NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Alexis Palace

Alexeevsky Palace (Алексеевский дворец) is a Revivalist palace compound on the bank of the Moika River in Saint Petersburg. It was erected in the mid-1880s as a private residence of Grand Duke Alexei and his family. The palace's asymmetrical design with two distinctive towers and a set of exuberant rooftops is highly unusual for Saint Petersburg. Architect Maximilian Messmacher used a different style for each façade. The dining hall had a set of ten paintings by Ernst Friedrich von Liphart. The park was encircled by a wrought iron and stone fence. The central gates are still ornamented with the Grand Duke’s monogram. In 1910 part of the gardens were sold for the construction of a candy factory. Though the palace was declared a national landmark in 1968, it remained in utter disrepair throughout the Soviet period. A major restoration was undertaken in the early 21st century at the behest of Sergei Roldugin. In 2008 the palace was reopened as the St. Petersburg Music House, where concerts and excursions are available with the exception of July. Notes Sources Малинина Т.А. Суздалева Т.Э. Дворец великого князя Алексея Александровича. СПб., 1997. Белякова З.И. Великие князья Алексей и Павел Александровичи: Дворцы и судьбы. СПб., 1999. Booklet of St. Petersburg Music House http://www.spdm.ru/doc/dvorec_2012_web.pdf External links Saint Petersburg Music House Media related to Palace of Grand Duke Alexei Alexandrovich at Wikimedia Commons
Palazzo Alekseevskij

Il Palazzo di Alessio (in russo Алексеевский дворец?, Alekseevskij dvorec) fu costruito dal granduca Alessio, figlio dello zar Alessandro II al suo ritorno dal viaggio negli Stati Uniti. Comprò a San Pietroburgo una vecchia costruzione situata al civico 122 del lungofiume Moika, non lontano dalla Neva. La costruzione fu completamente riprogettata e ricostruita dall'architetto Maximilian Messmacher, che la portò ad una superficie totale di 9.200 m², ed è considerato uno degli esempi più interessanti dell'architettura eclettica di San Pietroburgo: l'architetto impiegò uno stile differente per ogni facciata. Il palazzo ed i suoi giardini sono recintati da una cancellata in ferro battuto e pietra ed i cancelli centrali ancora sono ornati con il monogramma del granduca, particolare sfuggito alle autorità sovietiche. Nel 1910 parti dei giardini furono vendute per la costruzione di una fabbrica di caramelle. Benché il palazzo venisse dichiarato patrimonio nazionale nel 1968, venne lasciato in cattivo stato, richiedendo un restauro generale per molti anni, che è stato terminato nei primi anni del XXI secolo. Dopo il restauro, l'edificio nel dicembre 2008 è stato aperto come Casa della musica. Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Palazzo Alekseevskij Collegamenti esterni (EN, RU) Sito ufficiale http://www.spdm.ru, su spdm.ru.
Palácio Alexeevsky

O Palácio Alexeevsky (em russo: Алексеевский дворец, literalmente Palácio do Aleixo) é um palácio revivalista nas margens do rio Moika em São Petersburgo. Foi construído em meados da década de 1880 como residência privada do Grão-Duque Aleixo e sua família. O design assimétrico do palácio com duas torres distintas e um conjunto de telhados exuberantes é altamente incomum em São Petersburgo. O arquiteto Maximilian Messmacher usou um estilo diferente para cada fachada. O refeitório tinha um conjunto de dez pinturas de Ernst Friedrich von Liphart. O parque era cercado por uma cerca de ferro forjado e pedra. Os portões centrais ainda estão ornamentados com o monograma do grão-duque. Em 1910 parte dos jardins foi vendida para a construção de uma fábrica de doces. Embora o palácio tenha sido declarado um marco nacional em 1968, permaneceu em ruínas durante todo o período soviético. Uma grande restauração foi realizada no início do século 21 a pedido de Sergei Roldugin, um violoncelista e empresário russo. Em 2008, o palácio foi reaberto como Casa de Música de São Petersburgo, onde concertos e excursões são programadas para o público geral, com exceção do mês de julho. Referências
Palais-musée de Tsarskoïe Selo

