NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Шушенски бор

Шушенски бор (рус. национальный парк «Шушенский бор») ("Sushenshky Forest") састоји се од две репрезентативне шуме на крајњем југозападу Сибира, на северном делу планине Западни Сајан. Северни део је шумска степа, а јужни део је планинска четинарска шума. Јужни део парка је оивичен вештачким језером на реци Јенисеј иза Сајано-Шушенске хидроелектране, највеће хидроелектране у Русији. Шума представља важан биодиверзитет и има рекреативни значај за планинарење и туристе. Налази се у Шушенском дистрикту у Краснојарској Покрајини. Топографија Шума се састоји од две секције: мање ("Перовски"), која је релативно равна шумска степа, 60 км северно од планинског венца Западни Сајан, и много веће "Планинске секције" на северним падинама Западног Сајана. Шума показује транзицију између две климатске зоне – шумске степе и тајге, као и различите врсте дрвећа и шума на различитим висинама. Перовски део (зона шумске степе, 4,410 ха) и Планински део (Западни Сајан, 34,760 ха) имају заједно површину од 39170 ха. Западну и јужну границу парка формира Сајано-Шушенско језеро, јужно од Сајано-Шушенске хидроелектране. Планинском секцијом доминира масив Борус, високи гребен са пет врхова. Највећи врх је Мт. Поилово висок 2,309 m. Клима и екорегион Клима у националном парку Шушенски бор је " умереноконтинентална клима" (Кепенова класификација климата Dfb), са великим сезонским температурним променама, са врућим и сувим летима, и хладном зимом. Планинска секција Шушенског бора припада екорегиону "Четинарска шума планине Сајан" (WWF ID#509). Овај екорегион обухвата средишњи део сибирских планина, у транзиционој зони између сибирске тајге и монголске степе. Флора и фауна у парку су различите у зависности од рељефа и надморске висине парка. Флора Изузев тундре на врху масива Борус, шума спада у субалпску зону и подељена је на три подзоне. Преко 1,400 m преовладава тајга са светлоигличастим четинарима. Од 900 до 1,400 m је тајга са тамноигличастим четинарима. Испод 900 m је тајга црног бора на богатом алувијалном земљишту. У пролеће, алпске ливаде озелене и процветају. Фауна Парк насељавају бројни сисари као што су: зец, црвена веверица, мрки медвед, лисица, јелен, срна, мошусни јелен, лос, и дивља свиња. Подаци о птицама указују на присуство 272 врсте, укључујући сурог орла (Aquila chrysaetos), орла рибара (Pandion haliaetus), и црне роде (Cinonia nigra). Туризам Планинарење и екотуризам су популарни због удаљености и разноликости терена, биљака и животиња.. Постоје развијене едукативне стазе, а парк нуди водиче и услуге. Посетиоци морају да се пријаве и купе улазницу за планинску секцију парка. У парку се такође организују пловидбе језером (које се понекад назива "Сајанско море"). Референце
Flughafen Norilsk

Der Flughafen Norilsk (russisch Аэропо́рт Норильск, IATA-Code: NSK, ICAO-Code: UOOO) ist der internationale Flughafen von Norilsk in Russland. Er liegt rund 34 Kilometer westlich des Stadtzentrums auf 181 Metern Höhe. Der Flughafen besitzt eine Start- und Landebahn. Der Flugbetrieb läuft 24 Stunden am Tag. Er wurde in den späten 1950er Jahren als Stützpunkt für sowjetische Bomber gebaut. Bis 1991 waren dort außerdem 24 Suchoi Su-15TM des 57. IAP (57. Jagdfliegerregiment) stationiert. Fluggesellschaften und Flugziele Norilsk ist einer der beiden Heimatflughäfen der Fluggesellschaft NordStar. Daneben wird er u. a. noch von den Fluggesellschaften S7 Airlines, Aeroflot, Transaero Airlines, Taimyr Airlines und Ural Airlines angeflogen. Moskau-Domodedowo wird etwa 17 mal pro Woche angeflogen. Weitere Ziele sind u. a. Krasnojarsk, Nowosibirsk, Sankt Petersburg und Jekaterinburg. Weblinks offizielle Webpräsenz des Flughafens (russisch) Luftfahrtkarte für Flughafen Norilsk auf SkyVector.com Einzelnachweise
Alykel International Airport

