NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Szaratov–Gagarin repülőtér

A Szaratov–Gagarin repülőtér (IATA: GSV, ICAO: UWSG) (orosz nyelven: Международный Аэропорт Гагарин) nemzetközi repülőtér Oroszországban, amely Szaratov közelében található. Éves utasforgalma 983 011 (2021) fő. Futópályák A repülőtér futópályái: 08/26 (3000 m, 45 m, beton) Forgalom Az utasforgalom az elmúlt években az alábbi módon változott: Légitársaságok és úticélok Jegyzetek További információk Hivatalos oldal A repülőtér aktuális időjárása a NOAA/NWS-től Baleset- és repülőesemény-történet az Aviation Safety Network adatbázisában
Aeroporto di Saratov-Gagarin

L'aeroporto di Saratov-Gagarin (in russo: Международный Аэропорт Гагарин, letteralmente aeroporto internazionale di Gagarin) è un aeroporto situato nei pressi della città di Saratov nella Russia europea, operativo dal 20 agosto 2019. L'aeroporto è dedicato all'astronauta Jurij Gagarin. Note Voci correlate Aeroporto di Saratov-Central'nyj Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Aeroporto di Saratov-Gagarin Collegamenti esterni Sito ufficiale, su gsv.aero.
Aeroportul Internațional Gagarin

Aeroportul Internațional Gagarin (IATA: GSV, ICAO: UWSG) este un aeroport din Rusia. Aeroportul a fost tranzitat în 2025 de 1.064.000 de pasageri. A fost deschis în 20 august 2019 și numit după Iuri Gagarin. Situat la o altitudine de 31 m, aeroportul dispune de 1 pistă. Este operat de Airports of Regions⁠(d). Infrastructură Piste Aeroportul dispune de o singură pistă. Pista 08/26 are suprafața de beton și dimensiunile 3.000 m × 45 m. Terminale Note Vezi și
Саратов-Гагарін (аеропорт)

Міжнародний аеропорт Гагарін (рос. Международный Аэропорт Гагарин, (IATA: GSV, ICAO: UWSG)) — аеропорт за 20 км N від Саратова, що розпочав роботу з 20 серпня 2019 Авіалінії та напрямки, березень 2022 Транспорт Автобуси З/на Саратов № 101, 200, 300, 400 З/на Енгельс № 444 З/на Балаково № 600 З/на Вольськ № 700 З/на Маркс № 800 Залізничний В аеропорту побудована залізнична станція, потяги прибувають (до/з Саратова) як приміські, так і Аероекспреси. Примітки
Езекеєво

Езекеєво (рос. Эзекеево) — село в Ніколаєвському районі Ульяновської області Російської Федерації. Населення становить 260 осіб. Входить до складу муніципального утворення Поспеловське сільське поселення. Історія Від 2004 року входить до складу муніципального утворення Поспеловське сільське поселення. Населення Примітки
Universal Sports Palace Molot

Universal Sports Palace Molot (Russian: Универсальный Дворец спорта Молот) is an indoor sporting arena that is located in Perm, Russia. It has a seating capacity of 7,000 spectators for basketball, and 6,000 spectators for ice hockey. History Universal Sports Palace Molot was originally built in 1966, and it was reconstructed in 1989. It is the home arena of the Molot-Prikamye Perm ice hockey team, and was also the home of the Ural Great basketball team. Parma Basket basketball team also uses the arena. Sports Palace Molot was declared bankrupt in 2018. References External links Sports Palace Molot on Ural Great Official site
Palais des sports Molot

Le Palais des sports Molot (en russe : Универсальный Дворец спорта «Молот») est un complexe omnisports de Perm en Russie. Histoire Il a été construit en 1965 puis reconstruit en 1989. Portail de l’architecture et de l’urbanisme Portail du hockey sur glace Portail du basket-ball Portail de la Russie
Universal Sports Palace Molot

L'Universal Sports Palace Molot (in russo Универсальный Дворец спорта Молот?) è una arena polivalente situata nella città di Perm'. L'Arena venne aperta nel 1966, e ristrutturato nel 1989, ospitando le partite del Molot-Prikam'e Perm', e delle squadre di pallacanestro dell'Ural Great Perm' (dal 1998 al 2005), e in tempi recenti del Parma Perm'. Al suo interno si svolgono anche manifestazioni culturali, eventi e concerti.
Universeel Sportpaleis Molot