Tsarskoïe Selo, (Царское Село (музей-заповедник)) est un complexe muséal de la ville de Pouchkine en Russie. Histoire Il regroupe un ensemble de palais et de leurs parcs qui furent la résidence de la famille régnante de Russie avant d'être converti en musée en 1918. Il porte ce nom depuis 1992. Le bâtiment emblématique de cet ensemble est le Palais Catherine, bien souvent confondu avec l'ensemble du complexe. Illustrations des bâtiments Illustrations des parcs Voir aussi Articles connexes Peterhof. Palais de Pavlovsk. Château de Versailles. Lien externe Site officiel Notes et références Portail du baroque Portail des châteaux Portail des musées Portail de Saint-Pétersbourg Portail du patrimoine mondial
Carszkoje Szelo

Carszkoje Szelo (oroszul: Ца́рское Село́, IPA: ˈtsarskəɪ sʲɪˈlo, hallgat) az oroszországi Szentpétervár szövetségi jelentőségű városhoz tartozó Puskin település része, nevének jelentése „cári falu”. A Romanov-ház egykori rezidenciája volt itt, ma Szentpétervár egyéb részeivel együtt az UNESCO Világörökség részét képezi. Története A terület a nagy északi háború idejében Alekszandr Danyilovics Mensikov tulajdonát képezte, a neve pedig feltehetően Szarszkaja Miza volt, ami a finn Saarismoisio („magaslati udvarház”) szóból származhat. 1710-ben Nagy Péter feleségének, Katalin cárnőnek ajándékozta. Megkezdődött a palota építése, közben falu települt köré, amit Szarszkoje Szelo néven neveztek, amikor pedig elkészült a palota, megkapta a Carszkoje Szelo, azaz „cári falu” nevet. A cári család nyári rezidenciájaként szolgált. Nevezetességei Katalin-palota Sándor-palota Líceum Jegyzetek További információk
Tsarskoje Selo

Tsarskoje Selo (Russisch: Царское Село, Tsarskoje Selo; "Tsarendorp") is een voormalige residentie van de keizerlijke Russische familie en bezoekende adel op 24 kilometer ten zuiden van Sint-Petersburg. Het is nu onderdeel van de stad Poesjkin en van het Werelderfgoedmonument "Sint-Petersburg en gerelateerde groepen van monumenten". Etymologie In de 17e eeuw was het landgoed eigendom van een Zweedse adellijke familie. De van oorsprong Finse naam wordt vaak vertaald als "een hogergelegen grond". Max Vasmer heeft het toponiem echter afgeleid van het Finse woord saari (eiland). In ieder geval werd de Finse naam door de 18e-eeuwse Russen uitgesproken als "Sarskoje Selo", wat later werd veranderd in "Tsarskoje Selo" ("Tsarendorp"). Geschiedenis In 1708 schonk tsaar Peter de Grote het landgoed aan zijn vrouw, de toekomstige keizerin Catharina I. Het was zij die de plaats begon te ontwikkelen als een koninklijk landhuis. Haar dochter, keizerin Elizabeth en haar architect Bartolomeo Rastrelli waren grotendeels verantwoordelijk voor de bouw van het Catharinapaleis. Keizerin Catharina II en haar architect Charles Cameron breidde het paleis uit met de Camerongalerij. Er zijn twee keizerlijke paleizen: het barokke Catherinapaleis met het aangrenzende Catherinapark en het neoklassieke Alexanderpaleis met het Alexanderpark. Tegen het einde van de 18e eeuw werd de plek een populaire plek voor adellijke zomerverblijven. De regimenten van de bewakers waren gestationeerd ten zuiden van het paleis, waar keizerin Catharina de Grote omstreeks 1770 de stad Sophia stichtte (haar eigen Duitse naam was Sophie). De neoklassieke Sofiakathedraal met vijf koepels, ontworpen door Cameron, is het belangrijkste monument van dat gebied. In 1811 opende Alexander I het Keizerlijk Lyceum naast het Catharinapaleis. De dichter Aleksandr Poesjkin en diplomaat Aleksandr Gortsjakov behoorden tot de eerste afgestudeerden. De literaire tradities werden in de 20e eeuw voortgezet door opmerkelijke dichters als Anna Achmatova en Innokenti Annenski. In 1837 werd hier de eerste Russische spoorweg aangelegd met de hoofdstad. Na zijn aftreden in maart 1917 trok Nicolaas II zich terug in het Alexanderpaleis. Hier werd hij op 1 augustus gearresteerd en met zijn familie afgevoerd. In 1918 werd het geheel door de bolsjewieken omgedoopt in Detskoye Selo (“Kinderendorp”) en in 1937 opnieuw hernoemd naar de stad Poesjkin, ter herdenking van het eeuwfeest van de dood van de dichter. Op 17 september 1941 viel de stad in Duitse handen, waarbij ze vele historische gebouwen en monumenten vernielden en plunderden. Het Rode Leger bevrijdde de stad op 24 januari 1944. Na de oorlog begon de wederopbouw en de restauratiewerkzaamheden zijn ver gevorderd. Geboren in Tsarskoje Selo Nicolaas II van Rusland (1868–1918), de laatste tsaar (keizer) van Rusland Misia Sert (Maria Zofia Olga Zenajda Godebska) (1872 - 1950), pianiste van Poolse afkomst, houdster van een artistieke salon Externe link (en) (ru) Staatsmuseum van Tsarskoje Selo (en) Tsarskoje Selo in 1910
Tsarskoye Selo

