NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Novosibirsk Thermal Power Plant 3

Novosibirsk Thermal Power Plant 3 (Russian: Новосибирская ТЭЦ-3) is a coal-fired power plant located in the Leninsky City District of Novosibirsk, Russia. It started operating in 1942. History In 1939, the construction of the power station began at the Sibselmash Plant. The thermal power plant started operating on 2 October 1942. References
Новосибирская ТЭЦ-3

Новосибирская ТЭЦ-3 — предприятие энергетики Новосибирска, входит в структуру холдинга "Сибирская генерирующая компания". Как и почти все станции города (кроме НТЭЦ-5) относится к станциям «неблочного» типа (с поперечными связями по пару). История и деятельность В 1939 году было начато строительство крупной ТЭЦ-3 при заводе Сибсельмаш. Первый агрегат 25 тыс. кВт на этой ТЭЦ дал ток в сентябре 1942 года, второй такой же мощности в октябре 1943 года. С вводом ТЭЦ-3 мощность новосибирских электростанций увеличилась до 110 тыс. кВт. К концу Великой Отечественной войны выработка электроэнергии увеличилась в 3 раза. Отпуск тепла увеличился более, чем в 5 раз. В 1948 году был введен первый послевоенный турбоагрегат мощностью 50 тыс. кВт на Новосибирской ТЭЦ-3. К 1953 году мощность этой станции достигла 181,5 тыс. кВт. В период с 1971 года по 1975 годы велось расширение станции. В период с 1971 года по 1974 год на станции были введены в эксплуатацию 7 турбоагрегатов общей мощностью 392 тыс. кВт. Мощность станции увеличилась более чем в 2 раза В декабре 2004 года на станции введен в эксплуатацию новый турбогенератор мощностью 110 МВт В 2013—2017 годах выполнена реконструкция трех паровых турбин Т-100-130 УТЗ. Примечания Ссылки Официальный сайт Сибирской генерирующей компании . Дата обращения: 30 октября 2018. Архивировано 29 октября 2018 года. Литература Под общей редакцией профессоров Московского Энергетического Института, гл.редактор М.Г. Чиликин. Электротехнический справочник. — Москва: Государственное энергетическое издательство, 1952. И.М.Некрасова. Проблемы электрификации СССР в советской исторической науке. // Историческая наука в СССР. Обзоры.. — Москва, 1969. — Т. 14, № 8. — С. 131—136.
Новосибірська ТЕЦ-3

Новосибірська ТЕЦ-3 — теплова електростанція у Новосибірській області Росії. В 1942 і 1943 роках на майданчику станції ввели в дію два парові котли продуктивністю по 200 тонн пари на годину, від яких живились дві парові турбіни потужністю по 25 МВт (відомо, що щонайменше котел № 1 та турбіна № 1 відносились до типів ТП-9 та АТ-25-2 відповідно. З 1949 по 1952 роки ТЕЦ підсилили другою чергою з обладнанням іноземного виробництва — двома котлами продуктивністю по 200 тонн пари на годину (виготовлені у Великобританії чи США та відомі в Росії як котли «Комбашен») та трьома паровими турбінами: двома виробництва Mitsubishi потужністю по 50 МВт (станційні номери 3 та 6); однією виробництва AEG потужністю 7,5 МВт (номер 4). В 1953—1954 роках ввели в дію третю чергу у складі двох парових котлів типу ПК-10 продуктивністю по 230 тонн пари на годину (станційні номери 5 та 6) і парової турбіни від Ленінградського металічного заводу типу ВР-25-31-3 потужністю 25 МВт (номер 5). В 1971—1976 роках стала до ладу четверта черга, яка отримала вісім парових котлів типу БКЗ-320/140 продуктивністю по 320 тонн пари на годину (номери 7 — 14) та сім парових турбін: дві типу Р-6-35/1ОМ потужністю по 6 МВт (номери 7 та 8); дві виробництва Уральського турбінного заводу типу Р-40-130 потужністю по 40 МВт (номери 9 та 10); три виробництва Уральського турбінного заводу типу Т-100-130 потужністю по 100 МВт (номери 11 — 13). При цьому загальна потужність станції досягнула 573 МВт при тепловій потужності 1460 Гкал/год. В 1987—2000 роках вивели з експлуатації турбіни № 2, № 3, № 4 та № 6 та котли № 2, № 3 та № 4). Крім того, відповідно до погіршення технічного стану переномінували турбіну № 1 до рівня Т-16,5-29 зі зменшенням потужності до 16,5 МВт, турбіну № 5 до рівня Р-15-90/31 зі зменшенням потужності до 15 МВт, турбіни № 7 та № 8 до рівня Р-4-29/10М зі зменшенням потужності до 4 МВт, а турбіни № 9 та № 10 до рівня Р-25-130 зі зменшенням потужності до 25 МВт. В той же час, котельне господарство поповнили котлом типу ТПЕ-427. Останній знаходився на етапі доведення, тому при проектній продуктивності у 500 тонн пари на годину вдалось досягнути сталої роботи з показником у 320 тонн пари на годину. В 2004-му ввели в дію нову турбіну типу Т-110-130 потужністю 110 МВт (станційний номер 14). В 2013 році турбіну № 12 модернізували до рівня Т-110 зі збільшенням потужності до 110 МВт. З урахуванням виводу турбіни № 1 загальна потужність ТЕЦ становить 497 МВт. В середині 2020-х планується провести заміну турбін № 11 та № 13 на нові потужністю по 120 МВт. Як паливо ТЕЦ використовує вугілля. Для видалення продуктів згоряння призначений димар заввишки 120 метрів. Воду для охолодження отримують з річки Об. Видача продукції відбувається по ЛЕП, що працюють під напругою 220 кВ, 110 кВ та 10 кВ. Примітки
Новосибирская ТЭЦ-4

