Таганрозький металургійний завод

Публічне акціонерне товариство «Таганрозький металургійний завод» (ПАТ «ТАГМЕТ») — російське металургійне підприємство, одне з найбільших трубних підприємств Росії. Відноситься до трубних заводів «Великої вісімки». Спеціалізується на виробництві сталі та труб. Входить до складу Трубної металургійної компанії. Найменування заводу з 1896 по 1922 — Таганрозький металургійний завод з 1922 по 1930 — Завод «Південсталь» з 1930 по 1957 — Таганрозький металургійний завод їм. А. А. Андрєєва з 1957 по 1971 — Таганрозький металургійний завод з 1971 по 1992 — Таганрозький металургійний завод ордена Жовтневої революції з 1992 по 1998 — АТ «Таганрозький металургійний завод» з 1998 по 2015 — ВАТ «Таганрозький металургійний завод» / ВАТ «ТАГМЕТ» з 2015 по наст. час — ПАТ «Таганрозький металургійний завод» / ПАТ «ТАГМЕТ» Історія Заснований завод у Таганрозі в 1896 році, коли титулярний радник М. К. Фліге та бельгійські піддані граф П. де Гемптин, Л. Тразенстер та Ю. Б. Герпеньї створили акціонерне Російсько-Бельгійське товариство з будівництва металургійного заводу. Основним акціонером був бельгієць Альберт Нев. Головноуправляючий справами Таганрозького металургійного товариства А. Нев у довідці начальника Південно-Східного гірничого управління повідомляв, що ініціатива будівництва металургійного заводу належала «групі Бельгійських капіталістів, що мають на чолі учасників Акціонерне металургійне товариство в Угре (Бельгія), Французьке товариство трубопрокатних заводів у Лувроалі (Франція) і листопрокатних заводів у Жюпільї (Бельгія)…». Обладнання старого бельгійського заводу фірми «Джон Кокеріль» у місті Льєж було демонтовано й перевезено в Таганрог. Офіційне і урочисте відкриття заводу відбулося 28 червня 1897 року, до цього часу запустили першу доменну і мартенівські печі, підготували до пуску листопрокатний цех. Першу продукцію завод випустив 27 вересня 1897 року. Бельгійські інженери (керівники середньої ланки) були розселені у спеціально побудованих будиночках, що утворили таганрозький район «Колонка» поблизу заводу. У 1914 році завод випускав і військову продукцію: броньові листи, шрапнельні гранати. Навесні 1913 року Таганрозьке металургійне товариство у власників викупив Керченський металургійний комбінат. У 1918 році завод був націоналізований. У 1922 році завод ледь-ледь не був закритий. Трест «Південсталь», якому підпорядковувався Таганрозький металургійний завод, у 1922 році вирішив, що відновлення заводу неможливо і він непридатний до подальшої роботи. Було розпочато демонтаж обладнання, і тільки втручання голови ВРНГ СРСР Ф. Е. Дзержинського врятувало завод від ліквідації. У 1933 році був побудований і запущений трубопрокатний цех, оснащений пільгер-станами виробництва німецької компанії Mannesmann AG. Новий цех десятиліттями називали «маннесманновським». Під час окупації у 1941 році, німецько-фашистські війська повністю зруйнували металургійний завод. 