Tsárskoie Selô (em russo Ца́рское Село́; "vila do tsar") é uma antiga residência da família imperial da Rússia, localizada em Pushkin, 26 km a sul da cidade de São Petersburgo. Antiga residência imperial dos Romanov, recebeu o nome de Pushkin durante a época soviética. Faz parte, assim como todo o Centro Histórico de São Petersburgo e o Peterhof, do Património Mundial da UNESCO. De entre os numerosos palácios Imperiais e da nobreza existentes na vila, merecem destaque o Palácio de Alexandre e o Palácio de Catarina, em Tsarskoye Selo. Tsarskoye Selo era uma espécie de redoma para os czares da Rússia, como foi Versalhes para os reis da França, onde era lá recebida a realeza de toda a Europa e a nobreza russa. Existem em Pushkin os principais palácios de uso exclusivo da família Romanov, como os já referidos Palácio de Alexandre e o Palácio de Catarina (o terreno para a construção de tal palácio foi um presente do csar Pedro I da Rússia à sua mulher, a tsarina Catarina I da Rússia que também construiu a Igreja da Anunciação (Blagoveschénskaya) e o primeiro Palácio de Catarina, uma construção de veraneio para a família imperial. Somente depois de Tsarskoye Selo ganhar a importância devida é que a tsarina Catarina II mandou construir o que conhecemos hoje como Palácio de Catarina, cuja construção é em estilo rococó, diferentemente do primeiro Palácio de Catarina, que se fundava em um estilo um pouco mais sóbrio), onde, no primeiro destes, ficaram Nicolau II com sua esposa e filhos encarceirados nos primeiros meses da Revolução de Fevereiro de 1917. Outras outras grandes construções da época imperial são: Palácio Mariinsky, Peterhof, Castelo Mikhaylovsky, entre outros.
Țarskoe Selo