Universeel Sportpaleis Molot (Russisch: Универсальный Дворец спорта Молот) is een overdekte sportarena die is gevestigd in Perm, oblast Perm. De arena wordt voornamelijk gebruikt voor ijshockey en basketbal, boksen, tennis en andere sporten. De capaciteit is 7.000 plaatsen voor basketbalwedstrijden en 6.000 plaatsen voor ijshockeywedstrijden. Geschiedenis De bouw van het Universeel Sportpaleis Molot werd voltooid in 1966, waarna het de thuisbasis werd van ijshockeyclub Molot-Prikamye Perm. Van 1995 tot 2008 was het de thuisbasis van Ural-Great Perm. In 2016 is basketbalclub Parma Perm de Arena gaan gebruiken als thuisbasis. Externe link (ru) Officiële website
Темп (ледовый дворец спорта)

Ледовый дворец спорта «Темп» — ледовый дворец спорта в Пензе. Вместимость арены 4200 зрителей. Здесь проводила домашние матчи хоккейная команда «Дизель», выступающая в ВХЛ. История Главное крытое сооружение города строилось методом популярной в середине XX века народной стройки. Строительство дворца было завершено 4 декабря 1965 года.
Maryjska Fabryka Maszyn

Maryjska Fabryka Maszyn (ros. ОАО «Марийский машиностроительный завод») – rosyjskie przedsiębiorstwo przemysłu zbrojeniowego z siedzibą w mieście Joszkar-Oła, największe przedsiębiorstwo republiki Mari El. Specjalizuje się w produkcji stacji radiolokacyjnych i systemów kierowania do rakietowych systemów przeciwlotniczych ziemia-powietrze. Poza produkcją dla wojska zakłady produkują sprzęt rolniczy oraz wyposażenie stacji benzynowych. Historia Przedsiębiorstwo powstało w 1939 roku jako filia Moskiewskich Zakładów Optycznych. Początkowo w zakładach produkowano sprzęt optyczny – głównie celowniki artyleryjskie oraz dalmierze. W późniejszych latach podjęto produkcję systemów radiolokacyjnych i układów kierowania do rakietowych systemów przeciwlotniczych. Zakłady wchodzą w skład koncernu PWO Almaz-Antej. Produkcja W zakładach produkowano seryjnie układy kierowania i stacje radiolokacyjne do następujących zestawów przeciwlotniczych: system rakiet ziemia-powietrze dalekiego zasięgu 2K11 Krug, system przeciwlotniczy S-75, system kierowanych rakiet ziemia–powietrze Kub, system kierowanych rakiet ziemia-powietrze Buk, rakietowy system przeciwlotniczy S-300W, Przypisy Linki zewnętrzne Strona internetowa zakładów (ang. • ros.) Sprzęt rolniczy
President Bridge

The President Bridge (Russian: Президентский мост) is a truss bridge that crosses over the Volga river in Ulyanovsk Oblast, Russia, connecting the city of Ulyanovsk with the east side of the city Ulyanovsk. It is the second longest bridge in Russia, and one of the longest bridges in Europe, with a length of 5.825 kilometres (3.619 mi), and 12.98 kilometres (8.07 mi) including the connecting highway . It has 25 spans of 221 metres (725 ft) and weighs 4,000 tons. The bridge's capacity is over 40,000 vehicles per day. History The new bridge was built as the aging Ulyanovsk Bridge (built 1913–1916) could no longer cope with the growing traffic. It was constructed as a part of a federal modernization program and aimed at linking the European part of Russia with the Urals, Siberia and the Far East. The design of the bridge began in 1980, and the construction in 1986, originally planned to take nine years. The first pillars were installed in 1988, and the first span in 1992. It cost a total of 38.4 billion rubles (2008 prices). The opening ceremony took place on 24 November 2009, and was attended by the Russian President Dmitry Medvedev and Ilham Aliyev, President of Azerbaijan. At this stage only the first part of the bridge was opened; the lower tier of the bridge was scheduled to open in 2012. It took more than 23 years to build the bridge; completion was delayed significantly due to lack of funding and economic difficulties following Russia's transition after the collapse of the Soviet Union. References External links Media related to President Bridge at Wikimedia Commons
Puente Presidente

