NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Blechepsin

Blechepsin (en ruso: Блечепсин; en adigué: Лэшэпсын, Leshepsyn) es un aúl del raión de Koshejabl, en la república de Adiguesia, Rusia. Está situado a orillas del río Chojrak, 8,5 km al noroeste de Koshejabl y 38 km al nordeste de Maikop, la capital de la república. Tenía 3 148 habitantes en 2010​ Es cabeza del municipio Blechepsinskoye. Historia Fue fundado en 1868 como resultado del traslado de población cabardiana desde las tierras del curso superior del río Jodz, denominándose Blechepsin ("fuente del arce" en adigué), por una fuente que los lugareños veneraban.​ Entre 1925 y 1929 perteneció al raión de Natyrbovo del Óblast Autónomo Adigué. Nacionalidades De los 3 029 habitantes con que contaba en 2002, el 99 % era de etnia adigué (3 000 personas). El resto de la población correspondía a la etnia rusa (16 personas, 0.5 %), a la armenia (3 personas, 0.1 %) y a la ucraniana (2 personas, 0.1 %). ​ Personalidades Alí Koshev (1922-1971), militar soviético, Héroe de la Unión Soviética. Referencias Enlaces externos Varios autores (1906, actualmente en dominio público). «Блечепсин». Diccionario Enciclopédico Brockhaus y Efron (en ruso).
Блечепсин

Блечепси́н (адыг. Блащэпсынэ) — аул в Кошехабльском районе Республики Адыгея, расположенный в границах Блечепсинского сельского поселения. История Во время Кавказской войны, после экспедиций Глазенапа на аулы Малки в Кабарде в 1804-1805 годах, некоторые кабардинские роды ушли в Закубанье и поселились в 1806 году на реке Чехрак, а также на холме над рекой Чебленок в количестве 30 и 16 дворов соответственно. В 1868 году к ним добавились переселенные после Ходзьского восстания тлякотлеши: Ашибов, Деров, Думанов, Докшоков, Кандауров, Шовгенов с зависимыми от них людьми. Однако Блечепсин как аул в Кубанской области начали упоминать только с 1873 года, когда все вновь образованные населенные пункты внесли в реестр. Аул назван в честь почитаемого местными жителями источника, что в переводе с черкесского обозначает «блащэ» — клён, «псынэ» — родник, т.е. «блащэпсынэ» — клёновый источник. Население Численность населенияГод30003030306030903120315031803210200020052010201520202025БлечепсинСтатистика населения.mw-chart-f83bd6999d68bcdf58f3c22131fae1e2fb8623019928fa4493e36ffc027f9c2a50d44d9b0c2628463c4efebffc468fdcb633b0f0eee1ce359effa7b37b2bf94b__zr239341-cls-1233171:hover{pointer-events:none}.mw-chart-f83bd6999d68bcdf58f3c22131fae1e2fb8623019928fa4493e36ffc027f9c2a50d44d9b0c2628463c4efebffc468fdcb633b0f0eee1ce359effa7b37b2bf94b__zr239341-cls-1233172:hover{cursor:pointer;fill:rgba(0,0,0,1)}.mw-chart-f83bd6999d68bcdf58f3c22131fae1e2fb8623019928fa4493e36ffc027f9c2a50d44d9b0c2628463c4efebffc468fdcb633b0f0eee1ce359effa7b37b2bf94b__zr239341-cls-1233173:hover{cursor:pointer}.mw-chart-f83bd6999d68bcdf58f3c22131fae1e2fb8623019928fa4493e36ffc027f9c2a50d44d9b0c2628463c4efebffc468fdcb633b0f0eee1ce359effa7b37b2bf94b__zr239341-cls-1233174:hover{cursor:pointer;fill:rgba(82,130,235,1)}.mw-chart-f83bd6999d68bcdf58f3c22131fae1e2fb8623019928fa4493e36ffc027f9c2a50d44d9b0c2628463c4efebffc468fdcb633b0f0eee1ce359effa7b37b2bf94b__zr239341-cls-1233175:hover{cursor:pointer;fill:rgba(0,0,0,0)} Национальный состав по переписи населения 2010 года: адыгейцы — 2 899 чел. (92,1 %), черкесы — 208 чел. (6,6 %), другие — 41 чел. (1,3 %). По данным Всероссийской переписи 2021 года: Улицы Адыгейская Болокова Ворошилова Восточная Гагарина Герцена Дружбы Калинина Карла Маркса Комсомольская Кошева Алия Кузнечная Кунова Хаджи-Мурата Курганная Ленина Мира Молодёжная Набережная Новая Октябрьская Первомайская Пионерская Подгорная Полевая Пролетарская Пушкина Свободы Северная Степная Тургенева Шикова Мусы Школьная Шовгенова Шоссейная Южная Переулки Комсомольский Пушкина Выдающиеся жители Кошев, Алий Юсуфович (1922—1971) — Герой Советского Союза. Альхаов, Схатбий Туркубиевич (род. 1975) — российский адыгейский самбист. Муратов, Чапай Измайлович (1939—2013) — советский и российский актёр, драматург, общественный деятель, заслуженный артист РСФСР. Примечания См. также ЭСБЕ: Блечепсин Блечепсин (аул) (недоступная ссылка — история).
Дола

