NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Platnirowskaja

Platnirowskaja (russisch Платни́ровская) ist eine Staniza in der Region Krasnodar in Russland mit 12.004 Einwohnern (Stand 14. Oktober 2010). Geographie Der Ort liegt im Kaukasusvorland gut 50 km Luftlinie nordöstlich des Regionsverwaltungszentrums Krasnodar am Kirpili, einem Zufluss des Asowschen Meeres. Platnirowskaja gehört zum Rajon Korenowski und befindet sich knapp 10 km südwestlich von dessen Verwaltungszentrum Korenowsk. Die Staniza ist Sitz der Landgemeinde Platnirowskoje selskoje posselenije, zu der außerdem die Weiler (chutor) Kasatschi (faktisch unmittelbar östlich anschließend) und Lewtschenko (10 km westlich) gehören. Geschichte Der Ort entstand 1794 als eine der ersten 40 kosakische Kurinsiedlungen im Kuban-Gebiet unter dem Namen Platnirowskoje, ab Verleihung des Status einer Staniza 1842 unter der heutigen Namensform. Nach der Umwandlung des 1881 etwa 80 km nördlich gegründeten Weilers (chutor) Tschelbasski in die Staniza Nowoplatnirowskaja („Neu-Platnirowskaja“) 1909 wurde Platnirowskaja auch als Staroplatnirowskaja („Alt-Platnirowskaja“) bezeichnet; diese Bezeichnung wurde jedoch im Unterschied zu vielen anderen Stanizen mit ähnlicher Entwicklung nie offiziell. Platnirowskaja gehörte von 1868 bis zur Einrichtung der Rajons 1924 zur Abteilung (otdel) Kawkasskaja der Oblast Kuban. Bevölkerungsentwicklung Anmerkung: Volkszählungsdaten Verkehr Westlich an Platnirowskaja vorbei verläuft die föderale Fernstraße M4 von Moskau über Rostow am Don und Krasnodar nach Noworossijsk. Am östlichen Ortsrand liegt die gleichnamige Station an der 1888 eröffneten und seit 2000 elektrifizierten Bahnstrecke Tichorezkaja – Krasnodar (Streckenkilometer 618 ab Wolgograd). Weblinks Offizielle Website der Gemeindeverwaltung (russisch) Einzelnachweise
Platnírovskaya

Platnírovskaya (del ruso: Платнировская) es un jútor del raión de Korenovsk del krai de Krasnodar, en Rusia. Está situado a orillas del río Kirpili, 10 km al sur de Korenovsk y 48 al nordeste de Krasnodar, la capital del krai. Tenía 12 004 habitantes en 2010.​ Es cabeza del municipio Platnírovskoye, al que pertenecen Levchenko y Kazachi. En ocasiones la stanitsa es denominada Staroplatnírovskaya para diferenciarla de Novoplatnírovskaya. Historia Fue fundada en 1794, cuando se establecieron las primeras stanitsas de los cosacos del Mar Negro, con una población de 141 personas. En 1842 el asentamiento Platnírovski recibió el estatus de stanitsa. En 1916 había 1686 dvor, en los que vivían 9 795 nativos y 2 200 forasteros. Entre 1868 y 1924 perteneció al otdel de Kavkázskaya del óblast de Kubán. Fue introducida en las listas negras de sabotaje en 1933. Se crearon varios koljoses (Krasni pogranichnik, Novi put, Krásnoye Polie, OSOAVIAJIM) que acabarían uniéndose en el koljós Kírov. En la década de 1990, el koljós quebró, por lo que se vendió la mayor parte de la tierra y de la maquinaria. Demografía Composición étnica De los 11 561 habitantes que tenía en 2002, el 88.9 % era de etnia rusa, el 1.7 era de etnia ucraniana, el 1.7 % era de etnia armenia, el 0.2 % era de etnia bielorrusa, el 0.2 % era de etnia georgiana, el 0.1 % era de etnia azerí, el 0.1 % era de etnia adigué, el 0.1 % era de etnia tártara, el 0.1 % era de etnia griega, el 0.1 % era de etnia alemana y el 0.1 % era de etnia gitana​ Economía y transporte Los principales sectores económicos de la localidad son la agricultura y la transformación de los productos agrícolas. Asimismo existe una fábrica de objetos de porcelana y cristal. Se explotan piscifactorías en el Kirpili. Cerca de la localidad pasa la autopista M4 Moscú-Novorosisk. Tiene una estación en la línea Krasnodar-Tijoretsk. Referencias Enlaces externos Sitio web del municipio Platnírovskoye (en ruso) Sitio web sobre la localidad (en ruso) Fotografía en la Gran Enciclopedia Soviética. Escuela n.º 5 en Panoramio Iglesia en Panoramio Calle Tretiakova en Panoramio Calle Krásnaya en Panoramio Calle de la localidad en Panoramio
Платнировскаја

