NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Latva (république de Carélie)

Latva (en carélien : Ladva, en finnois : Latva, en russe : Ладва, Ladva) est une municipalité rurale du raïon des rives de l'Onega en république de Carélie. Géographie La municipalité de Latva est située le long de la rivière Jyvenjoki, à l'est de la voie ferrée de Mourmansk, à environ 60 kilomètres au sud de Petroskoi. La municipalité de Latva est bordée au nord par Puujoki, à l'est par Šokšu, à l'ouest par Latva-Vetka et au nord-ouest par Uusikylä. La majeure partie de la zone est forestière. Suoju est arrosée par les rivières Suojoki et Padas. Ses lacs majeurs sont Ukšjärvi, Surmalahti (Surgubskoje), Kentjärvi, Lohmoijärvi et Urozero. Démographie Recensements (*) ou estimations de la population Galerie Bibliographie (ru) Yrityspalvelu Karelski: Karjalan tasavalta vuonna 1997., Jyväskylä, Yrityspalvelu Karelski, 1997 (ISBN 952-90-8324-6) (ru) Karelija: entsiklopedija, Petrozavodsk, Petropress, 2009 (ISBN 978-5-8430-0125-4) (ru) « Generalnyi plan Tšolmužskogo selskogo poselenija Medvežjegorskogo munitsipalnogo raiona Respubliki Karelija: Materialy po obosnovaniju v tekstovoi forme », sur fgis.minregion.ru, république de Carélie (consulté le 1er mars 2021) Références Voir aussi Articles connexes Carélie orientale Liens externes Raïon de Priaja Portail de la Finlande Portail de la Russie
Ладвинское сельское поселение

Ла́двинское се́льское поселе́ние — муниципальное образование в Прионежском районе Республики Карелия Российской Федерации. Центр поселения — посёлок Ладва. Население Численность населенияГод190020002100220023002400250026002700280020042007201020132016201920222025Ладвинское сельское поселениеСтатистика населения.mw-chart-11c64642c14cc8b5b475d9d92d7c57e590c4af35b5cef6809e8d683146155a0800ac5ac02872819c49ffdfc06f626dad2fdf3be90c3c10757343b21a43d53cf3__zr211920-cls-1092391:hover{pointer-events:none}.mw-chart-11c64642c14cc8b5b475d9d92d7c57e590c4af35b5cef6809e8d683146155a0800ac5ac02872819c49ffdfc06f626dad2fdf3be90c3c10757343b21a43d53cf3__zr211920-cls-1092392:hover{cursor:pointer;fill:rgba(0,0,0,1)}.mw-chart-11c64642c14cc8b5b475d9d92d7c57e590c4af35b5cef6809e8d683146155a0800ac5ac02872819c49ffdfc06f626dad2fdf3be90c3c10757343b21a43d53cf3__zr211920-cls-1092393:hover{cursor:pointer}.mw-chart-11c64642c14cc8b5b475d9d92d7c57e590c4af35b5cef6809e8d683146155a0800ac5ac02872819c49ffdfc06f626dad2fdf3be90c3c10757343b21a43d53cf3__zr211920-cls-1092394:hover{cursor:pointer;fill:rgba(82,130,235,1)}.mw-chart-11c64642c14cc8b5b475d9d92d7c57e590c4af35b5cef6809e8d683146155a0800ac5ac02872819c49ffdfc06f626dad2fdf3be90c3c10757343b21a43d53cf3__zr211920-cls-1092395:hover{cursor:pointer;fill:rgba(0,0,0,0)} Населённые пункты В сельское поселение входят 2 населённых пункта: Ссылки Карелия официальная Ладвинское сельское поселение Список объектов культурного наследия на территории Ладвинского сельского поселения Примечания
Ladoga Skerries National Park