Дола, или Сарпа, — озеро в Калмыкии. В настоящее время является заливом, примыкающим к южной оконечности озера Сарпа. Относится к Западно-Каспийскому бассейновому округу. Площадь — 7,13 км². Входит в систему Сарпинских озёр. Физико-географическая характеристика Происхождение Как и другие озёра водной системы Сарпинско-Даванской ложбины, озеро имеет реликтовое происхождение. Формирование озера связано с нижнехвалынской трансгрессией Каспийского моря. Озеро представляет собой реликт древней дельты, сформировавшейся на протяжении 7 — 8 тысяч лет на месте глубокого эстуария в конце позднего плейстоцена. Гидрология и климат Гидрологический режим озера естественно-антропогенный. Озеро расположено в зоне резко континентального, полупустынного климата. В условиях значительного испарения роль дождевых осадков в водном режиме озера не велика. После ввода в эксплуатацию Сарпинской оросительно-обводнительной системы озеро стало частью озера Сарпа (Цаган-Нур). Примечания
Трамвай-памятник (Волгоград)

Трамвай-памятник — установленный в качестве памятника в Волгограде трамвайный вагон. Открытие памятника было приурочено к 100-летию пуска трамвайного движения в городе. Внешний и внутренний вид облик соответствуют моделям серии Х. История Базой для воссоздания трамвая-памятника стал вагон МС-4 1932 года выпуска. В период производства и подготовки к эксплуатации нового подвижного состава для второй очереди скоростного трамвая специалисты МУП «Метроэлектротранс» выезжали в командировки в Санкт-Петербург, где на трамвайно-механическом заводе они увидели старый вагон МС-4, который уже не эксплуатировался. Он был приобретён и летом 2010 года доставлен из Санкт-Петербурга в Волгоград. Старый вагон был привезён на завод по ремонту трамваев и троллейбусов «ВЭТА». Коллективу завода была поставлена задача — к 100-летию пуска трамвайного движения в городе на базе вагона МС-4 воссоздать внешний и внутренний облик трамвайного вагона серии Х. Над воссозданием работали зам.директора завода Д.А. Принцев, инженер-конструктор Е.Ю. Епишин, газоэлектросварщик Д.Б. Попов и плотник В.Н. Башкирцев. Воссоздавая трамвай, рабочие ориентировались на более позднюю версию вагона серии Х — с одной кабиной водителя и двумя дверями с правой стороны. Такие вагоны стали производить, когда появились разворотные кольца. До этого трамваи ходили челночным способом, заходя в тупики, поэтому у них было две кабины и двери с обеих сторон. В 2011 году трамвай разобрали: тележку отделили от кузова, провели дефектацию составляющих, приступили к созданию чертежей, потому что старых чертежей подобного вагона на предприятии не сохранилось. Изучив фотографии, была составлена трёхмерная модель вагона. Был сварен каркас, затем его обшили металлом и приступили к изготовлению внутреннего интерьера вагона. Внутренняя отделка вагона: потолок, продольные скамейки и пол – сделаны из дерева. При воссоздании использовались материалы, которые применялись при постройке трамваев в начале XX века. Когда трамвай был воссоздан, его с помощью подъёмного крана погрузили на трал и доставили на место установки. В ночь с 17 на 18 апреля 2013 года воссозданный вагон был установлен на специальную площадку с рельсами в городском саду Центрального района. Торжественное открытие трамвая-памятника состоялось 19 апреля 2013 года. Описание Памятник представляет собой копию вагона серии Х, который выпускался с 1926 по 1937 года на Мытищинском машиностроительном заводе, с 1937 по 1941 на Усть-Катавском вагоностроительном заводе. Трамваи данной модели эксплуатировались в городе с 1929 по 1967 годы. Трамвай установлен на специальную площадку с рельсами, которая вымощена брусчаткой. Напротив вагона установлено три информационных стенда, на которых размещена краткая информация об истории развития трамвайного движения в городе. Также рядом установлена табличка с QR-кодом, с помощью которого можно перейти на сайт, где данная информация изложена более подробно. Ссылки Памятник трамваю на сайте gortransvolga.ru Памятник трамваю на сайте welcomevolgograd.com Фотографии трамвая на сайте transphoto.ru Примечания
Трамвай-пам'ятник (Волгоград)

