Михаил Кутузов (лек крайцер, 1952)

„Михаил Кутузов“ e лек крайцер на ВМФ на СССР от проект 68-бис, „Свердлов“, модификация 68-А. Името си носи в чест на Михаил Кутузов. История на строителството Заложен е на 22 февруари 1951 г. в Николаев, в Николаевския корабостроителен завод „Н. И. Носенко“, със заводски № 385. Спуснат на вода на 29 ноември 1952 г., На 9 август 1954 г. на крайцера е издигнат Военноморския флаг, зачислен е в състава на Червенознаменният Черноморски флот със заповед на Министъра на Отбраната на СССР от 31 януари 1955 г. История на службата Служи в състава на 50-та дивизия крайцери на Ескадрата на Черноморския флот. Базира се в главната база на Черноморския флот – в града-герой Севастопол. През май 1955 г. на борда на крайцера се провеждат изпитанията на първите корабни вертолети Ка-15 и Ми-1. Има визити в Румъния през 1955 г., Сплит (Югославия) през 1956 и 1964 г. Отряд черноморски кораби в състав крайцера „Михаил Кутузов“, есминците „Безукоризненный“ и „Бессменный“, начело с командващия флота адмирал В. А. Касатонов, в периода май – юни 1956 г. посещава порт Драч (Албания), както и през 1957 г. Варна (България) през 1964 г., Алжир през 1968 г. По време на взрива на линкора „Новоросийск“, „Михаил Кутузов“ се оказва най-близкият съд до линкора. От 93 души аварийно-спасителна команда, изпратена от крайцера за оказване на помощ на екипажа на „Новоросийск“, загиват 27 матроси. През лятото на 1957 г. крайцерът извършва поход Севастопол – Ленинград – Севастопол, за да участва в празниците по повод Деня на Военноморския флот на Нева. Изминава 4500 морски мили. На 14 септември 1958 г. на борда на крайцера „Михаил Кутузов“ в Новоросийск е доставен Вечният огън от Севастопол, от Малахов курган. Вечният огън е запален на „Площада на героите“ в град Новоросийск. През 1961 г. на крайцера се снима филмът „Отпуска на брега“. По спомените на Владимир Висоцки, участвал с епизодична роля във филма и прекарал месец на крайцера, през същата година на „Кутузов“ е имал визита Юрий Гагарин. Този факт също се потвърждава от фотографиите в архива на семейството на капитана 1-ви ранг Борис Александрович Мясников, тогава на служба в Севастопол (виж източниците). През юни 1964 г. „Михаил Кутузов“, големият противолодъчен кораб (БПК) „Сознательный“, БПК „Комсомолец Украины“ отплават за Средиземно море за носене на бойна служба. Арабо-Израелски конфликт През юни 1967 г., се намира в зона на военни действия, изпълнявайки бойна задача по оказване на помощ на Въоръжените сили на Египет, а в периода от 1 август до 31 декември 1968 г. на Въоръжените сили на Сирия. На 31 март 1969 г. крайцерът „Михаил Кутузов“ става флагмански кораб на 30-та дивизия надводни кораби на ЧФ. Последваща служба В периода март – април 1970 г. крайцерът взема участие в общофлотските учения „Океан“, в които са задействани всички флоти. През 1987 г. е преведен в резерва на ВМФ. Изключен е от състава на ВМФ на 3 юли 1992 г., намира се на стоянка в Севастопол, разглежда се въпроса за превръщането му в музей или продажбата му за скрап. На 23 – 25 август 2001 г. е предислоциран в град Новоросийск и влиза в състава на Новоросийската военноморска база, войскова част 99005. Музей На 28 юли 2002 г., в Деня на ВМФ, е отворен за посещения като кораб музей. От своя първи поход до края на службата си изминава 211 900 морски мили и има 15 далечни морски похода. Над 700 негови моряци са наградени с ордени и медали на СССР. На крайцера има функциониращ филиал на музея на Военноморския флот. История на създаването на музея През 1994 г. президиумът на съвета на ветераните на крайцера „Михаил Кутузов“ излиза с инициативата да се съхрани последният представител на крайцерите от проекта 68бис, оставяйки го за историята, като образец за корабостроенето на 50-те години и като неповторим паметник за техническа архитектура, превръщайки го в център за военнопатриотично