Казань

Каза́нь (рос. Казань, тат. Казан, Qazan) — столиця та найбільше місто Республіки Татарстан, що є федеральним суб'єктом Російської Федерації. Розташоване у місці злиття Волги та Казанки, займає площу 425,3 км², має населення понад 1,2 мільйона осіб, ще приблизно до 1,6 мільйона мешканців у міській агломерації. Казань — п'яте за величиною місто Росії і найбільш густонаселене місто на Волзі та Приволзькому федеральному окрузі. У 1438 році Казань стала столицею Казанського ханства. У 1552 році Казань була захоплена і знищена до основи Іваном Грозним. Її мешканців (навіть малих дітей було страчено). Жорстокість була надмірної навіть для тих важких часів та того регіону Євразії. Після чого, Казань та інша територія ханства увійшли до складу Московії. Вдруге місто постраждало під час Пугачовського повстання 1773—1775 років. Його було захоплено та значною мірою зруйноване. Відновлення відбулося вже за правління іншого самодержця німецького походження - Катерини II. У наступні століття Казань перетворилася на значний промисловий, культурний і релігійний (як ісламу, так і московського православ'я) центр Росії. Після утворення Радянського Союзу Казань стала столицею Татарської АРСР. Після розпаду Радянського Союзу Казань залишилася столицею Республіки Татарстан. Казань відома своїм яскравим поєднанням татарської та російської культур. У 2015 році Казань відвідали 2,1 мільйона туристів, а Казанський кремль, який є об’єктом Світової спадщини, відвідали 1,5 мільйона туристів. Географія Протяжність міста з півночі на південь — 29 км, із заходу на схід — 31 км. Місто в західній, центральній і південно-західній частині виходить на річку Волгу протягом близько 15 км. У Казані є один міст через Волгу — на межі західної території міста. Річка Казанка протікає з північного сходу на захід через середину міста та ділить Казань на дві співмірні по території частини — історичну південніше річки й новішу зарічну на північ. Дві частини міста пов'язані п'ятьма дамбами та мостами, а також лінією метрополітену. Характер рельєфу міста — рівнинно-горбистий. У центральній частині міста є низинні рівнини Забулачьє, Предкабаньє, Закабаньє, піднесена рівнина Арськ поле і виділяються окремі пагорби — Кремлівський (Кремлівсько-Університетський), Марусовський, Федосіївський, Перша і Друга гора, Аметьєво, Ново-Татарської слободи та ін. У напрямку на південний схід і схід територія міста в цілому плавно підвищується, і великі житлові масиви Горки, Азино, а також Нагорний, Дербишкі розташовані на ізовисотах 20—40 метрів і вище, ніж частина історичного центру, південно-західні райони та Заріччя. У Заріччя виділяється Зілантова гора, а також пагорби селищ на півночі міста. У різних місцях є яри й подібні їм локальні витягнуті пониження місцевості. Територія міста характеризується дуже значною часткою водних поверхонь. Смуга частини акваторії Волги шириною понад 2 км (вздовж західного кордону міста), а також переважно мілководні закінчення і нове гирлі річки Казанка шириною близько 1,5 км (повністю всередині території міста) сформувалися при появі Куйбишевського водосховища в середині XX століття замість в рази більше вузьких природних ширин річок. Також до числа водних поверхонь міста входять: система з трьох великих озер Кабан — Нижній (Близький), Середній, Верхній (Дальній), що починається в центрі міста і йде на південь, менші озера на периферії Леб'яже, Глибоке, Блакитні тощо, малі водойми в різних місцях (у тому числі незвичайні посеред кварталів багатоповерхового масиву Нове Савінова), рукотворні озера Смарагдове, Комсомольське, канал Булак у центрі міста, невеликі річки Нокса, Суха та інші на периферії. Від колишнього гирла річки Казанка