NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Staroshcherbinóvskaya

Staroshcherbinóvskaya (del ruso: Старощербино́вская) es una stanitsa, centro administrativo del raión de Shcherbínovski del krai de Krasnodar, en Rusia. Está situada en la orilla izquierda del río Yeya (en las marismas del limán Yeiski), 178 km al norte de Krasnodar, la capital del krai. Tenía 18 010 habitantes en 2010.​ Es cabeza del municipio Staroshcherbinóvskoye. Historia La localidad fue fundada en el año 1794 como uno de los primeros cuarenta asentamientos (kuren) de los cosacos del Mar Negro en el Kubán, con el nombre de kuren Shcherbínovski. El emplazamiento era un lugar estratégico en la desembocadura del Yeya, que ya había defendido la horda de Nogái. En 1801 la localidad contaba con 1 789 habitantes y nueve molinos de viento. Entre 1809 y 1811 llegaron 2 178 inmigrantes de las gubernias de Poltava y Chernígov. El 9 de junio de 1827 pasó a llamarse Staroshcherbínovski por la fundación de Novoshcherbínovskaya. A principios del siglo XX tenía 9 583 habitantes y se había construido una iglesia, dos escuelas y unos treinta establecimientos comerciales e industriales. En tiempos de la Primera Guerra Mundial la localidad contaba con 17 204 habitantes entre cosacos y forasteros. Hasta 1920 pertenecía al otdel de Yeisk del óblast de Kubán. En 1932-1933 fue incluida en las listas negras de sabotaje en tiempos de la colectivización de la tierra en la Unión Soviética por lo que la población fue represaliada, sometida a hambruna o forzada a emigrar a otras regiones de la URSS, pasando de 22 000 habitantes a 5 000. Demografía Composición étnica De los 18 545 habitantes que tenía en 2002, el 94.9 % era de etnia rusa, el 2.2 % era de etnia ucraniana, el 0.8 % era de etnia armenia, el 0.4 % era de etnia bielorrusa, el 0.3 % era de etnia alemana, el 0.2 % era de etnia gitana, el 0.2 % era de etnia tártara, el 0.1 % era de etnia georgiana, el 0.1 % era de etnia adigué, el 0.1 % era de etnia azerí y el 0.1 % era de etnia griega​ Transporte La stanitsa cuenta con una estación de ferrocarril en la línea que va de Yeisk a Staromínskaya. Personalidades Piotr Kolesnikov (1907-1996), historiador soviético. Referencias Enlaces externos Este artículo contiene datos geográficos extraídos de Google Earth y el mapa de Rusia de Yandex.ru, accesible desde este enlace. Este artículo contiene información del Diccionario Enciclopédico Brockhaus y Efron, voz Старощербиновская (en ruso). Sitio web del municipio (en ruso) Sitio web no oficial (en ruso) Sitio web de un periódico de la localidad Shcherbinovski kuren (en ruso)
Staroščerbinovskaja

Staroščerbinovskaja (in russo Старощербиновская?) è un centro abitato (stanica) della Russia, situato nel Territorio di Krasnodar. È il centro amministrativo del distretto Ščerbinovskij. La località si trova nel corso inferiore del fiume Eja, 33 km a est di Ejsk. Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Staroščerbinovskaja Collegamenti esterni (RU) Sito ufficiale, su starscherb.ru.
Старошчербиновскаја