Țarskoe Selo (rusă Ца́рское Село́, "Satul Țarului") a fost orașul care conținea o fostă reședință rusă a familiei imperiale și a nobilimii vizitatoare, aflată la 24 km sud de orașul Sankt Petersburg. Acum face parte din orașul Pușkin. Țarskoe Selo formează unul dintre siturile Patrimoniu Mondial din Sankt Petersburg și grupuri similare de monumente. În perioada sovietică era cunoscută sub numele de Dețkoye Selo. Galerie Vezi și Tratatul de la Țarskoe Selo Gara Împăratului Adolphe Kégresse Note Legături externe Tsarskoye Selo, Pushkin town, historical facts of the city, map, local weather, directions from St. Petersburg The State Museum of Tsarskoye Selo Arhivat în 16 noiembrie 2018, la Wayback Machine. Alexander Palace Time Machine The Alexander Palace Time Machine Tsarskoye Selo in 1910 – a guide to the Palaces, Park and Town Arhivat în 29 septembrie 2007, la Wayback Machine. Photo Tours of Tsarskoe Selo Last Days at Tsarskoe Selo Last Days at Tsarskoe Selo by Count Paul Beckendorff Photographic views of Tsarskoye Selo, c. 2002 Arhivat în 3 martie 2016, la Wayback Machine. The Nostalgic Glass Tsarskoye Selo Photos Arhivat în 6 octombrie 2018, la Wayback Machine. Iconicarchive Gallery Bernard DeCou's colored photos of Tsarskoye Selo, c. 1931
Хотнежа

Хотнежа (рос. Хотнежа) — присілок у Волосовському районі Ленінградської області Російської Федерації. Населення становить 26 осіб. Належить до муніципального утворення Сабське сільське поселення. Історія Від 1 серпня 1927 року належить до Ленінградської області. Населення Чисельність населенняРік030609012015018018301860189019201950198020102040ХотнежаСтатистика населення.mw-chart-12d5eac3e4958c144c4a850259e5e5facf1a6a89c6aa766eb4dc410ffa0e09d6bdbf0e443f4e1b34e90dd690500156d96cae18709837deebb959420efe7239fc__zr219989-cls-1135188:hover{pointer-events:none}.mw-chart-12d5eac3e4958c144c4a850259e5e5facf1a6a89c6aa766eb4dc410ffa0e09d6bdbf0e443f4e1b34e90dd690500156d96cae18709837deebb959420efe7239fc__zr219989-cls-1135189:hover{cursor:pointer;fill:rgba(0,0,0,1)}.mw-chart-12d5eac3e4958c144c4a850259e5e5facf1a6a89c6aa766eb4dc410ffa0e09d6bdbf0e443f4e1b34e90dd690500156d96cae18709837deebb959420efe7239fc__zr219989-cls-1135190:hover{cursor:pointer}.mw-chart-12d5eac3e4958c144c4a850259e5e5facf1a6a89c6aa766eb4dc410ffa0e09d6bdbf0e443f4e1b34e90dd690500156d96cae18709837deebb959420efe7239fc__zr219989-cls-1135191:hover{cursor:pointer;fill:rgba(82,130,235,1)}.mw-chart-12d5eac3e4958c144c4a850259e5e5facf1a6a89c6aa766eb4dc410ffa0e09d6bdbf0e443f4e1b34e90dd690500156d96cae18709837deebb959420efe7239fc__zr219989-cls-1135192:hover{cursor:pointer;fill:rgba(0,0,0,0)} Примітки
Стариці (Волосовський район)

