAZ

UAZ (УАЗ) - Uljanovskij avtomobilnij zavod (Ульяновский автомобильный завод) je ruski proizvajalec avtomobilov, avtobusov, tovornjakov, izvencestnih in vojaških vozil. Tovarna in sedež je v Uljanovsku, Rusija. S proizvodnjo so začeli leta 1941. Med drugo svetovno vojno so proizvajali tudi topovske granate. Modeli Trenutni Terenski avtomobili UAZ Patriot (UAZ-3163) UAZ Hunter – posodobljen UAZ-469B Tovornjaki UAZ-3303 UAZ-39094 Minibusi UAZ-2206 UAZ-39625 Nekdanji GAZ-69 UAZ-469 – posodobljen UAZ-3151 UAZ-469B/UAZ-31512 – civilna različica UAZ-469 UAZ-31514 – UAZ-469 s kovinsko streho UAZ-31519 – modificiran UAZ-31514 UAZ-3153 – podaljšana različica UAZ-3160 – na osnovi UAZ-469 UAZ Bars (UAZ-3159) – na osnovi UAZ-3153 UAZ Simbir (UAZ-3162) – na osnovi 469/3151 Minivan UAZ Simba 3165/3165m (4x2 or 4x4) – 8-sedežno konceptno vozilo – neproizvedeno Minibusi UAZ-450 UAZ-451 UAZ-452 UAZ-3741 UAZ-3909 UAZ-3962 UAZ-39095 UAZ-39099 UAZ-396259 Tovornjaki UAZ-450D UAZ-452D UAZ-33036 UAZ-2360 UAZ Cargo Galerija Glej tudi Kamaz BelAZ AvtoVAZ ZiL Sklici Zunanje povezave Uradno spletno mesto
UAZ

UAZ (YA3), Uljanovskij avtomobilnij zavod (Ульяновский автомобильный завод), är en biltillverkare i Ryssland, och tidigare i Sovjetunionen. Produktionen startade 1941 och de tillverkar terrängbilar, bussar och lastbilar. Företaget var ursprungligen en del av ZIS (nuvarande ZIL) och bildades under andra världskriget, i Uljanovsk. Detta för att man ville ha en fabrik längre från krigsfronten för att industrin inte skulle riskera att tas i beslag av tyska armén. Produktionen började 1942 och kort därefter skiljdes UAZ från ZIS. Under 1950-talet flyttades produktionen av GAZ terrängbil GAZ-69 till UAZ i Uljanovsk. Den efterträddes på 1960-talet av UAZ-469. UAZ drabbades av svårigheter efter Sovjetunionens fall. Företaget är nu majoritetsägt av Sollers JSC (tidigare SeverstalAvto). 2005 lanserades en ny modell, UAZ Patriot. Referenser Den här artikeln är helt eller delvis baserad på material från engelskspråkiga Wikipedia, tidigare version. Externa länkar UAZ
Ульяновський автомобільний завод

