NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Starokórsunskaya

Starokórsunskaya (del ruso: Староко́рсунская) es una stanitsa del ókrug urbano de Krasnodar del krai de Krasnodar, en el sur de Rusia. Está situada en la orilla septentrional del embalse de Krasnodar del río Kubán, 23 km al este de Krasnodar. Tenía una población de 10 776 habitantes en 2002.​​ Es cabeza del municipio Starókorsunskoye del distrito Karasunski, al que pertenecen asimismo Dorozhni y Raziezd. Historia Fue fundada en 1794 como uno de los primeros asentamientos de los cosacos del Mar Negro en el Kubán. La tropa que estableció el asentamiento estaba bajo el mando del atamán Zajari Chepiga. La primera escuela fue fundada en 1867. En 1916 contaba con 13 478 habitantes. Hasta 1920 pertenecía al otdel de Ekaterinodar del óblast de Kubán. En 1927 se estableció el koljós Krasni voin. En 1932 fue incluida en las listas negras de sabotaje por lo que parte de su población y sometida a hambruna. Durante la Gran Guerra Patria, fue ocupada por la Wehrmacht de la Alemania Nazi el 10 de agosto de 1942 y liberada por el Ejército Rojo de la Unión Soviética el 11 de febrero de 1943. En 1957 se estableció el koljós Lenin. Cultura y lugares de interés La casa de cultura es de 1969. En 1987 se erigió un monumento a los soldados campesinos. En 2010 se construyó un memorial a los veteranos de la Gran Guerra Patria. Economía y transporte Los principales sectores económicos de la población son la agricultura y la pesca. Cinco kilómetros al norte de la stanitsa se halla la estación Stopiati de la línea de ferrocarril Krasnodar-Kropotkin. Por la localidad pasa la carretera Krasnodar-Ust-Labinsk. Referencias Enlaces externos Este artículo contiene datos geográficos extraídos de Google Earth y el mapa de Rusia de Yandex.ru, accesible desde este enlace.
Starokorsunskaja

Starokorsunskaja (ros. Старокорсунская) – stanica w Rosji, w Kraju Krasnodarskim, w okręgu miejskim Krasnodaru. W 2010 liczyła 12 238 mieszkańców. Urodzeni Iwan Bowkun – radziecki wojskowy i dowódca partyzancki, Bohater Związku Radzieckiego. Przypisy
Старокорсунскаја

Старокорсунскаја (рус. Старокорсунская) насељено је место руралног типа (станица) на југозападу европског дела Руске Федерације. Налази се у централном делу Краснодарске покрајине и административно припада њеном Краснодарском градском округу. Према подацима националне статистичке службе РФ за 2010, станица је имала 12.238 становника. Географија Станица Старокорсунскаја се налази у централном делу Краснодарске покрајине, односно на крајњем југу Кубањско-приазовске степе. Лежи на десној и високој обали реке Кубањ, односно на северној обали њеног Краснодарског језера, на надморској висини од око двадесетак метара. Село се налази на око двадесетак километара источно од покрајинског административног центра, града Краснодара. Северном периферијом насеља пролази друмски правац Р251 који повезује црноморску обали и град Темрјук са Ставропољем. Историја Корсунско насеље основали су 1794. припадници црноморских Козака досељених на Кубањ и било је то једно од првих 40 козачких насеља на том подручју. Садашње име добија 1809. након оснивања станице Новокорсунскаја нешто северније. Прва школа у селу почела је са радом 1867. године. Демографија Према подацима са пописа становништва 2010. у селу је живело 12.238 становника. Види још Краснодарски крај Краснодарски градски округ Референце Спољашње везе Званични веб-сајт Званичан сајт Краснодарског градског округа Архивирано на веб-сајту Wayback Machine (28. април 2015)
Старокорсунська

Старокорсунська — станиця в Краснодарському краї, адміністративно підпорядкована адміністрації Карасунського округу міста Краснодар. Населення — 10,8 тис. мешканців (2002). Географія Станиця розташована на високому правому березі Кубані (Краснодарське водосховище), за 12 км східніше селища Пашківський на трасі Краснодар-Усть-Лабинськ. Залізнична платформа Стопятый на залізниці Краснодар — Кропоткін розташована за 5 км, приміські поїзда. Економіка Підприємства сільського господарства, рибальство. Одне із перший поселень чорноморських козаків, заснована восени 1794 року. Корсунський курінь прибув із групою козаків під проводом військового отамана Захарія Чепіги. Відомі люди В станиці народилися: Муравйов Юрій Васильович (1934—2000) — український живописець. Чечетко Микола Карпович — Герой Радянського Союзу. Щербина Никифор — український поет. Джерела Старокорсунська на фотомапі WikiMapia
Staroleuixkovskaia

