NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Вознесенская (Краснодарский край)

Вознесе́нская — станица в Лабинском районе Краснодарского края. Административный центр Вознесенского сельского поселения. Население — 5765 чел. (2021). География Расположена по берегам реки Чамлык (правый приток Лабы) в степной зоне, в 24 км юго-восточнее города Лабинска. На севере к территории Вознесенской непосредственно примыкает менее крупная станица Ерёминская. История Станица Вознесенская основана в 1841 году, наряду со станицами Лабинская, Чамлыкская и Урупская, при переселении кордонной линии с реки Кубани на реку Лабу. Станица, в основном, заселена казаками Кубанского полка — на поселение в станицу было отправлено из полка сто семьдесят семей. Входила в Лабинский отдел Кубанской области. В 1924—1929 годах станица — центр Вознесенского района. Население Численность населенияГод40006000800010 00012 00014 00016 00018 000189019201950198020102040Вознесенская (Краснодарский край)Статистика населения.mw-chart-6038ece1a814291e8f8d949c12a431251873f6a16ca36b6cc503cabcd0280facd789b54298b0c0d05e13c89c37714f2b8ab3444e1ddc0e50d23aaff21b5e9225__zr231630-cls-1192224:hover{pointer-events:none}.mw-chart-6038ece1a814291e8f8d949c12a431251873f6a16ca36b6cc503cabcd0280facd789b54298b0c0d05e13c89c37714f2b8ab3444e1ddc0e50d23aaff21b5e9225__zr231630-cls-1192225:hover{cursor:pointer;fill:rgba(0,0,0,1)}.mw-chart-6038ece1a814291e8f8d949c12a431251873f6a16ca36b6cc503cabcd0280facd789b54298b0c0d05e13c89c37714f2b8ab3444e1ddc0e50d23aaff21b5e9225__zr231630-cls-1192226:hover{cursor:pointer}.mw-chart-6038ece1a814291e8f8d949c12a431251873f6a16ca36b6cc503cabcd0280facd789b54298b0c0d05e13c89c37714f2b8ab3444e1ddc0e50d23aaff21b5e9225__zr231630-cls-1192227:hover{cursor:pointer;fill:rgba(82,130,235,1)}.mw-chart-6038ece1a814291e8f8d949c12a431251873f6a16ca36b6cc503cabcd0280facd789b54298b0c0d05e13c89c37714f2b8ab3444e1ddc0e50d23aaff21b5e9225__zr231630-cls-1192228:hover{cursor:pointer;fill:rgba(0,0,0,0)} Большинство населения — русские (88,5 % в 2002 году), также в станице проживают армяне, грузины, украинцы, турки и др. Около 1000 человек населения станицы это студенты Вознесенского техникума пищевых производств, одного из старейших профессиональных образовательных учреждений Кубани. Знаменитые уроженцы Кожанов, Иван Кузьмич — советский военно-морской деятель, флагман флота 2-го ранга, командующий Черноморским флотом. Соснов, Алексей Андреевич — участник Великой Отечественной войны, Герой Советского Союза. Примечания Источники Вознесенская станица Кубанской области // Энциклопедический словарь Брокгауза и Ефрона : в 86 т. (82 т. и 4 доп.). — СПб., 1890—1907.
Вознесенська

Вознесе́нська — станиця в Лабінському районі Краснодарського краю. Центр Вознесенського сільського поселення. Населення — 6,9 тис. мешканців (2002). Розташована вздовж берегів річки Чамлик (права притока Лаби) у степовій зоні, за 24 км південно-східніше міста Лабінськ. На півночі до Вознесенської безпосередньо примикає менша станиця Єрьомінська. Заснована в 1841, з трьома іншими станицями (Лабінська, Чаплигінська, Урупська) при перенесенні кордонної лінії з р. Кубані на Лабу. В основному заселена козаками Кубанського полку — на поселення в станицю було відправлено з полку сто сімдесят родин.
Вознесенский (Ростовская область)