Трамвай-пам'ятник — відтворений трамвайний вагон серії Х, встановлений як пам'ятник у Волгограді, РФ. Відкриття пам'ятника було приурочено до 100-річчя започаткування трамвайного руху в місті. Історія Базою для відтворення трамвая-пам'ятника став вагон МС-4 1932 року випуску. У період виробництва і підготовки введення в експлуатацію нового рухомого складу для другої черги швидкісного трамвая фахівці МУП «Метроелектротранс» їздили у відрядження до Санкт-Петербурга, де на трамвайно-механічному заводі побачили старий вагон МС-4, який вже не експлуатувався. Він був придбаний, і влітку 2010 року доставлений із Санкт-Петербурга у Волгоград. Старий вагон був привезений на завод, який займається ремонтом трамваїв і тролейбусів «ВЕТА». Завданням для колективу підприємства було — до 100-річчя пуску трамвайного руху в місті, на базі вагона МС-4 відтворити зовнішній і внутрішній вигляд трамвайного вагона серії Х. Над втіленням цього задуму працювали заст. директора заводу Д. А. Принцев, інженер-конструктор Є. Ю. Єпишин, газоелектрозварник Д. Б. Попов і столяр В. Н. Башкірцев. Відтворюючи трамвай, робітники орієнтувалися на більш пізню версію вагона серії Х — з однією кабіною водія і двома дверима з правого боку. Такі вагони почали виробляти, коли з'явилися розворотні круги, а до цього трамваї ходили човниковим способом, заходячи в тупики, тому у них було дві кабіни і двері з обох боків. У 2011 році трамвай розібрали: візок відокремили від кузова, провели дефектацію складових, приступили до створення креслень, оскільки старих креслень подібного вагона на підприємстві не збереглося. Вивчивши фотографії, була складена тривимірна модель вагона. Був зварений каркас, потім його обшили металом і приступили до виготовлення внутрішнього інтер'єру: стеля, поздовжні лавки і підлога зроблені з дерева. При відтворенні використовувалися матеріали, які застосовували при будівництві аналогічних трамваїв на початку XX століття. Коли трамвай був повністю відтворений, його, за допомогою підйомного крана, завантажили на трал і доставили на місце встановлення. В ніч з 17 на 18 квітня 2013 року вагон був встановлений на спеціальний майданчик із рейками в міському саду Центрального району. Урочисте відкриття трамвая-пам'ятника відбулося 19 квітня 2013 року. Опис Пам'ятник являє собою копію вагона серії Х, який випускався з 1926 по 1937 рік на Митищинському машинобудівному заводі (нині Метровагонмаш), з 1937 по 1941 рік — на Усть-Катавському вагонобудівному заводі. Трамваї даної моделі експлуатувалися в місті з 1929 по 1967 рік. Трамвай встановлений на спеціальному майданчику з рейками, який вимощений брущаткою. Навпроти вагона встановлено три інформаційні стенди, на яких розміщена коротка інформація про історію розвитку трамвайного руху в місті. Також поруч встановлена табличка з QR-кодом, за допомогою якого можна перейти на сайт, де дана інформація викладена більш докладно. Примітки Посилання Пам'ятник трамваю на сайті gortransvolga.ru Пам'ятник трамваю на сайті welcomevolgograd.com Фотографії трамвая на сайті transphoto.ru
Chushka Spit

