NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Palácio Alferaki

O Palácio Alferaki é um palácio da Rússia localizado na cidade de Taganrog. Foi construído em 1848, pelo arquitecto Andrei Stackenschneider, como residência do rico mercador Nikolay Alferaki, na baixa de Taganrog, mais concretamente na "Ulitsa Frunze" (antiga Katolicheskaya). O edifício está decorado com um pórtico, exibindo quatro colunas coríntias e moldagens de estuque em estilo neobarroco. No interior foi criado um conjunto de salas e um espaçoso vestíbulo com pintura de tecto. História Os primeiros proprietérios do palácio foram Nikos Alferakis, o qual nascera em Taganrog e a sua família. Mikhail Shchepkin permaneceu no Palácio Alferaki em Julho de 1863. Na década de 1870, depois de a família Alferaki entrar em bancarrota, o palaíco foi vendido ao mercador grego Negroponte. O seu jardim foi vendido à comunidade mercante. O palácio foi reaberto como "Assembleia Comercial". Anton Chekhov (enquanto estudante do Gymnasium Chekhov) visitou os concertos dados pelo clube comercial em 1876, e mais tarde mencionou o palácio nas suas novelas Ionych, Máscara e Minha vida. Entre Fevereiro e Abril de 1918, o palácio tornou-se na sede do Conselho operário Soviet de Taganrog. Mais tarde, durante a ocupação de 1918, alojou o hospital de guerra germânico e, em 1919 o pessoal de Anton Ivanovich Denikin. Depois do estabelecimento do poder soviético em Taganrog, o edifício acomodou várias instituições. A partir de 1927 passou a alojar o Museu de Estudos Regionais (fundado em 1898 por Anton Chekhov). O Palácio Alferaki foi renovado entre 1991 e 1996 e encontra-se, actualmente, aberto ao público como Museu de Estudos Regionais, apesar de continuar a ser mais conhecido como Palácio Alferaki. O espaçoso vestíbulo com espantosa acústica também é usado pelo município nas cerimónias oficiais, especialmente na cerimónia anual em que os melhores alunos finalistas são honrados pelo presidente da câmara de Taganrog. Galeria de imagens do Palácio Alferaki Colecções do museu A base das colecções do museu é formada por fundos relacionados com famosas personalidades históricas e artísticas, incluindo autênticos pertences pessoais dos czares russos Alexandre I e Pedro I, do cançonestista e poeta Nestor Kukolnik, do fundador da Heráldica russa Alexander Lakier, da grande actriz Faina Ranevskaya, do autor de livros infantis Ivan Vasilenko, do compositor romântico Achilles Alferaki, do general Paul von Rennenkampf e de muitos outros. Ligações externas «Conselho de Artes e Cultura de Taganro - Página Municipal» Referências Enciclopédia Taganrog (Энциклопедия Таганрога), 2ª edição, Taganrog, 2003.
Alferakijeva palača