Платнировскаја (рус. Платнировская) насељено је место руралног типа (станица) на југозападу европског дела Руске Федерације. Налази се у централном делу Краснодарске покрајине и административно припада њеном Кореновском рејону. Према подацима националне статистичке службе РФ за 2010, станица је имала 12.004 становника. Географија Станица Платнировскаја се налази у централном делу Краснодарске покрајине на око 6 км јужно од рејонског центра градаКореновска, односно на око 50 км североисточно од покрајинског центра Краснодара. Село лежи у јужном делу Кубањско-приазовске степе на надморској висини од око 34 метра. Лежи на обе обале реке Кирпили. Кроз насеље пролази железница на линији Краснодар−Тихорецк, а на 2 км западно од села пролази и федерални аутопут М4 „Дон” који повезује Новоросијск са Москвом. Историја Станица Платнировскаја је основана 1794. као једно од првих насеља које су Кубањски Козаци основали у том периоду на подручју Кубања. Званичан статус станице добија 1842. године. Према подацима из 1916. у насељу је у 1.686 домаћинстава живело 9.795 становника. Демографија Према подацима са пописа становништва 2010. у селу је живело 12.004 становника. Види још Краснодарски крај Кореновски рејон Референце Спољашње везе Званични веб-сајт Званичан сајт Кореновског рејона Архивирано на веб-сајту Wayback Machine (11. јун 2007)
Платніровська

Платніровська — станиця, у складі Корєновського району Краснодарського краю, центр Платніровського сільського поселення. Історія Заснована в 1794 році, як один із сорока перших кубанських куренів чорноморських козаків. До революції Платніровська входила в Єйський відділ Кубанської області. Іноді станиця згадується, як Староплатніровська щоб відрізнити від Новоплатніровської. У 1906 році було відкрито філіал українського товариства "Просвіта" у станиці Платніровській. У 1933, станиця була занесена на «Чорні дошки» за «саботаж». Від голоду загинули сотні жителів. У середині ХХ сторіччя в станиці було створено кілька колгоспів, серед яких «Красний пограничник», «Новий путь», «Красне поле», «ОСОАВИАХИМ». Згодом усе колгоспи об'єдналися у єдиний колгосп їм. Кірова, а назви малих колгоспів перетворилися на назви районів станиці. У 1970—1980-х роках колгосп був колгоспом-мільйонером. У 1990-х роках колгосп збанкрутував і більшість майна та техніки було розпродано. Географія Станиця розташована на березі річки Кірпілі (сточище Азовського моря) за 50 км східніше Краснодару. Поруч із станицею проходить автомобільна траса М4 (Краснодар — Ростов-на-Дону). Залізнична станція на залізниці Краснодар — Тихорєцька. У Платніровське сільське поселення крім власне станиці входять хутора Козачий і Левченко.[1]
Medvédovskaia

Medvédovskaia - Медвёдовская (rus) - és una stanitsa del krai de Krasnodar, a Rússia. Es troba a la confluència del riu Kirpili i el seu afluent Kotxeti. És a 18 km al sud-est de Timaixovsk i a 45 al nord de Krasnodar. Pertanyen a aquesta stanitsa els khútors de Bolxevik i Léninski. Enllaços externs i referències Aquest article conté dades geogràfiques extretes de Google Earth i el mapa de Rússia de Yandex.ru, accessible des d'aquest enllaç. Pàgina web de la vila Arxivat 2011-12-14 a Wayback Machine. (rus) Estructura del municipi al lloc web del raion de Timaixovsk Arxivat 2010-12-25 a Wayback Machine. (rus) Mapa topogràfic a maps.vlasenko.net (rus) Vista del centre de la vila Arxivat 2014-08-09 a Wayback Machine. a Panoramio Església de Medvédovskaia Arxivat 2014-08-09 a Wayback Machine. a Panoramio Palau de cultura Camí al comunisme Arxivat 2014-08-09 a Wayback Machine. a Panoramio Emblema del kolkhoz Rossia Arxivat 2014-08-09 a Wayback Machine. a Panoramio Ajuntament Arxivat 2014-08-09 a Wayback Machine. a Panoramio Memorial als caiguts a la Segona Guerra Mundial Arxivat 2014-08-09 a Wayback Machine. a Panoramio
Medwedowskaja