Вознесе́нский — хутор в Морозовском районе Ростовской области. Административный центр Вознесенского сельского поселения. География Хутор находится недалеко от автомобильной трассы М21. История Во время Великой Отечественной войны хутор был занят немцами. Население Улицы Примечания Ссылки Вознесенский (хутор) (недоступная ссылка — история).
Vozrozhdéniye (Gelendzhik, Krasnodar)

Vozrozhdéniye (del ruso: Возрождение) es un seló del ókrug urbano de Gelendzhik del krai de Krasnodar, en el sur de Rusia. Está situado en la desembocadura del río Zhane en el río Mezyb, que junto al río Adérbiyevka desagua en el mar Negro por el río Inogua, 12 km al este de Gelendzhik y 80 km al suroeste de Krasnodar. Tenía 1 546 habitantes en 2010.​ Pertenece al municipio Divnomorski. Lugares de interés En los alrededores de la localidad se hallan kurganes adigué de entre los siglos VII y XV. Asimismo se pueden contemplar las cascadas del río Zhane, de hasta 24 m. Una veintena de dólmenes de la Edad de Piedra, en su mayoría en mal estado están diseminados en las inmediaciones de la población. Los que mejor se conservan son 5 (uno en dirección a Gelendzhik y cuatro remontando el río Zhane. Transporte Por la localidad pasan las carreteras federales M4 Don Moscú-Novorosíisk y M27 Novorosíisk-frontera abjasa, que comparten calzada en este tramo. Referencias Enlaces externos Este artículo contiene datos geográficos extraídos de Google Earth y el mapa de Rusia de Yandex.ru, accesible desde este enlace. Sobre la localidad (en ruso) Mapa topográfico en maps.vlasenko.net.
Возрожденіє (село, Краснодарський край)

Возрождєніє (рос. Возрождение) — село в Дивноморському сільському окрузі муніципального утворення «місто-курорт Геленджик» Краснодарського краю. Село розташоване на трасі М4 (Новоросійськ — Сухумі), між Геленджиком і Михайлівським Перевалом, зв 189 кілометрів від Краснодару і за 8 км від Геленджику. Село витягнуто вздовж шосе на кілька кілометрів. У селищі протікають річки Мезиб і її притока Жане (Жане). У районі — мінеральні джерела, відкладення мергелів і пісковиків. Викопні рештки крейдяного періоду — амоніти. У районі річок ростуть вільха, верба, чагарники. Пам'ятки Кургани адигів VII–XV століть. Водоспади на річці Жане — до 24 метрів. Дольмени — пам'ятки архітектури кам'яної доби. У районі села більше 20 дольменів, в основному зруйнованих. Один незруйнований дольмен знаходиться біля в'їзду до села зі сторони Геленджику (на кладовищі) і 4 — у долині річки Жане, у тім числі єдиний збережений цілим круглий складний дольмен. Будівництво храму в ім'я Смоленської ікони Божої матері У центральній частині села, з благословення єпископа Новоросійського і Геленджицького Феогноста розпочато будівництво храму в ім'я Смоленської ікони Божої Матері. Перший водосвятний молебень на місці майбутнього храму пройшов 10 серпня 2014. Примітки Посилання Http://www.kuban-tourism.ru/town/vozrojdenie.htm [Архівовано 30 січня 2016 у Wayback Machine.] Http://serviceproekt.ru/docs/mesta50.wpt [Архівовано 4 березня 2016 у Wayback Machine.] GPS координати дольменів, у тому числі села Відродження.
Vozrojdénie (Ólguinskaia)

Vozrojdénie - Возрождение (rus) és un possiólok del krai de Krasnodar, a Rússia. Es troba al sud-est de la desembocadura del riu Beissug a la mar d'Azov. És a 41 km al sud-est de Primorsko-Akhtarsk i a 104 km al nord de Krasnodar. Pertany a l'stanitsa d'Ólguinskaia. Enllaços externs i referències Aquest article conté dades geogràfiques extretes de Google Earth i el mapa de Rússia de Yandex.ru, accessible des d'aquest enllaç. Mapa a maps.vlasenko.net (rus). El municipi al lloc web del raion Arxivat 2014-07-14 a Wayback Machine. (rus).
Vozrozhdéniye (Primorsko-Ajtarsk, Krasnodar)