Alferakijeva palača je muzej v ruskem Taganrogu, prvotno dom premožnega trgovca Nikolaja Alferakija. Leta 1848 ga je zgradil arhitekt Andrej Stackenschneider na ulici Frunze (nekdanja Katoličheskaja) v središču Taganroga. Stavba je okrašena s portalom s štirimi korintskimi stebri in štukaturami v neobaročnem slogu. V notranjosti je večsobno stanovanje, skupaj s prostorno glasbeno dvorano s sliko na stropu. Zgodovina Prvi lastniki palače so bili Nikos Alferakis, ki se je rodil v Taganrogu z družino. Mihail Ščepkin je ostal v Alferakijevi palači julija 1863. V 1870-ih, potem ko je družina Alferaki propadla, je bila palača prodana grškemu trgovcu Negroponteju. Vrt je bil prodan trgovski skupnosti. Ponovno so palačo odprli kot Trgovsko skupščino. Anton Pavlovič Čehov (kot učenec Deške gimnazije) je leta 1876 obiskoval koncerte v Trgovskem klubu, kasneje pa je palačo omenil v zgodbah Ivanček, Maska in Moje življenje. Od februarja do aprila 1918 je bil dvorec sedež sovjetskega sveta delavcev v Taganrogu. Kasneje med okupacijo leta 1918 je bila v palači nemška vojna bolnišnica, leta 1919 pa osebje Antona Ivanoviča Denikina. Po vzpostavitvi sovjetske oblasti v Taganrogu so bile v stavbi nameščene različne institucije. Po letu 1927 je bil v njej Muzej za regionalne študije (leta 1898 ga je ustanovil Anton Čehov). V času okupacije Taganroga so nemške okupacijske oblasti izropale celotno zbirko ruske umetnosti ter 339 drugih umetniških predmetov. Alferakova palača je bila obnovljena v letih 1991–1996 in je zdaj odprta za javnost kot Muzej za regionalne študije, čeprav je bolj znana pod imenom Palača Alferaki. Prostorno dvorano z neverjetno akustiko občina uporablja tudi za uradne slovesnosti, zlasti vsakoletna slovesnost župana Taganroga v čast najboljšim maturantom. Pogledi na palačo Muzejske zbirke Osnova muzejskih zbirk je sestavljena iz fondov, povezanih s slavnimi zgodovinskimi ali umetniškimi osebnostmi, vključno z avtentičnimi osebnimi predmeti ruskih carjev Aleksandra I. Ruskega in Petra I. Ruskega, dramatika in pesnika Nestorja Kukolnika, ustanovitelja ruske heraldike Aleksandra Lakierja, velike igralke Faine Ranevskaje, avtorja otroških knjig Ivana Vasilenka, romantičnega skladatelja Ahila Alferakija, generala Paula von Rennenkampfa in mnogih drugih. Sklici in viri Taganrogška enciklopedija (Энциклопедия Таганрога), 2. izdaja, Taganrog, 2003 Zunanje povezave Taganrog Arts & Culture Council, Municipal website
Novopokróvskaia

Novopokróvskaia - Новопокровская (rus) és una stanitsa del krai de Krasnodar, a Rússia. Es troba a la plana de Kuban-Azov, al peu del Caucas, a la vora del riu Korsun, un dels constituents del riu Ieia. És a 165 km al nord-est de Krasnodar. Pertanyen a aquesta stanitsa els possiolki de Gorki, Lesnítxestvo i el khútor de Ieia. Història Fou fundada l'1 de setembre de 1827 per colons de les gubèrnies de Vorónej, Kursk i Khàrkiv amb el nom original de Novo-Pokróvskoie, Karassun. El 1848 la vila obtingué l'estatus de stanitsa. A començaments del segle XX tenia 9.136 habitants, dues esglésies i dues escoles, entre altres instal·lacions. Fins al 1920 pertanyia a l'otdel de Kavkàzskaia de la província de Kuban. El 1924 fou designada centre administratiu del raion homònim. Vegeu també Ilínskaia
Nowopokrowskaja