Старошчербиновскаја (рус. Старощербиновская) је насељено место руралног типа (станица) на југозападу европског дела Руске Федерације. Налази се на северозападу Краснодарске Покрајине и административно припада њеном Шчербиновском рејону чији је уједно и административни центар. Према статистичким подацима Националне статистичке службе Русије за 2017. у насељу је живело 17.427 становника. Географија Станица Старошчербиновскаја се налази у северозападном делу Краснодарског краја и лежи на левој обали реке Јеје на свега 5 километара узводно од њеног ушћа у Јејски лиман Азовског мора. Село се налази у ниском и доста замочвареном подручју, а централни део насеља лежи на надморској висини од 10 метара. Најближе градско насеље је град Јејск који се налази 33 километра западније и до којег води друмски правац и железничка пруга. Историја Насеље Старошчербиновскаја основано је 1792. године под именом Шчербиновско и било је једно од првих 40 насеља црноморских Козака основано на подручју данашњег Кубања. Насеље је основано на стратешки значајном месту историјског Црног брода, на гату на левој обали реке Јеје. На том месту је раније постојало ногајско утврђење. Захваљујући свом важном стратешком положају насеље је брзо расло и већ 1801. у њему је живело 1.789 становника, а село је имало и 9 ветрењача. У периоду 1809−1811. у селу се населило још 2.178 досељеника са подручја Полтавске и Черниговске губерније, а потом у периоду 1821−1822. и значајнија група малоруских Козака те је у истом периоду број домаћинстава у селу порастао са 588 на 774. Након што је 1821. недалеко од села основано ново насеље Новошчербиновско, постојеће село добија данашњи назив. Средином XIX века станица Старошчербиновскаја је имала 847 домаћинстава, а припадала су јој је и 84 оближња засеока. Основу популације чинили су Козаци којих је било 4.127, а у оквиру станице деловале су и три циглане и неколико млинова. У периоду Првог светског рата на подручју Старошчербиновске станице живело је 15.082 Козака и 2.122 нерезидента у укупно 3.556 домаћинстава. Насеље је доживело велико опадање у периоду 1932−1933. када је због велике глади која је захватила то подручје број становника са 22.000 опао на свега 5.000 житеља. Демографија Према подацима са пописа становништва 2010. у селу је живело 18.010 становника, док је према проценама за 2017. село имало 17.247 становника. Види још Краснодарска Покрајина Шчербиновски рејон Станица Референце Спољашње везе Званични веб-сајт
Старощербинівська

Старощербинівська — станиця на півночі Краснодарського краю, це адміністративний центр Щербинівського району, утворює Старощербинівське сільське поселення. Населення — 18,5 тисяч мешканців (2002), найбільший населений пункт району. Географія Старощербинівська розташована в низов'ях річки Єя, (сточище Азовського моря), 33 км на схід від Єйська. Залізнична станція на лінії Єйськ — Старомінська. Історія Курінь Щербинівський — один з 38 куренів Чорноморських козаків, переселених на Кубань, курінь засновано на новому місці в травні 1794. У 1801 — населення куреня 1789 мешканців, 9 вітряків. У 1809–1811, в курінь були переселені 2178 переселенців з Полтавської і Чернігівської губерній. У 1821–1822, були додатково переселені козаки-малороси, чисельність дворів в Щербинівському курені збільшилося з 588 до 774. 9 червня 1827 курінне селище почало називатися Старощербинівським, у зв'язку з утворенням Новощербинівського. До 1920, станиця Старощербинівська входила в Єйський відділ Кубанської області. Взимку 1933, станиця Старощербинівська була занесена на «Чорні дошки». Населення станиці скоротилося з 22 до 5 тисяч. Відомі люди Варивода Петро Семенович (1928-1996) — диригент, лауреат Шевченківської премії. Клячко Михайло — козак полку Чорних Запорожців Армії УНР. Сідельник Григорій Герасимович — повстанський ватажок на Кубані. Посилання Неофіційний сайт станиці Старощербинівської Чорні дошки: розповідь очевидців Чорний брід на річці Єя
Pxékhskaia

Pxékhskaia - Пшехская (rus) és una stanitsa del krai de Krasnodar, a Rússia. És a la riba del riu Pxekha, afluent del Bélaia, a 9 km al sud-oest de Belorétxensk i a 73 km al sud-est de Krasnodar. Pertanyen a aquesta stanitsa la stanitsa de Kubanski, els khútors de Ternovi, Fadéievski i Lesnoi i els possiolki de Dunaiski i Korénnaia Balka.
Pshejskaya

Pshejskaya (del ruso: Пшехская), es una stanitsa del raión de Beloréchensk del krai de Krasnodar, en Rusia. Se sitúa a orillas del río Psheja (a la altura de la desembocadura del Abazinka), afluente del Bélaya, de la cuenca hidrográfica del Kubán, 9 km al suroeste de Beloréchensk y 73 km al sureste de Krasnodar, la capital del krai. Tenía 5 064 habitantes en 2010.​​ Es cabeza del municipio Pshejskoye, al que pertenecen asimismo Kubanski, Ternovi, Fadéyevski, Lesnói, Dunaiski y Korénnaya Balka. Historia Hasta 1920 pertenecía al otdel de Maikop del óblast de Kubán. Transporte La localidad cuenta con una estación en la línea Armavir-Tuapsé del ferrocarril del Cáucaso Norte. Referencias Enlaces externos Este artículo contiene datos geográficos extraídos de Google Earth y el mapa de Rusia de Yandex.ru, accesible desde este enlace. Mapa topográfico en maps.vlasenko.net (en ruso).
Пшехская