Staroleuixkovskaia - Старолеушковская (rus) - és una stanitsa del krai de Krasnodar, a Rússia. Es troba a les terres baixes de Kuban-Azov, a la vora del riu Txelbas, a 17 km al sud de Pàvlovskaia i a 119 km al nord-est de Krasnodar, la capital. Pertany a aquest municipi l'stanitsa d'Ukraïnskaia. Història La vila fou fundada el 1794 com un dels primers quaranta assentaments dels cosacs de la Mar Negra al Kuban. A finals del segle xix tenia 3.869 habitants, una església, una escola i diversos establiments comercials i industrials. Fins al 1920 pertanyé a l'otdel de Ieisk de la província del Kuban.
Staroleushkovskaya

Staroleushkovskaya (del ruso: Старолеушковская) es una stanitsa del raión de Pávlovskaya del krai de Krasnodar, en Rusia. Está situada en las llanuras de Kubán-Priazov, a orillas del río Chelbas, 17 km al sur de Pávlovskaya y 119 km al nordeste de Krasnodar, la capital del krai. Tenía 5251 habitantes en 2010.​ Es cabeza del municipio Staroleushkovskoye, al que pertenece asimismo Ukraínskaya. Historia La localidad fue fundada en 1794 como uno de los primeros cuarenta asentamientos de los cosacos del Mar Negro en el Kubán. A finales del siglo XIX, tenía 3869 habitantes, una iglesia, una escuela y varios establecimientos comerciales e industriales.​ Hasta 1920 perteneció al otdel de Yeisk del óblast de Kubán. Demografía Composición étnica De los 5 660 habitantes que había en 2002, el 93 % era de etnia rusa, el 2.2 % era de etnia ucraniana, el 2 % era de etnia bielorrusa, el 0.5 % era de etnia armenia, el 0.2 % era de etnia georgiana, el 0.1 % era de etnia azerí, el 0.1 % era de etnia tártara, el 0.1 % era de etnia alemana, el 0.1 % era de etnia griega y el 0.1 % era de etnia gitana.​ Transporte Por la localidad pasa la carretera federal M4 Don. Enlaces externos y referencias Este artículo contiene datos geográficos extraídos de Google Earth y el mapa de Rusia de Yandex.ru, accesible desde este enlace. El municipio en el sitio web oficial del raión de Pávlovskaya Archivado el 4 de marzo de 2016 en Wayback Machine. (en ruso) Mapa topográfico soviético en maps.vlasenko.net (en ruso) Casa de la localidad (enlace roto disponible en Internet Archive; véase el historial, la primera versión y la última). en Panoramio Antigua escuela en Panoramio Ayuntamiento en Panoramio Casa de Staroleushkovskaya (enlace roto disponible en Internet Archive; véase el historial, la primera versión y la última). en Panoramio Obelisco (enlace roto disponible en Internet Archive; véase el historial, la primera versión y la última). en Panoramio El Chelbas en Staroleushkovskaya (enlace roto disponible en Internet Archive; véase el historial, la primera versión y la última). en Panoramio
Старолеушковская