Vozrozhdéniye (del ruso: Возрождение) es un posiólok del raión de Primorsko-Ajtarsk del krai de Krasnodar en el sur de Rusia. Está situado al sureste de la desembocadura del río Beisug a través del limán Beisugski en el mar de Azov, 41 km al sureste de Primorsko-Ajtarsk y 104 km al norte de Krasnodar, la capital del krai. Tenía 61 habitantes en 2010.​ Pertenece al municipio Olginskoye. Referencias Enlaces externos Este artículo contiene datos geográficos extraídos de Google Earth y el mapa de Rusia de Yandex.ru, accesible desde este enlace. Mapa en maps.vlasenko.net (en ruso). El municipio en el sitio web del raión (en ruso).
Возрождение (Приморско-Ахтарский район)

Возрождение — хутор в Приморско-Ахтарском районе Краснодарского края. Входит в состав Ольгинского сельского поселения. География Хутор Возрождение расположен у Бейсугского водохранилища, недалеко от реки Бейсуг. Улицы ул. Мира, ул. Набережная, ул. Садовая. Население Численность населенияГод606570758085909520022004200620082010Возрождение (Приморско-Ахтарский район)Статистика населения.mw-chart-b50e9806203bfd2c2ebc4895f2b3a7b42471788cf83fc0606132743ec42f5a93cc0b3c6fc9e05f959cb114054c8dcf665c8508343acb6c15f50699590611a530__zr231638-cls-1192264:hover{pointer-events:none}.mw-chart-b50e9806203bfd2c2ebc4895f2b3a7b42471788cf83fc0606132743ec42f5a93cc0b3c6fc9e05f959cb114054c8dcf665c8508343acb6c15f50699590611a530__zr231638-cls-1192265:hover{cursor:pointer;fill:rgba(0,0,0,1)}.mw-chart-b50e9806203bfd2c2ebc4895f2b3a7b42471788cf83fc0606132743ec42f5a93cc0b3c6fc9e05f959cb114054c8dcf665c8508343acb6c15f50699590611a530__zr231638-cls-1192266:hover{cursor:pointer}.mw-chart-b50e9806203bfd2c2ebc4895f2b3a7b42471788cf83fc0606132743ec42f5a93cc0b3c6fc9e05f959cb114054c8dcf665c8508343acb6c15f50699590611a530__zr231638-cls-1192267:hover{cursor:pointer;fill:rgba(82,130,235,1)}.mw-chart-b50e9806203bfd2c2ebc4895f2b3a7b42471788cf83fc0606132743ec42f5a93cc0b3c6fc9e05f959cb114054c8dcf665c8508343acb6c15f50699590611a530__zr231638-cls-1192268:hover{cursor:pointer;fill:rgba(0,0,0,0)} Примечания
Vólnoie (Adiguèsia)

Vólnoie - Вольное (rus) - és un poble de la República d'Adiguèsia, a Rússia. Es troba a la vora esquerra del riu Labà, a 34 km al sud-est de Koixekhabl i a 47 km a l'est de Maikop, la capital de la república. Pertanyen a aquest municipi els khútors de Karmolino-Guidroïtski i Xelkovnikov.
Wolnoje (Adygeja)

Wolnoje (russisch Вольное, adygeisch Шъхьафит) ist ein Dorf (selo) in Südrussland. Es gehört zur Republik Adygeja und hat 3600 Einwohner (Stand 2019). Im Ort gibt es 37 Straßen. Geographie Das Dorf liegt am linken Ufer der Laba, gegenüber von Labinsk, 38 km südlich des Dorfes Koschechabl. Labinsk ist der nächstgelegene ländliche Ort. Einzelnachweise
Volnoye, Republic of Adygea

Volnoye (Russian: Вольное; Adyghe: Шъхьафит) is a rural locality (a selo) and the administrative center of Volnenskoye Rural Settlement of Koshekhablsky District, Adygea, Russia. The population of this village was 3595 as of 2018. There are 37 streets. Geography The village is located on the left bank of the Laba River, 38 km south of Koshekhabl (the district's administrative centre) by road. Labinsk is the nearest rural locality. References
Vólnoye (Adiguesia)