Nowopokrowskaja (russisch Новопокро́вская) ist eine Staniza in der Region Krasnodar (Russland) mit 19.684 Einwohnern (Stand 14. Oktober 2010). Geographie Der Ort liegt im nordöstlichen Kuban-Gebiet im Kaukasusvorland, etwa 170 Kilometer Luftlinie nordöstlich des Regionsverwaltungszentrums Krasnodar, am Oberlauf des Flusses Jeja unweit dessen Quelle. Südwestlich der Staniza liegt ein gut 15 km² großes Waldgebiet, eines der wenigen der Region. Nowopokrowskaja ist Verwaltungszentrum des gleichnamigen Rajons Nowopokrowskaja. Zur Ländlichen Siedlung Nowopokrowskaja gehören neben der Staniza noch die kleine Ansiedlungen Gorki (7 km nordöstlich), Jeja (9 km nordwestlich) und Lesnitschestwo („Försterei“, im Waldgebiet 13 km südwestlich). Geschichte Der Ort wurde 1827 von Umsiedlern aus den Gouvernements Woronesch, Kursk und Charkow gegründet. Zuerst war er unter der Bezeichnung Nowo-Pokrowskaja, auch Karassun bekannt: Pokrow bezeichnet Schutz und Fürbitte der Heiligen Muttergottes, eines der „Großen Feste“ der Russisch-Orthodoxen Kirche, nowo- für neu- wurde zur Unterscheidung von der Vielzahl von Dörfern mit den Namen Pokrowskoje oder Pokrowskaja vorangestellt, Karassun, heute in der Form Korsun, ist der Name eines beim Ort in die Jeja mündenden Flüsschens. 1848 wurden die Bewohner in den Kosakenstand erhoben und das Dorf damit zur Staniza. Im Rahmen der verwaltungstechnischen Organisation des Gebietes wurde sie später der Abteilung (Otdel) Kawkasskaja der Oblast Kuban zugeordnet. 1924 wurde Nowopokrowskaja Verwaltungszentrum eines neu geschaffenen Rajons. Bevölkerungsentwicklung Anmerkung: Volkszählungsdaten Wirtschaft und Infrastruktur In Nowopokrowskaja als Zentrum eines Landwirtschaftsgebietes mit Anbau von Getreide, technischen Kulturen und Obst sowie Viehzucht gibt es Betriebe der Lebensmittelindustrie und zwei Fabriken für Landtechnik und Dampfkessel (Nowopokrowskfermmasch und Kubanselmasch). Die Staniza liegt an der 1897 eröffneten Eisenbahnstrecke Wolgograd – Salsk – Tichorezkaja (Stationsname Jeja; Streckenkilometer 488), die auf diesem Abschnitt von der Nordkaukasische Eisenbahn betrieben wird. Entlang der Bahnstrecke verläuft auch eine Regionalstraße von Tichorezk an der Magistrale M29 nach Salsk in der benachbarten Oblast Rostow. Persönlichkeiten Irina Kowaljowa (* 1964 in Nowopokrowskaja), Dichterin und Übersetzerin Arkadi Perwenzew (1911–1981), Schriftsteller, Stalinpreisträger; verbrachte seine Jugend in Nowopokrowskaja Einzelnachweise Weblinks Website der Verwaltung des Rajons Nowopokrowskaja (russisch)
Novopokrovskaya

Novopokrovskaya (Russian: Новопокро́вская) is a rural locality (a stanitsa) and the administrative center of Novopokrovsky District of Krasnodar Krai, Russia, located on the Yeya River. Population: 19,684 (2010 census); 19,095 (2002 census); 18,643 (1989 Soviet census). Notable people Andrey Alekseyenko (born 1978), Russian politician References
Novopokróvskaya