30 серпня 1943 року Таганрог був звільнений. З перших днів визволення робочі приступили до відновлення заводу. У листопаді був введений в експлуатацію мартенівський цех № 1 з трьома печами, слідом за ним — бандажопрокатний цех. У 1957 рокові на завод подали ставропольский газ. Мартеновські печі переведені на магнезито-хромітові зводи і систему паровипарювального охолодження. Збудовані заводський спортивний павільйон та медсанчастина. У 1970 році було закінчене будівництво семиповерхової прибудови головної контори заводоуправління. У 1960 році було розпочато будівництво трубозварювального цеху № 3. Запуск його відбувся у 1962 році. У трубозварювальному цеху № 4 в 1974 році поставлений світовий рекорд прокату труб — 1200 метрів за хвилину. У 1975 році був відкритий новий Палац культури і техніки ім. В. І. Леніна, реконструйований за проектом архітектора Р. О. Петрова. У 1983 році освоєно випуск обсадних труб по новому ГОСТу в трубопрокатному цеху № 1. У 1985 році закінчено будівництво ділянки бурильних труб з привареними замками в трубопрокатному цеху № 2. Бурильні труби виробництва Таганрозького металургійного заводу використовувалися при будівництві Кольської надглибокої свердловини. У 1991 році був виведений з експлуатації листопрокатний цех. У 1995 році був зупинений і виведений з експлуатації бандажопрокатний цех. 30 березня 2002 року компанія Альфа-Еко, скупила 42 % акцій заводу, та за підтримки ОМОНу і судових приставів з Ростова-на-Дону, зробила спробу силового захоплення заводоуправління заводу. Захопленню перешкодили близько тисячі працівників заводу, які прийшли до заводоуправління на захист свого підприємства за сигналом заводської сирени. В 2002 році компанія «Рінако», що входить у холдинг МДМ, консолідувала 97 % акцій ВАТ «ТАГМЕТ». У березні 2003 року в Таганрозі керівниками регіональної влади, інвестиційної компанії «Рінако», Трубної металургійної компанії і Таганрозького металургійного заводу, що входив до неї, було підписано угоду про соціально-економічне співробітництво в 2003 році. У 2006 році в мартенівському цеху введена в експлуатацію машина безперервного лиття заготовок (МБЛЗ). У 2008 році в трубопрокатному цеху № 2 був запущений новітній трубопрокатний комплекс Premium Quality Finishing (PQF)) німецької фірми SMS Meer, що прийшов на зміну пільгер-станам. Цей комплекс став першим подібним комплексом у Росії. У серпні 2013 року була запущена електросталеплавильна піч, запуск якої завершив на Таганрозькому металургійному заводі еру мартенівських печей. З 15 червня 2015 року «ТАГМЕТ» стає Публічним акціонерним товариством «Таганрозький металургійний завод» (офіційне скорочена назва — ПАТ «ТАГМЕТ»). Продукція заводу Основна продукція заводу Виробництво сталі Труби сталеві безшовні гарячедеформовані Бурильні труби з приварними замками Насосно-компресорні труби Обсадні труби і муфти до них Труби для ремонту свердловин Труби і профілі сталеві зварні Труби сталеві водогазопровідні Труби сталеві електрозварні прямошовні Труби профільні та профілі Різьбоущільнюючі мастила Товари народного споживання Вироби з кришталю (виробництво закрито в 2012 році) Оцинкована посуда Виробництво продукції із кришталю Ділянка по виготовленні кришталевих виробів була відкрита на заводі у 1973 році при трубозварювальному цеху № 3. При виробництві застосовуються різноманітні способи декорування: ручне алмазна огранка, матове гравірування, хімічне полірування. Продукція кришталевої ділянки була удостоєна ряду нагород: золоті і платинові медалі конкурсу «Всеросійська марка (III тисячоліття). Знак якості XXI століття», дипломи регіональних конкурсів «Кращі товари Дону», всеросійського конкурсу «Сто кращих товарів Росії», дипломи багатьох російських та міжнародних виставок. В 2002 році при ділянці по виробництву кришталевих виробів була організована