Chushka Spit (Russian: Коса Чушка) is a sandy spit in the northern part of the Strait of Kerch. It extends from Cape Achilleion and the town of Ilich to the south-west in the direction of the Black Sea for almost 18 kilometres (11 mi). Administratively, it belongs to Temryuksky District, Krasnodar Krai, Russia. Geography The Chushka Spit forms the northern shore of Taman Bay; the southern shore was formerly the Tuzla Spit. It has many long branches extending to the south. In 1914 a lighthouse with a fixed red light at a height of 75.5 feet (23.0 m) was constructed. A railway line and a highway run along the spit to Port Kavkaz, at the locality of Chushka, towards the end of the spit. As well as freight being shipped through the port, it is the terminal of the Kerch Strait ferry line connecting the Taman Peninsula with Crimea. The Kerch railway bridge that was built in 1944, then damaged by storms and ice and dismantled in 1945, ran from Chushka across the strait to the Kerch Peninsula. Ecology During a storm in November 2007, a Russian-flagged oil tanker was damaged off the Chushka Spit, resulting in the release of more than 2000 metric tons of fuel oil. Invertebrates such as Mytilus galloprovincialis were badly affected by the spill, but recovered by the following summer. See also Spits of the Sea of Azov Dolgaya Spit Arabat Spit References
Punta Chushka

La punta Chushka (del ruso: Коса Чушка) es un cordón litoral situado en el área septentrional de la orilla oriental del estrecho de Kerch, que separa el krai de Krasnodar de Rusia de la república autónoma de Crimea en Ucrania, de este a oeste, y al mar de Azov del mar Negro, de norte a sur, y en el extremo occidental de la península de Tamán. Pertenece administrativamente al raión de Temriuk del citado krai. Comienza en el cabo Aileon y se alarga en dirección al mar Negro, cerrando la bahía de Tamán. Sobre el cabo se halla la localidad del Chushka. Geografía Tiene una longitud de 18 km. La orilla occidental de la punta es recta, mientras que en la oriental surgen hacia el sur numerosos cordones prolongados. La punta está compuesta por arena menuda de cuarzo mezclada con conchas. Muy cerca de la punta se hallan las islas Dzenzik, Lisi, Krupinina y Golenki. Etimología El nombre de la punta, chushka, que en ruso significa "desbaste", se debe a que en estas aguas abundaban los delfines, a los que los lugareños llamaban familiarmente "cerdos de mar" (morski sviniami, морскими свиньями) o "desbastes" (chushkami, чушками) Historia En 1944 la punta fue unida a Crimea por un puente a través del estrecho de Kerch, que fue destruido por el movimiento de los hielos en invierno del mismo año. Desde 1955 entre la punta Chushka (estación Kavkaz) y la península de Kerch (estación Krim) funciona un servicio de transbordadores de ferrocarriles (entre Dzhankói y Krasnodar y Rostov), automóviles (carreteras M17 -Ucrania- y M25 -Rusia-, parte de la ruta europea E97) y pasajeros. Los puertos son Port Krim en la parte crimeana, y Port Kavkaz en la parte rusa, sobre la punta. Entre 2014 y 2018 Rusia construyó un puente sobre el estrecho de Kerch. Ecología A causa de un temporal en el mar en noviembre de 2007 hubo varios accidentes navales, que incluyeron un derrame de petróleo y uno de azufre. Véase también Port Kavkaz Puente sobre el estrecho de Kerch Enlaces externos y referencias Catástrofe ecológica en la punta Chushka en el sitio ruso de Greenpeace (en ruso) Punta Chushka (en ruso)
Flèche de Tchouchka

La flèche de Tchouchka (en ukrainien et russe : Чушка (коса)) est un cordon littoral du kraï de Krasnodar dans le détroit de Kertch. La flèche mesure 18 km est desservie par le Port de Kavkaz, terminal pétrolier et de traversiers. Notes et références Annexes Article connexe Flèches de la mer d'Azov. Liens externes Portail du monde maritime Portail de la Russie Portail de la mer Méditerranée Portail des littoraux
Čuška prevlaka