Стариці (рос. Старицы) — присілок у Волосовському районі Ленінградської області Російської Федерації. Населення становить 18 осіб. Належить до муніципального утворення Сабське сільське поселення. Історія Від 1 серпня 1927 року належить до Ленінградської області. Населення Чисельність населенняРік02040608010018301860189019201950198020102040Старицы (Волосовский район)Статистика населення.mw-chart-407aedf6db93f174652fae5cf4af9ea9f483462b69c9db00ae15af0160f0d6c88c0e069ec8043be1c86870c3afad74d35545110abb53713a601f718162608441__zr210567-cls-1085524:hover{pointer-events:none}.mw-chart-407aedf6db93f174652fae5cf4af9ea9f483462b69c9db00ae15af0160f0d6c88c0e069ec8043be1c86870c3afad74d35545110abb53713a601f718162608441__zr210567-cls-1085525:hover{cursor:pointer;fill:rgba(0,0,0,1)}.mw-chart-407aedf6db93f174652fae5cf4af9ea9f483462b69c9db00ae15af0160f0d6c88c0e069ec8043be1c86870c3afad74d35545110abb53713a601f718162608441__zr210567-cls-1085526:hover{cursor:pointer}.mw-chart-407aedf6db93f174652fae5cf4af9ea9f483462b69c9db00ae15af0160f0d6c88c0e069ec8043be1c86870c3afad74d35545110abb53713a601f718162608441__zr210567-cls-1085527:hover{cursor:pointer;fill:rgba(82,130,235,1)}.mw-chart-407aedf6db93f174652fae5cf4af9ea9f483462b69c9db00ae15af0160f0d6c88c0e069ec8043be1c86870c3afad74d35545110abb53713a601f718162608441__zr210567-cls-1085528:hover{cursor:pointer;fill:rgba(0,0,0,0)} Примітки
Устя (Волосовський район)

Устя (рос. Устье) — присілок у Волосовському районі Ленінградської області Російської Федерації. Населення становить 3 особи. Належить до муніципального утворення Сабське сільське поселення. Історія Від 1 серпня 1927 року належить до Ленінградської області. Населення Чисельність населенняРік05010015020025030018301860189019201950198020102040Устье (Волосовский район)Статистика населення.mw-chart-93efee269d8d36737ed645b50f7900b815efcc1c44a17fbe0caf5cfeed20d86fc6f1a03534540b90db1b0980d3d54680dc149088879c4f9a46529787b8ad2d52__zr210568-cls-1085529:hover{pointer-events:none}.mw-chart-93efee269d8d36737ed645b50f7900b815efcc1c44a17fbe0caf5cfeed20d86fc6f1a03534540b90db1b0980d3d54680dc149088879c4f9a46529787b8ad2d52__zr210568-cls-1085530:hover{cursor:pointer;fill:rgba(0,0,0,1)}.mw-chart-93efee269d8d36737ed645b50f7900b815efcc1c44a17fbe0caf5cfeed20d86fc6f1a03534540b90db1b0980d3d54680dc149088879c4f9a46529787b8ad2d52__zr210568-cls-1085531:hover{cursor:pointer}.mw-chart-93efee269d8d36737ed645b50f7900b815efcc1c44a17fbe0caf5cfeed20d86fc6f1a03534540b90db1b0980d3d54680dc149088879c4f9a46529787b8ad2d52__zr210568-cls-1085532:hover{cursor:pointer;fill:rgba(82,130,235,1)}.mw-chart-93efee269d8d36737ed645b50f7900b815efcc1c44a17fbe0caf5cfeed20d86fc6f1a03534540b90db1b0980d3d54680dc149088879c4f9a46529787b8ad2d52__zr210568-cls-1085533:hover{cursor:pointer;fill:rgba(0,0,0,0)} Примітки
Ізвоз (Волосовський район)

Ізвоз (рос. Извоз) — присілок у Волосовському районі Ленінградської області Російської Федерації. Населення становить 9 осіб. Належить до муніципального утворення Сабське сільське поселення. Історія Від 1 серпня 1927 року належить до Ленінградської області. Населення Чисельність населенняРік030609012015018018301860189019201950198020102040Извоз (Волосовский район)Статистика населення.mw-chart-8b8b8d230efcc37cc2fb6e48d7737ba408624956c9db8c8469c840bedcfdda4133980a7041d679bc8ae943cc05b238834efde7fae31135e10258132957fe20d1__zr210569-cls-1085534:hover{pointer-events:none}.mw-chart-8b8b8d230efcc37cc2fb6e48d7737ba408624956c9db8c8469c840bedcfdda4133980a7041d679bc8ae943cc05b238834efde7fae31135e10258132957fe20d1__zr210569-cls-1085535:hover{cursor:pointer;fill:rgba(0,0,0,1)}.mw-chart-8b8b8d230efcc37cc2fb6e48d7737ba408624956c9db8c8469c840bedcfdda4133980a7041d679bc8ae943cc05b238834efde7fae31135e10258132957fe20d1__zr210569-cls-1085536:hover{cursor:pointer}.mw-chart-8b8b8d230efcc37cc2fb6e48d7737ba408624956c9db8c8469c840bedcfdda4133980a7041d679bc8ae943cc05b238834efde7fae31135e10258132957fe20d1__zr210569-cls-1085537:hover{cursor:pointer;fill:rgba(82,130,235,1)}.mw-chart-8b8b8d230efcc37cc2fb6e48d7737ba408624956c9db8c8469c840bedcfdda4133980a7041d679bc8ae943cc05b238834efde7fae31135e10258132957fe20d1__zr210569-cls-1085538:hover{cursor:pointer;fill:rgba(0,0,0,0)} Примітки
Язвище (Ленінградська область)