Новосибирская ТЭЦ-4 — предприятие энергетики в Калининском районе Новосибирска, входит в структуру холдинга "Сибирская генерирующая компания". Станция «неблочного» типа (с поперечными связями по пару). История и деятельность Станция В начале 1950 года было заложено строительство ТЭЦ-4. Станция построена в три очереди. Первоначально первая очередь ТЭЦ являлась цехом завода НЗХК. С первой очередью строительства, запущенной в эксплуатацию в 1952 году, на ТЭЦ было установлено 2 турбогенератора общей мощностью 24 МВт и 4 энергетических котла производительностью 75 т/час каждый. В 1956 году началось расширение станции второй очередью. Ввод первых агрегатов – котла ТП-170 и турбогенератора ВПТ-25 - состоялся в августе 1957 года. Полностью вторую очередь – 4 котла типа ТП-170 и 3 турбогенератора мощностью по 25 МВт - ввели в 1960 году. В 1970 году на ТЭЦ-4 были пущены 3 теплофикационных турбоагрегата мощностью по 100 тыс. кВт каждый и 4 котлоагрегата ТП-81. ТЭЦ-4 была построена для снабжения тепло- и электроэнергией потребителей Калининского района, Заельцовского и Дзержинского районов города. За 2007—2010 годы выполнен ряд серьёзных работ по замене и модернизации оборудования, которые, в частности, позволили сократить потери технической воды, снизить ограничение мощности в летний период и повысить надежность водоснабжения. Реновация и модернизация турбины Т-100/120-130, ст. номер 8 Новосибирской ТЭЦ-4 была выполнена ЗАО «Уральский турбинный завод» (ЗАО «УТЗ») в 2011 году. С 2022 года Новосибирская ТЭЦ-4 занимается заменой, а также увеличением пропускной способности и тепловой мощности бойлеров станции. Эти мероприятия повысят производительность ТЭЦ-4 на перспективу — с учетом высокого темпа строительства новых жилых кварталов в северной части Новосибирска. Примечания Литература 1. И. М. Некрасова. Проблемы электрификации СССР в советской исторической науке. // Историческая наука в СССР. Обзоры. — Москва: 1969 — Т. 14. — № 8. — С. 131—136.
Новосибірська ТЕЦ-4