Старолеушковская — станица в Павловском районе Краснодарского края. Административный центр Старолеушковского сельского поселения. Население — 5 660 жителей (2002), третье место по району. География Станица расположена на берегах реки Челбас (бассейн Азовского моря), в 19 км южнее районного центра — станицы Павловской. Ближайшая железнодорожная станция расположена в 12 км восточнее в станице Новолеушковской. Административное устройство Станица Старолеушковская, вместе со станицей Украинской (750 жителей) образует Старолеушковское сельское поселение. Площадь 1528 га, население 6 445 жителей. История Леушковское куренное селение, основанное в 1794 году, — одно из первых 40, основанных черноморскими казаками на Кубани. Название перенесено с куреня Запорожской Сечи, который был назван по селу Леухи (ныне Винницкой области). С 1821 года — Старолеушковское, после основания Новолеушковского селения. Станица долгое время являлась селением казачьего рода Околот. До 1920 года станица Старолеушковская входила в Ейский отдел Кубанской области. Известные уроженцы Герой Социалистического Труда Иван Голуб Население Численность населенияГод520053005400550056005700580059001920194019601980200020202040СтаролеушковскаяСтатистика населения.mw-chart-32749af35a47fc1d444b040e4af2a0a1dc6d1eadb43cf468e8ca463dd3fd75785b7ba716fd15c2fe610d9b0cf3004cfa825197c9deb281f76d62ebd94c973930__zr242415-cls-1249460:hover{pointer-events:none}.mw-chart-32749af35a47fc1d444b040e4af2a0a1dc6d1eadb43cf468e8ca463dd3fd75785b7ba716fd15c2fe610d9b0cf3004cfa825197c9deb281f76d62ebd94c973930__zr242415-cls-1249461:hover{cursor:pointer;fill:rgba(0,0,0,1)}.mw-chart-32749af35a47fc1d444b040e4af2a0a1dc6d1eadb43cf468e8ca463dd3fd75785b7ba716fd15c2fe610d9b0cf3004cfa825197c9deb281f76d62ebd94c973930__zr242415-cls-1249462:hover{cursor:pointer}.mw-chart-32749af35a47fc1d444b040e4af2a0a1dc6d1eadb43cf468e8ca463dd3fd75785b7ba716fd15c2fe610d9b0cf3004cfa825197c9deb281f76d62ebd94c973930__zr242415-cls-1249463:hover{cursor:pointer;fill:rgba(82,130,235,1)}.mw-chart-32749af35a47fc1d444b040e4af2a0a1dc6d1eadb43cf468e8ca463dd3fd75785b7ba716fd15c2fe610d9b0cf3004cfa825197c9deb281f76d62ebd94c973930__zr242415-cls-1249464:hover{cursor:pointer;fill:rgba(0,0,0,0)} Национальный состав По данным переписи 1926 года по Северо-Кавказскому краю, в населённом пункте числилось 1343 хозяйства и 6521 житель (3106 мужчин и 3415 женщин), из которых украинцы — 89,82 % или 5857 чел., русские — 9,14 % или 596 чел. Примечания Ссылки Станица на сайте Павловского района Краснодарского края
Старолеушковскаја

Старолеушковскаја (рус. Старолеушковская) насељено је место руралног типа (станица) на југозападу европског дела Руске Федерације. Налази се на северу Краснодарске покрајине и административно припада њеном Криловском рејону. Према статистичким подацима Националне статистичке службе Русије за 2010. у насељу је живело 5.251 становника и друго је по величини насеље у рејону. Географија Станица Старолеушковскаја се налази у северном делу Краснодарског краја, односно у јужном делу припадајућег му Павловског рејона. Лежи у ниској степи Кубањско-приазовске низије, на обали реке Челбас. Село се налази на око 19 километара јужно од рејонског центра Павловскаје, односно на неких 120 км северно од града Краснодара. Историја Садашње насеље под именом Леушковско село (рус. Леушковское куренное селение) основали су црноморски Козаци 1794. године као једну од првих 40 козачких насеобина на Кубању. Након оснивања Новолеушковског Села 1821. добија садашње име. Демографија Према подацима са пописа становништва 2010. у селу је живело 5.251 становника. Види још Краснодарска Покрајина Павловски рејон Станица Референце Спољашње везе Подаци о селу на сајту Павловског рејона Архивирано на веб-сајту Wayback Machine (7. март 2016)
Старолеушківська

Староліушківська — станиця в Павлівському районі Краснодарського краю. Адміністративний центр Старолеушківського сільського поселення. Населення — 5 660 мешканців (2002), третє місце по району. Географія Станиця розташована на берегах річки Челбас (басейн Азовського моря), за 19 км на південь від районного центру — станиці Павловської. Найближча залізнична станція розташована за 12 км на схід від станиці Новолеушківської. Адміністративний устрій Станиця Староліушківська, разом із станицею Українкою (750 мешканців) утворює Старолеушківське сільське поселення. Площа 1528 га, населення 6445 жителів. Історія Ліушківське курінне селище, засноване в 1794 року, — одне з перших 40, заснованих чорноморськими козаками на Кубані. Назва перенесена з куреня Запорізької Січі, який був названий селом Леухи (нині Вінницької області). Стало називатися Староліушковським в 1821 року, після заснування Новолеушківського селища. Станиця довгий час була селищем козачого роду Околот. До 1920 року станиця Старолеушківська входила до Єйського відділу Кубанської області. Відомі уродженці Герой Соціалістичної Праці Іван Голуб Населення Національний склад За даними перепису 1926 року по Північно-Кавказькому краю, в населеному пункті значилося 1343 господарства та 6521 мешканець (3106 чоловіків та 3415 жінок), з яких українці — 89,82 % чи 5857 осіб, великороси — 9,14 % або 596 осіб. Примітки Посилання Станиця на сайті Павлівського району Краснодарського краю
Staromyschastowskaja