Пшехская — станица в Белореченском районе Краснодарского края России. Административный центр Пшехского сельского поселения. География Станица расположена на левом берегу реки Пшеха в 7 км на юго-запад от Белореченска. История Основана в 1862 году. Станица входила в Майкопский отдел Кубанской области. Население По данным Всероссийской переписи 2002 года в станице проживали русские (52,9 %), турки (12,4 %), армяне (4,9 %), а также украинцы, хемшилы и др. Объекты культурного наследия Атаманское правление, конец XIX в.; Церковь Рождества Богородицы, 1860-е годы; Мемориальный комплекс: братская могила 31 чоновца, погибшего от рук белогвардейцев, 1922 год; братская могила воинов-минометчиков батареи Горлова, 1942—1943 годы; могила неизвестного советского солдата, 1942—1943 годы, 1959 год; обелиск в честь земляков, погибших в годы Великой Отечественной войны, 1959 год. Примечания
Пшехскаја

Пшехскаја (рус. Пшехская) полуурбано је насељено место са административним статусом станице на југозападу европског дела Руске Федерације. Налази се у централном делу Краснодарске покрајине и административно припада њеном Белоречењском рејону. Према подацима националне статистичке службе РФ за 2010, у селу је живело 5.064 становника. Географија Село Пшехскаја се налази у централном делу Краснодарске покрајине на неких 11 км југозападно од града Белореченска. Село се налази на левој обали реке Пшехе (по којој је и добило име), у степској зони Закубањске равнице. Историја Насеље су 1862. основали припадници кубањског козачког пука под командом генерал-мајора Тихоцког, и првобитно је било замишљено као мањи војнички логор. Демографија Према подацима са пописа становништва 2010. у селу је живело 5.064 становника. Види још Краснодарски крај Белоречењски рејон Белореченск Референце Спољашње везе Званични веб-сајт
Пшехська

Пшехська — станиця в Бєлорєченському районі Краснодарського краю. Центр Пшехського сільського поселення. Населення — 4 915 мешканців (2002). Станиця розташована лівому березі річки Пшеха за 11 км на південний захід від Бєлорєченська.
Trudobelikovski

Trudobelikovski - Трудобеликовский (rus) - és un khútor del krai de Krasnodar, a Rússia. Es troba al delta del riu Kuban, davant de Slàviansk-na-Kubani. És a 11 km al sud de Poltàvskaia i a 74 km al nord-oest de Krasnodar. Pertanyen a aquesta stanitsa els khútors de Zelenski, Krikuna, Krijanovski, Kórjevski, Kulika, Surovo, Teleguín, Tikhovski, Turkovski i Txigrina. Història La ciutat va néixer a partir d'una factoria o colònia comercial genovesa establerta el segle xii, anomenada Copa, Copària o Conari, controlada per la família Ghisolfi. Després de la caiguda de la influència de la república a la regió del Ponto, va ser abandonada fins al 1747, quan tropes del kanat de Crimea van erigir-hi un fort denominat Eni-Kopil, que es convertiria en l'assentament de Kopil. Després de la conquesta russa de la península de Taman a finals del segle xviii, els cosacs de la Mar Negra van establir-hi el fort Prototski. Després del final de la Guerra del Caucas, famílies procedents de les stanitses de Poltàvskaia i Slaviànskaia van fundar-hi el khútor Prototski el 1890. Després de la Guerra Civil Russa, el setembre del 1920, el Comitè Revolucionari va decidir posar-li el nom de Trudi Belika en homenatge de Semió Efimóvitx Belika, president del Comitè, ajusticiat el 1918. Més endavant va rebre el nom actual.
Trudobelikovski