Vólnoye (del ruso: Вольное) es un seló del raión de Koshejabl, en la república de Adiguesia, sur de Rusia. Está situado en la orilla izquierda del río Labá, 34 km al sureste de Koshejabl y 47 km al este de Maikop. Tenía 3 679 habitantes en 2010​ Es cabeza del municipio Vólnenskoye, al que pertenecen asimismo Karmolino-Guidroitski y Shelkovnikov. Historia Perteneció al raión de Natyrbovo del Óblast Autónomo Adigué entre 1925 y 1929. Nacionalidades De los 3 668 habitantes con que contaba en 2002, el 81.8 % era de etnia rusa, el 6.5 % era de etnia armenia, el 3.3 % era de etnia adigué y el 1 % de etnia ucraniana.​ Referencias Enlaces externos Estructura de las circunscripciones electorales del raión de Koshejabl (en ruso).
Вольное (Адыгея)

Во́льное (адыг. Шъхьафит) — село в Кошехабльском районе Республики Адыгея России. Административный центр Вольненского сельского поселения. География Село находится на левом берегу реки Лаба, напротив города Лабинск, на автодороге 79К-001, на расстоянии 36 км (по прямой) к юго-востоку от аула Кошехабль, административного центра района. Население Национальный состав Согласно результатам Всероссийской переписи 2002 года, в национальной структуре населения русские составляли 81,8 %, армяне — 6,5 %, адыгейцы — 3,3 %. По данным Всероссийской переписи 2021 года: Улицы Примечания Ссылки Вольное (село) (недоступная ссылка — история).
Вольне (Адигея)

Вольне (рос. Вольное; адиг. Шъхьафит) — село Кошехабльського району Адигеї Росії. Входить до складу Вольненського сільського поселення. Населення — 3683 осіб (2015 рік). Географія Село розташоване на лівому березі Лаби, навпроти Лабинська, за 36 км на південь від районного центру аулу Кошехабль. Примітки
Грушевська (станиця)

Грушевська — станиця в Аксайському районі Ростовської області. Центр Грушевського сільського поселення. Грушівка є західним передмістям Новочеркаська й північно-східним передмістям Ростова-на-Дону. Станиця положена на правому березі річки Тузлова при впливі зліва Грушівки. Археологія На північ від станиці виявлено 12 курганних могильників, що датовані 3-ім тисячоріччям до н. е.. Історія Грушевський хутір відомий у джерелах з 1747 року. Мешканцями були козаки з різних станів й українці. 1797 Грушівський стан перейменовано на Грушівську станицю. 1811 року українці станиці були переведені у козацький стан. Станиця поділялася на Грушівку, Новоселівку й Кочевань. На 1859 рік у Грушівській було 225 дворових господарств; 1987 осіб (1030 чоловіків й 957 жінок); православна церква. На 1873 рік тут налічувалося 431 дворових садиб й 29 бездворових садиб; 2673 осіб (1295 чоловіків й 1378 жінок); а у всьому Грушівському юрті було 546 дворових садиб, 3 кибитки й 34 недворових садиб; мешкало 3347 осіб (1636 чоловіків й 1711 жінок). 1884 року зведений Варваринський храм, а 1900 року — храм Іоанна Богослова. На 1915 рік тут було 914 садиб, 3444 осіб, 2 церкви, 2 міністерських училища, парафіяльна школа, паровий млин. У 2017 році на північний захід від станиці зведено новий ростовський міжнародний аеропорт «Платов». Відомі особистості В поселенні народився: Анісімов Федір Іванович (1814—1855) — поет, автор донського козачого гімну. Джерела История образования станицы Грушевская Примітки
Горняцкий (Ростовская область)