Čuška prevlaka (rus. Коса Чушка) je pješčani sprud u sjevernom dijelu Kerčkog tjesnaca koji se proteže od rta Achilleion prema jugozapadu u smjeru Crnog mora u dužini od gotovo 18 km. Administrativno pripada okrugu Temryuksky, Krasnodarski kraj, Rusija. Geografija Čuška prevlaka tvori sjevernu obalu Tamanskog zaljeva; južna obala je nekada bila Tuzlanska prevlaka. Ima mnogo dugih grana koje se protežu prema jugu, a prije je bio spojen s Kerčkim poluotokom Kerčkim željezničkim mostom iz 1944. godine. Glavna luka na prevlaci je luka Kavkaz. To je ujedno i terminal trajektne linije Kerčkog tjesnaca koja povezuje Tamanski poluotok s Krimom. Ekologija Tijekom oluje u studenom 2007., naftni tanker pod ruskom zastavom oštećen je kod Čuške prevlake, što je rezultiralo ispuštanjem više od 2000 metričkih tona loživog ulja. Beskralježnjaci poput Mytilus galloprovincialis bili su jako pogođeni izlijevanjem, ali su se oporavili do sljedećeg ljeta. Svjetionik Godine 1914., izgrađen je svjetionik s fiksnim crvenim svjetlom na visini od 23 m. Povezani članci Pješčani sprudovi Azovskog mora Dolgajska prevlaka Arabatska prevlaka Izvori Vanjske poveznice
Península de Chushka

A península de Chushka (em russo: Коса Чушка́, transl. Kosa Chushká) é um cordão peninsular localizado entre o estreito de Querche e a baía de Taman, no raion de Temryuksky, Krai de Crasnodar, no extremo oeste da península de Taman. A península começa no cabo Akhilleon e estende-se em direção ao mar Negro. A principal localidade da península é o posiolok de Chushka. Etimologia O nome da península, "chushka", que em russo significa "porco", é devido à abundância de golfinhos nessas águas, que os moradores locais chamavam a esses animais de "toninhas" (морскими свиньями; morskimi sviniami) e de "porcos" (чуками; chushkami). História Em 1944, a península foi conectada à Crimeia pela ponte ferroviária de Querche, que foi destruída pelo movimento de gelo no início do ano seguinte. Desde 1955, existe um serviço de balsa entre a península de Chushka (porto Kavkaz) e a península de Querche (porto Krym) (autoestrada 290). Em novembro de 2007, uma forte tempestade causou o naufrágio de um petroleiro russo e quatro navios de mercadorias perto da península de Chushka, resultando no derramamento de mais de 3 000 toneladas de óleo combustível e cerca 7 000 toneladas de enxofre e na morte de 8 pessoas. A avaliação dos prejuízos foi de 30 mil milhões de rublos. Ver também Península de Tuzla Ponte terrestre de Arabat Referências Ligações externas «Península de Chushka» (em russo) «Imagens da península de Chushka» (em inglês e russo) «Mapa topográfico» (em russo)
Чушка (коса)

Коса Чушка́ — полуостровная коса, расположенная на севере Керченского пролива. Начинается у мыса Ахиллеон и тянется на юго-запад в сторону Чёрного моря. Географическая характеристика Длина косы составляет почти 18 км. Западный берег косы прямой, от восточного отходят к югу многочисленные длинные отростки. Коса сложена из мелкого кварцевого песка с примесью ракушки. Поблизости от косы расположены острова: Дзендзик, Лисий, Крупинина, Голенький. Топографические карты Лист карты L-37-86 п им Войкова. Масштаб: 1 : 100 000. Состояние местности на 1988 год. Издание 1989 г. Этимология Название косы связывают с тем, что раньше на берег косы часто выбрасывались дельфины. Люди называли их морскими свиньями, или чушка́ми. История В 1944—1945 годах коса была соединена с Крымом Керченским железнодорожным мостом, который был снесён ледоходом зимой 1944/1945 года. С 1954 года между косой Чушка (станция Порт Кавказ) и Керченским полуостровом (станция Крым) налажена паромная переправа автомашин и пассажиров (автомагистраль А290). Экология Разлив нефти 2007 года В результате сильного шторма на море в ноябре 2007 года произошёл разлив нефти. Было разлито около трех тысяч тонн нефтепродуктов, были человеческие жертвы. Чисткой берега после разлива нефти в течение года занимались работники МЧС, кубанские студенты и добровольцы. Для предотвращения новых катастроф был создан Морской спасательно-координационный центр. Предварительная оценка ущерба составила 30 млрд рублей, но виновный не был найден, поэтому эта сумма не была ни с кого взыскана. Нефтебаза и терминалы по перевалке опасных грузов Для вывоза за рубеж продукции нефтяной и химической промышленности построены терминалы по перевалке грузов: нефтяной (ООО «СВЛ-Трейдинг») и два химических (компаний ОАО «Порт-Кавказ» и ООО «Югхимтерминал»). Открытая перевалка химических веществ и удобрений привела к ухудшению экологической обстановки и росту числа заболеваний среди жителей посёлка Чушка, расположенного недалеко от порта. Хозяйственная деятельность ОАО «Порт-Кавказ» наносит значительный урон хрупкой экосистеме косы. Примечания Литература Трагедия Керченского пролива четыре года спустя: Ущерб до сих пор никто не возместил (рус.) (HTML). Комсомольская правда (11 ноября 2011). Дата обращения: 6 июля 2021. Львова, Татьяна; Т. Львова, Татьяна. Посёлок Чушка - зона экологического апокалипсиса (рус.). Экологическая вахта по Северному Кавказу (20 июня 2008). Дата обращения: 6 июля 2021.
Чушка коса