Ladoga Skerries National Park (Russian: Национальный парк «Ладожские шхеры») is located on the north and northwestern shores of Lake Ladoga in the Republic of Karelia, Russia. The park features numerous small rocky islands (skerries) on narrow bays and channels. The park was officially created in 2017. History Lake Ladoga is the largest lake in Europe, with total area encompassing 17,890 km (11,120 mi); it has various fishes. In the post-World War I era, the lake became popular among tourists. The earliest proposal for creation of a national park was proposed by Karelian Research Centre of RAS in late 1980s. However, the project was stalled due to reasons such as close proximity in Sortavala and presence of various country houses. There was another unsuccessful attempt in 1999, when the European Union sponsored the project, spending 3.5 million euros. However, the authors of that project observed that: "the attitude of the local community toward the park is one of the thorniest questions." The park was finally established on December 28, 2017, by an order of the Government of Russia. In January 2024, the Dossier Center, a London-based investigative group associated with Mikhail Khodorkovsky announced that a four square kilometer portion of this national park at Marjalahti Bay was designated as a luxury residence for President Vladimir Putin. The fenced-off portion includes a four-meter high waterfall that was previously open to public access. Topography The park covers an archipelago of approximately 500 islands on the northwestern coasts of Lake Ladoga. The park is covered 44% by the water, and its area totals over 1,220 km (760 mi). Ecoregion and climate The park is in the southern latitudes of the Scandinavian and Russian taiga ecoregion, a region of conifers, and near the northern reaches of the Sarmatic mixed forests. Plants and animals The islands are covered with coniferous forests, about 90% pine and 10% spruce. The non-forested land features meadows and swamps. Plant biodiversity is relatively high. There are 748 species of vascular plants that have been recorded in the park, of which 101 are on the protected list for the region. There is a high presence of bryophytes (a collective term for liverworts, hornworts, and mosses). Almost 350 species of bryophytes and over 700 species of lichens have been found in the park. Water covers 44% of the park with 3 known species that include freshwater whitefish, bream, and northern pike. See also Protected areas of Russia References Works cited External links Map of Ladozhskie shhery, Digital Observatory for Protected Areas Map of Ladoga Skerries National Park, OpenStreetMap Video walking tour of Ladoga Skerries (Youtube)
Park Narodowy „Ładoskie Szkiery”

Park Narodowy „Ładoskie Szkiery” (ros. Национальный парк «Ладожские шхеры») – park narodowy położony w Republice Karelii w europejskiej części Rosji. Znajduje się na północnym i północno-zachodnim wybrzeżu jeziora Ładoga, w rejonach: łachdienpochskim, sortawalskim i pitkiaranckim, a jego obszar wynosi 1220,08 km² (w tym 528,54,km² to powierzchnia wodna). Park został utworzony dekretem rządu Federacji Rosyjskiej z dnia 28 grudnia 2017 roku. Opis Park został utworzony w celu zachowania naturalnych szkierów jeziora Ładoga. Obejmuje pas przybrzeżny jeziora z licznymi zatokami, cieśninami i wyspami, szkierową część wybrzeża i przylegający akwen. Długość linii brzegowej jeziora w granicach parku wynosi ponad 1000 km. Obszar szkierowy rozciąga się od wyspy Kilpoła, w pobliżu wsi Bieriozowo na zachodzie, do miasta Pitkiaranta na wschodzie. Największe wyspy w parku to: Kilpoła, Kuchka, Sorołansari, Łauwatsari, Putsari i Riekkałansari. Flora i fauna Na terenie parku przeważają lasy iglaste, które zajmują około 85% terytorium. Na 90% powierzchni drzewostanów panuje sosna zwyczajna, a na ok. 10% – świerk pospolity. Resztę terytorium zajmują łąki i bagna. Wśród chronionych gatunków zwierząt, roślin i grzybów występujących na terenie parku jest 19 gatunków ssaków, 31 gatunków ptaków, 1 gatunek gadów, 1 gatunek płazów, 12 gatunków ryb, 31 gatunków owadów, 101 gatunków roślin naczyniowych, 49 gatunków mchów, 60 gatunków porostów i 3 gatunki grzybów. W jeziorach i rzekach parku występują 33 gatunki ryb. Są to m.in. sielawy europejskie, sieje pospolite, leszcze, szczupaki pospolite i sandacze pospolite. Żyje tu 246 gatunków ptaków leśnych takich jak: głuszec zwyczajny, dzięcioł trójpalczasty, pełzacz leśny, wójcik, sikora czubatka, pierwiosnek, mysikrólik zwyczajny, krzyżodziób świerkowy, krzyżodziób sosnowy, puszczyk uralski. Na jeziorze i jego zatokach żyją ptaki wodne takie jak: krzyżówki, cyraneczki zwyczajne, gągoły, czernice, rybitwy popielate i kormorany zwyczajne. Teren parku zamieszkuje 49 gatunków ssaków, m.in.: wilki szare, lisy rude, łasice pospolite, wydry europejskie, borsuki europejskie, rysie euroazjatyckie, niedźwiedzie brunatne, łosie euroazjatyckie, kuny leśne i dziki euroazjatyckie. Przypisy
Ладозьке Трудселище