Горня́цкий — посёлок в Белокалитвинском районе Ростовской области. Административный центр Горняцкого сельского поселения. Численность населения — 8506 человек (2010). География Посёлок расположен на левом берегу р. Калитва (приток Северского Донца), в 18 км к северо-западу от железнодорожной станции Грачи на линии «Морозовская—Лихая», расстояние от посёлка 15 км на северо-запад до с. Литвиновка, 8 км на восток до пгт Шолоховский и 20 км на юго-запад до районного центра г. Белая Калитва. История Горняцкий — пгт с 1949 года. Преобразован в сельский населённый пункт в 2004 году. На 1930 года Горняцкий значился в Усть-Белокалитвенском районе. Постановлением Президиума ВЦИК от 20 августа 1931 года Усть-Белокалитвенский район был упразднен. Его территория присоединена к Шахтинскому району. В 1949 году образован Горняцкий поселковый совет. В 1953 году построена и запущена в работу Горняцкая ЦОФ. в 1991 году ЦОФ прекратила работу В 1966 году была запущена в работу шахта «Шолоховская-Западная», а в 1967 году посёлок Горняцкий был выделен в отдельное поселение Белокалитвенского района. Одна из улиц посёлка носит имя Героя Советского Союза — Вдовенко Ивана Тимофеевича. Одна из улиц посёлка носит имя Героя Советского Союза — Штанько Степана Федотовича, генерал-лейтенанта артиллерии, начальника Харьковского ВВКИУ, жителя посёлка. Население Известные уроженцы Вчерашнев Сергей Георгиевич (1959—1980) — герой России. Малинин Владимир Алексеевич (1949—2018) — советский футболист (нападающий), в 1973—1975 годах игрок ФК «Локомотив», Москва. Примечания
Gluboki (Rostow, Kamenski)

Gluboki (russisch Глубо́кий) ist eine Siedlung städtischen Typs in der Oblast Rostow in Russland mit 9880 Einwohnern (Stand 14. Oktober 2010). Geographie Der Ort liegt etwa 150 km Luftlinie nordnordöstlich des Oblastverwaltungszentrums Rostow am Don, etwa 30 km von der Staatsgrenze zur Ukraine entfernt. Er befindet sich am linken Ufer der Glubokaja, eines linken Nebenflusses des Sewerski Donez. Gluboki ist Verwaltungszentrum des Rajons Kamenski sowie Sitz der Stadtgemeinde Glubokinskoje gorodskoje posselenije, zu der außerdem die Siedlungen Kamennogorje (4 km östlich), Krutaja Gorka (7 km westlich) und Talowataja Balka (6 km nordöstlich) gehören. Geschichte Der Ort entstand 1871 um eine Bahnstation, die an der in diesem Jahr durchgehend eröffneten Eisenbahnstrecke Moskau – Rostow am Don unweit einer alten Poststation errichtet worden war. In Folge trug er als Staniza wie die Bahnstation den Namen Glubokaja, nach dem Fluss. In den 1930er-Jahren erhielt der Ort den Status einer Siedlung städtischen Typs unter der heutigen Namensform. Ab 1934 war die Siedlung Verwaltungssitz des neu geschaffenen, nach ihr benannten Rajons (Glubokinski rajon). Im Zweiten Weltkrieg war Gluboki von 14. Juli 1942 bis 14. Januar 1943 von der deutschen Wehrmacht besetzt. Am 1. Februar 1963 wurde der Rajon aufgelöst und an den Kamenski rajon mit Sitz in der gut 20 km südlich gelegenen namensgebenden Stadt Kamensk-Schachtinski angeschlossen. Mit Herauslösung von Kamensk-Schachtinski in einen eigenständigen Stadtkreis in den 1990er-Jahren wurde Gluboki wieder Rajonverwaltungssitz. Bevölkerungsentwicklung Anmerkung: Volkszählungsdaten Verkehr In Gluboki befindet sich die Station Glubokaja bei Kilometer 1014 der auf diesem Abschnitt 1871 eröffneten und seit 1963 elektrifizierten Bahnstrecke Moskau – Woronesch – Rostow am Don. Östlich des Ortes führt die föderale Fernstraße M4 Don Moskau – Rostow – Noworossijsk vorbei. Söhne und Töchter des Ortes Iwan Udodow (1924–1981), Gewichtheber, erster sowjetischer Olympiasieger (1952) Wiktor Melnikow (* 1957), Politiker; Bürgermeister von Wolgodonsk Weblinks Offizielle Webpräsenz der Rajonverwaltung (russisch) Einzelnachweise
Glubokij