Новосибірська ТЕЦ-4 — теплова електростанція у Новосибірській області Росії. ТЕЦ почали зводити з метою забезпечення потреб Новосибірського заводу хімконцентратів, призначенням якого був випуск ядерного палива для промислових реакторів. В 1952—1954 роках на майданчику станції ввели в дію чотири парові котли типу ЦКТИ-75 продуктивністю по 75 тонн пари на годину, від яких живились дві парові турбіни типу АПТ-12 потужністю по 12 МВт. В 1957—1960 роках ТЕЦ підсилили другою чергою, яка мала чотири парові котли від Барнаульського котельного заводу типу ТП-170 продуктивністю по 170 тонн пари на годину та три парові турбіни потужність по 25 МВт — дві від Уральського турбінного заводу типу ПТ-25-90 (станційні номери 3 та 4) і одна виробництва Брянського машинобудівного заводу типу Т-25-90 (номер 5). В 1970 почалось введення обладнання третьої черги, яка отримала чотири парові котли від Таганрозького котельного заводу типу ТП-81 продуктивністю по 420 тонн пари на годину та три парові турбіни виробництва Уральського турбінного заводу типу Т-100-130 потужністю по 100 МВт (номери 6 — 8). Таким чином, загальна потужність станції досягнула 399 МВт. В 2010-му турбіну № 8 модернізували до рівня Т-110-130 зі збільшенням потужності до 110 МВт. Крім того, в якийсь момент турбіни № 3 та № 4 переномінували до рівня ПТ-22-90 зі зменшенням потужності до 22 МВт, а турбіну № 5 переномінували до рівня Т-30-90 зі збільшенням потужності до 30 МВт. Оскільки ще до початку 2010-х застарілі турбіни № 1 та № 2 вивели з експлуатації, загальна потужність ТЕЦ становить 384 МВт. Для збільшення теплової потужності ТЕЦ обладнали шістьома водогрійними котлами типу ПТВМ-100 продуктивністю по 100 Гкал/год, так що загальна теплова потужність станції дорівнювала 1649 Гкал/год. В 2013-му вони були виведені з експлуатації через поганий технічний стан, а на заміну змонтували водогрійний котел типу КВГМ-139,6-150 продуктивністю 120 Гкал/год. Як паливо станція використовує вугілля. В 1981 році один з котлів перевели на газ (що став надходити до регіону по газопроводу Проскоково — Новосибірськ), проте подальшого розвитку цей проект не отримав. Для видалення продуктів згоряння призначені чотири димарі заввишки лише по 60 метрів. Така незначна висота пояснюється розташуванням неподалік аеродрому Новосибірського авіазаводу. На початку 2020-х оголосили про намір збільшити висоту труб до 98 метрів. Видача продукції відбувається по ЛЕП, що працюють під напругою 110 кВ. Примітки
Новосибирская ТЭЦ-6

Новосибирская ТЭЦ-6 — недостроенная ТЭЦ в Новосибирском районе Новосибирской области. Строительная площадка ТЭЦ-6 располагается юго-западнее города Новосибирска на левом берегу реки Оби, примыкает к автомагистрали «Омск — Новосибирск» участка трассы М51, на удалении 4—5 км от застройки города Новосибирска. Площадка частично освоена под вариант строительства ТЭЦ-6 на канско-ачинском угле. На данный момент по ТЭЦ-6 подготовлена территория под строительство основных сооружений, частично построены объекты энергетического и транспортного хозяйства, связи, временные здания и сооружения, внешние инженерные сети. История создания 3 мая 1988 года выходит Распоряжение Совета Министров РСФСР о выделении управлению «Новосибирскэнерго» земель совхозов области площадью более 300 га — для строительства объектов Новосибирской ТЭЦ-6, а в июле 1989 года создаётся дирекция строящейся станции. Станция Строительство самой станции началось в 1992 году и продолжалось до конца 1990-х. Для привлечения средств в строительство в 1998 году администрацией г. Новосибирска на паях с французской фирмой «Буиг» (фр. Bouygues Bâtiment International) было создано ОАО «Новосибирская ТЭЦ-6». На площадке ТЭЦ-6 были возведены: подстанция, подъездные пути, внешние инженерные коммуникации. Инвестиции «Новосибирскэнерго» в инженерные сооружения составили 12,89 млн. долларов. Общая стоимость проекта (на 2005 год) 1,2 млрд долларов. Электрическая мощность первой очереди ТЭЦ-6 должна была составить 800—900 МВт, тепловая — 1000—1100 Гкал/час. В своё время проект Новосибирской ТЭЦ-6 в полном объёме прошел процедуру согласования, однако если решение о продолжении строительства будет принято, то потребуется корректировка проекта с учетом новых требований и технологий. На станции предполагалось (на 2006 год) установить теплофикационные энергоблоки 250 МВт с котлами ЦКС (циркулирующим кипящим слоем). Такие котлы позволяют не привязывать ТЭЦ к определенной топливной базе и маркам углей, а эффективно сжигать их широкую гамму (от бурых Канско-Ачинского бассейна до антрацитов Горловского месторождения). Кроме того, экологические показатели котлов такого типа удовлетворяют международным требованиям, поэтому они нашли широкое применение в различных странах (в Германии, США и других). Помимо ТЭЦ-6 в Новосибирске рассматривается возможность строительства запроектированной Новосибирской ТЭЦ-7 в правобережной части города — около поселка Барлак (), что позволило бы обеспечить покрытие возрастающих тепловых нагрузок в правобережной части города и вывести из эксплуатации физически изношенное и морально устаревшее оборудование Новосибирской ТЭЦ-4. Примечания
Krasny fakel