Staromyschastowskaja (russisch Старомышастовская) ist eine Staniza in der Region Krasnodar in Russland mit 10.610 Einwohnern (Stand 14. Oktober 2010). Geographie Der Ort liegt etwa 35 km Luftlinie nordnordöstlich des Regionsverwaltungszentrums Krasnodar am Kotschety, gut 10 km oberhalb seiner Mündung bei Medwedowskaja in den Kirpili, einen Zufluss des Asowschen Meeres. Staromyschastowskaja gehört zum Rajon Dinskoi und befindet sich knapp 20 km nordwestlich von dessen Verwaltungszentrum Dinskaja. Die Staniza ist Sitz der Landgemeinde Staromyschastowskoje selskoje posselenije, zu der außerdem die Weiler (chutor) Gorlatschiwka (2 km nordöstlich), Nowy (5 km südöstlich) und Wostotschny (5 km nordöstlich) gehören. Geschichte 1794 wurde von aus der Saporoger Sitsch umgesiedelten Kosaken die Kurinsiedlung Myschastowskaja gegründet, etwa 40 km südwestlich, näher zum Kuban an Stelle der heutigen Staniza Nowomyschastowskaja gelegen. Spätestens 1810 erfolgte die Verlegung an die heutige Stelle; trotzdem gilt 1794 zumeist als Gründungsjahr. 1823 wurde die ursprüngliche Ortslage wieder besiedelt und erhielt zur Unterscheidung den Namen Nowomyschastowskoje („Neu-Myschastowskoje“), während die Hauptsiedlung, obwohl später entstanden, nun Staromyschastowskoje („Alt-Myschastowskoje“) genannt wurde, ab der Verleihung des Status einer Staniza 1842 unter der heutigen Namensform. Bevölkerungsentwicklung Anmerkung: Volkszählungsdaten Verkehr Westlich außerhalb von Staromyschastowskaja liegt die Station Myschastowka bei Kilometer 37 (ab Krasnodar, entsprechend Kilometer 1587 ab Moskau) der seit 1972 elektrifizierten Eisenbahnstrecke (Rostow am Don –) Bataisk – Krasnodar, die auf diesem Abschnitt ursprünglich 1914 als Teil der Verbindung Krasnodar (damals Jekaterinodar) – Primorsko-Achtarsk (Station Achtari) in Betrieb gegangen und ab den 1960er-Jahren zur Hauptstrecke ausgebaut worden war. Entlang der Bahnstrecke verläuft die Regionalstraße 03K-001 von Krasnodar nach Jeisk (ehemals R268 nach Bataisk). Durch die Staniza führt von dort die 03N-190, eine Querverbindung zur föderalen Fernstraße M4 Moskau – Krasnodar – Noworossijsk beim Rajonzentrum Dinskaja. Weblinks Offizielle Website der Gemeindeverwaltung (russisch) Einzelnachweise
Staromyshastovskaya

Staromyshastovskaya (del ruso: Старомышастовская) es una stanitsa del raión de Dinskaya del krai de Krasnodar del sur de Rusia. Está situada a orillas del río Kochety, afluente del río Kirpili, 19 km al noroeste de Dinskaya y 33 km al norte de Krasnodar, la capital del krai. Tenía 10 610 habitantes en 2010.​​ Es cabeza del municipio Staromyshastovskoye, al que pertenecen asimismo Vostochni, Gorlachivka y Novi. El municipio cuenta con 10 740 habitantes y 10.92 km². Historia La localidad fue fundada en 1794 como uno de los primeros asentamientos de los cosacos de Zaporozhia en su reubicación en el Kubán. En un origen fue llamado Myshastovski, por el asentamiento en Ucrania del que eran originarios. En 1810 debido a las incursiones de los pueblos de la montaña y la falta de agua potable, parte de la población obtuvo autorización para emigrar a una nueva localización, fundándose en 1823 Novomyshastovskaya. El asentamiento Myshastovski pasó a ser conocido con el nombre actual. Cultura Cuenta con dos escuelas primarias y una escuela de música. Economía y transporte El principal sector económico es la agricultura. Cuenta con una estación (Myshastovka) en la línea Timashovsk-Krasnodar. Referencias Enlaces externos Este artículo contiene datos geográficos extraídos de Google Earth y el mapa de Rusia de Yandex.ru, accesible desde este enlace. La stanitsa en el sitio web del raión (en ruso). El Kochety en Staromyshastovskaya (enlace roto disponible en Internet Archive; véase el historial, la primera versión y la última). en Panoramio
Старомишастовскаја