Alykel International Airport (Russian: Международный аэропорт Алыкель) (IATA: NSK, ICAO: UOOO) is a large international airport in Krasnoyarsk Krai, Russia, located 35 kilometres (22 mi) west of Norilsk. Alykel is the only functional airfield near Norilsk. It handles medium-sized aircraft and is serviced by 24-hour operations. Since it is capable of handling wide-body jets, it is a diversion airport on Polar route 1. Since Norilsk does not have road or railroad connections to the rest of the country, the airport is the main gateway to the city. It was constructed in 1964, when US reconnaissance satellites reported a new airfield with a 6,000 by 150 foot (1,829 m × 46 m) runway 16 nautical miles (30 km) west of Norilsk. This allowed the use of Norilsk as a staging base for Soviet bombers to reach the United States. This role continues to this day, with caretaker status provided by the Russian Air Force's OGA (Arctic Control Group). Norilsk also was served by interceptor aircraft under the 57 IAP (57th Guards Red Banner Fighter Aviation Regiment PVO), which in 1991 had 24 Sukhoi Su-15TM aircraft. The airport received international status on 1 February 2023. Airlines and destinations As of August 2025, the airport serves following destinations: Accidents and incidents On 16 November 1981, Aeroflot Flight 3603, a Tupolev Tu-154, crashed while attempting to land at Norilsk Airport. Ninety-nine of the 167 passengers and crew on board were killed in the accident. On 9 January 2024, NordStar Airlines Flight 207, a 737-800, experienced a runway excursion upon landing on runway 19. None of the occupants on board were injured. Rail link to airport An electrified rail link Norilsk-Oktyabrskaya - Airport was operated from 1967-11-22 to 1998. See also List of airports in Russia References External links Norilsk Airport Official Website (in Russian)
Aeropuerto de Alykel

El aeropuerto de Alykel, en ruso: Аэропорт Алыкель, con las especificaciones de las distintas asociaciones aeronáuticas como IATA: NSK, OACI: UOOO, es un gran aeropuerto de la región de Krasnoyarsk en Rusia, situado a 35 kilómetros al oeste de Norilsk, ciudad muy industrial en el Krai de Krasnoyarsk, ubicada sobre el círculo polar ártico. Es uno de los asentamientos más septentrionales del mundo. Alykel es el único aeródromo funcional cerca de Norilsk. Está acreditado para operar con aviones de tamaño mediano y cuenta con un servicio de 24 horas. Como es capaz de manejar aviones de fuselaje ancho, es un aeropuerto de desvío en la ruta polar 1.​​ Dado que Norilsk no tiene conexiones por carretera o ferrocarril con el resto del país, el aeropuerto es la principal puerta de entrada a la ciudad. Fue construido en 1964 y cuando fue descubierta por los satélites de reconocimiento de Estados Unidos, informaron de la existencia de un nuevo campo de aviación con una pista de aterrizaje de 6000 por 150 pies, 1829 por 46 metros, a 16 millas náuticas (unos 30 km) al oeste de Norilsk,​ lo que permitía su uso como base para que los bombarderos soviéticos pudieran llegar a los Estados Unidos. A pesar de las continuas advertencias y reclamaciones estadounidenses, el papel que le había adjudicado Rusia continúa hasta el día de hoy con el estatus de «guardián» proporcionado por el OGA (Grupo de Control del Ártico) de la Fuerza Aérea Rusa. Norilsk también cuenta con aviones interceptores bajo el 57 IAP (57th Interceptor Aircraft Regiment), que en 1991 tenía 24 aviones Sukhoi Su-15TM.​ Aerolíneas y destinos Pasajeros Accidentes e incidentes El 16 de noviembre de 1981, un avión de pasajeros Tupolev Tu-154 de designación y compañía Vuelo 3603 de Aeroflot, se estrelló cuando intentaba aterrizar en el aeropuerto de Norilsk. Noventa y nueve de los 167 pasajeros y toda la tripulación de a bordo murieron en el accidente.​ Enlace ferroviario al aeropuerto Desde el 22 de noviembre de 1967 hasta 1998 funcionó en el aeropuerto un enlace ferroviario electrificado con origen y final de línea Norilsk-Oktyabrskaya lo que alivió a esta región de su incomunicación por tierra.​ Referencias Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Aeropuerto de Alykel.
Aéroport d'Alykel