Ладозьке Трудселище (рос. Ладожский Трудпосёлок) — присілок у Всеволожському районі Ленінградської області Російської Федерації. Населення становить 140 осіб. Належить до муніципального утворення Рах'їнське міське поселення. Історія Від 1 серпня 1927 року належить до Ленінградської області. Населення Чисельність населенняРік1001101201301402006200820102012201420162018Ладожский ТрудпосёлокСтатистика населення.mw-chart-8d54b6ec6fada4321a33ddcdbacd600a585df5e383e33d88885f62d53e028ec0a7176d006d79dffeee73aa121bb75f8f7af431cb84e6f0424bc251c8cc133628__zr220492-cls-1137716:hover{pointer-events:none}.mw-chart-8d54b6ec6fada4321a33ddcdbacd600a585df5e383e33d88885f62d53e028ec0a7176d006d79dffeee73aa121bb75f8f7af431cb84e6f0424bc251c8cc133628__zr220492-cls-1137717:hover{cursor:pointer;fill:rgba(0,0,0,1)}.mw-chart-8d54b6ec6fada4321a33ddcdbacd600a585df5e383e33d88885f62d53e028ec0a7176d006d79dffeee73aa121bb75f8f7af431cb84e6f0424bc251c8cc133628__zr220492-cls-1137718:hover{cursor:pointer}.mw-chart-8d54b6ec6fada4321a33ddcdbacd600a585df5e383e33d88885f62d53e028ec0a7176d006d79dffeee73aa121bb75f8f7af431cb84e6f0424bc251c8cc133628__zr220492-cls-1137719:hover{cursor:pointer;fill:rgba(82,130,235,1)}.mw-chart-8d54b6ec6fada4321a33ddcdbacd600a585df5e383e33d88885f62d53e028ec0a7176d006d79dffeee73aa121bb75f8f7af431cb84e6f0424bc251c8cc133628__zr220492-cls-1137720:hover{cursor:pointer;fill:rgba(0,0,0,0)} Примітки
Ладозьке Озеро (селище при станції)

Ладозьке Озеро (рос. Ладожское Озеро) — селище залізничної станції у Всеволожському районі Ленінградської області Російської Федерації. Населення становить 161 особу. Належить до муніципального утворення Рах'їнське міське поселення. Історія Від 1 серпня 1927 року належить до Ленінградської області. Населення Чисельність населенняРік1001201401601802002006200820102012201420162018Ладожское Озеро (посёлок при станции)Статистика населення.mw-chart-a9b26e79aa450711c54de457be43c9bd60619a90e8e1809bc99c489a42982972b922cb5ec288afd7d66817a1bd8e4e14ade98cbcfd261077536049d81a71bdb9__zr220495-cls-1137731:hover{pointer-events:none}.mw-chart-a9b26e79aa450711c54de457be43c9bd60619a90e8e1809bc99c489a42982972b922cb5ec288afd7d66817a1bd8e4e14ade98cbcfd261077536049d81a71bdb9__zr220495-cls-1137732:hover{cursor:pointer;fill:rgba(0,0,0,1)}.mw-chart-a9b26e79aa450711c54de457be43c9bd60619a90e8e1809bc99c489a42982972b922cb5ec288afd7d66817a1bd8e4e14ade98cbcfd261077536049d81a71bdb9__zr220495-cls-1137733:hover{cursor:pointer}.mw-chart-a9b26e79aa450711c54de457be43c9bd60619a90e8e1809bc99c489a42982972b922cb5ec288afd7d66817a1bd8e4e14ade98cbcfd261077536049d81a71bdb9__zr220495-cls-1137734:hover{cursor:pointer;fill:rgba(82,130,235,1)}.mw-chart-a9b26e79aa450711c54de457be43c9bd60619a90e8e1809bc99c489a42982972b922cb5ec288afd7d66817a1bd8e4e14ade98cbcfd261077536049d81a71bdb9__zr220495-cls-1137735:hover{cursor:pointer;fill:rgba(0,0,0,0)} Примітки
Lambasroutcheï