Medwedowskaja (russisch Медве́довская; auch Медвёдовская, Medwjodowskaja) ist eine Staniza in der Region Krasnodar in Russland mit 16.793 Einwohnern (Stand 14. Oktober 2010). Geographie Der Ort liegt knapp 50 km Luftlinie nördlich des Regionsverwaltungszentrums Krasnodar bei der Mündung des Kotschety in den Kirpili, einen Zufluss des Asowschen Meeres. Medwedowskaja gehört zum Rajon Timaschowski und befindet sich knapp 20 km südsüdöstlich von dessen Verwaltungszentrum Timaschewsk. Die Siedlung ist Sitz der Landgemeinde Medwedowskoje selskoje posselenije, zu der außerdem die Weiler (chutor) Bolschewik (8 km östlich) und Leninski (6 km südöstlich) gehören. Geschichte 1794 wurde von aus der Saporoger Sitsch umgesiedelten Kosaken eine Kurinsiedlung auf der Taman-Halbinsel, vermutlich an Stelle der heutigen Staniza Kurtschanskaja, gegründet und nach ihrem Herkunftsort als Wedmidiwskaja bezeichnet (angelehnt an die ukrainische Entsprechung des heutigen Ortsnamens; von ukrainisch wedmid, russisch medwed für Bär). Wegen häufiger Überfälle der ursprünglich in dem Gebiet ansässigen Tscherkessen wurde sie 1809 an die heutige, über 100 km entfernte Stelle verlegt; trotzdem gilt 1794 zumeist als Gründungsjahr. Zwischen 1924 und 1927 war die Staniza Verwaltungssitz eines nach ihr benannten Rajons. 1932/33 gehörte Medwedowskaja während der Kollektivierung der Landwirtschaft und der Hungersnot zu den 13 Stanizen des Kubangebietes, die wegen angeblichem Zurückhaltens von Getreide auf einer sogenannten „Schwarzen Schandtafel“ verzeichnet wurden. In Folge wurde ein großer Teil der überlebenden, vorwiegend ukrainischen Bewohner der Staniza (über 4000) in die nördlichen Landesteile deportiert und an ihrer Stelle überwiegend Russen aus anderen Gebieten angesiedelt. Bevölkerungsentwicklung Anmerkung: Volkszählungsdaten Verkehr Bei Medwedowskaja liegt die Station Wedmidiwka bei Kilometer 51 (ab Krasnodar) der seit 1972 elektrifizierten Eisenbahnstrecke (Rostow am Don –) Bataisk – Krasnodar, die auf diesem Abschnitt ursprünglich 1914 als Teil der Verbindung Krasnodar (damals Jekaterinodar) – Primorsko-Achtarsk (Station Achtari) in Betrieb gegangen und ab den 1960er-Jahren zur Hauptstrecke ausgebaut worden war. Wie die Bahnstrecke führt am westlichen Ortsrand die Regionalstraße 03K-001 von Krasnodar nach Jeisk (ehemals R268 nach Bataisk) vorbei. Weblinks Offizielle Website der Gemeindeverwaltung (russisch) Einzelnachweise
Medvédovskaya