Trudobelikovski (del ruso: Трудобеликовский) es un jútor del raión de Krasnoarméiskaya, en el sur de Rusia. Está situado en el delta del Kubán, en la orilla derecha de su distributario Protoka, frente a Slaviansk-na-Kubani, 11 km al sur de Poltávskaya y 74 km al noroeste de Krasnodar, la capital del krai. Tenía 9 393 habitantes en 2010​​ Es cabeza del municipio Trudobelikovskoye, al que pertenecen asimismo Zelenski, Krikuna, Krizanovski, Kórzhevski, Kulika, Surovo, Teleguin, Tijovski, Turkovski y Chigrina. En su conjunto el municipio cuenta con 12 624 habitantes y 147.80 km². Historia La ciudad tiene su origen en una factoría o colonia comercial genovesa establecida en el siglo XII, llamada Copa, Coparia o Conario, controlada por la familia Ghisolfi. Tras la caída de la influencia de la república en la región del Ponto, fue abandonada hasta 1747, cuando tropas del kanato de Crimea erigieron un fuerte denominado Eni-Kopyl, que se convertiría en el asentamiento de Kopyl. Tras la conquista rusa de la península de Tamán a finales del siglo XVIII, los cosacos del mar Negro establecieron aquí el fuerte Prototski. Tras el fin de la guerra del Cáucaso, familias procedentes de las stanitsas Poltávskaya y Slaviánskaya, fundaron el jútor Prototski en 1890. Tras la guerra civil, en septiembre de 1920, el Comité Revolucionario ha decidido ponerle el nombre Trudy Belika en homenaje de Semión Efimovich Belika, presidente del mismo, ajusticiado en 1918. Más tarde recibiría el nombre actual. Transporte Por la localidad pasa la carretera federal M25 Krasnodar-Slaviansk-na-Kubani-Temriuk-estrecho de Kerch. Servicios sociales En la localidad se halla la escuela nº39 (hay cuatro en el municipio), un jardín de infancia, una policlínica, una escuela de música, un campo de fútbol y dos bibliotecas entre otros establecimientos. Referencias Enlaces externos Este artículo contiene datos geográficos extraídos de Google Earth y el mapa de Rusia de Yandex.ru, accesible desde este enlace. El municipio en el sitio web del raión (enlace roto disponible en Internet Archive; véase el historial, la primera versión y la última). (en ruso) Mapa topográfico soviético en maps.vlasenko.net Club de cultura de la localidad (enlace roto disponible en Internet Archive; véase el historial, la primera versión y la última). en Panoramio
Трудобеликовски

Трудобеликовски (рус. Трудобеликовский) насељено је место руралног типа (хутор) на југозападу европског дела Руске Федерације. Налази се у западном делу Краснодарске покрајине и административно припада њеном Красноармејском рејону. Према подацима националне статистичке службе РФ за 2010, село је имало 9.393 становника. Географија Село Трудобеликовско се налази у западном делу Краснодарске покрајине, односно на крајњем југозападу Кубањско-приазовске степе. Налази се на десној обали рукавца Протоке (највећег рукавца реке Кубања), насупрот града Славјанска на Кубану. Село се налази на око 74 км северозападно од покрајинског административног центра, града Краснодара, односно на око 11 км западно од рејонског центра, станице Полтавскаје. надморска висина насеља је око 5 метара. Кроз село пролази деоница аутопута М25 Краснодар−Славјанс на Кубану−Темрјук−Керч. Историја По налогу кримског хана Гази II Гиреја је на месту савременог села 1608. основано утврђење Копил, које се од 1747. назива Ески Копил или Стари Копил. У граду се налазила и резиденција сераскера који је управљао локалним кубањским народима. Град и тврђаву су 1736. разорили донски козаци и Калмици. На месту некадашње тврђаве је у пролеће 1778. подигнуто утврђење Благовешченско (налог за градњу утврђења дао је лично генерал Суворов). Године 1890. је око утврђења никло насеље које је добило име Протоцки (рус. Протоцкий). У септембру 1920. село мења име у Труди Белика (рус. Труды Белика), а нешто касније добија садашњи назив. Демографија Према подацима са пописа становништва 2010. у селу је живело 9.393 становника. Види још Краснодарски крај Красноармејски рејон Хутор Референце Спољашње везе Подаци о селу на сајту рејонске администрације Званичан сајт Красноармејског рејона Архивирано на веб-сајту Wayback Machine (2. април 2022)
Rodnikowy