Старомишастовскаја (рус. Старомышастовская) насељено је место руралног типа (станица) на југозападу европског дела Руске Федерације. Налази се у централном делу Краснодарске покрајине и административно припада њеном Динском рејону. Према подацима националне статистичке службе РФ за 2010. станица је имала 10.610 становника и једно је од већих сеоских насеља у земљи. Географија Станица Старомишастовскаја се налази у централном делу Краснодарске покрајине на неких 35 километара северно од покрајинског центра Краснодара, односно на око 20 км северозападно од рејонског центра, станице Динскаје. Село лежи у јужном делу Кубањско-приазовске степе на надморској висини од око 22 метра, и кроз њега протиче река Кочети, десна притока Кирпилија. Историја Село Мишастовско основали су 1794. Кубањски Козаци и било је то једно од првих 40 козачких насеља на том делу Кубања. Након што се значајан део Козака из села одселио на нову локацију и основао ново насеље, Новомишастовскаја, село је 1823. променило име у садашњи назив. Демографија Према подацима са пописа становништва 2010. у селу је живело 10.610 становника. Види још Краснодарски крај Дински рејон Референце Спољашње везе Званични веб-сајт Званичан сајт Динског рејона
Старомишастовська

Старомишастовська — станиця в Дінському районі Краснодарського краю. Центр Старомишастовського сільського поселення. Населення — 10 489 мешканців (2002). Станиця розташована на березі річки Кочети (притока Кірпілі), у степовій зоні, за 16 км північно-західніше районного центру — станиці Дінська. Залізнична станція Мишастовка на залізниці Краснодар (25 км) — Тимашевськ (36 км). Агропромислові підприємства. Дві загальноосвітні школи, музична школа, дитяча спортивна школа. Історія Мишастовське курінне селище засновано у 1794 році серед перших 40 куренів Чорноморського козацького війська. Назва перенесено з куреня Січі. Перейменоване в Старомишастовське після відділення частини козаків у Новомишастовський курінь (сучасна станиця Новомишастовська) в 1823 році. Видатні уродженці Єгорова Євдокія Іллівна — радянська доярка, повний кавалер ордена Трудової Слави. Джерела Сайт адміністрації Дінського района: Старомишастовського сільського поселення Старомышастовский курьеръ[недоступне посилання з липня 2019]
Старопетровский (хутор)

Старопетро́вский — хутор в Морозовском районе Ростовской области. Входит в состав Парамоновского сельского поселения. География В основном территория хутора это степи и балки. Есть 5 прудов, один из которых загрязнен. Население Улицы Примечания Ссылки Старопетровский (хутор) (недоступная ссылка — история). Сайт МОУ Саропетровской СОШ
Староротовка

Староротовка — хутор в Матвеево-Курганском районе Ростовской области. Входит в состав Матвеево-Курганского сельского поселения. География Улицы История Село Альт-Ротовка основано в 1890 году немцами-лютеранами переселенцами из Таврической губернии. Население Примечания Ссылки Староротовка (хутор)
Старченский

Ста́рченский — хутор в Целинском районе Ростовской области. Входит в состав Кировского сельского поселения. Население Улицы На хуторе имеется три улицы: Мира, Октябрьская и Первомайская. Примечания Ссылки Старченский (хутор) (недоступная ссылка — история). Старченский
Stari Kurinski

Stari Kurinski - Старый Куринский (rus) - és un khútor del krai de Krasnodar, a Rússia. Es troba als vessants septentrionals del Caucas occidental, a la vora del riu Kura, a 26 km a l'oest d'Apxeronsk i a 79 km al sud-est de Krasnodar, la capital. Pertany al municipi de Kurínskaia.
Stari Kurinski

