Омський нафтопереробний завод

Омський нафтопереробний завод — одне з найбільших підприємств нафтопереробки Росії, розташоване в Омську, належить компанії «Газпром нафта». Історія Рішення про створення в Омську нафтопереробного заводу було прийнято в 1949 році, в 1955 році Омський нафтопереробний завод був введений в експлуатацію. За перший рік завод переробив 280 тис. тонн нафти, а асортимент нафтопродуктів було розширено до 4 найменувань. У 1958 році на Омському НПЗ освоїли випуск мастильних матеріалів, в 1959-му почалося виробництво бензину. У 1960-х роках, з початком постачань нафти з розвіданих родовищ Тюменської області, підприємство отримало потужний імпульс розвитку. Наприкінці 1960-х завод ввів нові установки — селективного очищення олив, деасфальтизації олив, депарафінізації, а також ЕЛОУ-7, що дало змогу в 1965 році переробити 11,2 млн тонн нафти, а асортимент продукції зріс до 40 найменувань. У середині 1970-х Омський НПЗ став найбільшим нафтопереробним заводом країни, переробивши 24 млн тонн нафти. У 1978 році було встановлено рекорд переробки — 29 млн тонн сировини. В 1995 році Омський нафтозавод увійшов до складу компанії «Сибірська нафтова компанія» («Сибнефть»), яка у 2006 була перейменована в «Газпром нафту». З 2008 року на заводі розпочалася масштабна програма модернізації, а в 2010 введено в експлуатацію установку ізомеризації бензинових фракцій «Ізомалк-2» — одну з найпотужніших установок такого типу в Росії та Європі. З 2016 року реалізуються проєкти другого етапу програми модернізації, спрямовані на підвищення ключових показників ефективності нафтопереробки до рівня світових галузевих лідерів. Російське вторгнення в Україну (з 2022) 6 липня 2026 року ССО ЗСУ завдали удару безпілотниками по заводу на відстані 2500 км від українського кордону. Було уражено установку первинної переробки нафти ЕЛОУ-АВТ-11 проєктною потужністю 8,4 млн тонн на рік. Після удару завод припинив свою роботу. Губернатор Омської області Віталій Хоценко спочатку повідомив лише про збиття безпілотників над «північним промисловим вузлом» міста, а атаку на НПЗ визнав тільки після офіційної заяви українського Генштабу, зазначивши, що жертв і постраждалих немає. В реультаті атаки була пошкоджена установка первинної переробки нафти CDU-10 (забезпечує близько 38% виробничих потужностей заводу) та пошкоджені мережі, необхідні для роботи CDU-11 (забезпечує близько 37% потужностей підприємства). Омський НПЗ має дві законсервовані установки первинної переробки – CDU-7 та CDU-8, кожна з яких здатна переробляти по 10 тисяч тонн нафти на добу. Теоретично їх можна знову запустити. Виробничі характеристики Завод випускає близько 50 видів нафтопродуктів: високооктанові бензини, дизельне та суднове паливо, авіагас, бітум, побутовий газ, технічну сірку та іншу продукцію. Усі моторні палива, що випускаються Омським НПЗ, відповідають екологічному стандарту Євро-5. В 1983 році на майданчику заводу стала до ладу установка каталітичного риформінгу типу ЛФ-35-11/1000, споруджена за ліцензією американської компанії UOP. Вона продукує ароматичні вуглеводнів та має річну потужність у 165 тисяч тонн параксилену, 165 тисяч тонн ортоксилену та 125 тисяч тонн бензену. Серед споживачів ортоксилену міг бути розташований неподалік хімічний завод «Омськхімпром», що використовував його для виробництва фталевого ангідриду. Логістика Первісно сировину подали за допомогою нафтопроводу Туймази – Омськ. З 1967-го це завдання перебрав на себе трубопровід Усть-Балик – Омськ, до якого в подальшому додалась початкова ділянка нафтопроводу Південний Балик – Омськ – Павлодар – Шимкент – Чарджоу. Видача нафтопродуктів може відбуватись по нафтопродуктопроводах Омськ – Сокур та Уфа – Петропавловськ – Омськ. Генеральні директори Перший директор Омського НПЗ — Олександр Малунцев. з 5 вересня 2011 року — Олег Германович Белявський. Примітки Посилання Сайт заводу Архівовано жовтень 6, 2012 на сайті Wayback Machine. Мільярдна тонна нафти, перероблена на омському НПЗ Основний елемент. Нафтгород