Vorlage:Infobox Ort in Russland/Wartung/Daten Rodnikowy (russisch Родниковый) ist ein Dorf (posjolok) in Südrussland. Es gehört zur Republik Adygeja und hat 1269 Einwohner (Stand 2019). Im Ort gibt es 11 Straßen. Geographie Das Dorf liegt im Zentrum des Stadtkreis Maikop, 10 km nordwestlich der Stadt Maikop und 12 km südöstlich der Stadt Beloretschensk. Chanskaja, Rodniki, Wostotschny, Kosinow, Podgorny, Zapadny, Maikop sind die nächsten Siedlungen. Einzelnachweise
Rodnikovy

Rodnikovy (Russian: Родниковый; Adyghe: Псынэкӏэчъ) is a settlement in the urban okrug of Maykop, Russia. The population was 1,267 as of 2018. There are 11 streets. Geography The settlement is located near the federal highway A-160, 18 km northwest of Maykop (the district's administrative centre) by road. Khanskaya is the nearest rural locality. References
Rodnikovi

Rodnikovi (del ruso: Родниковый) es un pueblo (posiólok) del ókrug urbano de Maikop en la república de Adiguesia de Rusia. Está 11 km al nordeste del centro de Maikop, la capital de la república. Tenía 1 282 habitantes en 2010​ Enlaces externos y referencias Este artículo contiene datos geográficos extraídos de Google Earth y el mapa de Rusia de Yandex.ru, accesible desde los enlaces de este sitio web (enlace roto disponible en Internet Archive; véase el historial, la primera versión y la última).. Estructura de los distritos electorales del ókrug urbano de Maikop (en ruso) (enlace roto disponible en Internet Archive; véase el historial, la primera versión y la última).
Krasny Sad

Krasny Sad (Russian: Красный Сад) is a rural locality (a khutor) and the administrative center of Krasnoye Rural Settlement, Sredneakhtubinsky District, Volgograd Oblast, Russia. The population was 869 in 2010. There are 18 streets. Geography Krasny Sad is located 12 km southeast of Srednyaya Akhtuba (the district's administrative centre) by road. Pervomaysky is the nearest rural locality. References
Красный Сад (Волгоградская область)

Красный Сад — хутор в Среднеахтубинском районе Волгоградской области. До коллективизации хутор назывался Каргинский. Ввиду того что хутор был переименован, по этому ему не присвоен статус посёлка. Административный центр Красного сельского поселения. География Улицы Население Примечания Ссылки Красный Сад (хутор) (недоступная ссылка — история).
Красний Сад (Волгоградська область)

Красний Сад (рос. Красный Сад) — хутір у Середньоахтубінському районі Волгоградської області Російської Федерації. Населення становить 869 осіб. Входить до складу муніципального утворення Красне сільське поселення. Історія Хутір розташований у межах українського історичного та культурного регіону Жовтий Клин. Згідно із законом від 5 квітня 2005 року № 1040-ОД органом місцевого самоврядування є Красне сільське поселення. Населення Примітки
Prikanalny, Sredneakhtubinsky District, Volgograd Oblast

Prikanalny (Russian: Приканальный) is a rural locality (a settlement) in Kirovskoye Rural Settlement, Sredneakhtubinsky District, Volgograd Oblast, Russia. The population was 96 as of 2010. There are 7 streets. Geography Prikanalny is located near the Gniloy Erik, 22 km northwest of Srednyaya Akhtuba (the district's administrative centre) by road. Starenky is the nearest rural locality. References
Приканальный (Среднеахтубинский район)

Приканальный — посёлок в Среднеахтубинском районе Волгоградской области. Входит в состав Кировского сельского поселения. География Село находится у ерика Гнилой. Он течет на север, на Волго-Ахтубинский канал. Уличная сеть ул. Гоголя ул. Заречная ул. Озерная ул. Первомайская ул. Центральная ул. Школьная Население Транспорт Остановка общественного транспорта «Вторая карта» Примечания
Приканальний (Середньоахтубінський район)

Приканальний (рос. Приканальный) — селище у Середньоахтубінському районі Волгоградської області Російської Федерації. Населення становить 96 осіб. Входить до складу муніципального утворення Кіровське сільське поселення. Історія Селище розташоване у межах українського історичного та культурного регіону Жовтий Клин. Згідно із законом від 5 квітня 2005 року № 1040-ОД органом місцевого самоврядування є Кіровське сільське поселення. Населення Примітки
Сурские бани