Novopokróvskaya (del ruso: Новопокровская) es una stanitsa, centro administrativo del raión de Novopokróvskaya del krai de Krasnodar, en Rusia. Está situada en las llanuras de Kubán-Azov, al pie del Cáucaso, a orillas del río Korsún, uno de los constituyentes del Yeya, 165 km al nordeste de Krasnodar, la capital del krai. Tenía 19 684 habitantes en 2010.​ Es cabeza del municipio Novopokróvskoye, al que también pertenecen Gorki, Lesníchestvo y Yeya. Historia Fue fundada el 1 de septiembre de 1827 por colonos de las gubernias de Vorónezh, Kursk y Járkov con el nombre original de Novo-Pokróvskoye en el Karasún (Ново-Покровское, Карасун). En 1848 la localidad fue transformada en stanitsa. A principios del siglo XX tenía 9136 habitantes, dos iglesias y dos escuelas, entre otras instalaciones. Hasta 1920 pertenecía al otdel de Kavkázskaya del óblast de Kubán. En 1924 fue designada centro administrativo del raión de Novopokróvskaya. Demografía Composición étnica De los 19 065 habitantes que tenía en 2002, el 92.2 % era de etnia rusa, el 1.7 % era de etnia armenia, el 1.7 % era de etnia gitana, el 1.6 % era de etnia ucraniana, el 0.4 % era de etnia alemana, el 0.3 % era de etnia bielorrusa, el 0.1 % era de etnia georgiana, el 0.1% era de etnia adigué, el 0.1 % era de etnia azerí, el 0.1 % era de etnia tártara y el 0.1 % era de etnia griega​ Economía y transporte La localidad es centro de una región predominantemente agrícola en la que se cultivan cereales en cultivos extensivos, frutas y se cría el ganado. Existen varias empresas dedicadas a la transformación de los productos alimentarios así como dos fábrica de fábricas de maquinaria agrícola y calderas de vapor (Novopokrovskfermash​ y Kubanselmash​). En el raión hay yacimientos de gas natural. Tiene una estación (Yeya) en el ferrocarril Volgogrado - Salsk - Tijoretsk (abierto en 1897). Por esta última ciudad, a la que está unida por carretera, pasa la carretera federal M29 Cáucaso Pávlovskaya - frontera azerí. Personalidades Irina Kovaliova (n. 1964), poeta rusa. Arkadi Pérventsev (1911-1981), escritor, ganador del Premio Stalin, pasó su juventud en la stanitsa. Referencias Enlaces externos Este artículo contiene datos geográficos extraídos de Google Earth y el mapa de Rusia de Yandex.ru, accesible desde este enlace. Varios autores (1906, actualmente en dominio público). «Новопокровская». Diccionario Enciclopédico Brockhaus y Efron (en ruso). Sitio web oficial del raión Archivado el 9 de octubre de 2020 en Wayback Machine. (en ruso) Sitio web no oficial del raión Archivado el 22 de marzo de 2009 en Wayback Machine. (en ruso) Novopokróvskaya en el sitio web del Instituto Geográfico (en ruso) Sitioweb con información sobre la stanitsa (en ruso) Paseo de la localidad en Panoramio Casas de Novopokróvskaya en Panoramio Iglesia de la localidad en Panoramio Edificio de la antigua escuela n.º 1 en Panoramio Edificio de la administración en Panoramio Hospital de Novopokróvskaya en Panoramio Calle de la localidad en Panoramio Casa de cultura en Panoramio
Novopokrovskaja

Novopokrovskaja (in russo Новопокровская?) è un centro abitato (stanica) della Russia, situato nel Territorio di Krasnodar. È il centro amministrativo del distretto Novopokrovskij. La località si trova nel corso superiore del fiume Eja. Dista 47 km da Tichoreck e 205 km da Krasnodar. Note
Nowopokrowskaja

Nowopokrowskaja (ros. Новопокровская) – stanica w Rosji, w Kraju Krasnodarskim, ośrodek administracyjny rejonu nowopokrowskiego. W 2010 liczyła 19 684 mieszkańców. Urodzeni Andriej Aleksiejenko – rosyjski polityk. Gedeon (Dokukin) – biskup prawosławny. Przypisy
Новопокровскаја

Новопокровскаја (рус. Новопокровская) насељено је место руралног типа (станица) на југозападу европског дела Руске Федерације. Налази се на североистоку Краснодарске покрајине и административно припада њеном Новопокровском рејону чији је уједно и административни центар. Према статистичким подацима Националне статистичке службе Русије за 2010. у насељу је живело 19.684 становника и једно је од највећих сеоских насеља у Русији. Географија Станица Новопокровскаја се налази у североисточном делу Краснодарског краја, односно у централном делу припадајућег му Новопокровског рејона. Лежи у ниској степи Кубањско-приазовске низије, на месту где се у реку Јеју улива њена притока Корсун. Село се налази на надморској висини од 66 метара. Село се налази на око 205 километара североисточно од покрајинског центра Краснодара, односно на неких 50 километара северно од града Тихорецка. Историја Село Новопокровско основали су 1827. колонисти из тадашње Вороњешке, Курске и Харковске губерније. Године 1848. село је предато на управу Козацима, и додељен му је статус козачке станице. Већ почетком прошлог века у селу је живело готово 10.000 становника. Статус рејонског центра има од 1924. године, од оснивања Новопокровског рејона. Демографија Према подацима са пописа становништва 2010. у селу је живело 19.684 становника. Види још Краснодарска Покрајина Новопокровски рејон Станица Референце Спољашње везе Званичан сајт Новопокровског рејона Архивирано на веб-сајту Wayback Machine (9. октобар 2020)
Новопокровська