Ульяновський автомобільний завод (рос. Ульяновский автомобильный завод, абревіатури УАЗ, UAZ) — підприємство в Ульяновську, РФ, засноване в липні 1941, входить до складу автомобільного холдингу Sollers (ВАТ «Соллерс», колишнє ВАТ «Северсталь-авто»). Є російським виробником повнопривідних автомобілів: позашляховиків, легких вантажівок і мікроавтобусів. Історія підприємства Під час Німецько-радянської війни керівництвом СРСР ухвалено рішення про евакуацію московського автозаводу ЗІС в Ульяновськ. 20 жовтня 1941 сюди прибули з Москви перші спеціалісти, а в травні 1942 підприємство розпочало випуск автомобілів ЗІС-5, через 2 місяці підприємство випускало до 30 вантажівок на добу. 22 червня 1943 Державний комітет оборони ухвалив рішення про будівництво в Ульяновську автомобільного заводу на базі евакуйованих потужностей ЗіСа. До травня 1944 зібраний перший дослідницький зразок 3,5-тонної вантажівки — УльЗІС-253. В кінці 1944 випуск ЗІС-5 переданий на автозавод у Міассі (УралАЗ), а заводу було доручено освоїти та налагодити випуск автомобілів марки ГАЗ-АА. З 26 жовтня 1947 підприємство збирало вантажівки ГАЗ-АА, з 1954 — ГАЗ-69, а з 1956 виготовляло ГАЗ-69 і ГАЗ-69А з вузлів власного виробництва. На заводі була створена малотонажна вантажівка УАЗ-450Д. У травні 1966 в Москві, вантажний автомобіль УАЗ-452Д був удостоєний золотої медалі ВДНГ. 15 грудня 1972 з конвеєра зійшли перші УАЗ-469. 18 лютого 1974 з конвеєра зійшов мільйонний автомобіль. У 1988 році завод освоїв виробництво мисливських капканів. Сучасність Незадовго до розпаду СРСР, ще з кінця 1980-х спільно з АвтоВАЗ розроблявся цивільний позашляховик підвищеної комфортабельності, але розроблений на початку 1990-х УАЗ-3160 вийшов тільки в 1997 році. C 2000 року почала випускатися допрацьована і подовжена модель УАЗ-3162 «Симбір». А з 2005 року його покращена версія УАЗ Патріот. З листопада 2014 року у всіх офіційних дилерських центрах УАЗ стартували продажі оновленої моделі УАЗ Патріот. З 2017 року освоєно виробництво вантажної моделі УАЗ Профі, на базі якого в 1-му кварталі 2022 року буде представлений електровантажівка EVM PRO разом з виробником «електромобілі Мануфекчурінг рус». Продукція та збут Модельний ряд «УАЗа» постійно розвивається. З грудня 2003 на зміну старому УАЗ-3151 прийшов новий всешляховик УАЗ Хантер. У серпні 2005 замість УАЗ-3162 розпочато випуск UAZ Patriot. А з серпня 2008 розпочато випуск UAZ Pickup. Контрольний пакет акцій підприємства (67,77 %) належить ВАТ Соллерс. Галерея Цікаві факти Будівництво автозаводу поклало початок Засвіяжському району — одному з найбільших районів міста Ульяновська, перша вулиця якого названа Автозаводською. Модельний ряд заводу УАЗ представлений окремими машинами (UAZ Patriot, УАЗ-469 та ін.) в комп'ютерній грі Повний привід: УАЗ 4x4. Див. також ГАЗ-69 УАЗ-469 УАЗ-451В УАЗ-452 УАЗ Патріот UAZ Pickup Посилання Офіційний сайт УАЗ Примітки
Shemurshinsky District