Medviódovskaya (del ruso: Медвёдовская) es una stanitsa del raión de Timashovsk del krai de Krasnodar, en Rusia. Está situada en la confluencia del río Kirpili y su afluente el Kochety, 18 km al sureste de Timashovsk y 45 km al norte de Krasnodar, la capital del krai. Tenía 16 793 habitantes en 2010.​ Es cabeza del municipio Medviódovskoye, al que pertenecen asimismo Bolshevik y Léninski. Es conocida también como Medviódovka o Vedmidivka. Demografía Composición étnica De los 16 725 habitantes que tenía en 2002, el 92.1 % era de etnia rusa, el 2.9 % era de etnia armenia, el 1.7 % era de etnia ucraniana, el 0.5 % era de etnia bielorrusa, el 0.4 % era de etnia azerí, el 0.4 % era de etnia griega, el 0.3 % era de etnia tártara, el 0.3 % era de etnia alemana, el 0.1 % era de etnia adigué, el 0.1 % era de etnia gitana, el 0.1 % era de etnia turca y el 0.1 % era de etnia georgiana​ Economía y transporte Tiene una estación (Vedmídivka) en la línea Krasnodar-Timashovsk. Referencias Enlaces externos Este artículo contiene datos geográficos extraídos de Google Earth y el mapa de Rusia de Yandex.ru, accesible desde este enlace. Sitio web del municipio (en ruso) Estructura del municipio en el sitio web del raión de Timashovsk (en ruso) Mapa topográfico en maps.vlasenko.net (en ruso) Vista del centro de la localidad en Panoramio Iglesia de Medviódovskaya en Panoramio Palacio de cultura Camino al comunismo en Panoramio Emblema del koljós Rosiya en Panoramio Ayuntamiento en Panoramio Memorial a los caídos en la Gran Guerra Patria en Panoramio
Медвёдовская

Медвёдовская (устар. Ведмидивская) — станица в Тимашёвском районе Краснодарского края России. Административный центр Медвёдовского сельского поселения. Крупнейший после города Тимашёвска населённый пункт в районе. География Станица расположена при впадении в реку Кирпили́ левого притока Кочеты́. Железнодорожная станция Ведмидивка на линии Краснодар (45 км) — Тимашёвская (18 км). В разговорной речи жителей края — Медвёдовка, Ведми́дивка. История Куренное селение Ведмидивское, названное так по одноимённому куреню Сечи, было основано Черноморскими казаками в 1794 году (см. кубанские казаки) «в Курках» на Таманском полуострове по границе с Фанагорийскою округою (предположительно, там, где сейчас находится ст. Курчанская). Из-за частого нападения черкесов и разорения селения в 1809 году оно перенесено на реку Кирпили, где находится и поныне. В 1811 году на собранные селянами деньги построена первая деревянная церковь во имя Успения Пресвятой Богородицы с приделом во имя св. великомученика Георгия. Статья из «ЭСБЕ» (начало XX века): Медвёдовская станица — Кубанской обл., Кавказского отдела. Дворов 426, жителей 3848. Две церкви, школа; 1 паровая молотилка, 1 паровая, 6 ветряных и 3 водяных мельниц. Торгово-промышленных заведений 19. В 1924—1927 годах станица являлась центром Медвёдовского района. В 1809—1932 годы основную часть населения станицы составляли потомки черноморских казаков. Ноябрь 1932 года. Медвёдовская стала одной из станиц, занесённых на «чёрные доски». От голода умерли сотни жителей. В январе 1933 года оставшиеся в живых станичники были в полном составе выселены в северные районы СССР. Всего выселено 4018 человек (888 хозяйств), кроме того органами ОГПУ с ноября 1932 по март 1933 года арестовано 1013 человек, из них расстреляно 158 человек. В станицу были поселены семьи военнослужащих из других регионов страны. Последним атаманом станицы Медвёдовской являлся Кузьма Саввич Марченко (1887 года рождения). Население Динамика численности населения: Известные уроженцы Ерёменко, Назар Константинович (1909—1974) — председатель колхоза «Россия». Герой Социалистического Труда. Вера Ивановна Журавлёва-Пономаренко (род. 1954) — певица, генеральный директор и художественный руководитель Краснодарской филармонии им. Г. Ф. Пономаренко, профессор. Народная артистка России (1999). Леонид Иванович Лавров (1909—1982) — советский этнограф-кавказовед, переводчик, доктор исторических наук. Примечания Ссылки Медведовская станица // Энциклопедический словарь Брокгауза и Ефрона : в 86 т. (82 т. и 4 доп.). — СПб., 1890—1907. Медвёдовское сельское поселение на сайте Тимашёвского района . Архивировано из оригинала 25 декабря 2010 года.
Медведовскаја