Новопокровська — станиця на північному сході Краснодарського краю. Адміністративний центр і найбільший населений пункт Новопокровського району. Центр Новопокровського сільського округу. Населення — 19,1 тис. осіб (2002). Станиця розташована у верхів'ї річки Єя, при впадінні в нех струмка Корсун. Станція Єя на залізниці Тихорєцьк — Сальськ. Відстань до Тихорєцька — 43 км, до Краснодара — 185 км. Село Новопокровське засновано в 1827 переселенцями з Воронезької, Курської і Харківської губерній, початкова назва — Карасун Тож. У 1848 мешканці села були приписані до Козачого стану, а село перетворено на станицю. До 1920 станиця входила в Кавказький відділ Кубанської області. Економіка Підприємства харчової промисловості: цукровий і маслосиробний заводи, харчокомбінат, елеватор завод «Новопокровскферммаш» в районі — родовища природного газу. Посилання Герб Новопокровського району (рос.) admkrai.kuban.ru: Новопокровський район (рос.) План-мапа станиці (рос.)
Комсомольский (Краснодар)

Комсомо́льский (сокр. «КМР») — микрорайон Карасунского внутригородского округа муниципального образования город Краснодар. История Изначально территорию города предлагалось разделить на 6 архитектурно-планировочных районов, каждый со своим общественным центром и комплексом предприятий и учреждений соцкультбыта. 22 августа 1975 года исполком горсовета утвердил проект детальной планировки нового микрорайона на восточной окраине Краснодара, получившего название — Комсомольский (КМР). Крупные жилые массивы проектировались северо-восточнее посёлка Пашковского. Осуществление этого проекта, разработанного в институте «Краснодаргражданпроект» предусматривалось в течение 10 лет. «Спальный» микрорайон с 1975 по 1987 года был застроен преимущественно девятиэтажными домами массовой жилой застройки. Географическое положение На западе граничит с районом Камвольно-суконный комбината (КСК), на юге и востоке естественной границей микрорайона являются Карасунские озёра, которые отделяют Комсомольский от жилого района Пашковского, на севере ограничен железнодорожной веткой Северокавказской железной дорогой. Основная магистраль — Уральская улица, с которой можно быстро добраться до трассы М-4 Дон. Включает улицы Сормовская, Тюляева, Уральская, Приозёрная, Симферопольская и 30-й Иркутской Дивизии. Транспорт Микрорайон имеет хорошую транспортную доступность. В него ходят трамвайные маршруты № 4, № 10. Троллейбусные маршруты № 20,№ 14, а также автобусы № 7, 10, 25, 26, 31, 40, 44, 58, 89, 61, 78, 90, 150А, 151А, 136а, 157. Инфраструктура На территории микрорайона действует 6 общеобразовательных школ, 13 муниципальных детских садов, Школа-сад «Новатор», Межшкольный эстетический центр, а также располагается Институт развития образования Краснодарского края и Факультет педагогики, психологии и коммуникативистики КубГУ, Муниципальная молодёжная библиотека им. Островского и Дом культуры Карасунского округа. Работает детская поликлиника № 7 и городская поликлиника № 17. Галерея Примечания
Tschechow-Haus