нова ділянка — сувенірна. Вона займалась виробництвом ексклюзивних замовлень. Одним з перших замовленнь на виготовлення був кришталевий герб Російської Федерації. У січні 2010 року, під час візиту на ВАТ «ТАГМЕТ» президента РФ Д. А. Медведєва, йому була піднесена виготовлена місцевими майстрами кришталева ваза ручної роботи. У 2012 році ділянку з виробництва кришталю було закрито у зв'язку з її нерентабельністю. Чисельність співробітників Директора заводу 2016 — С. І. Білан 2011—2016 — Д. А. Лівшиц 2003 — 2011 — М. І. Фартушний 2002 — 2003 — А. Г. Бровко 2002 — 2003 — М. І. Мірськой (исполнительный директор) 2002 — 2002 — О. О. Горшков (конфлікт з «Альфа-Еко») 1998 — 2002 — С. А. Бідаш 1997 — 1998 — В. О. Шанілов 1986 — 1997 — О. Ф. Шулежко 1963 — 1986 — П. Ю. Осипенко 1957 — 1963 — Є. І. Леонов 1943 — 1957 — О. М. Астахов 1940 — 1941 — І. Ф. Белобров 1938 — 1939 — М. К. Орлов 1937 — 1938 — С. Й. Резніков 1932 — 1936 — Б. Л. Колесніков 1930 — 1932 — Ф. З. Лисенко 1927 — 1930 — А. П. Григорьев 1922 — 1927 — С. А. Беліков 1922–1922 — Г. В. Шаблієвський 1922–1922 — Я. С. Гугель 1918 — 1918 — І. Д. Матюшин 1900 — 1916 — А. А. Нев 1896 — 1900 — Ю. Б. Герпеньї Головні інженери заводу 2017 — Д. А. Левченко 2014 — 2017 — П. Ю. Горожанін (головний інженер) 2003 — 2015 — В. В. Мульчін (технічний директор) 1997 — 2003 — М. І. Фартушний 1995 — 1997 — В. О. Шанілов 1986 — 1995 — С. В. Калібатовський 1981 — 1986 — О. Ф. Шулежко 1963 — 1981 — В. М. Коробецький 1963 — 1963 — О. І. Іванов 1943 — 1963 — О. О. Коньков 1939 — 1941 — А. О. Коньков 1936 — 1938 — О. П. Скородумов 1933 — 1936 — М. Г. Колесніков 1932 — 1933 — О. П. Скородумов 1930 — 1932 — Н. М. Тюбаєв 1927 — 1929 — Н. І. Таликов 1923 — 1926 — А. С. Точінський 1922–1922 — Г. К. Осецімський 1920–1922 — Є. Г. Крушель 1918 — 1920 — Тупе 1917—1918 — Г. К. Осецімський Відомі співробітники заводу Бондаренко Михайло Маркович (1905—1938) — радянський державний і партійний діяч. Працював різноробочим, електриком, помічником сталевара. Голубець Іван Карпович (1916—1942) — Герой Радянського Союзу (посмертно), старший матрос-прикордонник. Працював у листопрокатному цеху заводу. Купін Іван Володимирович (1914—1998) — Герой Радянського Союзу, генерал-майор артилерії. Працював нарізчиком труб у ТСЦ-1. Ломакін Василь Іванович (1920—1944) — Герой Радянського Союзу (посмертно), рядовий гвардії . Працював у листопрокатному цеху. Повєткін Петро Георгійович (1906—1970) — Герой Радянського Союзу, полковник гвардії. Працював у механічному цеху. Старовойт Федір Степанович — творець одного з перших проектів гелікоптера (1910). Працював у доменному цеху. Чубуков Семен Ісаакович (1907—1983) — Герой Радянського Союзу, майор гвардії. Працював газооператором в енергетичному цеху з 1959 по 1974 рік. Шевельов Марк Іванович (1904—1991) — Герой Радянського Союзу, полярний дослідник. З 1919 по 1921 рік працював робітником на ТМЗ. Шурухін Павло Іванович (1912—1956) — Герой Радянського Союзу, генерал-лейтенант. Працював у ТСЦ-1. Завод у кінематографі У 1979 році на Таганрозькому металургійному заводі знімалися епізоди художнього фільму «День весілля доведеться уточнити» (у головних ролях Євгенія Симонова, Борис Щербаков). Посилання Офіційний сайт ПАТ «ТАГМЕТ» Інтернет-вітрина кришталевої продукції ПАТ «ТАГМЕТ» Відео-хроніка спроби рейдерського захоплення заводоуправління ВАТ «ТАГМЕТ» у 2002 р. Примітки