L'aéroport d'Alykel (en russe : Аэропорт Алыкель) (code IATA : NSK • code OACI : UOOO) est un aéroport situé dans le kraï de Krasnoïarsk, en Russie, à 35 kilomètres à l'ouest de la ville de Norilsk. Il reçoit des avions de ligne de taille moyenne et est desservi 24 heures sur 24. Comme il est capable de manutentionner des jets à large fuselage, c'est aussi un aéroport de diversion (en) sur la route polaire (en) 1. Notes et références Liens externes Portail de l’aéronautique Portail de la Russie Portail de la Sibérie
Zračna luka Norilsk-Alikelj

Alikelj (ruski: Алыкель, ICAO kod UOOO) je zračna luka u Tajmirskom autonomnom okrugu u Rusiji. Opslužuje gradove Noriljsk i Dudinku od kojih je udaljena oko 40 km i s kojima je povezana elektrificiranom željezničkom prugom. Jedna je od važnijih prometnih opskrbnih točaka tih dvaju gradova. Vremenska zona: Moskovsko vrijeme+4
Alikeli repülőtér

Az Alikeli repülőtér (IATA: NSK, ICAO: UOOO) (orosz nyelven: Аэропорт Алыкель) nemzetközi repülőtér Oroszországban, amely Norilszk közelében található. Éves utasforgalma 499 380 (2018) fő. Futópályák A repülőtér futópályái: 01/19 Forgalom Az utasforgalom az elmúlt években az alábbi módon változott: Légitársaságok és úticélok Jegyzetek További információk Hivatalos oldal (orosz) A repülőtér aktuális időjárása a NOAA/NWS-től Baleset- és repülőesemény-történet az Aviation Safety Network adatbázisában
Luchthaven Norilsk Alykel

Luchthaven Norilsk Alykel (Russisch: Аэропорт Алыкель) of luchthaven Norilsk is een luchthaven voor de burgerluchtvaart gelegen in het noorden van de Russische kraj Krasnojarsk en is verbonden aan het mijnbouwgebied rond Norilsk (46 km). De luchthaven heeft 1 startbaan van 3430 meter en is geschikt voor vliegtuigen van de types An-12, An-24, An-26, An-30, An-72, An-74, Il-62, Il-76, Il-86, Tu-134, Tu-154, Tu-204-100 en Tu-204C, Jak-40, Jak-42, Boeing 737 (alle typen), Boeing 757 (alle typen), Airbus A319, Airbus A320 en alle typen helikopters. Iets ten noorden van het vliegveld ligt het gelijknamige dorp Alykel en rond het vliegveld het dorp Aeroporta. Het vliegveld is vooral gericht op goederenvervoer en werd precies in het midden tussen Doedinka en Norilsk aangelegd. Nadat het vliegveld meer dan 20 jaar niet was gerepareerd, werd het vliegveld in 2001 zelfs gesloten voor sommige typen vliegtuigen, omdat de bodem onder de startbaan en taxibanen ernstig was verzakt. In de jaren daarop werd het vliegveld echter geherstructureerd vanwege haar belang voor het gebied. Qua goederentransport behoorde het vliegveld in 2001 tot de top tien van Rusland. Het vliegveld werd in de jaren 1950 gebouwd als een uitvalsbasis voor Russische strategische bommenwerpers om de Verenigde Staten te kunnen bereiken (afdeling van de Arctische Bestuursgroep). De luchthaven wordt ook aangevlogen door onderscheppingsvliegtuigen van het 57e IAP (57e Vliegtuigonderscheppingsregiment), die in 1991 een vloot had van 24 Soechoj Soe-15TM vliegtuigen.
Port lotniczy Ałykiele