Чушка коса (рус. Коса Чушка) уска је пешчана превлака у источном делу Керчког мореуза који спаја Азовско са Црним морем. Административно припада Темрјучком рејону Краснодарске покрајине Русије. Протеже се у правцу север-југ у дужини од 18 километара. Раздваја Керчки пролаз од Таманског и Динског залива на истоку. Западна обала превлаке је знатно стрмија и равнија у поређењу са источном која је доста нижа и разуђенија. Нарочито је разуђен југоисточни део обале уз који се налазе бројна мања пешчана острва. У основи Чушке косе налазе се кварцни пескови са примесама гранита. Име превлаке потиче од локалног назива за делфине који су некада били бројни на том подрачју, а које су локални становници називали „чушкама” или „морским свињама”. На превлаци се налази једна од најзначајнијих руских морских лука, Порт Кавказ. Године 1944. превлака је са суседним Кримом била повезана железничким мостом који није био дугог века пошто га је у зиму исте године лед потпуно уништио. Од 1955. из луке Порт Кавказ се одвија редован трајектни саобраћај са суседним Керчом. Види још Темрјучки рејон Таманско полуострво Керчки мореуз Референце Спољашње везе Коса Чушка Керченский пролив, коса Чушка и Тузла
Чушка (коса)

Чу́шка (рос. Чушка) — півострівна коса на крайньому північному заході Таманського півострова у північній частині Керченської протоки. Адміністративно коса входить до складу Темрюцького району Краснодарського краю. Майже по всій довжині коси проходять автомобільна траса А290 та залізниця. На косі розташоване однойменне селище, в якому проживає всього 109 осіб. Майже всі вони працюють в портовому господарстві. Проживання на косі ускладнене відсутністю прісної води. Походження назви За однією версією у давнину на берег коси викидались дельфіни. Люди називали їх морськими свинями, а частіше — чушками. Саме від народної назви цих ссавців і отримала коса свою назву. За іншою версією косу назвали так через її схожість зі свинячим вухом. Положення Коса починається на південь від мису Ахіллеон і простягається на південний захід у бік Чорного моря на 16,5 км. Ширина коси при цьому становить всього від 150 м в основі на півночі до 300–400 м на півдні. Західний берег коси прямий, місцями укріплений камінням. Східний на півночі рівний, а починаючи від центральної частини й до краю на півдні — сильно розчленований дрібнішими косами та мілинами. Місцями ці мілини піднімаються з-під води, утворюючи дрібні острови чи грязьові вулкани (наприклад, Блевака). Коса складена дрібним кварцовим піском із домішками черепашок. Біля південного сходу розташовано багато низинних островів, найбільшими з яких є Безіменний, Голенький, Дзендзик, Крупініна та Лисій (Лисячий). На краю коси збудовано декілька маяків (оскільки коса низинна і з моря не проглядається), які допомагають безпечному проходженню суден, — Передній Чушкинський, Задній Чушкинський тощо. Історичні події 9 жовтня 1943 року на косі переможно завершена битва за Кавказ в період Другої світової війни — десант на косу Тузла. В околицях селища Ілліч, в основі коси, встановлено пам'ятник на честь воїнів-визволителів всього Таманського півострова, Кубані та Північного Кавказу. 1944 року коса була сполучена з м. Керч мостом, однак взимку того ж року він був зруйнований скресаючим льодом. З 1955 року між косою Чушка (порт Кавказ) та Керченським півостровом (порт Крим в межах міста Керч) організована автомобільна та залізнична поромна переправа. Існують також проєкти будівництва автомобільно-залізничного мосту через Керченську протоку. У листопаді 2007 року в результаті шторму в районі порту затонули танкер з мазутом та суховантаж із сіркою, район був оголошений регіоном екологічної катастрофи. Окрім того, діяльність порту Кавказ також здійснює негативний вплив на екологію коси. Примітки