Das Tschechow-Haus (russisch Домик Чехова, Domik Tschechowa) ist eine staatliche Gedenkstätte; genauer, ein Schriftstellermuseum in der südrussischen Hafenstadt Taganrog, Tschechowstraße 69. Darin wurde Anton Tschechow am 17.jul. / 29. Januar 1860greg. geboren. Kurz zuvor, im Dezember 1859, war Pawel Jegorowitsch Tschechow (1825–1898) mit seiner Frau Jewgenija Jakowlewna Tschechowa (geborene Morosowa; 1835–1919) sowie den Söhnen Alexander (1855–1913) und Nikolai (1858–1889) eingezogen. Im März 1861 – anlässlich der Geburt des Sohnes Iwan (1861–1922) – nahm die Familie eine andere Wohnung. Der 1859 aus Lehmziegeln in der Taganroger Alexanderstraße errichtete Bau auf einer Grundfläche von 30,5 m² war verputzt und geweißt. Kurz nach dem Tode Tschechows im Sommer 1904 bekam die Straße den Namen des Schriftstellers. Garschins Bruder, der Literat und Literaturkritiker Jewgeni Garschin (1860–1931), ließ 1910 zu Tschechows 50. Geburtstag am Haus eine Gedenktafel anbringen. 1916 kaufte die Stadt Taganrog – mit der Absicht, eine Gedenkstätte zu etablieren – das Haus. 1920 zog der letzte Mieter aus. Im Jahr darauf wurde das Haus renoviert und 1924 war in dem nunmehrigen Tschechow-Museum die erste Ausstellung zu sehen. 1935 nahmen Tschechows Schwester Maria (1863–1957) und seine Witwe Olga Knipper an der Feier seines 75. Geburtstages in der alten Heimat teil und brachten Erinnerungsstücke für das Museum mit. Dazu wurde die von Wera Georgijewna Morosowa geschaffene Tschechow-Büste aufgestellt. Zum 150. Geburtstag von Anton Tschechow suchte der amtierende Präsident Dmitri Medwedew im Januar 2010 das Museum auf. Einzelnachweise
Birthplace of Anton Chekhov

The birthplace of Anton Chekhov is a historic house in Taganrog, Russia, where the writer Anton Chekhov was born. It is now a writer's house museum. In 1916, the Taganrog City Council supported the initiative of the Chekhov Circle and acquired the house and grounds on Chekhov Street 69 to conserve the house of Anton Chekhov. In December 1920, the house was freed from all tenants, and a renovation followed in 1921. As part of the celebrations marking the 150th anniversary of Chekhov's birth, Russian President Dmitri Medvedev visited the House memorial museum on January 29, 2010. Photos References Taganrog Encyclopedia (Энциклопедия Таганрога), 2nd edition, Taganrog, 2003 See also Anton Chekhov's White Dacha in Yalta
Maison natale de Tchekhov

La maison natale de Tchekhov se trouve à Taganrog en Russie. C'est aujourd'hui un musée. La maison a été construite en bois et en briques, en torchis et en plâtre en 1859 rue Koupetcheskaïa (rue Marchande, renommée en rue Alexandrovskaïa, puis rue Tchekhov en 1904, peu après sa mort). Elle appartint d'abord au marchand Gnoutov, qui la loua au père de Tchekhov de décembre 1859 à mars 1861. Il y avait à l'époque en plus sur le terrain une remise pour la charrette et trois petits cabanons servant de dépendances, dont l'un de cuisine. La maison était composée de trois pièces: la chambre des parents, la chambre des enfants et le salon-salle à manger-cabinet de travail. Elle appartint de 1880 à 1915 au petit bourgeois Kovalenko. Le père du futur écrivain et dramaturge, Pavel Iegorovitch - marchand de la troisième guilde - et son épouse Evguenia Yakovlevna s'y installent avec leurs deux petits garçons (Alexander, quatre ans, et Nikolaï, deux ans). La naissance d'Anton y a lieu le 17 janvier 1860. La maison ne se trouve pas loin de la place Petrovskaïa, où le père de Tchekhov tient une petite épicerie. En mars 1861, la famille déménage dans un appartement en ville. Une plaque mémorielle a été inaugurée sur la façade en 1910, grâce au Cercle tchékhovien de Taganrog formé en 1905 par l'écrivain local et directeur du collège commercial, Evgueni Garchine (1860-1931). En 1916, le conseil municipal de Taganrog soutient l'initiative de Garchine et achète à la veuve de Kovalenko la maison natale de l'écrivain avec le petit terrain attenant, afin de la préserver. Les derniers locataires quittent la maison en décembre 1920, qui est restaurée aussitôt après. Une première exposition à propos de la jeunesse de l'écrivain s'y tient en 1924. Des cerisiers sont plantés en 1926 dans le jardin aux frais de la municipalité. En 1935, Maria Tchekhova et Olga Knipper viennent à Taganrog afin de participer aux célébrations officielles du soixante-quinzième anniversaire de la naissance d'Anton Tchekhov. La sœur de l'écrivain offre au musée plusieurs objets et documents de famille provenant de la Datcha Blanche de Yalta. Dans le cadre des célébrations du cent-cinquantième anniversaire de l'écrivain, le président de la fédération de Russie, Dmitri Medvedev, se rend en visite à Taganrog, où il honore de sa présence le musée le 29 janvier 2010. Adresse Musée Tchekhov, 69 rue Tchekhov, Taganrog Illustrations Bibliographies (ru) Encyclopédie de Taganrog (Энциклопедия Таганрога), 2nde édition, Taganrog, 2003 Notes et références Voir aussi Épicerie du père de Tchekhov à Taganrog Maison de l'écrivain à Yalta Datcha de Tchekhov à la campagne Lien externe (ru) Historique du musée Portail de la culture russe Portail des musées Portail de la littérature
Anton Csehov szülőháza

