NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Aeroporto di Amderma

L'aeroporto di Amderma è un aeroporto situato a Amderma, nel Circondario Autonomo dei Nenec, in Russia. Storia L'aeroporto è nato come base militare sovietica per gli aerei caccia intercettatori. Attualmente ospita ancora delle strutture militari russe. Dati tecnici L'aeroporto di Amderma è un aeroporto di classe B. L'aeroporto attualmente è dotato di una pista attiva di calcestruzzo lunga 2,600 e larga 50 m che permette il decollo/atterraggio di tutti i tipi di elicotteri e di aerei Antonov An-2, Antonov An-24, Antonov An-26, Antonov An-30, Antonov An-74, Ilyushin Il-18, Ilyushin Il-76, Tupolev Tu-134, Tupolev Tu-154, Tupolev Tu-204, Yakovlev Yak-40, Yakovlev Yak-42 e di tutti gli aerei di classe inferiore. L'unica pista dell'aeroporto possiede due entrate che sono la 7 e la 25. Il peso massimo al decollo dalla pista aeroportuale è di 200 t. L'aeroporto può essere aperto per i voli 24 ore al giorno, perché dispone il sistema PAPI moderno. L'aeroporto non pubblica METAR quindi i piloti utilizzano come dati METAR quelli comunicati dal vicino aeroporto di Sabetta che dista 421km dall'aeroporto di Amderma. Collegamenti con Amderma Statistiche PasseggeriAnno147614791482148514881491149420162016,22016,42016,62016,82017PasseggeriTraffico annuale.mw-chart-c3cd8b2e66e449c95512f2edd8b4adaa85d46760aee93ced2dc65ef82cdc2814187feff26e270844b7c7053071244bec1eb0f5c509b8e0989b102d3c99801250__zr208411-cls-1074382:hover{pointer-events:none}.mw-chart-c3cd8b2e66e449c95512f2edd8b4adaa85d46760aee93ced2dc65ef82cdc2814187feff26e270844b7c7053071244bec1eb0f5c509b8e0989b102d3c99801250__zr208411-cls-1074383:hover{cursor:pointer;fill:rgba(0,0,0,1)}.mw-chart-c3cd8b2e66e449c95512f2edd8b4adaa85d46760aee93ced2dc65ef82cdc2814187feff26e270844b7c7053071244bec1eb0f5c509b8e0989b102d3c99801250__zr208411-cls-1074384:hover{cursor:pointer}.mw-chart-c3cd8b2e66e449c95512f2edd8b4adaa85d46760aee93ced2dc65ef82cdc2814187feff26e270844b7c7053071244bec1eb0f5c509b8e0989b102d3c99801250__zr208411-cls-1074385:hover{cursor:pointer;fill:rgba(82,130,235,1)}.mw-chart-c3cd8b2e66e449c95512f2edd8b4adaa85d46760aee93ced2dc65ef82cdc2814187feff26e270844b7c7053071244bec1eb0f5c509b8e0989b102d3c99801250__zr208411-cls-1074386:hover{cursor:pointer;fill:rgba(0,0,0,0)} Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Aeroporto di Amderma Collegamenti esterni (EN, RU) L'aeroporto di Amderma sul aviapages.ru, su aviapages.ru. URL consultato il 19 febbraio 2010 (archiviato dall'url originale il 17 febbraio 2010). (RU) Diagramma dell'aeroporto di Amderma sul database degli aeroporti russi (GIF), su a9.nm.ru. URL consultato il 28 ottobre 2020 (archiviato dall'url originale il 17 aprile 2013).
Luchthaven Amderma

Luchthaven Amderma (Russisch: Аэропорт Амдерма) is een luchthaven voor jachtvliegtuigen (onderscheppingsjagers) vlak bij de Russische plaats Amderma in het uiterste noordoosten van het vasteland van Europa iets ten zuiden van Nova Zembla. Het is een eenvoudig vliegveld gebouwd op een vlakke strook langs de Karazee met enkele plekken voor vliegtuigen. Het is een voormalig militair vliegveld dat nu alleen nog voor passagiersvluchten wordt ingezet naar met name Archangelsk (Aeroflot-Nord); 's zomers vier keer per maand en 's winters twee keer per maand. Er kunnen vliegtuigen van het type An-12, Il-18 en kleiner landen, alsook alle soorten helikopters. Geschiedenis De luchthaven werd opgericht in 1935, twee jaar na de stichting van Amderma. Twee jaar later landde hier in juni een vliegtuig van Otto Schmidt tijdens zijn expeditie naar de noordpool. De vliegtuigen moesten bij Amderma hun ski's verwisselen voor wielen, maar de sneeuw op de landingsbaan was al grotendeels gesmolten, zodat alle inwoners van Amderma werden ingezet om sneeuw aan te voeren met sledes en trucks vanuit de wijde omgeving om de vliegtuigen te kunnen laten landen. In de sovjetperiode werd het vliegveld ingezet voor poolonderzoekstochten. De luchthaven had gedurende de Koude Oorlog als belangrijkste taak de verdediging van de noordgrens van Europees Rusland. In 1956 werd een luchtverdedigingseenheid opgezet met aanvalsvliegtuigen. Op 1 juni 1960 schoot een Mikojan-Goerevitsj MiG-19 vanaf Amderma een Boeing B-47 Stratojet neer, die over Kaap Kanin Nos vloog. Vanaf de jaren 60 huisvestte het vliegveld het 72 Gv IAP (72e Garde van het Onderscheppingsjagers-luchtregiment) van de 10e OA van de Vojska PVO, die er in de jaren 60 Tupolev Tu-28's en MiG-19's en tussen 1991 en 1994 ten minste 31 MiG-31's had gestationeerd.
Port lotniczy Amdierma