Port lotniczy Ałykiele (ros: Аэропорт Алыкель, IATA: NSK, ICAO: UOOO) - międzynarodowy port lotniczy położony 35 km na zachód od Norylska, w Kraju krasnojarskim, w Rosji. Port lotniczy jest czynny 24 h na dobę. Kierunki lotów i linie lotnicze Przypisy
Aeroportul Alykel

Aeroportul Alykel (IATA: NSK, ICAO: UOOO) este un aeroport din Norilsk, Okrugul urban Norilsk⁠(d), Krasnoiarsk, Rusia ce deservește zona Norilsk. Aeroportul a fost tranzitat în 2021 de 604.977 de pasageri. A fost deschis în 1950 și numit după Nikolay Urvantsev⁠(d). Situat la o altitudine de 175 m, aeroportul dispune de 1 pistă. Infrastructură Piste Aeroportul dispune de o singură pistă. Pista are orientarea 01/19. Terminale Note Vezi și
Норильськ (аеропорт)

Аеропорт «Норильськ (Аликель)» (IATA: NSK, ICAO: UOOO) — аеропорт федерального значення м. Норильська, Красноярського краю. Розташований за 52 кілометри на захід від Норильська. Має статус внутрішнього аеропорту федерального значення, є летовище спільного базування з військовою авіацією. Прирівняний до умов "Міжнародного" (перетин повітряних магістралей: транссибірської та трансатлантичної). Офіційна назва «Норильськ (Аликель)». Аеропорт є єдиним зв'язком Таймирського району з іншими регіонами Росії, не рахуючи суходоходства по річці Єнісей та Північного морського шляху. Аеропорт нерідко буває закритий через несприятливі метеоумови: сильного бічного вітру, снігових заметів, обмерзання ЗПС, обмеженої видимості, а влітку через туман. Класифікаційне число злітно-посадкової смуги (PCN) 47/R/A/X/T. Максимальна злітна маса повітряного судна 280 тонн. Летовище здатне приймати літаки Іл-62, Іл-76, Іл-86, Ту-154, Ту-204, Boeing 757, Боїнг 737 (всі модифікації), Аеробус A320, Аеробус A320, Saab-2000 та інші більш легкі, а також гелікоптери всіх типів. Поблизу Норильська також є аеропорт місцевих повітряних ліній Валек. Адреса адміністрації аеропорту: 663310, Красноярський край, м. Норильськ, вул. Севастопольська, 7. Авіакомпанії та напрямки, листопад 2020 Показники діяльності Кількість пасажирів Кількість взлетів-посадок Вантажообіг Події 16 листопада 1981 року сталася катастрофа літака Ту-154 при заході на посадку в аеропорту Аликель: повітряне судно жорстко приземлилося з вертикальною швидкістю 4-5 м/с на швидкості 275 км/год в 470 м від ЗПС на засніжене поле. 99 людей загинули, 68 вижили. 22 червня 1992 року сталася катастрофа літака Ан-12 при заході на посадку в аеропорту Аликель. Літак відхилився від глісади, при невчасній спробі відходу на друге коло торкнувся землі лівою площиною крила та опорою шасі, на швидкості 200 км/год накренився вправо на 45°, втратив підйомну силу і зруйнувався у 600 м правіше ЗПС за огорожею аеропорту. 10 людей загинули, 2 вижили. Цікаві факти У барда Олега Мітяєва є пісня про виліт з аеропорту, яка називається «Аликель» Примітки Джерела Офіційний сайт аеропорту «Норильськ (Аликель)» [Архівовано 6 жовтня 2012 у Wayback Machine.](рос.) Посилання Офіційний сайт аеропорту «Норильськ (Аликель)» [Архівовано 6 жовтня 2012 у Wayback Machine.](рос.) Профіль аеропорту «Норильськ (Аликель)». Авіапортал «Aviapages.ru» [Архівовано 23 лютого 2009 у Wayback Machine.](рос.) Профіль аеропорту «Норильськ (Аликель)». Авіапортал «АвіаПорт» [Архівовано 6 червня 2015 у Wayback Machine.](рос.)
Reserva Natural del Gran Àrtic