Медведовскаја (рус. Медвёдовская) насељено је место руралног типа (станица) на југозападу европског дела Руске Федерације. Налази се у централном делу Краснодарске покрајине и административно припада њеном Тимашјовском рејону. Према подацима националне статистичке службе РФ за 2010, у селу је живело 16.793 становника. Географија Станица Медведовскаја се налази у централном делу Краснодарске покрајине на неких 45 километара северно од покрајинског административног центра Краснодара, односно око 20 км јужно од рејонског центра Тимашјовска. Село се налази у пространој Кубањско-приазовској степи на надморској висини од око 16 метара и лежи на обе обале реке Кирпили. Историја Заселак Ведмидовское основали су Црноморски Козаци 1794. и првобитно се налазио на Таманском полуострву, али је због учесталих черкеских напада на село оно 1809. пренесено на данашњи локалитет. Прва сеоска црква, посвећена Успењу Пресвете Богородице саграђена је 1811. године. Станица је у периоду 1924−1927. била административно седиште истоименог, Медведовског рејона. Као последица „Велике глади” која је опустошила Совјетски Савез у периоду 1932−1933. у станици Медведовској је смртно страдало неколико стотина житеља. Већ у јануару 1933. сви преживели становници су пресељени у северне рејоне Русије (укупно 4.018 особа), а уместо њих су досељени житељи из других крајева. Демографија Према подацима са пописа становништва 2010. у селу је живело 16.793 становника. Види још Краснодарски крај Тимашјовски рејон Референце Спољашње везе Званичан сајт Тимашјовског рејона
Медведівська

Медведівська, Ведмидівська — станиця в Тимашевському районі Краснодарського краю. Центр Медведівського сільського поселення. Населення (2002) — 16,7 тис. мешканців (друге місце по району після міста Тимашевськ). Станиця розташована при впадінні в річку Кірпілі лівої притоки Кочети́;. Залізнична станція Ведмидівка на лінії Краснодар (45 км) — Тимашевськ (20 км). У балачці мешканців краю — Медве́довка, Ведми́дівка. Історія Курінне селище Ведмидівське, назване так по однойменному куреню Січі, було засновано Чорноморськими козаками в 1794. Листопад 1932. Медведівська стала однією із станиць, занесених в «Чорні дошки» [1]. Від голоду померли сотні мешканців. У січні 1933 року залишившиєся в живих станичники були повному складі виселені в північні райони СРСР [2]. Усього виселено 4018 осіб (888 господарств), крім того органами ОГПУ з листопада 1932 по березень 1933 изьято 1013 із них розстріляно 158 осіб. У станицю були поселені 500 сімей червоноармійців-росіян з інших регіонів країни. Останнім отаманом станиці Медведівської був Марченко Кузьма Савович. Адміністративний поділ До складу Медведівського сільського поселення крім станиці Медведівська входять також: х. Більшовик (414 чол.) х. Ленінський (690 чол.) Населення всього 17 890 осіб. Відомі люди У селі жив, працював і похований Герой Радянського Союзу Г. К. Кулик (1912—1988). Примітки Посилання На сайті Тимашевського району
Starotitarowskaja