Shemurshinsky District (Russian: Шемурши́нский район; Chuvash: Шăмăршă районӗ, Şămărşă rayonĕ) is an administrative and municipal district (raion), one of the twenty-one in the Chuvash Republic, Russia. It is located in the south and southwest of the republic. The area of the district is 799.1 square kilometers (308.5 sq mi). Its administrative center is the rural locality (a selo) of Shemursha. Population: 14,759 (2010 census); 16,588 (2002 Census); 18,186 (1989 Soviet census). The population of Shemursha accounts for 25.5% of the district's total population. Notable residents Nikolai Ilbekov (1915–1981, born in Trekhizb-Shemursha, Buinsky Uyezd), writer Fedor Madurov (1942–2022, born in Baskaki), sculptor and graphic artist References Notes Sources Государственный Совет Чувашской Республики. Закон №28 от 19 декабря 1997 г. «Об административно-территориальном устройстве Чувашской Республики», в ред. Закона №37 от 30 июля 2013 г. «О внесении изменений в отдельные законодательные акты Чувашской Республики и признании утратившим силу Закона Чувашской Республики "О едином балансе активов и пассивов Чувашской Республики"». Вступил в силу со дня официального опубликования. Опубликован: "Ведомости Государственного Совета ЧР", №23, 1998. (State Council of the Chuvash Republic. Law #28 of December 19, 1997 On the Administrative-Territorial Structure of the Chuvash Republic, as amended by the Law #37 of July 30, 2013 On Amending Several Legislative Acts of the Chuvash Republic and on Abrogating the Law of the Chuvash Republic "On Consolidated Balance of Assets and Liabilities of the Chuvash Republic". Effective as of the official publication date.). Государственный Совет Чувашской Республики. Закон №37 от 24 ноября 2004 г. «Об установлении границ муниципальных образований Чувашской Республики и наделении их статусом городского, сельского поселения, муниципального района и городского округа», в ред. Закона №54 от 9 октября 2015 г. «О внесении изменений в Закон Чувашской Республики "Об установлении границ муниципальных образований Чувашской Республики и наделении их статусом городского, сельского поселения, муниципального района и городского округа"». Вступил в силу через 10 дней со дня официального опубликования. Опубликован: "Республика", №49-50, 30 ноября 2004 г. (State Council of the Chuvash Republic. Law #37 of November 24, 2004 On Establishing the Borders of the Municipal Formations of the Chuvash Republic and on Granting Them Status of Urban, Rural Settlement, Municipal District, and Urban Okrug, as amended by the Law #54 of October 9, 2015 On Amending the Law of the Chuvash Republic "On Establishing the Borders of the Municipal Formations of the Chuvash Republic and on Granting Them Status of Urban, Rural Settlement, Municipal District, and Urban Okrug". Effective as of the day which is 10 days after the official publication date.).
Semursai járás

A Semursai járás (oroszul Шемуршинский район, csuvas nyelven Шăмăршă районĕ) Oroszország egyik járása Csuvasföldön. Székhelye Semursa. Népesség 2002-ben 16 588 lakosa volt, melynek 78%-a csuvas, 11%-a tatár, 6,9%-a orosz. 2010-ben 14 761 lakosa volt. Jegyzetek Források Всероссийская перепись населения 2002 года. Национальный состав населения по регионам России. Демоскоп Weekly. A 2010-es népszámlálás adatai: http://www.gks.ru/free_doc/new_site/perepis2010/croc/perepis_itogi1612.htm Archiválva 2013. március 15-i dátummal a Wayback Machine-ben
Šemuršinskij rajon

Lo Šemuršinskij rajon (in russo Шемуршинский район?; in lingua ciuvascia: Шăмăршă районĕ) è un rajon della Repubblica Ciuvascia, nella Russia europea; il capoluogo è il villaggio di Šemurša. Istituito il 5 settembre 1927, ricopre una superficie di 799,1 chilometri quadrati e ospita una popolazione di 11 961 abitanti. Il rajon è suddiviso in 9 insediamenti rurali. I fiumi principali del territorio sono la Bezdna e la Karla. Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Šemuršinskij rajon Collegamenti esterni Sito ufficiale, su gov.cap.ru.
Rejon szemurszyński