La Reserva Natural del Gran Àrtic (en rus: Большой Арктический государственный природный заповедник) és una reserva natural del Krai de Krasnoiarsk, Rússia. Amb una superfície de 41.692 km², 9.809 km² dels quals d'aigua, és la reserva més gran de Rússia i Euràsia, així com una de les més grans del món. Va ser creada l'11 de maig de 1993 per la Resolució núm. 431 del Govern de la Federació Russa. Topografia La Reserva Natural del Gran Àrtic es divideix en set seccions: Dikson-Sibiriakov. És un ecosistema insular tancat que inclou la tundra àrtica. Illes del mar de Kara. Amb una superfície de vora 4.000 km² les illes del mar de Kara inclou les illes Kírov, les illes de Voronin, les illes Izvesti TSIK, les illes Arkticheskiy Institut, l'illa Sverdrup, l'illa Uiedinenia i una sèrie d'illes més petites. Aquesta secció representa bastant plenament la diversitat natural i biològica de les illes del mar Àrtic de la part oriental del mar de Kara Piàssina. Inclou la badia de Piàssina i la conca del riu Piàssina Badia de Middendorff. Inclou la costa de la badia de Middendorf, així com les illes adjacents i la meitat de la conca del riu Tolevaia. Arxipèlag Nordenskiöld. L'arxipèlag Nordenskiöld és l'arxipèlag més gran (sense comptar Severnaya Zemlya) del mar de Kara. Baix Taimir. Inclou la conca del riu Taimir (superior i inferior), així com el llac Taimir Península de Txeliuskin. Inclou l'extrem nord de la península de Taimir, la peníndula de Txeliuskin, el delta del riu Tessema, la costa occidental de la badia de Thaddeus, les illes de Lishni i Gelland-Hansen. Ecoregió i clima La Gran Reserva Àrtica es troba a l'ecoregió de la tundra de Taimir i Sibèria Central, que cobreix la península de Taimir, a la Rússia del nord. El clima és de tundra (Classificació climàtica de Köppen (ET)). Això indica un clima local en què almenys un mes té una temperatura mitjana prou alta com per fondre la neu (0 °C), però cap mes amb una temperatura mitjana superior a 10 °C. Flora i fauna La reserva acull 124 espècies d'ocells, de les quals 55 espècies hi nidifiquen. Sis d'aquestes aus es troben en la Llista Vermella de la UICN: el pigarg cuablanc, l'oca coll-roja, la Gavia, el girfalc, el falcó pelegrí i el cigne de Bewick. També destaca la presència de l'ós polar, la guineu àrtica, el duc blanc, el ren i la beluga. Referències Enllaços externs Web oficial
Großes Arktisches Schutzgebiet

Das Große Arktische Schutzgebiet (russisch Большой Арктический Заповедник, Bolschoi Arktitscheski Sapowednik) ist ein Naturreservat (IUCN Ia) auf der Taimyrhalbinsel im Norden Sibiriens. Mit etwa 41.692 km² Fläche ist es derzeit Russlands größter Sapowednik (Schutzgebiet). Ziel ist der Schutz der Tundra, sowie der Fauna und Flora der subarktischen Land- und Küstengebiete. Das Naturschutzgebiet besteht aus (küstennahen) Landgebieten (etwa ein Viertel der Fläche) der Taimyrhalbinsel im Norden von Sibirien und Seegebieten der zum Nordpolarmeer gehörenden Karasee sowie zahlreichen Inseln. Geographie und Biodiversität Etwa 4000 indigene Dolganen und Nganasanen leben im Bolshoi Arkticheskiy Naturreservat, das zum Großen Arktischen Schutzgebiet gehört. Sie gehen dort der traditionellen Fischerei, Jagd und Rentierzucht nach. Das Schutzgebiet enthält eine vom Menschen noch wenig berührte, große Wildnis. Die Landschaft ist geprägt von Tundra mit Moosen und Flechten und arktische Kälte- und Frostschuttwüsten, welche die Heimat von Eisbär, Rentier, Walross und Beluga sind. Im Sommer brüten in dem Gebiet Millionen von Seevögeln. Bereits 1974, lange vor Gründung des Schutzgebiets, wurde eine Herde Moschusochsen aus Kanada und Alaska erfolgreich angesiedelt, der Bestand wuchs in den 1980er Jahren auf einige hundert Tiere an. Biogeographische Biome Das Naturreservat ist ein Cluster aus sieben Regionen, die ihrerseits aus zahlreichen einzelnen geschützten Gebieten bestehen: Teile der Taimyrhalbinsel u. a. mit dem Unterlauf des Flusses Taimyra Dikson-Insel Middendorffbucht Nordenskiöld-Archipel Sibirjakow-Insel zahlreiche Inseln der Karasee Fluss Pjassina und Pjassinagolf Literatur WWF (2018): Rentiere und der Klimawandel in der russischen Arktis. Arbeitspapier Conservation of Arctic Flora and Fauna (CAFF) (2007): Circumpolar Biodiversity Monitoring Program: Five-Year Implementation Plan. CAFF. Tromsø, Norwegen. Einzelnachweise
Great Arctic State Nature Reserve