Lambasroutcheï (en russe : Ламбасру́чей) ou Lambasoja (en carélien : Lambasrutšei, Lambazoja, en finnois : Lambasoja, Lammasoja, en olonetsien : Puudosi) est un hameau de l'établissement rural de Velikaïa Gouba, du raïon de Medvejiegorsk dans la république de Carélie. Il se situe dans le Zaoniégé, une presqu'île carélienne du lac Onega, dans le Nord russe. Sa population s'élevait à 445 habitants en 2013. Géographie La localité est située dans la république de Carélie, un sujet de la Russie européenne, dans le district fédéral du Nord-Ouest. Lambasroutcheï est l'une des 147 localités du raïon de Medvejiegorsk, un raïon du centre de la république. Le centre administratif du raïon est la ville de Medvejiegorsk. Lambasroutcheï fait partie de l'établissement rural de Velikaïa Gouba, une des huit entités municipales du raïon, qui a comme chef-lieu la localité de Velikaïa Gouba. Lambasroutcheï, comme toute la république de Carélie, est située dans le fuseau horaire MSK (heure de Moscou). Le décalage horaire appliqué par rapport au temps universel coordonné est +03:00. La localité se trouve en Zaoniégé, une presqu'île qui s'avance dans le lac Onega, dans la partie nord-est de ce lac. Le Zaoniégé est aussi une région historique et culturelle, avec un climat assez favorable pour la région. Histoire Historiquement, la localité se trouve dans la Carélie d'Aunus, une des parties de la région historique et culturelle de Carélie. Sous l'Empire russe, la localité faisait partie de l'ouïezd de Petrozavodsk, créé en 1776 lors des réformes régionales de Catherine II, du gouvernement d'Olonets, créé lui en 1801. Démographie Recensements (*) et estimations de la population: Concernant les ethnies, en 2002, sur les 710 habitants, il y avait 95 % de Russes. Notes et références Annexes Bibliographie (fi) Centre de recherche sur la langue finlandaise, Venäjän federaation paikannimiä, Helsinki, 2006 (ISBN 952-5446-18-2, ISSN 0355-5437, lire en ligne) Articles connexes Raïon de Medvejiegorsk Liste des localités de la république de Carélie Liens externes (ru) Site officiel du raïon de Medvejiegorsk (ru) Site officiel de l'établissement rural de Velikaïa Gouba (ru) « Carte du centre scientifique et technique fédéral pour la géodésie, la cartographie et l'infrastructure des données spatiales » (consulté le 7 juin 2023) Portail de la république de Carélie
Ламбасручей

Ламбасру́чей (карел. Lambasrutšei, Lambazoja) — посёлок сельского типа в Медвежьегорском районе Республики Карелия Российской Федерации. Административно входит в состав Великогубского сельского поселения. Общие сведения Расположен на восточном берегу Уницкой губы Онежского озера. Название «Ламбасручей» переводится как «овечий ручей». Памятники природы В 4 км на северо-восток от посёлка расположен государственный региональный болотный памятник природы — Болото у озера Леликозеро площадью 200,0 га, ягодник клюквы. В 3 км на восток от посёлка расположен государственный региональный болотный памятник природы — Болото по Лель-речке площадью 95,0 га, ягодник клюквы. Население История По официальным документам о переписи населения в 1873 году, в Ламбасручье и соседних деревнях вплоть до Великой Губы проживало почти исключительно карельское население, близкое по языку современным карелам-людикам. Транспорт В 20 км восточнее посёлка проходит Р17 (трасса). Образование Общеобразовательная школа, детский сад. Примечания Ссылки Ламбасручей Карта автодорог
Lampozhnya

Lampozhnya (Russian: Ла́мпожня) is a rural locality (a village) in Mezenskoye Rural Settlement of Mezensky District, Arkhangelsk Oblast, Russia. The population was 97 as of 2010. There is 1 street. Geography Lampozhnya is located on the Mezen River, 23 km south of Mezen (the district's administrative centre) by road. Zaton is the nearest rural locality. References
Лампожня