Rejon szemurszyński (ros. Шемуршинский район, czuw. Шăмăршă районĕ) – rejon w należącej do Rosji nadwołżańskiej republice Czuwaszji. Położenie i powierzchnia Rejon szemurszyński leży w południowej części republiki i ma powierzchnię 799,1 km². Większość obszaru (56%) stanowią lasy. Sporą część terytorium rejonu stanowią obszary wykorzystywane rolniczo, zwłaszcza pastwiska. Przez rejon płyną dość liczne, choć niewielkie rzeki. Znajduje się tu Park Narodowy „Czawasz Warmanie”. Klimat Rejon leży w klimacie umiarkowanym kontynentalnym. Średnia temperatura powietrza w styczniu to –13,2 °C, a w lipcu – +19 °C. Najniższa zanotowana w rejonie szemurszyńskim temperatura to –45 °C, zaś najwyższa – +38 °C. Rocznie na tym obszarze notuje się 479 mm opadów, które występują głównie w ciepłej połowie roku. Ludność 1 stycznia 1999 w rejonie szemurszyńskim żyło ok. 17,2 tys. osób. Całość populacji stanowi ludność wiejska, gdyż na obszarze tej jednostki podziału administracyjnego nie ma miast. Gęstość zaludnienia w rejonie wynosi 23 os./km² Zdecydowaną większość ludności (około 78%) stanowią Czuwasze. 11% populacji to Tatarzy, zaś resztę stanowią m.in. Rosjanie, Mordwini i Ukraińcy. Stolica i ośrodki osadnicze Ośrodkiem administracyjnym rejonu jest wieś Szemursza. Oprócz niej na terenie rejonu znajduje się 32 inne wsie. Gospodarka Podstawą gospodarki w rejonie jest dobrze rozwinięte wielosektorowe rolnictwo. Jest ono nastawione głównie na hodowlę o kierunku mleczno-mięsnym (bydło, owce, świnie oraz drób). Ponadto istotne znaczenie ma uprawa ziemniaków, zbóż, warzyw oraz roślin paszowych. Istnieje dość dobrze rozwinięte pszczelarstwo. Przemysł jest rozwinięty słabo i nie ma dla gospodarki rejonu większego znaczenia, pełniąc rolę służebną względem rolnictwa. Drobny przemysł spożywczy przetwarza płody rolne, zarówno na potrzeby wewnętrznego rynku rejonu, jak i dla pozostałych części kraju. Ponadto istnieją niewielkie inne zakłady przemysłowe, zwłaszcza związane z ekspoloatacją lasów oraz inne drobne przedsiębiorstwa, jak np. cegielnie. Większość przemysłu w rejonie skupiona jest w Szemurszy. Historia Rejon utworzono 5 września 1927 r. Zobacz też Czuwaszja Szemursza Przypisy
Шемуршинський район

Шемурши́нський район (рос. Шемуршинский район, чув. Шăмăршă районĕ) — муніципальне утворення в Росії, у складі Чуваської Республіки. Адміністративний центр — село Шемурша. Географія Шемуршинський район розташований в межах Чуваського плато. Корисних копалин в районі мало. Головне — Шемуршинське родовище цегельної сировини, розташоване за 0,5 км на схід від села Шемурша. Одне з природних багатств — ліс: лісистість району становить 56 %. Населення Населення району становить 11969 осіб (2019, 14759 у 2010, 16588 у 2002). Адміністративно-територіальний поділ На території району 9 сільських поселень: Найбільші населені пункти Населені пункти з чисельністю населення понад 1000 осіб: Господарство Шемуршинський район сільськогосподарський. Промисловість розвинена слабо, представлена ​​підприємствами з виробництва пиломатеріалів, тари, меблів для місцевого споживання, товарів культурно-побутового призначення, цегли, а також підприємства з переробки продукції сільського господарства. Переважна частина підприємств розміщена в Шемурші. Рослинництво спеціалізується на виробництві зерна, картоплі, овочів, кормів. Спеціалізація тваринництва — м'ясо-молочне скотарство, свинарство, птахівництво, вівчарство, конярство, бджільництво. Транспорт Весь обсяг вантажних і пасажирських перевезень в районі здійснюється автомобільним транспортом. Щільність автомобільних доріг тут одна з найнижчих. Основна транспортна магістраль — автодорога Цивільськ — Ульяновськ — Сизрань, яка перетинає східну частину території району. Примітки
Berezniki Airport