El puente Presidente (en ruso: Президентский мост) es un puente de celosía metálico de dos niveles​ de Rusia que cruza el río Volga (embalse de Kuibyshev) en el óblast de Uliánovsk, que conecta la ciudad de Uliánovsk con el lado este del óblast. Es el segundo puente más largo de Rusia y uno de los puentes más largos de Europa,​ con una longitud de 5825 m y 12 970 m, incluida la carretera de conexión.​ La capacidad del puente es de más de 40 000 vehículos por día.​ Tiene 25 tramos de 221 m y pesa 4000 toneladas.​ La altura de los soportes es de 11 m, desde la orilla izquierda, a 60 m cerca de la orilla derecha. Su anchura es de 25 m, con 21 m con aceras de 1,5 m cada una y senderos para bicicletas de 1 m, dos carriles en cada dirección con una franja divisoria central, que corresponde al ferrocarril de categoría I. El ancho del nivel inferior (la segunda etapa de construcción) es de 13 metros. Está previsto que lleve a cabo un tráfico de 2 carriles de un tren de alta velocidad. Historia El nuevo puente se construyó cuando el envejecido puente de Uliánovsk (construido en 1913-1916) ya no podía hacer frente al creciente tráfico.​ Fue construido como parte de un programa federal de modernización​ y tenía como fin vincular la parte europea de Rusia con los Urales, Siberia y el Lejano Oriente.​ El diseño del puente comenzó en 1980,​ y la construcción en 1986, originalmente planificada con una duración de nueve años.​ Las primeras pilonas se instalaron en 1988, y el primer vano en 1992.​ Costó un total de 38,4 mil millones de rublos (valor de 2008).​ La ceremonia de apertura tuvo lugar el 24 de noviembre de 2009 y contó con la presencia del presidente ruso Dmitri Medvédev y de Ilham Aliyev, presidente de Azerbaiyán.​ En esa etapa, solo se abrió la primera parte del puente; el nivel inferior del puente fue programado para ser abierto en 2012.​ Se tardó más de 23 años en construir el puente;​ la finalización se retrasó significativamente debido a la falta de financiación y a las dificultades económicas tras la transición de Rusia después del colapso de la Unión Soviética.​ Véase también Anexo:Puentes más largos del mundo Referencias Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Puente Presidente.
Pont d'Oulianovsk

Le pont d'Oulianovsk (en russe : Ульяновский мост (новый)) est un pont en treillis situé dans la ville de Oulianovsk, en Russie. Le pont permet la traversée de la Volga. Histoire Notes et références Article de la base de données Structurae Articles connexes Liste de ponts de Russie Liste des ponts les plus longs du monde Liste des ponts sur la Volga Portail des routes Portail des ponts Portail de la Russie
Kazan railway station

Kazan-Passazhirskaya (Russian: Казань-Пассажирская) is a railway station in the capital of Tatarstan — Kazan in Russia. Main information It includes the main building (a city landmark built in 1896), suburban terminal (built in 1967 and renovated in 2005) and the service building, as well as a number of office buildings (all built in the late 20th or early 21st century). The railway station serves the 36 pairs of long-distance trains (including 13 of local formation) as well as commuter trains and diesel trains (rail bus) sent from the corresponding dead-end platforms in the western and eastern directions. Per year the station serves more than 8 million passengers. It has 15 routes, several low platforms and an elevated passage above the tracks. History The station was opened shortly after the construction of the Moscow-Kazan railway in 1893. In Soviet times the station was run by the Kazan Branch of the Gorky Railway. In 1992 the main building suffered a severe fire and was rebuilt by 1997. By the Millennium of Kazan in 2005 the suburban terminal and the square before the main building underwent reconstruction. As a preparation for the 2013 Summer Universiade, Russian Railways plans to create a high-speed rail service between the station and the airport (Aeroexpress). After the reconstruction of the available industrial tracks and construction of new ones, trains are expected to go at speeds of about 120 kilometers per hour, which will allow passengers to travel from the station to the airport in 25 minutes. A new transit rail and bus station is currently constructed in the city for the upcoming Universiade, and the old railway station, apart from being the Aeroexpresses terminal, will only be used to accept the local formation and commuter trains. Trains This is a list of trains that pass the station: Moscow — Kazan Yekaterinburg — Moscow Nizhny Novgorod — Kazan St.Petersburg — Kazan Novosibirsk — Adler Adler — Kazan Brest — Kazan Gomel — Kazan Minsk — Kazan Anapa — Kazan Astrakhan — Kazan Bishkek — Kazan Novorossiysk — Kazan Almaty — Kazan Novy Urengoy — Kazan Samara — Kazan Tashkent — Kazan Kislovodsk — Kazan Adler — Barnaul Anapa — Izhevsk Nizhny Novgorod — Izhevsk Kirov — Kislovodsk Kirov — Samara Kislovodsk — Yekaterinburg Moscow — Krugloye Pole Moscow — Neryungri Moscow — Nizhnevartovsk Volgograd — Nizhnevartovsk Moscow — Tommot Moscow — Ulan-Ude Moscow — Yekaterinburg Moscow — Vladivostok Criticism Kazan station reconstruction for 2013 Universiade, most platforms raised to 1,100 mm (43.3 in), which result the restriction of long-distance trains. Under the newest GOST standard, passenger platforms for the other than DC EMUs, must be either 200 mm (7.9 in) or 550 mm (21.7 in), not 1,100 mm (43.3 in), for increase flexibility. Gallery References External links
Estación de Kazán–Passazhirskaya