залишилася невелика стариця. В акваторії Волги є невеликі острови Маркіз та інші. У південно-східній та східній частині Заріччя біля річки Казанка є заболочені незначні нестабільні острівці та заливні заплавні луки. Уздовж берегів Волги та Казанки в ряді місць є дамби гідрозахисту. Рівні Волги та Казанки в місті часом коливаються до декількох метрів залежно від пори року і деяких окремих років в цілому і дуже сильно залежать від діяльності Волзької ГЕС (фактично визначаються нею). Зокрема, влітку 2010 року рекордне зниження рівня води водосховища від середніх за півстоліття значень сильно оголило береги Волги й тимчасово звузило закінчення і гирло Казанки практично до природних ширин. Історія Казань заснована як фортеця Волзької Болгарії, офіційним роком заснування міста є 1005 рік. Вперше згадується в руському літописі в 1177 році. У XIII—XIV століттях Казань була важливим торговим та політичнім центром Золотої Орди. З 1438 по 1552 рік це місто було столицею Казанського ханства. 1552 року завойоване Московським князівством в ході московсько-казанської війни. З 1708 року — центр Казанської губернії Російської імперії. У 1781–1796 роках — центр Казанського намісництва Російської імперії. У 1796–1920 роках — центр Казанської губернії Російської імперії та РРФСР. Російсько-українська війна 21 грудня 2024 року не менше 7 дронів прилетіло до міста. Кілька дронів врізалися у житлові будинки і вибухнули. Населення Населення (2005): 1,116 млн осіб у межах міста (8-ме місце в РФ) 1,138 млн осіб у межах муніципальної зони (6-те місце в РФ) 1,360 млн осіб в агломерації (9-те місце в РФ). За неофіційними даними населення власне міста налічує 1,4—1,45 млн осіб (разом із студентами й іншими громадянами, не прописаними в місті). Наприкінці 2007 року оголошено, що керівництво міста і республіки планує заходи щодо міського розвитку з доведенням чисельності населення до 1,5 млн осіб до 2040—2050 року. Культура Музеї Національний музей Республіки Татарстан Державний музей образотворчих мистецтв Республіки Татарстан Музей соціалістичного побуту Музей О. М. Горького і Ф. І. Шаляпіна Музей Є. А. Баратинського Освіта Казанський федеральний університет Казанський державний аграрний університет Казанський національний дослідницький технологічний університет Казанський національний дослідницький технічний університет імені А. М. Туполева Казанський державний архітектурно-будівельний університет Татарський державний гуманітарно-педагогічний університет Казанський державний енергетичний університет Казанський інноваційний університет імені В. Г. Тімірясова Казанський державний медичний університет Казанська державна академія ветеринарної медицини Казанська державна консерваторія імені М. Г. Жиганова Адміністративний поділ Муніципальне утворення м. Казань в цілях підвищення ефективності управління розділено на 7 адміністративних районів: Авіабудівний Вахітовський Кіровський Московський Ново-Савіновський Приволзький Радянський Економіка Казань — великий промисловий і торговий центр. Серед основних виробничих підприємств міста: Казанське авіаційне виробниче об'єднання імені Горбунова Казанський вертолітний завод Казаньоргсинтез Казанський оптико-механічний завод Казанське моторобудівне виробниче об'єднання (КПМО) Казанський миловарний завод (Нефіс-косметікс) Казанський пивоварний завод («Червоний Схід») Казанський завод гумотехнічних виробів (ВАТ КВАРТ) Казанський завод теплоприладів (Теплоконтроль) Кондитерська фабрика ЗАРЯ За радянських часів Казань було «закрите» місто для іноземців, бо там багато підприємств працювало на військові потреби. Транспорт Автомобільний Через місто прокладено федеральні автостради M7 (європейський маршрут E 