The Great Arctic State Nature Reserve (Russian: Большой Арктический государственный природный заповедник) is a nature reserve in Krasnoyarsk Krai, Russia. With an area of 41,692 square kilometers (16,097 sq mi), it is the largest reserve of Russia and Eurasia, as well as one of the largest in the world. History The Great Arctic State Nature Reserve was founded on May 11, 1993 by Resolution No.431 of the Government of the Russian Federation. The Nature Reserves in Russia are known as zapovedniks. Topography The Great Arctic State Nature Reserve is divided into nine sections: Dikson - Sibiryakov section. The Kara Sea Islands section, with a surface of 4,000 square kilometers (1,500 sq mi). It includes the Sergei Kirov Islands, the Voronina Island, the Izvestiy TSIK Islands, the Arkticheskiy Institut Islands, the Sverdrup Island, the Uyedineniya Island and a number of smaller islands. This section represents rather fully the natural and biological diversity of Arctic Sea islands of the eastern part of the Kara Sea. The Pyasina section. Includes the Pyasina Bay and the Pyasina river basin. The Middendorff Bay The Nordenskiöld Archipelago The Lower Taymyr section. Includes the basin of the Taymyr River (upper and lower), as well as Lake Taymyr. The Chelyuskin Peninsula. Includes the northern end of the Taymyr Peninsula The Northern Reserve (Североземельский). The Brekhovsky Islands Natural Reserve Ecoregion and climate The Great Arctic Reserve is located in the Taimyr-Central Siberian tundra ecoregion, which covers the Taymyr Peninsula in the Russian Far North. The climate is Tundra (Köppen climate classification Tundra climate (ET)). This indicates a local climate in which at least one month has an average temperature high enough to melt snow (0 °C (32 °F)), but no month with an average temperature in excess of 10 °C (50 °F). Flora and fauna Many animals and plants are meant to thrive within the Great Arctic State Nature Reserve without human disturbance. Among the animals that are protected by this reserve, some of the most important are the polar bear, the Arctic fox, the snowy owl, the reindeer and the beluga. References External links Nature Reserve Bolshoi Arkticheskiy state nature reserve Map and pictures
Reserva natural Gran ártico

La Reserva Natural Estatal el gran ártico (en ruso:: Большой Арктический государственный природный заповедник) es una reserva natural en Krai de Krasnoyarsk, Rusia. Con una superficie de 41.692 kilómetros cuadrados, es la reserva más grande de Rusia y Eurasia; también es una de las más grandes del mundo. Fue fundada el 11 de mayo de 1993 por la Resolución n.º 431 del Gobierno de la Federación de Rusia. Los parques naturales de Rusia se conoce como zapovedniks. Muchos animales y plantas están dentro de la Gran Reserva Natural del Ártico sin la intervención humana. Entre los animales que están protegidos en esta reserva, algunos de los más importantes son el oso polar, el zorro ártico, el búho nival, el reno y la beluga. Secciones de la reserva Isla Dikson Islas del Mar de Kara Cuenca del Río Piásina Bahía Middendorff Archipiélago de Nordenskiöld Cuenca del Río Taimir Lago Taimir Península de Taimyr Islas del Golfo de Yeniséi Referencias La información aquí presente es una traducción de otra Wikipedia, es posible que contenga errores. Eres bienvenido si quieres colaborar. Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Reserva natural Gran ártico. Para más visita Mira algunas fotos