La Estación de pasajeros de Kazán (del ruso: Станция Казань-Пассажирская), Stántsiya Kazán-Passazhírskaya, en tártaro: Казан-Пассажирлы станциясе es la principal estación de ferrocarril de Kazán, la capital de la República de Tartaristán, Rusia. La estación se encuentra en el centro de Kazán y el edificio fue inaugurado en 1894,​ considerado un monumento arquitectónico y símbolo de la ciudad,​ diseñado por Guénrij Rush.​ La estación ofrece servicios de trenes de larga distancia, incluidos 13 regionales, así como trenes eléctricos de cercanías y trenes diesel. En total, la estación da servicio a más de ocho millones de pasajeros anuales.​ La estación cuenta con 15 pistas, algunas plataformas bajas y pasos elevado interiores por encima de las pistas, con ascensores que funcionan en todas las plataformas. Historia La estación fue abierta poco después de la llegada a la ciudad en 1893 de la línea de ferrocarril Moscú-Kazán. Desde la era soviética la estación está a cargo de la subdivisión del Ferrocarril de Gorki, una rama de los Ferrocarriles Soviéticos —y posteriormente de RZhD o Ferrocarriles Rusos—. En 1992 el edificio principal sufrió un gran incendio y fue reconstruido en 1997. El 22 de mayo de 2013, con motivo de la Universiada 2013 que se celebró en Kazán, se creó una línea de alta velocidad ferroviaria entre la estación y el aeropuerto con trenes eléctricos de nueva generación, los "Golondrina" de Aeroexpress.​ Referencias Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Estación de Kazán–Passazhirskaya.
Gare de Kazan-Passajirskaïa

La gare de Kazan-Passajirskaïa (en russe : Станция Казань-Пассажирская) est une gare ferroviaire russe, située dans la ville de Kazan, dans le Tatarstan, en Russie. Situation ferroviaire Histoire Elle a été ouverte en 1894. Service des voyageurs Accueil Desserte Intermodalité Notes et références Voir aussi Articles connexes Liste de gares en Russie Transport ferroviaire en Russie Liens externes Portail du chemin de fer Portail de la Russie
Kazanjski željeznički kolodvor

Kazanjski željeznički kolodvor (rus. Казань-Пассажирская) križište je putničkog i robnog željezničkog prometa u Kazanju, glavnom gradu Tatarstana i ujedno najveća željeznička postaja u gradu. Povijest Kolodvor je izgrađen i otvoren 1893. u sklopu izgradnje Moskovsko-kazanjske željeznice. Središnja zgrada kolodvora, s prostorijama za prijam putnika i robe, izgrađena je 1896. i dugo je vremena bila jedina zgrada kolodvora. Tijekom sovjetskog razdoblja radom kolodvora upravljao je kazanjski odjel Gorkijeve željeznice. Izgradnja pomoćnog terminala 1967. dovela je do povećanja robnog i putničkog prometa i otvaranja novih prigradskih linija. Elektrifikacija je provedena između 1969. i 1971. Godine 1992. središnja zgrada biva teško oštećena u požaru. Nakon pet godina temeljite obnove, svečano je otvorena i puštena u rad 1997. godine. Krajem 20. i početkom 21. stoljeća izgrađene su pomoćne zgrade i uredi. Za potrebe Ljetne univerzijade 2013., kolodvor je brzom linijom povezan s Kazanjskom zračnom lukom, a obnovom tračnica na tom dijelu pruge omogućeno je postizanje brzina vlakova do 120 km/h. Linije Kolodvor je kao željeznička postaja dio sljedećih linija: Moskva — Kazanj Jekaterinburg — Moskva Nižnji Novgorod — Moskva Sankt Petersburg — Kazanj Novosibirsk — Adler Adler — Kazanj Izvori
Казань-Пасажирська