Ла́мпожня — деревня в Мезенском районе Архангельской области России. Входит в состав Мезенского городского поселения. География Лампожня расположена на острове, у правого берега реки Мезень, в 17 км южнее города Мезень. Напротив Лампожни в Мезень впадает река Шукша. История Лампожня была основана новгородскими славянами. Слободка Лампожня упоминается в грамоте Ивана Грозного от 1545 года самоедам Канинской и Тиманской тундр. В платёжной книге Двинского уезда 1560 года в Лампожне показаны три двора. Лампожня была важным пунктом, где дважды в год происходили ярмарки, собиравшие ненцев, пермяков, угров, русских купцов из Холмогор и Вологды, агентов иностранных торговых компаний. В 1578 году выборные из крестьян лица (целовальники, судейки) проживали в Лампожне. В Лампоженском приходе тогда было две церкви. В этом же году в распоряжение лампоженской администрации и церковного клира перешли деревни Скомороховское Печище и Попиралово. Лампожня входила в состав Юромского стана (волости). По переписи 1623 года Лампожня была одной из трёх слободок Мезенского уезда. После запрета иностранцам в 1667 году заходить в другие порты, кроме Архангельска, торговая ярмарка из Лампожни переместилась ближе к центру Мезенского края — в Устьвашку. С 1708 года — в составе Архангелогородской губернии. В 1920 году в Лампожне была зарегистрирована сельскохозяйственная артель из 20 человек. Был открыт маслодельный завод, дававший до 25 фунтов сливочного масла в день. Население На 1.01.2021 числится 48 человек. Достопримечательности В деревне расположен Дом-музей Владимира Кузина, где сохранилась обстановка, которая была в доме при жизни семьи Кузиных. Одна из комнат музея посвящена истории села. Интересные факты Лампожня является основным местом происходящих событий в художественном фильме «Свинарка и пастух». Вероятно, в связи с трудностями определения её региональной принадлежности при разделении Северной области на Вологодскую и Архангельскую, временной инерционностью этих событий, а также по другим, не выявленным причинам, Лампожня фигурирует в фильме селом, входящим в состав Вологодской области. Известные уроженцы Кузин, Владимир Семёнович — советский лыжник, чемпион мира 1954 года, олимпийский чемпион 1956 года Примечания Ссылки Перепись 1710 года: Архангелогородская губерния: Мезенский уезд: Переписная книга города Мезени с уездом переписи полковника Ивана Ивановича Перекрестова Мезенский район: Подчинённые пункты Лампоженского сельсовета (Справочник административного деления Архангельской области в 1939—1945 годах) Про жизнь местных жителей: https://www.youtube.com/watch?v=m6WSzJcea90 Карты Лампожня на карте Wikimapia Лампожня. Публичная кадастровая карта . Архивировано из оригинала 5 марта 2016 года.
Лампожня

Лампожня (рос. Лампожня) — присілок в Мезенському районі Архангельської області Російської Федерації. Населення становить 116 осіб. Органом місцевого самоврядування до 2021 року Мезенське муніципальне утворення. Історія Від 1937 року належить до Архангельської області. Від 2004 року належить до муніципального утворення Мезенське муніципальне утворення. Населення Примітки
Ланская (станция)

Ланска́я — узловая железнодорожная станция в историческом районе Ланская на двухпутном электрифицированном участке Выборгского направления Октябрьской железной дороги между Финляндским вокзалом и платформой Удельная. Также от станции отходят однопутная (два пути идут только до следующей станции Новая Деревня) электрифицированная линия на Сестрорецк, соединяющаяся с основным направлением в Белоострове и соединительная ветвь со станцией Кушелевка (Приозерское и Ириновское направления). На станции останавливаются все электропоезда, следующие с Финляндского вокзала в сторону Выборга и Сестрорецка, кроме скоростных. Станция расположена на насыпи, между платформами двух направлений проходит Сердобольская улица. История Станция была открыта в 1869 году в составе Финляндской железной дороги. Первое деревянное здание вокзала было спроектировано архитектором Вольмаром Вестлингом. Новое каменное четырёхэтажное здание вокзала было построено в 1910 году финским архитектором Бруно Гранхольмом в стиле «национального романтизма». В настоящее время расположено у железнодорожной насыпи, ниже уровня полотна. Здание вокзала является памятником архитектуры регионального значения. В 1934 году к станции подведены пути от Новой Деревни, и она стала принимать поезда на Сестрорецк. Одновременно с электрификацией железной дороги к 4 августа 1951 года на станции были устроены высокие платформы. В тот же период рядом со станцией была построена Ланская электрическая подстанция. В 2003 году платформы и вокзал были реконструированы. Описание Станция расположена на насыпи, пути проходят по 2 путепроводам над Сердобольской улицей. В северной (чётной) горловине станции пути проходят по путепроводу над проспектом Испытателей и по путепроводу над Ланским шоссе. Сразу за Ланским путепроводом отходит нечётный путь на Сестрорецк, уходя вниз и проходя под главным ходом. Над Большим Сампсониевским проспектом и Институтским переулком расположены по два путепровода, два двухпутных для поездов от и на Финляндский вокзал и от и на Кушелевку, другие два однопутные только от и на Кушелевку. Есть ещё один однопутный путепровод у входного светофора со стороны Кушелевки над Земледельческой улицей. Платформа нечётного направления (на Выборг и Сестрорецк) находится севернее путепровода над Сердобольской улицей. Севернее путепровода также примыкает чётный путь из Сестрорецка (к главному ходу он подходит ещё перед путепроводом над Ланским шоссе, и до примыкания к главному ходу идёт рядом с ним). Платформа чётного направления (на Финляндский вокзал) находится южнее путепровода. С обеих платформ устроены лестничные спуски на тротуары Сердобольской улицы. На станции 3 пути: два главных, на которые прибывают электропоезда и один для грузовых поездов, на него могут приниматься поезда весом до 3500 т. Этот путь отходит на Кушелевку к югу от станции. Фотогалерея Примечания Ссылки Станция Ланская От Выборга до Новгорода: Каталог станций. СПб., 1998. С. 108.
Ланська (станція)