Язвище (рос. Язвище) — присілок у Волосовському районі Ленінградської області Російської Федерації. Населення становить 2 особи. Належить до муніципального утворення Сабське сільське поселення. Історія Від 1 серпня 1927 року належить до Ленінградської області. Населення Чисельність населенняРік05010015020025030035018301860189019201950198020102040Язвище (Ленинградская область)Статистика населення.mw-chart-166979517c71080e69bd0042d9f398de65db2a725ae12362d3ec2c56eb2919d3eab52a5c74bc34dccefe27750640017fcd4ef6879da35cdb6a7b08aa8e6fae09__zr210616-cls-1085766:hover{pointer-events:none}.mw-chart-166979517c71080e69bd0042d9f398de65db2a725ae12362d3ec2c56eb2919d3eab52a5c74bc34dccefe27750640017fcd4ef6879da35cdb6a7b08aa8e6fae09__zr210616-cls-1085767:hover{cursor:pointer;fill:rgba(0,0,0,1)}.mw-chart-166979517c71080e69bd0042d9f398de65db2a725ae12362d3ec2c56eb2919d3eab52a5c74bc34dccefe27750640017fcd4ef6879da35cdb6a7b08aa8e6fae09__zr210616-cls-1085768:hover{cursor:pointer}.mw-chart-166979517c71080e69bd0042d9f398de65db2a725ae12362d3ec2c56eb2919d3eab52a5c74bc34dccefe27750640017fcd4ef6879da35cdb6a7b08aa8e6fae09__zr210616-cls-1085769:hover{cursor:pointer;fill:rgba(82,130,235,1)}.mw-chart-166979517c71080e69bd0042d9f398de65db2a725ae12362d3ec2c56eb2919d3eab52a5c74bc34dccefe27750640017fcd4ef6879da35cdb6a7b08aa8e6fae09__zr210616-cls-1085770:hover{cursor:pointer;fill:rgba(0,0,0,0)} Примітки
Изори (Ленинградская область)

Изо́ри — деревня в Сабском сельском поселении Волосовского района Ленинградской области. История Согласно данным переписи населения СССР 1926 года в посёлке Изора Сабского сельсовета Редкинской волости Кингисеппского уезда проживали 58 человек, все русские. Согласно данным карты Ленинградской области 1932 года деревня называлась Изорья и насчитывала 9 дворов. Согласно топографической карте РККА 1940 года деревня насчитывала 11 дворов. По данным 1966, 1973 и 1990 годов деревня Изори входила в состав Сабского сельсовета Волосовского района. В 1997 году в деревне Изори проживали 3 человека, деревня относилась к Сабской волости, в 2002 году — 17 человек (все русские), в 2007 году — 5, в 2010 году — 7 человек. География Деревня расположена в юго-западной части района к востоку от автодороги 41А-186 (Толмачёво — автодорога «Нарва»). Расстояние до административного центра поселения — 6 км. Расстояние до ближайшей железнодорожной станции Молосковицы — 45 км. Деревня находится на правом берегу реки Луга. Демография Национальный состав Согласно данным Всероссийской переписи населения 2021 года в деревне проживали 6 человек, все русские. Примечания
Ізори (Ленінградська область)