22) «Волга», Р239 та Р241. Мале Казанське кільце Велике Казанське кільце Мости та дамби Кіровська транспортна дамба Кремлівська транспортна дамба Міст Міленіум Займищенський міст Залізничний Залізничні станції: Казань-Пасажирська Повстання-Пасажирська Казанська дитяча залізниця Приміська електричка Громадський транспорт Казанський метрополітен Казанський швидкісний трамвай Казанський трамвай Казанський тролейбус Автобуси Маршрутні таксі Аероекспрес Авіаційний Аеропорт Казань Водний Казанський річковий порт Вулиці Казані Казань єдине місто в РФ, що мало вулицю Есперанто, названу на честь мови есперанто. Пішохідні вулиці міста: Петербурзька вулиця. Участь у війні проти України 2014—2018 рр З 2014 року зафіксовано постійну участь Казанського вищого танкового командного училища у військових діях на Донбасі. Відомі люди Адоратський Володимир Вікторович — академік, марксист Азімов Чингізхан Нуфатович — український вчений-правознавець, доктор юридичних наук, академік Академії інженерних наук України, член-кореспондент Академії правових наук України Аксьонов Василь Павлович (1932—2009) — радянський, американський і російський письменник, сценарист, кінодраматург. Берденников Михайло Андрійович (1919—1990) — український музикант, хормейстер, педагог. Бєглова Садия Арифівна (1923—1992) — радянська татарська юристка, голова Верховного суду ТАРСР (1969—1985). Бєлоусов Михайло Михайлович (1905—1960) — російський радянський актор. Дмитрієв Максим Васильович — Герой Радянського Союзу. Івановський Олександр Вікторович (1881—1968) — російський кінорежисер. Зарубіна Ірина Петрівна (1907—1976) — радянська акторка. Зонін Герман Семенович (* 1926) — російський та український радянський футболіст і тренер. Качин Герман Миколайович (1937—1996) — радянський російський актор театру, кіно та телебачення. Кравченко Галина Сергіївна (1905—1996) — радянська російська акторка театру і кіно Линьков Лев Олександрович (1908—1971) — російський письменник, сценарист. Максимов Олексій Матвійович (1899—1965) — радянський актор театру і кіно, режисер і педагог. Маневич Йосип Мойсейович (1907—1976) — радянський російський сценарист, викладач. Натансон Георгій Григорович (1921—2017) — радянський російський кінорежисер, сценарист. Нікіфоров Микола Анатолійович (* 1982) — російський політик, Міністр зв'язку та масових комунікацій РФ (2012—2018 рр). Сахібджамал Гіззатуллін-Волзька — Заслужена акторка ТАРСР. Таршин Олексій Михайлович (1906—1986) — український актор Тушнова Вероніка Михайлівна (1911—1965) — російська радянська поетеса Пишкін Борис Андрійович (1893—1970) — український радянський гідротехнік, гідролог, доктор технічних наук, професор Київського національного університету імені Тараса Шевченка, член-кореспондент АН України. Філатов Леонід Олексійович (1946—2003) — російський актор, режисер, письменник і телеведучий. Шульгин Борис Володимирович — Герой Радянського Союзу. Яндеміров Валерій Петрович (* 1963) — російський шахіст, гросмейстер (1997), тренер. Див. також Чемпіонат Європи з підводного швидкісного плавання 2010 Мечеть Нурулла — культова споруда, побудована в центрі історичного Сінного базару у Старій Татарській слободі. Тяп-ляп — організоване злочинне угруповання, яке діяло на території Казані в 1970-х роках. Примітки Посилання http://www.kzn.ru/ [Архівовано 25 лютого 2011 у Wayback Machine.] Довідник організацій Казань [Архівовано 13 липня 2021 у Wayback Machine.] (рос.) http://oldkazan.narod.ru/ [Архівовано 16 жовтня 2011 у Wayback Machine.] http://www.1000kzn.ru/ [Архівовано 10 серпня 2011 у Wayback Machine.] http://photokzn.ru [Архівовано 14 березня 2022 у Wayback Machine.] http://0-360.ru [Архівовано 24 березня 2022 у Wayback Machine.]