Ланська — вузлова залізнична станція в історичному районі Ланська на двоколійній електрифікованій дільниці Виборзького напрямку Жовтневої залізниці між Санкт-Петербург-Фінляндський і станцією Шувалово. Також від станції відходить одноколійна (дві колії прямують тільки до наступної станції Нове Село) електрифікована лінія на Сестрорецьк, що має сполучення з основним напрямком в Білоострові і сполучна лінія зі станцією Кушелівка (Приозерський та Іріновський напрямки). На станції зупиняються всі електропоїзди, прямуючі з Санкт-Петербург-Фінляндський в бік Виборгу та Сестрорецька, крім швидкісних. Станція розташована на насипу, між платформами двох напрямків розташована Сердобольська вулиця. Історія Станція була відкрита в 1869 році в складі Фінляндської залізниці. Перше дерев'яна будівля вокзалу була спроектована архітектором Вольмаром Вестлінгом. Нова кам'яна чотириповерхова будівля вокзалу була побудована в 1910 році фінським архітектором Бруно Гранхольмом в стилі «Північного модерну». На початок ХХІ століття розташована у залізничного насипу, нижче рівня полотна. Будівля вокзалу є пам'яткою архітектури регіонального значення. У 1934 році до станції підведені колії від Нового Села, і вона стала приймати потяги на Сестрорецьк. Одночасно з електрифікацією залізниці до 4 серпня 1951 року на станції були влаштовані високі платформи. Опис Станція розташована на насипу, колії прямують 2 шляхопроводами над Сердобольською вулицею. У північній (парній) горловині станції колії прямують шляхопроводом над проспектом Випробувачів і шляхопроводом над Ланським шосе. Відразу за Ланським шляхопроводом відгалужується непарна колія на Сестрорецьк, прямуючі вниз і далі під головним ходом. Над Великим Сампсоніївським проспектом та Інститутським провулком розташовані по два шляхопроводи, два двоколійних для поїздів від і на Санкт-Петербург-Фінляндський та від/на Кушелівку, інші два одноколійні тільки від/на Кушелівку. Є ще один одноколійний шляхопровід біля вхідного світлофора з боку Кушелівки над Землеробською вулицею. Платформа непарного напрямку (на Виборг та Сестрорецьк) знаходиться на північ від шляхопроводу над Сердобольською вулицею. На північ від шляхопроводу також примикає парна колія з Сестрорецьку (до головного ходу вона підходить ще перед шляхопроводом над Ланським шосе, і до примикання до головного ходу є поруч з ним). Платформа парного напрямку (на Санкт-Петербург-Фінляндський) знаходиться на південь від шляхопроводу. З обох платформ влаштовані сходові спуски на тротуари Сердобольської вулиці. На станції 3 колії: дві головні, на які прибувають електропоїзди та одна для вантажних поїздів, на неї можуть прийматися потяги вагою до 3500 т. Ця колія відходить на Кушелівку на південь від станції. Фотогалерея Примітки Посилання Станція Ланська [Архівовано 13 липня 2018 у Wayback Machine.](рос.) Від Виборга до Новгорода: Каталог станцій. СПб., 1998. С. 108. [Архівовано 9 січня 2014 у Wayback Machine.](рос.)