Stari Kurinski (del ruso: Старый Куринский) es un jútor (pequeño pueblo rural cosaco) del raión de Apsheronsk del krai de Krasnodar, en Rusia. Está situado en las vertientes septentrionales del Cáucaso Occidental, a orillas del río Kura, afluente del Pshish, de la cuenca del Kubán, 26 km al oeste de Apsheronsk y 79 km al sureste de Krasnodar, la capital del krai. Tenía 62 habitantes en 2010.​ Pertenece al municipio Kurinskoye. Transporte En la localidad hay una plataforma ferroviaria de la línea Tuapsé-Armavir. Referencias Enlaces externos Este artículo contiene datos geográficos extraídos de Google Earth y el mapa de Rusia de Yandex.ru, accesible desde este enlace. Mapa topográfico en maps.vlasenko.net (en ruso). Fotografía de la plataforma ferroviaria 1824km (enlace roto disponible en Internet Archive; véase el historial, la primera versión y la última). en Panoramio
Steblitski

Steblitski (del ruso: Стеблицкий) es un jútor del raión de Novokubansk en el krai de Krasnodar de Rusia. Está situado en la orilla izquierda del río Urup, afluente del río Kubán, 26 km al sur de Novokubansk y 171 km al este de Krasnodar. Tenía 581 habitantes en 2010.​ Pertenece al municipio Sovétskoye. Transporte Al este de la localidad pasa la carretera federal M29 Cáucaso. Referencias Enlaces externos Este artículo contiene datos geográficos extraídos de Google Earth y el mapa de Rusia de Yandex.ru, accesible desde este enlace. Mapa topográfico en maps.vlasenko.net (en ruso)
Стебницкий (хутор)

Стебницкий (Стеблицкий) — хутор в Новокубанском районе Краснодарского края. Входит в состав Советского сельского поселения. География Хутор лежит южнее Армавира, на берегу реки Уруп, незадолго до её впадения в Кубань. История В 1860-е годы здесь находился «офицерский участок», пожалованный топографу Иерониму Стебницкому. По справочнику «Кубанская область. Списки населенных мест по сведениям 1882 года» располагался частный владельческий участок генерал-майора Стебницкого в 1012 десятин земли. Тогда было 20 дворов и 20 домов, значилось 74 жителя мужского пола и 74 — женского. Хутор населяли иногородние, «великороссийской» народности и православного вероисповедания. В 2023 году Управление Росреестра по Краснодарскому краю исправило ошибочное написание «Стеблицкий», которое закрепилось в документах, на «Стебницкий», изменение внесено в государственный каталог. Директор Новокубанского краеведческого музея Евгений Замореев предположил, что в советские годы ошибка была неслучайна: «понимали, что будет много вопросов к названию [хутора, что носит имя военного топографа императорской армии]. Потому они решили поменять в названии одну букву». Население Численность населенияГод58060062064066068020022004200620082010Стебницкий (хутор)Статистика населения.mw-chart-ce6677f5f005894a00fecc9308192622f82c7383780b9cb38e8c2aae3d5de579c4c51ac8715f5ac9f11073d8d4daa86cdea2a0cf5951115395192a62e1a369b0__zr232819-cls-1198844:hover{pointer-events:none}.mw-chart-ce6677f5f005894a00fecc9308192622f82c7383780b9cb38e8c2aae3d5de579c4c51ac8715f5ac9f11073d8d4daa86cdea2a0cf5951115395192a62e1a369b0__zr232819-cls-1198845:hover{cursor:pointer;fill:rgba(0,0,0,1)}.mw-chart-ce6677f5f005894a00fecc9308192622f82c7383780b9cb38e8c2aae3d5de579c4c51ac8715f5ac9f11073d8d4daa86cdea2a0cf5951115395192a62e1a369b0__zr232819-cls-1198846:hover{cursor:pointer}.mw-chart-ce6677f5f005894a00fecc9308192622f82c7383780b9cb38e8c2aae3d5de579c4c51ac8715f5ac9f11073d8d4daa86cdea2a0cf5951115395192a62e1a369b0__zr232819-cls-1198847:hover{cursor:pointer;fill:rgba(82,130,235,1)}.mw-chart-ce6677f5f005894a00fecc9308192622f82c7383780b9cb38e8c2aae3d5de579c4c51ac8715f5ac9f11073d8d4daa86cdea2a0cf5951115395192a62e1a369b0__zr232819-cls-1198848:hover{cursor:pointer;fill:rgba(0,0,0,0)} Примечания