Starotitarowskaja (russisch Староти́таровская) ist eine Staniza in der Region Krasnodar in Russland mit 12.164 Einwohnern (Stand 14. Oktober 2010). Geographie Der Ort liegt im östlichen Teil der Halbinsel Taman knapp 150 km Luftlinie westnordwestlich des Regionsverwaltungszentrums Krasnodar. Am östlichen Ortsrand erstreckt sich der Starotitarowski-Liman, einige Kilometer nördlich der Achtanisowski-Liman, die beide von linken Kuban-Mündungsarm Kasatschi Jerik gespeist werden und zum Asowschen Meer abfließen. Der südlich der Staniza gelegene Kisiltaschski-Liman ist nur durch eine schmale Nehrung vom knapp 20 km entfernten Schwarzen Meer getrennt. Starotitarowskaja gehört zum Rajon Temrjukski und befindet sich knapp 20 km westsüdwestlich von dessen Verwaltungszentrum Temrjuk. Die Staniza ist Sitz und einzige Ortschaft der Landgemeinde Starotitarowskoje selskoje posselenije. Geschichte Starotitarowskaja ist eine der ersten 40 1794 im Kuban-Gebiet durch die Schwarzmeerkosaken gegründeten Stanizen. Sie trug zunächst als Kurinsiedlung nach einem Ataman Titarow den Namen Titarowskoje. Ab der Gründung der Siedlung Nowotitarowskoje („Neu-Titarowskoje“, heute Staniza Nowotitarowskaja) knapp 150 km östlich, etwas nördlich des heutigen Krasnodar, im Jahre 1810 wurde die Siedlung als Starotitarowskoje („Alt-Titarowskoje“) bezeichnet, ab der Verleihung des Status einer Staniza 1848 unter der heutigen Namensform. Sie gehörte zunächst zur Abteilung (otdel) Temrjuk der Oblast Kuban. Bevölkerungsentwicklung Anmerkung: Volkszählungsdaten Verkehr Südwestlich der Staniza verläuft die föderale Fernstraße A290 (ehemals M25), die von Noworossijsk über Anapa nach Port Kawkas an der Spitze der Taman-Halbinsel führt. Am südlichen Ortsrand liegt die Bahnstation Starotitarowka bei Kilometer 86 der Strecke Krymskaja – Port Kawkas, die bis Starotitarowskaja 1944 erbaut und 1954 bis Port Kawkas verlängert wurde. Weblinks Offizielle Website der Gemeindeverwaltung (russisch) Einzelnachweise
Starotítarovskaya

Starotítarovskaya (del ruso: Староти́таровская) es una stanitsa del raión de Temriuk del krai de Krasnodar del sur de Rusia. Está situada en la península de Tamán, a orillas del limán Starotítarovski, 20 km al sudoeste de Temriuk y 150 km al oeste de Krasnodar, la capital del krai. Tenía 12 164 habitantes en 2010.​​ Es cabeza del municipio Starotítarovskoye. Historia El asentamiento fue fundado como uno de los primeros cuarenta asentamientos de los cosacos del Mar Negro en el Kubán, en la península de Tamán, en 1794. Fue denominado kurén (kurin) Títarovski por el comandante de los cosacos que se establecieron allí. Para 1810, tenía 4 776 habitantes. En 1812, recibe el estatus de stanitsa y el nombre Títarovskaya. En 1848 cambia su nombre al actual para diferenciarla de Novotítarovskaya. En 1864 se inicia la extracción del petróleo de la localidad. La iglesia de la Asunción, de piedra, fue construida en 1874. En 1905, la localidad contaba con unos 15 000 habitantes. En 1931, se formó el koljós Ilich. Durante la Gran Guerra Patria, fue ocupada por las tropas de Wehrmacht de la Alemania Nazi en agosto de 1942 y liberada por el Ejército Rojo de la Unión Soviética el 3 de octubre de 1943. La Casa de Cultura es de 1959. Lugares de interés Museo de historia cosaca. Economía y transporte Se extrae petróleo y gas natural. En la localidad se halla una bodega. Cuenta con una estación (Starotítarovka) en la línea Krymsk-Port Kavkaz. Por la localidad pasa la carretera federal M25 Novorosíisk-Port Kavkaz. Referencias Enlaces externos Este artículo contiene datos geográficos extraídos de Google Earth y el mapa de Rusia de Yandex.ru, accesible desde este enlace. Mapa topográfico soviético en maps.vlasenko.net Sitio web oficial del municipio (en ruso). Bodegas en Panoramio Casa de cultura en Panoramio Vista de la localidad en Panoramio Museo de historia cosaca en Panoramio Centro de la localidad en Panoramio Escuela nº18 en Panoramio
Starotitarowskaja

Starotitarowskaja (ros. Старотитаровская) – stanica w Rosji na Półwyspie Tamańskim, w Kraju Krasnodarskim, w rejonie tiemriukskim. W starożytności sięgały tu granice Królestwa Bosporańskiego, a we wczesnym średniowieczu Wielkiej Bułgarii. Miejscowość została założona w 1794 pod nazwą Titarowskoje, obecną nazwę nosi od 1848. Według danych z 2002 miejscowość zamieszkują głównie Rosjanie (89,7%) i Ormianie (6,3%). Przypisy