Berezniki Airport (Russian: Аэропорт Березники) (ICAO: USPT) is an airport in Russia located 9 km southeast of Solikamsk. It mostly services helicopters. History The airport was built in 1983. The airport was approved to receive such types of aircraft as AN-2, AN-24, AN-26, Yak-40, IL-18, IL-114. Until 1992, it was a structural subdivision of the 2nd squadron based at the Bakharevka airport in Perm. In 1992, after the squadron was closed, it was transferred to the city of Berezniki, becoming Russia's first airport-municipal enterprise. Between 1993 and 2001 it operated regular flights to Moscow, St Petersburg, Samara and Anapa as well as local flights within the Perm Region. In the autumn of 2001, the scheduled flights were suspended due to non-profitability and the operator's certificate was withdrawn. At the moment, the airport does not operate regular flights and is only used by helicopters for intermediate stops and refuelling, as well as by forest protection aviation and light private aircraft. There are also occasional car races held at the airfield. See also List of airports in Russia References RussianAirFields.com
Aeropuerto de Bereznikí

El aeropuerto de Bereznikí (ruso: Березники; ICAO: USPT) es un aeropuerto en el norte de la Rusia europea, en el krai de Perm. Está situado a 207 m sobre el nivel del mar, 9 km al sudeste de Solikamsk (a la cual sirve juntamente con Bereznikí). Es utilizado mayoritariamente por helicópteros. El espacio aéreo está controlado desde el FIR de Perm-Bolshoye Sávino (ICAO: USPP)​ Pista El aeropuerto de Bereznikí dispone de una pista de asfalto en dirección 17/25 de 1.500x42 m. (4.921x138 pies).​ El pavimento es del tipo 21/F/C/Y/T,​ que lo hace adecuado para ser utilizado por aeronaves con un peso máximo al despegue de 30 toneladas y todo tipo de helicópteros.​ Las operaciones se realizan únicamente en horario diurno. Aerolíneas y destinos Referencias Enlaces externos «Аэропорт: Березники - Aeropuerto: Berezniki» (en ruso). aviaport.ru. Consultado el 27 de abril de 2009. «Perm Krai, Russia» (en inglés). Our airports. Consultado el 27 de abril de 2009. Mapa de ubicación de los aeropuertos del Krai de Perm. El Aeropuerto de Bereznikí en la base de datos de los aeropuertos rusos AviaPages.ru Fecha acceso: 26 de septiembre de 2011 (en ruso).
Aeroporto di Berezniki

L'aeroporto di Berezniki è un aeroporto situato a nord di Berezniki e sud-est di Solikamsk a circa 200 km a nord del capoluogo regionale Perm', nel Territorio di Perm', in Russia europea. Storia 1983 - apertura dell'aeroporto di Berezniki con l'inizio dei voli di linea con gli aerei Yakovlev Yak-40, Antonov An-24, Antonov An-2 negli Urali. 1993 - 2001 - voli di linea Berezniki - Mosca e voli di linea stagionali Berezniki - Anapa, Berezniki - San Pietroburgo, Berezniki - Samara con gli aerei Antonov An-24. 2003 - i voli di linea dall'aeroporto di Berezniki sono soppressi per la bancarotta del Berezniki Air Enterprise (in russo: Берзниковское авиапредприятие). 2010 - all'aeroporto di Berezniki si è svolta la finale del Campionato russo di Drag Racing. L'aeroporto di Berezniki opera prevalentemente voli con elicotteri. Funge da hub ed è gestito dal 2008 dalla compagnia aerea russa Helix Aircompany. Dati tecnici L'aeroporto di Berezniki dispone di una pista attiva di classe D in calcestruzzo asfaltato. La lunghezza della pista è di 1.500 m × 42 m e consente un peso massimo al decollo di 30 t. L'aeroporto è equipaggiato per la manutenzione, l'atterraggio/decollo degli aerei: Antonov An-2, Antonov An-24, British Aerospace BAe 125-700/-800, Ilyushin Il-114, Let L-410, Pilatus PC-12, Yakovlev Yak-40 e degli elicotteri: Bell 206, Mil Mi-2, Mil Mi-8, Robinson R44. Il Terminal aeroportuale dell'aeroporto di Berezniki ha la capacità di 50 passeggeri/ora. L'aeroporto è aperto di giorno. Collegamenti con Berezniki e Solikamsk Note Collegamenti esterni (EN, RU) L'aeroporto di Berezniki sul aviapages.ru.. URL consultato il 7 febbraio 2011 (archiviato dall'url originale il 23 settembre 2011).
Raïon de Tengouchevo