Казань (тат. Казан) — залізнична станція Казанського регіону Горьківської залізниці, розташована у місті Казані. Історія Історія вокзалу станції Залізничний вокзал був відкритий через деякий час після приходу в місто в 1893 році Московсько-Казанської залізниці. З радянського часу [уточнити] вокзал знаходився у підпорядкуванні Казанського відділення Горьківської залізниці. В даний час знаходиться під управлінням Горьківської регіональної Дирекції залізничних вокзалів — структурного підрозділу Дирекції залізничних вокзалів — філії ВАТ «РЗД». У 1992 році головний будинок зазнав сильну пожежу і був відновлений до 1997 року. До святкування тисячоліття міста, в 2005 році, планувалася велика реконструкція вокзалу зі спорудженням над шляхами засклених залу очікування і спусків, але реалізовані були тільки реконструкція приміської будівлі і площі. Від вокзалу діє залізнична радіальна 21-кілометрова лінія в аеропорт міського поїзда, яка обслуговує південні міські селища і аеропорт, а раніше була лінією Аероекспрес, спорудженої до Універсіади 2013 року. Також до Універсіаді в іншій частині міста побудований Мультимодальний транспортно-пересадочний вузол «Казань-2». Вокзал станції Залізничний вокзальний комплекс станції Казань (Казань-1) знаходиться на Привокзальній площі в центральній частині Казані і включає в себе головний будинок (пам'ятник архітектури 1896 року і визначна пам'ятка міста, архітектор Генріх Руш), приміський термінал (побудований в 1967 році і реконструйований в 2005 році) і сервісну будівлю з касами далекого прямування, а також ряд службових будівель (всі побудовані в кінці XX — початку XXI століття). Казанський вокзал обслуговує 36 пар поїздів далекого прямування, в тому числі 13 — місцевого формування, а також приміські електропоїзди і дизель-поїзди (рейкові автобуси), що відправляються з відповідних тупикових платформ в західному і східному напрямках. Всього за рік вокзал обслуговує понад 8 млн пасажирів. Вокзал має 15 колій, кілька низьких платформ і критий надземний перехід-конкорс над коліями, з ліфтами, які працюють на всіх основних платформах. Територія вокзалу обгороджена, вхід на неї контролюється і доступний тільки тим хто має квитки на від'їзд, та тим що прибувають і супроводжуючим. Для проходу поїздів приміського вокзалу використовуються турнікетні комплекси в приміському терміналі і двох окремих павільйонах червоного кольору у західної і східної платформ. Через Привокзальну площу проходять всі види міського громадського транспорту, крім метро. Пасажирське сполучення Дальнє слідування по станції За графіком 2019 року через станцію курсували такі поїзди далекого прямування: Примітки Посилання Схема Арського (Східного) напрямку [Архівовано 8 серпня 2020 у Wayback Machine.] на Яндекс. розклади(рос.) Схема Зеленодольського (Західного) напрямку [Архівовано 23 січня 2021 у Wayback Machine.] на Яндекс. розклади(рос.)
Tramway d'Oulianovsk

Le tramway d'Oulianovsk est le réseau de tramways de la ville d'Oulianovsk, capitale administrative de l'oblast d'Oulianovsk, en Russie. Histoire La première ligne du Tramway d'Oulianovsk est officiellement mise en service le 5 janvier 1954. Réseau Le réseau est composé de dix-huit lignes pour une longueur total de 55 km d'une voie à écartement russe de 1 524 mm. Exploitation Notes et références Voir aussi Articles connexes Oulianovsk Liste des tramways en Europe Liens externes Site officiel Portail des transports en commun Portail du chemin de fer Portail de la Russie
Tramwaje w Uljanowsku