Le théâtre Krasny fakel (Красный факел) est un théâtre situé à Novossibirsk dans le sud de la Russie. Historique Il fut fondé en 1920 et changea plusieurs fois de lieu, aussi bien à Odessa qu'à Stalinsk. Depuis 1932, elle s'est fixée à Novossibirsk. Le théâtre possède un bâtiment construit en 1914 par l'architecte Andreï Kriatchkov. Directeurs artistiques 1930-1950 : Vladimir Deni 1931-1936 : Gueorgui Polejaïev 1938-1966 (1945-1948) : Nikolaï Mikhaïlov 1932 (1943)-1960 : Vera Redlikh 1971-1974 : Vladimir Kouzmine 1974-1980 : Semion Ioanidi 1981-1985 : Vitali Tchermeniov 1992-1997 : Alexeï Serov 1997-2002 : Oleg Rybkine 2006-2013 : Alexandre Zykov 2007 (2015)-2022 : Timofeï Kouliabine 2023- : Andreï Prikotenko Récompenses et nominations Ordre du Drapeau rouge du Travail (1971) Masque d'or (1998, 1999, 2001, 2007, 2010, 2014, 2015, 2017, 2020, 2022) Références Liens externes Ressource relative au spectacle : Carthalia Portail de la culture russe Portail du théâtre Portail de l'oblast de Novossibirsk
Novosibirsk Chemical Concentrates Plant

Novosibirsk Chemical Concentrates Plant (Russian: Новосибирский завод химконцентратов) is a company based in Novosibirsk, Russia. It is part of TVEL (Rosatom group). The Novosibirsk Chemical Concentrates Plant (Khimkontsentrat) is a nuclear-related facility involved in the processing of uranium and other materials, and in reactor fuel fabrication. References External links Official website
Usine de concentrés chimiques de Novossibirsk

L'usine de concentrés chimiques de Novossibirsk est une entreprise russe, filiale de TVEL, située dans le quartier Kalinine de la ville de Novossibirsk. Son activité principale est la production de combustible nucléaire pour les réacteurs nucléaires. Histoire L'usine a été fondée le 25 septembre 1948 sur décision du Conseil des ministres de l'URSS. 1950 - 1951 : début de la production pilote et la production du premier lot d'uranium. années 1960 : lancement de la production de lithium pour le traitement des matières premières en pur lithium et de ses sels. années 1970 : lancement des barres de combustible et des assemblages de combustible pour les réacteurs de recherche. 1980 : début de la production des assemblages de combustible pour les réacteurs nucléaires de forte puissance à eau sous pression. 1996 : fusion avec la Société "TVEL". Procédés La NCCP, "Novosibirsk Chemical Concentrates Plant" est la filiale de TVEL qui appartient au groupe Rosatom chargé d'élaborer les assemblages de combustible nucléaire pour alimenter les centrales nucléaires. L'uranium utilisé par la NCCP a été traité et enrichi au préalable au Combinat chimique de Sibérie à Seversk, ville secrète et fermée durant l'URSS (son nom était Tomsk-7). L'usine de Novossibirsk est une chaîne d'assemblage du combustible, dans laquelle le dioxyde d'uranium est d'abord chauffé puis compacté sous forme de pastilles nucléaires, qui sont enfilées dans des tubes cylindriques de zirconium. Références Galerie de photos Liens externes http://www.nccp.ru/ : site officiel Portail du nucléaire Portail de la Russie
Новосибирский областной театр кукол