възпитание на младежта и музей, пропагандиращ традициите на Военноморския флот. През 1996 г. международната организация ЮНЕСКО взема решение за включването на крайцера „Михаил Кутузов“ в каталога на големите кораби, превърнали се в исторически музеи и центрове от национално значение. На 14 юли 1999 г. излиза директивата на командващия ЧФ ДК-09 „За организиране на крайцера „Михаил Кутузов“ на филиал на музея на Черноморския флот“. В края на 1999 г. от главнокомандващия на ВМФ на РФ е взето решението за превеждането на крайцера „Михаил Кутузов“ в порт Новоросийск. През пролетта на 2000 г. крайцерът е поставен в „Плавдок-30“ за подготовка за прехода му в Новоросийск. На 23 август 2001 г. корабът, в съпровождение на буксира „Шахтер“, напуска Севастопол, а на 25 август пристига в порт Новоросийск. Със заповед № 216 от 6 февруари 2012 г. на министъра на отбраната на РФ „Корабът на бойната слава „Михаил Кутузов““ е включен в щата на Централния военноморски музей. Съвременно използване Крайцерът се намира в резерва на ВМФ, артилерията и силовата установка са напълно функциониращи. На крайцера е разположена базова станция на компанията МТС, която осигурява високо качество на радиосигнала в центъра на града и на територията на морската гара, където се провеждат градските празнични мероприятия, парадите и концертите. Също така крайцера е отворен за посещения музей. Има и платени екскурзии. Разглеждат се въпросите за музификация и ремонт на крайцера. През 2014 г. е планиран ремонт на крайцера в Новоросийския кораборемонтен завод. През 2014 г., след събитията в Крим, живееща в Севастопол група ветерани, служили по различно време на крайцера, повдига инициатива за превоз на кораба обратно в Севастопол. В Деня на победата, на 9 май 2016 г., в Новоросийск крайцерът „Михаил Кутузов“ произвежда артилерийски салют по време на военния парад. Затворен е за ремонт през 2018 г., краят на ремонта е 2020 г. Към средата на юли крайцерът се намира в пристанището на Новоросийск и успешно приема туристически екскурзии от целия свят. Има статус на кораб музей, влиза в състава на Черноморския флот на РФ. Командири на кораба От 12 декември 1954 г. – капитан 2-ри ранг М. З. Любичев. От 8 октомври 1955 г. – капитан 2-ри ранг Г. Е. Голота. От 27 септември 1958 г. – капитан 2-ри ранг С. М. Федоров. От 4 септември 1961 г. – капитан 2-ри ранг В. М. Леоненков. От 12 август 1966 г. – капитан 2-ри ранг Н. К. Федоров. От 24 октомври 1969 г. – капитан 2-ри ранг К. И. Жилин. От 19 февруари 1971 г. – капитан 2-ри ранг А. А. Гусев. От 28 септември 1973 г. – капитан 2-ри ранг В. В. Распутин. От 18 декември 1976 г. – капитан 2-ри ранг А. А. Гармашов. От 15 октомври 1979 г. – капитан 2-ри ранг Н. И. Малинка. От 22 юни 1985 г. – капитан 2-ри ранг Ю. Н. Рябенький. Източници Литература Заблоцкий В. Крейсера „холодной войны“. М., Коллекция, Яуза, 2008, 224 с. ISBN 978-5-699-26175-8. Външни препратки SVERDLOV light cruisers (project 68bis) (1952 – 1955) Архив на оригинала от 2017-05-14 в Wayback Machine. ((en)) Крейсера проекта 68-бис „Свердлов“ на сайте „АТРИНА“ • Боевые корабли СССР и России • 1945 – 2005 гг. ((ru)) Крейсера проекта 68-бис „Свердлов“ Архив на оригинала от 2008-09-16 в Wayback Machine. на сайте „Энциклопедия кораблей“. ((ru)) Крейсера проекта 68-бис „Свердлов“ Архив на оригинала от 2017-04-13 в Wayback Machine. на сайте „Оружие и вооружение России и других стан мира“ ((ru)) Легкие крейсера, проект 68бис/68бис-ЗИФ на сайте „Russian-Ships.Info“. ((ru)) Крейсеры проекта 68-бис: „Свердлов“ против британского крейсера типа „Тайгер“ в ЖЖ Дмитрий Быков-Львов ((ru)) Крейсер „Михаил Кутузов“ ((ru)) Михаил Кутузов ((ru)) Фотоотчет об экскурсии на крейсер ((ru)) Крейсер „Михаил Кутузов“: путь от боевого корабля к кораблю-музею Архив на оригинала от 2013-12-02 в Wayback Machine. ((ru)) В Общомедия има медийни файлове относно Михаил Кутузов (лек крайцер, 1952)