Glubokij (in russo Глубокий?) è un insediamento di tipo urbano della Russia europea meridionale nell'oblast' di Rostov; è il centro amministrativo del distretto Kamenskij. Si trova a nord di Rostov sul Don. Nelle vicinanze scorre il fiume Glubokaja (affluente del Severskij Donec. La strada federale M4 «Don» attraversa il villaggio. Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Glubokij
Gornyj (oblast' di Rostov)

Gornyj (in russo Горный?) è un insediamento di tipo urbano della Russia europea meridionale situato nel distretto Krasnosulinskij dell'oblast' di Rostov. Si trova a 20 km dal centro distrettuale Krasnyj Sulin. Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Gornyj (Oblast' di Rostov)
Горный (Красносулинский район)

Го́рный — посёлок городского типа в Красносулинском районе Ростовской области России. Административный центр Горненского городского поселения . До 2004 года подчинялся администрации города Красный Сулин и Красносулинского района. География Расстояние до районного центра города Красный Сулин — 20 км. История Посёлок Горный образован в 1912 году при станции Горная, построенной для транспортировки угля с шахт в районе Несветая в город Шахты. В 1959 году получил статус посёлка городского типа. В посёлке расположена железнодорожная станция Горная. Население Численность населенияГод2100240027003000330036003900195019601970198019902000201020202030Горный (Красносулинский район)Статистика населения.mw-chart-e17f7f9a3d95743ebc36b47a089fa94aa67f3f867d5df4f2fb397b4e177e066361162c23f46e0d677302f85c21e55067e71b8bc5257a7dbc8c0322c8b5f7680c__zr231643-cls-1192289:hover{pointer-events:none}.mw-chart-e17f7f9a3d95743ebc36b47a089fa94aa67f3f867d5df4f2fb397b4e177e066361162c23f46e0d677302f85c21e55067e71b8bc5257a7dbc8c0322c8b5f7680c__zr231643-cls-1192290:hover{cursor:pointer;fill:rgba(0,0,0,1)}.mw-chart-e17f7f9a3d95743ebc36b47a089fa94aa67f3f867d5df4f2fb397b4e177e066361162c23f46e0d677302f85c21e55067e71b8bc5257a7dbc8c0322c8b5f7680c__zr231643-cls-1192291:hover{cursor:pointer}.mw-chart-e17f7f9a3d95743ebc36b47a089fa94aa67f3f867d5df4f2fb397b4e177e066361162c23f46e0d677302f85c21e55067e71b8bc5257a7dbc8c0322c8b5f7680c__zr231643-cls-1192292:hover{cursor:pointer;fill:rgba(82,130,235,1)}.mw-chart-e17f7f9a3d95743ebc36b47a089fa94aa67f3f867d5df4f2fb397b4e177e066361162c23f46e0d677302f85c21e55067e71b8bc5257a7dbc8c0322c8b5f7680c__zr231643-cls-1192293:hover{cursor:pointer;fill:rgba(0,0,0,0)} Примечания Ссылки Горный (рабочий поселок) (недоступная ссылка — история).
Горний (Красносулинський район)