Ізори (рос. Изори) — присілок у Волосовському районі Ленінградської області Російської Федерації. Населення становить 5 осіб. Належить до муніципального утворення Сабське сільське поселення. Історія Від 1 серпня 1927 року належить до Ленінградської області. Населення Чисельність населенняРік34567199520002005201020152020Изори (Ленинградская область)Статистика населення.mw-chart-a361a66e18bf6467d1e184939a3e1bc4a640156910ccad22e6a2386567c82eb144e6fd0e2946f4385eb04a8c10c1871964b9adb6b0c84cd4d96e07d301802873__zr220058-cls-1135526:hover{pointer-events:none}.mw-chart-a361a66e18bf6467d1e184939a3e1bc4a640156910ccad22e6a2386567c82eb144e6fd0e2946f4385eb04a8c10c1871964b9adb6b0c84cd4d96e07d301802873__zr220058-cls-1135527:hover{cursor:pointer;fill:rgba(0,0,0,1)}.mw-chart-a361a66e18bf6467d1e184939a3e1bc4a640156910ccad22e6a2386567c82eb144e6fd0e2946f4385eb04a8c10c1871964b9adb6b0c84cd4d96e07d301802873__zr220058-cls-1135528:hover{cursor:pointer}.mw-chart-a361a66e18bf6467d1e184939a3e1bc4a640156910ccad22e6a2386567c82eb144e6fd0e2946f4385eb04a8c10c1871964b9adb6b0c84cd4d96e07d301802873__zr220058-cls-1135529:hover{cursor:pointer;fill:rgba(82,130,235,1)}.mw-chart-a361a66e18bf6467d1e184939a3e1bc4a640156910ccad22e6a2386567c82eb144e6fd0e2946f4385eb04a8c10c1871964b9adb6b0c84cd4d96e07d301802873__zr220058-cls-1135530:hover{cursor:pointer;fill:rgba(0,0,0,0)} Примітки
Гостятино

Гостятино (рос. Гостятино) — присілок у Волосовському районі Ленінградської області Російської Федерації. Населення становить 4 особи. Належить до муніципального утворення Сабське сільське поселення. Історія Від 1 серпня 1927 року належить до Ленінградської області. Населення Чисельність населенняРік030609012015018021018301860189019201950198020102040ГостятиноСтатистика населення.mw-chart-9402f60aaacf57f2da7eccb5c876f503d2028a008ef85d38573b1548a3e0151e006257c0976a535ddf2f08006f405e427d2dc72b96b85cbf168b268717426d65__zr220060-cls-1135536:hover{pointer-events:none}.mw-chart-9402f60aaacf57f2da7eccb5c876f503d2028a008ef85d38573b1548a3e0151e006257c0976a535ddf2f08006f405e427d2dc72b96b85cbf168b268717426d65__zr220060-cls-1135537:hover{cursor:pointer;fill:rgba(0,0,0,1)}.mw-chart-9402f60aaacf57f2da7eccb5c876f503d2028a008ef85d38573b1548a3e0151e006257c0976a535ddf2f08006f405e427d2dc72b96b85cbf168b268717426d65__zr220060-cls-1135538:hover{cursor:pointer}.mw-chart-9402f60aaacf57f2da7eccb5c876f503d2028a008ef85d38573b1548a3e0151e006257c0976a535ddf2f08006f405e427d2dc72b96b85cbf168b268717426d65__zr220060-cls-1135539:hover{cursor:pointer;fill:rgba(82,130,235,1)}.mw-chart-9402f60aaacf57f2da7eccb5c876f503d2028a008ef85d38573b1548a3e0151e006257c0976a535ddf2f08006f405e427d2dc72b96b85cbf168b268717426d65__zr220060-cls-1135540:hover{cursor:pointer;fill:rgba(0,0,0,0)} Примітки