Су́рские ба́ни — банно-прачечный комплекс, расположенный на улице 10-й дивизии НКВД Центрального района Волгограда. История В Сталинграде конца 20-х — начала 30-х годов XX века широко развернулось возведение жилых массивов, наряду с которыми строились и объекты бытового обслуживания населения. Среди них — общественные бани. Официальная дата открытия банно-прачечного комплекса «Сурские бани», построенного на месте бывших царицынских складов жигулёвского пива, — 5 ноября 1935 года. Своё название они получили от улицы, на которой стояли — Сурской, а та в свою очередь по легенде была названа в честь реки Сура, протекавшей в соседнем овраге.Здание было спроектировано в стиле советского барокко. В 1942 году во время Сталинградской битвы здание было разрушено бомбардировками, от него остались лишь стены и несущие железобетонные конструкции. Осенью 1942 года в уцелевшем подвале прифронтового здания, ранее занятый прачечной, немецкое командование разместило эвакогоспиталь, который располагался здесь до января 1943 года. После войны стратегически важный объект восстановили, и в 1949 году бани вновь открыли свои двери для посетителей. На сегодняшний день здание, являющееся объектом культурного наследия регионального значения, продолжает функционировать по своему прямому назначению. Примечания Ссылки Роман Шкода. Сурские бани . Царицын.рф (16 февраля 2015). Дата обращения: 19 мая 2018.
Tretya Karta

Tretya Karta (Russian: Третья Карта) is a rural locality (a settlement) in Kirovskoye Rural Settlement, Sredneakhtubinsky District, Volgograd Oblast, Russia. The population was 483 as of 2010. There are 16 streets. Geography Tretya Karta is located near the Pakhotny Erik, 19 km northwest of Srednyaya Akhtuba (the district's administrative centre) by road. Kuybyshev is the nearest rural locality. References
Третья Карта

Тре́тья Ка́рта — посёлок в Среднеахтубинском районе Волгоградской области. Входит в состав Кировского сельского поселения. Население 483 жителя (2010). География Селение находится в Волго-Ахтубинской пойме, у ерика Пахотный. К северу — протока Ахтуба и Волго-Ахтубинский канал. Уличная сеть Население Инфраструктура Лебяжьеполянская средняя общеобразовательная школа (ул. Есенина, 13) кролиководство Транспорт Автодорога местного значения. Остановка наземного транспорта «пос. Третья Карта». Поселковые (сельские) дороги. Примечания Ссылки Карта Третья Карта на Викимапии
Третя Карта

Третя Карта (рос. Третья Карта) — селище у Середньоахтубінському районі Волгоградської області Російської Федерації. Населення становить 483 особи. Входить до складу муніципального утворення Кіровське сільське поселення. Історія Селище розташоване у межах українського історичного та культурного регіону Жовтий Клин. Згідно із законом від 5 квітня 2005 року № 1040-ОД органом місцевого самоврядування є Кіровське сільське поселення. Населення Примітки
Trud Stadium (Krasnodar)

Trud Stadium is a multi-purpose stadium in Krasnodar. It was the home ground of resurrected FC Kuban Krasnodar and Kubanochka Krasnodar. Now is the home arena of RC Kuban, with a capacity of 3,000 people. It was built in 1958. History Since 2007, Trud Stadium is the home ground of RC Kuban. On 5 August 2018, resurrected by fans and former FC Kuban footballers team played here its first official match in the Krasnodar Krai Regional League. References External links Trud Stadium official website (in Russian) Trud Stadium — RC Kuban official website (in Russian)
Stade Trud

Le stade Trud (en russe : Стадион Труд) est un stade multisport de 3 000 places situé à Krasnodar, en Russie. Histoire Le stade est inauguré en 1958. Il est situé à proximité du fleuve Kouban, dans le district de Zapadnyy. Plusieurs sports sont représentés au sein du complexe : rugby, athlétisme, football, basket-ball, handball, beach-volley et tennis. Le stade est utilisé par le Bogatyrs Krasnodar pour ses matchs à domicile, ainsi que par le FC Kubanochka. Notes et références Annexes Articles connexes Bogatyrs Krasnodar Liens externes (ru) Site officiel Portail de l’architecture et de l’urbanisme Portail du sport Portail du rugby à XV Portail de la Russie