Горний — селище міського типу, адміністративний центр Горнинського міського поселення Красносулинського району Ростовської області. Населення — 2408 осіб (2010 рік). Географія Відстань до районного центру міста Красний Сулин — 20 км. Горний є північним передмстям міста Шахти. У селища діє залізнична станція Гірнича. Історія Селище Горний утворено у 1912 році при станції Гірнича, побудована для транспортування вугілля з шахт в районі Несвітая до міста Шахти. У 1959 році отримало статус селища міського типу. Тоді населення складало 3665 осіб. До 2004 року підпорядковувався адміністрації міста Красний Сулин й Красносулинського району. Вулиці Вулиця ІІІ п’ятирічки, Автодорожна вулиця, Вулиця Гагаріна, Кар'єрна вулиця, Комсомольска вулиця, Вулиця Леніна, Лісна вулиця, Вулиця Миру, Молодіжна вулиця, Первомайська вулиця, Вулиця Побєди, Привокзальна вулиця, Садова вулиця, Советська вулиця, Сонечна вулиця, Вулиця Соцтруда, Спортивна вулиця, Степна вулиця, Центральна вулиця, Шкільна вулиця, Шкільний провулок, Южна вулиця. Залізничний транспорт У центрі Горного розташована залізнична станція Гірнича. Від станції залізниця відгалужується на південь — до міста Шахти; на заході — до станції Несвітай на північному заході міста Новошахтинськ, на північному заході — до міста Красний Сулин; на сході до станції Усть-Донецької. Примітки Посилання Гірський (робочий селище)[недоступне посилання з травня 2019]
Войково (Ростовская область)

Во́йково — посёлок в Тарасовском районе Ростовской области. Входит в состав Войковского сельского поселения. В 2018 году удостоен звания «Рубеж воинской доблести». Население Улицы Примечания Ссылки Войково (поселок сельского типа)
Войнов (хутор)

Войно́в — хутор в Егорлыкском районе Ростовской области. Административный центр Войновского сельского поселения. География Хутор находится на берегу реки Мокрая Грязнуха (бассейн реки Ея). История В 2003 году постановлением Правительства РФ хутор Воинов переименован в Войнов. Население Улицы Примечания
Volgograd 1

Volgograd 1 (rusky Волгогра́д I) je hlavní železniční stanice ve Volgogradě, hlavním městě Volgogradské oblasti v Rusku. Jezdí z něj vlaky příměstské i dálkové do pěti směrů: na Krasnodar, Rostov na Donu, Moskvu, Saratov a Astrachaň. Dějiny Stanice zde vznikla už v roce 1862 na Volho-donské železnici, která spojovala Don s Volhou a měla velký vliv na rozkvět Volgogradu, který se tehdy nazýval Caricyn. V letech 1868 až 1870 začal provoz na Grjazijsko-caricynské železnici a v roce 1871 byla na caricynském nádraží postavena zděná budova. Ta byla zničena za druhé světové války během stalingradské bitvy. Nová nádražní budova byla vystavěna v období od července 1951 do května 1954 a uvedena do provozu 2. června 1954. Byla provedena ve stylu socialistického klasicismu a v roce 1997 byla prohlášena za architektonickou památku. V roce 2013 zde 29. prosince došlo k teroristickému útoku, při kterém zemřelo 18 lidí a desítky dalších byly zraněny. Odkazy Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Волгоград I na ruské Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Volgograd 1 na Wikimedia Commons
Bahnhof Wolgograd-1

Der Bahnhof Wolgograd-1 (kyrillisch Волгоград-1) ist ein Bahnhof im Zentrum von Wolgograd nahe der Wolga. Er ist der größte Bahnhof in der Stadt und einer der größten Bahnhöfe in Russland. Fernzüge führen nach Krasnodar, Rostow am Don, Moskau, Saratow und Astrachan. Der Bahnhof liegt an der Europastraße 119 (Moskau – Baku – Astara), am östlichen Ende der A260 (die Teil der Europastraße 40 ist) und am südlichen Ende der R228 (die entlang der Wolga flussaufwärts bis nach Sysran führt). Geschichte Die erste Bahnstrecke nach Zarizyn (heute Wolgograd) war die 1862 fertiggestellte Wolga-Don-Eisenbahn. Der erste Bahnhof, ein Holzbau, wurde 1871 durch einen Ziegelbau ersetzt. Er wurde im Zweiten Weltkrieg während der Schlacht um Stalingrad (1942/43) fast vollständig zerstört. Das heutige Bahnhofsgebäude wurde ab 1951 im Baustil des Sozialistischen Klassizismus nach dem Entwurf der Architekten Alexander Wladimirowitsch Kurowski und S. S. Briskin gebaut und am 2. Juni 1954 in Betrieb genommen. Weblinks Einzelnachweise