Anton Csehov szülőháza Taganrogban található, ma irodalmi és emlékmúzeum. Története Az épület nem a Csehov családé volt, hanem Pavel Jegorovics apja bérelte 1859-ben. Az épület kis méretű, körülbelül 30,5 m² alapterületű. A konyhán kívül itt volt a szülők hálószobája, a testvérek (Nyikolaj és Alekszandr) szobája, valamint a legnagyobb szoba, amely nappaliként, étkezőként és az apja irodájaként funkcionált. A leendő író szülei hálószobájában született 1860. január 29-én. Amikor Csehov 16 éves volt, az apja Moszkvába menekült, hogy elkerülje az adósok börtönét. Anton Taganrogban érettségizett, és követte a családját Moszkvába. A ház később gazdát cserélt. Az író 1910-ben bekövetkezett halála után emléktáblát helyeztek el a falon, és megszületett az ötlet, hogy megvásárolják, majd múzeumot alakítsanak ki az épületből. 1916-ban a házat megvásárolták, de nem volt pénz a felújítására, és a város bérbe adta. Csak 1921-ben, két helyi tanító kezdeményezésére létesült itt múzeum, és gyűjtötték össze az író emlékeit. 1926-ban nyitották meg az első kiállítást, ahol a tanárok kalauzként tevékenykedtek. A múzeum hivatalos megnyitójára csak 1933. szeptember 1-jén, Csehov születésének 75. évfordulója alkalmából került sor. 1935. május 29-én létrejött a városban az Állami Csehov Irodalmi Múzeum, és ebből az alkalomból a ház mellé cseresznyéskertet telepítettek, a házat bekerítették, kertbe az írónak egy helyi szobrászművész által készített mellszobra került. Dmitrij Medvegyev orosz elnök 2010. január 29-én meglátogatta az emlékmúzeumot. Képgaléria Jegyzetek Fordítás Ez a szócikk részben vagy egészben a Dom Czechowa című lengyel Wikipédia-szócikk ezen változatának fordításán alapul. Az eredeti cikk szerkesztőit annak laptörténete sorolja fel. Ez a jelzés csupán a megfogalmazás eredetét és a szerzői jogokat jelzi, nem szolgál a cikkben szereplő információk forrásmegjelöléseként. Források Taganrog Encyclopedia (Encyclopedia of Taganrog), 2. kiadás, Taganrog, 2003 Домик Чехова в Таганроге (oroszul) (Csehov háza Taganrogban) Домик Чехова (oroszul) (Csehov háza)