Новосибирский областной театр кукол — театральное учреждение, расположенное в Железнодорожном районе Новосибирска, на пересечении улиц Ленина и Революции История Основан в Новосибирске, в 1933 году как студия кукольников при ТЮЗе. 1 мая 1934 кукольный театр открыл первый сезон спектаклем «Петрушка в гостях у школьников». Первым режиссёром был В. Виноградов. В период с 1942 года по август 1945 года, театр был филиалом эвакуированного в Новосибирск Московского театра кукол под руководством С. Образцова. Позднее в театре работали заслуженный деятель искусств РФ Г. Кудрявцев, С. Горбушин, А. Свириденко, Н. Леонтьева, А. Панин, заслуженный работник культуры Бирюля Н. А., заслуженная артистка РФ О. Гущина, заслуженный работник культуры РФ А. Корытный, С. Иванников, Д. Сидоров, Р. Ватолкин и др. На сегодняшний день в репертуаре театра более 25 спектаклей. Театр регулярно выезжает на гастроли по стране и за рубежом. Здание Старейшая часть здания, которое занимает театр, была выстроена в начале 1910 годов как здание реального училища — это одно из 12 училищ, построенных в городе архитектором А. Д. Крячковым. Его главный фасад по улице Революции (бывшей Дворянской) и поныне украшен надписью «Городское реальное училище». В 1990 годы с целью размещения театра была возведена обширная пристройка позади здания, включающая зрительный зал и оформленная со стороны улицы Ленина декоративным порталом. Пристройка связала здание бывшего училища с соседним жилым домом (ул. Ленина, д. 20), в цокольном этаже которого разместились театральные кассы. По расположению главного входа театр, переехавший сюда в 1999 году, получил адрес ул. Ленина, д. 22. Примечания Ссылки Статья о театре
Новосибірський обласний театр ляльок

Новосибірський обласний театр ляльок (рос. Новосибирский областной театр кукол) — обласний ляльковий театр у місті Новосибірську (Росія). Загальні дані Новосибірський обласний театр ляльок міститься у спеціально збудованому приміщенні в центрі міста за адресою: вул. Леніна, буд. 22, м. Новосибірськ (Росія). Останнє деятиліття художнє керівництво театром здійснює головний режисер А.В. Свириденко. З історії театру Перший дитячий театр у Новосибірську — Новосибірський театр юного глядача було відкрито 1 вересня 1933 року. Дуже скоро його головний режисер М.С. Кисець та актриса Р.М. Ландіс організували при ньому студію лялькарів. Відтак, датою відкриття Новосибірського лялькового театру вважається 1 травня 1934 року — цього дня була показана прем'єрна вистава «Петрушка в гостях у школьников». У роки Німецько-радянської війни до Новосибірську було евакуйовано Державний Центральний театр ляльок, і від липня 1942 року до серпня 1945 року Новосибірський ляльковий театр був філією московського театру ляльок під керівництвом С. Образцова, зазнавши значного впливу з боку іменитих столичних лялькарів. Театр у цей час не лише працював у місті, але й виїжджав на тривалі гастролі в прифронтові райони з виставами і концертами. До 1952 року театром керував B.C. Виноградов. Понад 30 років віддав Новосибірському театрові ляльок заслужений працівник культури РФ, головний художник театра Олександр Коритний. Упродовж 27-ми років закладом керував Н.А. Бірюля. Останні 10 років головним режисером театру був А.В. Свириденко. У співпраці з О. Коритним вони створили яскраві вистави: «Куда ты, жеребенок?» Р. Москової, «Две царицы» В. Синакевича, «Котенок на снегу» К. Мєшкова і П. Катаєва, «Вместе с нами поиграй!» М. Супоніна тощо. У постановках режисера використані ляльки різних систем (тростьові, перчаточні, маріонетки і планшетні) та маски, де актори сміливо застосовують засоби синтетичного театру: пластику ляльки і власного тіла, мистецтво драматичного актора і музичність. Репертуар і діяльність У теперішній час у репертуарі Новосибірського обласного театру ляльок понад 25-ти вистав — за дитячими і «дорослими» творами. Театр регулярно виїжджає на гастролі по країні й за рубежем. Джерело-посилання Новосибірський обласний театр ляльок на www.novosibout.ru (сайт, присвячений місту Новосибірську) (рос.)
Новоярковский сельсовет (Алтайский край)