Le raïon de Tengouchevo (en russe : Теньгу́шевский райо́н, en erzya : Теньгушбуе, Teńgušbuje, en moksha : Теньгжелень аймак, Teńgželeń ajmak) est un raïon de la république de Mordovie, en Russie. Géographie D'une superficie de 845,94 km2, le raïon de Tengouchevo est situé au nord-ouest de la république de Mordovie . Le raïon de Tengouchevo borde l'oblast de Riazan et l'oblast de Nijni Novgorod. La plus grande rivière de Mordovie, la Mokcha, traverse le raïon sur 58 km. Une superficie importante du raïon est occupée par des lacs. Le type de végétation prédominant sur le territoire du raïon de Tengouchevo est la forêt mixte, occupant environ 42,1% de la superficie totale du raïon, la végétation arbustive occupe environ 5% de sa superficie. Les entreprises du raïon sont principalement agricoles (production de céréales, de viande, de lait) et de transformation des produits de l'agriculture et de la sylviculture. Démographie La population du raïon de Tengouchevo a évolué comme suit: Galerie Références Voir aussi Article connexe Subdivisions de la république de Mordovie Lien externe Site officiel Ressource relative à la géographie : OKATO Portail de la Russie
Tyenygusevói járás

A Tyenygusevói járás (oroszul Теньгушевский район, erza nyelven Теньгушбуе, moksa nyelven Теньгжелень аймак) Oroszország egyik járása Mordvinföldön. Székhelye Tyenygusevo. Népesség 1989-ben 15 897 lakosa volt. 2002-ben 14 286 lakosa volt, akik főleg oroszok és moksák. 2010-ben 12 340 lakosa volt, melyből 7287 mordvin, 4804 orosz, 64 tatár. Jegyzetek Források Всероссийская перепись населения 2002 года. Национальный состав населения по регионам России. Демоскоп Weekly. A 2010-es népszámlálás adatai: http://www.gks.ru/free_doc/new_site/perepis2010/croc/perepis_itogi1612.htm Archiválva 2013. március 15-i dátummal a Wayback Machine-ben
Rejon tieńguszewski

Rejon tieńguszewski (ros. Теньгушевский район, erzja Теньгушбуе, moksza Теньгжелень аймак) – jednostka administracyjna wchodząca w skład Republiki Mordowii w Rosji. Przez rejon przepływa (na odcinku 58 km) największa rzeka Mordowii Moksza. Duży obszar regionu zajmują jeziora: Szełubiej, Bolszoje Takuszewskoje, Mordowskoje, Pijawskoje, Bolszoje Kurajewskoje i inne. W granicach rejonu usytuowane są m.in. wsie: Tieńguszewo (centrum administracyjne rejonu), Baraszewo, Dacznyj, Kulikowo, Narowatowo, Standrowo, Takuszewo, Szoksza, Wiedieniapino. Przypisy
Альмеж (посёлок)

Альмеж — поселок в составе Опаринского района Кировской области. География Находится на расстоянии примерно 24 километра по прямой на север-северо-запад от районного центра поселка Опарино у железнодорожной линии Котлас-Киров. История Поселок известен с 1926 года. В 1929 году был основан Альмежский лесопункт Опаринского углестранхоза, в 1957 году начал работать Альмежский леспромхоз, которому был передан Латышский лесопункт. В 1926 году отмечено дворов 17 и жителей 52, в 1950 171 и 470, в 1989 году был 1291 житель. До 2021 года входил в Альмежское сельское поселение Опаринского района, ныне непосредственно в составе Опаринского района. Население Постоянное население составляло 695 человек (русские 92 %) в 2002 году, 429 в 2010. Примечания