Tramwaje w Uljanowsku − system komunikacji tramwajowej działający w rosyjskim mieście Uljanowsk. Historia Tramwaje w Uljanowsku uruchomiono 5 stycznia 1954. W kolejnych latach rozbudowywano oraz wybudowano nową zajezdnię. W latach 90. XX w. stan infrastruktury znacznie się pogorszył. Obecnie są podejmowane starania aby poprawić stan infrastruktury oraz taboru. Ostatnią nową linię oddano do użytku 20 sierpnia 2005 do pętli Riepina. W Uljanowsku kursuje 12 linii tramwajowych: 1, 2, 3, 4, 6, 7, 9, 10, 11, 18, 19, 107. W mieście funkcjonują dwie zajezdnie tramwajowe. Tabor W Uljanowsku do połowy lat 70. XX w. eksploatowano tramwaje produkcji niemieckiej Gotha. Obecnie tabor składa się z 216 wagonów: Tabor techniczny składa się z 16 tramwajów. Galeria Bibliografia Świat Kolei 11/2010 transphoto.ru ultransport.info. ultransport.info. [zarchiwizowane z tego adresu (2011-05-10)].
Ульяновський трамвай

Ульяновський трамвай — діюча трамвайна мережа в місті Ульяновськ, Росія. Була відкрита 5 січня 1954. Маршрути діючі на початок 2010-х № 1 «Огни Севера» — Вокзал «Ульяновск-1» № 2 Северный Венец — УКСМ № 2Ю Парк Юности — УКСМ № 4Р Микрорайон «Огни Севера» — Проспект Гая № 5 УКСМ — Вещевой рынок № 6 Кондитерская фабрика «Волжанка» — 19-й микрорайон № 9 Дамба — Дамба № 10 Дамба — Дамба № 11 Дамба — Парк Юности № 14 УКСМ — Кондитерская фабрика «Волжанка» № 15 Микрорайон «Огни Севера» — Октябрьская № 17 Дамба — Дамба № 18 Дамба — Вещевой рынок № 19 Вещевой рынок — Проспект Гая № 107 Парк Победы — С/о «Сокольники» Рухомий склад на початок 2010-х Депо № 1 «Северное» № 2 «Засвияжское» Посилання Маршруты трамваев Ульяновска Ульяновський трамвай на сторінці Ю. Маллера (англ.) (рос.) Список отечественных трамвайных вагонов Ульяновска на сайте «Трамвайные вагоны» Ульяновцы за трамвай Ульяновский городской общественный транспорт Официальный сайт МУП «Ульяновскэлектротранс»
Shordyn

Shordyn (Russian: Шордын) is a rural locality (a settlement) in Kebratskoye Rural Settlement, Gaynsky District, Perm Krai, Russia. The population was 97 as of 2010. There are 3 streets. Geography Shordyn is located 22 km north of Gayny (the district's administrative centre) by road. Kebraty is the nearest rural locality. References
Шордын

Шорды́н (коми-перм. Шордын) — посёлок в Гайнском муниципальном районе Пермского края. Входит в состав муниципального образования Кебратское сельское поселение. Географическое положение Расположен на правом берегу реки Леман к северо-западу от районного центра пос. Гайны. Расстояние до районного центра составляет 12 км. В посёлке три улицы: ул. Набережная, ул. Центральная и ул. Советская. История По местным данным поселок был построен в 1931 году ссыльными из числа бывших "кулаков" Белоруссии. В 1933 году здесь был организован колхоз «Красный Октябрь», который существовал до 1957 года. Затем колхоз был ликвидирован, население перешло на работу в Верхне-Камский леспромхоз. Согласно данным «Центра исторической памяти» в поселке находилось 472 чел. в 1939 году, 255 в 1945 (бывшие «кулаки»), 100 в 1950 (83 литовцы), 119 в 1951 (85 литовцы). В 1935 году в Шордын были перевезены жители ликвидированного посёлка Дозовка. По данным на 15 января 1932 года в посёлке было 227 хозяйств, 1 января 1939 года — 135 семей, 472 трудпоселенца; 1 июля 1943 года — 131 семья, 442 человека. По данным на 1 июля 1963 года, в посёлке проживало 492 человека. Населённый пункт входил в состав Кебратского и Мысовского сельсоветов. Население По данным Всероссийской переписи населения 2010 года, в посёлке проживало 97 человек (50 мужчин и 47 женщин). Национальный состав: коми-пермяки, татары, белорусы, русские. Литература Коми-Пермяцкий национальный округ. Москва-Ленинград, 1948. Коми-Пермяцкий автономный округ на рубеже веков. Кудымкар, 2000. ISBN 5-87901-051-1 Примечания Ссылки Официальный сайт Гайнского муниципального района