Новоярковский сельсовет — муниципальное образование со статусом сельского поселения и административно-территориальное образование в Каменском районе Алтайского края России. Административный центр — село Новоярки. Население Численность населенияГод90010001100120013001400150016001995200020052010201520202025Новоярковский сельсовет (Алтайский край)Статистика населения.mw-chart-11e743df72c02d87d7159021f0f67dd4c2a185d10afadb777cafdeb5afc86f75abfb86f35f5108ef8105272367dadd9ee1e1b11fc92f497cd9a528ae48bd88d0__zr233104-cls-1201303:hover{pointer-events:none}.mw-chart-11e743df72c02d87d7159021f0f67dd4c2a185d10afadb777cafdeb5afc86f75abfb86f35f5108ef8105272367dadd9ee1e1b11fc92f497cd9a528ae48bd88d0__zr233104-cls-1201304:hover{cursor:pointer;fill:rgba(0,0,0,1)}.mw-chart-11e743df72c02d87d7159021f0f67dd4c2a185d10afadb777cafdeb5afc86f75abfb86f35f5108ef8105272367dadd9ee1e1b11fc92f497cd9a528ae48bd88d0__zr233104-cls-1201305:hover{cursor:pointer}.mw-chart-11e743df72c02d87d7159021f0f67dd4c2a185d10afadb777cafdeb5afc86f75abfb86f35f5108ef8105272367dadd9ee1e1b11fc92f497cd9a528ae48bd88d0__zr233104-cls-1201306:hover{cursor:pointer;fill:rgba(82,130,235,1)}.mw-chart-11e743df72c02d87d7159021f0f67dd4c2a185d10afadb777cafdeb5afc86f75abfb86f35f5108ef8105272367dadd9ee1e1b11fc92f497cd9a528ae48bd88d0__zr233104-cls-1201307:hover{cursor:pointer;fill:rgba(0,0,0,0)} По результатам Всероссийской переписи населения 2010 года, численность населения муниципального образования составила 1221 человек, в том числе 574 мужчины и 647 женщин. Населённые пункты В состав сельского поселения входит один населённый пункт — село Новоярки. Примечания
Новоярківська сільська рада

Новоя́рківська сільська рада (рос. Новоярковский сельский совет) — сільське поселення у складі Каменського району Алтайського краю Росії. Адміністративний центр та єдиний населений пункт — село Новоярки. Населення Населення — 1036 осіб (2019; 1221 в 2010, 1425 у 2002). Примітки
Новый Шарап

Новый Шарап — деревня в Ордынском районе Новосибирской области, центр Новошарапского сельского поселения. География Расположена в центре района, в 8 км к северо-востоку от райцентра Ордынское, у впадения реки Шарап в Новосибирское водохранилище. Высота над уровнем моря 130 м. В непосредственной близости от деревни проходит автодорога Р380 Новосибирск — Камень-на-Оби — Барнаул. Население Численность населенияГод13501380141014401470150020012004200720102013201620192022Новый ШарапСтатистика населения.mw-chart-c8a4c6b1e4fc6e7124c6669be48bf3789cb828933e35bfb6b86e7d0e86c1908ef0158368cf7667592510eaf7ccd0a75d8f93419cd1aa5fe680063b1765511d41__zr233111-cls-1201352:hover{pointer-events:none}.mw-chart-c8a4c6b1e4fc6e7124c6669be48bf3789cb828933e35bfb6b86e7d0e86c1908ef0158368cf7667592510eaf7ccd0a75d8f93419cd1aa5fe680063b1765511d41__zr233111-cls-1201353:hover{cursor:pointer;fill:rgba(0,0,0,1)}.mw-chart-c8a4c6b1e4fc6e7124c6669be48bf3789cb828933e35bfb6b86e7d0e86c1908ef0158368cf7667592510eaf7ccd0a75d8f93419cd1aa5fe680063b1765511d41__zr233111-cls-1201354:hover{cursor:pointer}.mw-chart-c8a4c6b1e4fc6e7124c6669be48bf3789cb828933e35bfb6b86e7d0e86c1908ef0158368cf7667592510eaf7ccd0a75d8f93419cd1aa5fe680063b1765511d41__zr233111-cls-1201355:hover{cursor:pointer;fill:rgba(82,130,235,1)}.mw-chart-c8a4c6b1e4fc6e7124c6669be48bf3789cb828933e35bfb6b86e7d0e86c1908ef0158368cf7667592510eaf7ccd0a75d8f93419cd1aa5fe680063b1765511d41__zr233111-cls-1201356:hover{cursor:pointer;fill:rgba(0,0,0,0)} Инфраструктура В деревне действуют средняя общеобразовательная школа, больница, отделение сбербанка, база отдыха. Имеются 20 улиц и 2 переулка. Примечания
Новий Шарап

Новий Шарап (рос. Новый Шарап) — село у Ординському районі Новосибірської області Російської Федерації. Входить до складу муніципального утворення Новошарапська сільрада. Населення становить 1400 осіб (2017). Історія Згідно із законом від 2 червня 2004 року органом місцевого самоврядування є Новошарапська сільрада. Населення Примітки