Port lotniczy Amdierma (IATA: AMV, ICAO: ULDD, ros. Аэропорт Амдерма) – rosyjski port lotniczy na osiedlu Amdierma (Nieniecki Okręg Autonomiczny. 28 marca 1935 na piaszczystej drodze osiedla Amdierma wylądował pierwszy samolot, tak rozpoczął działalność przyszły port lotniczy, który 25 października 1950 rozkazem szefa Zarządu Lotnictwa Polarnego został ujęty jako pierwszoklasowy. Przez 10 miesięcy 1950 port przyjął 747 samolotów, przyleciało 2735, a odleciało 2941 pasażerów; przyjęto 207 i odprawiono 260 ton ładunków, przyjęto 46 i odprawiono 38 ton przesyłek pocztowych. W 1956 w ramach wojskowych prac inżynieryjnych ukończono betonową drogę startową o wymiarach 2600 na 50, co pozwoliło na przyjmowanie ciężkich samolotów typu Ił-76 lub Ił-86. Miało to duże znaczenie zarówno ze względu na możliwość zabezpieczenia stacji polarnych i północnych dróg żeglugowych, jak i ze względów militarnych i zabezpieczenia północnych granic arktycznych ZSRR. W 1961 port lotniczy Amdierma w składzie Zarządu Lotnictwa Polarnego zostaje przekazany lotnictwu cywilnemu, w 1964 rozpoczyna działalność całodobową. W latach 70 XX wieku ruch lotniczy w porcie dosięga 10 samolotów dziennie, przede wszystkim Ił-18. Przed portem otwierają się nowe perspektywy związane z odkryciem złóż gazu na Półwyspie Jamalskim oraz na szelfie Morza Barentsa i Morza Karskiego. Port obsługuje połączenia między innymi z Moskwą, Archangielskiem i Workutą. Linie lotnicze i połączenia Przypisy
Aeroportul Amderma

Aeroportul Amderma (IATA: AMV, ICAO: ULDD) este un aeroport din Districtul autonom Neneția, Regiunea Arhanghelsk, Rusia ce deservește zona Amderma⁠(d)[[Amderma (human settlement in Zapolyarny District, Nenets Autonomous Okrug, Russia)|​]]. Aeroportul a fost tranzitat în 2017 de 1.476 de pasageri. A fost deschis în 1935 și numit după zona deservită. Situat la o altitudine de 4 m, aeroportul dispune de 1 pistă. Infrastructură Piste Aeroportul dispune de o singură pistă. Pista 08/26 are suprafața de beton și dimensiunile 2.600 m × 50 m. Terminale Note Vezi și
Амдерма (аеропорт)

Аеропорт Амде́рма (IATA: AMV, ICAO: ULDD) — колишня база перехоплювачів Росії в Арктиці, неподалік від Нової Землі, розташована за 4 км на захід від Амдерми. Nordavia виконує двічі на місяць рейси в Архангельськ через Нар'ян-Мар використовуючи Ан-24.. Головною метою об'єкта є захист північних підходів до європейської частини Росії. Значення Амдерми було підтверджено за часів Холодної війни, коли 1 червня 1960 МіГ-19, що базувався в Амдермі, збив Boeing B-47 Stratojet, який перетнув мис Канін Ніс. 31 одиниця МіГ-31 базувалися тут в період 1991-94. Ту-128 і МіГ-19 були розміщені тут з 1960. Авіакомпанії та напрямки Примітки
Тулмозеро

Ту́лмозеро (карел. Tulomdjärvi) — озеро в Пряжинском районе Республики Карелия. Форма лопастная, вытянута с северо-запада на юго-восток, имеется несколько заливов в южной и северной частях озера. Центральная часть озера разделена полуостровом на два плёса. Берега в основном возвышенные, каменисто-валунные. Грунты илистые на глубинах, в прибрежной зоне каменисто-песчаные. Вода тёмно-коричневого цвета. Высшая водная растительность представлена в основном зарослями тростника, камыша и рдестов. Из ихтиофауны в озере водится семь видов рыб: налим, плотва, лещ, щука, ёрш, ряпушка, окунь. На берегу озера расположены населённые пункты: Колатсельга, Лахта, Пажала, Мандера, Палалахта, Кохтусельга, Гилкожа. Солевые отложения в районе Тулмозера образовались 2,3—1,6 млрд лет. Толщина эвапоритов достигает 800 м. См. также Озёра Карелии Примечания Литература Озёра Карелии (рус.) / Александров Б. М., Зыцарь Н. А., Новиков П. И., Покровский В. В., Правдин И. Ф. — Петрозаводск: Госиздат Карельской АССР, 1959. — С. 407—410. — 618 с. — 3000 экз. Григорьев С. В., Грицевская Г. Л. Каталог озёр Карелии (рус.). — Москва: АН СССР [Ленингр. отделение], 1959. — 239 с.
Тулмозеро

Ту́лмозеро (карел. Tulomdjärvi) — озеро в Пряжинському районі Республіки Карелія. Загальний опис Форма лопатева, витягнута з північного заходу на південний схід, є кілька заток у південній і північній частинах озера. Центральна частина озера розділена півостровом на два плеса. Островів 10, загальною площею 0,68 км². Берегова лінія звивиста, її довжина по материку 45,4 км, з островами - 49,8 км. Береги здебільшого піднесені, кам'янисто-валунні. Ґрунти мулисті на глибинах, у прибережній зоні кам'янисто-піщані Вода має темно-коричневий відтінок із низькою прозорістю.Вища водна рослинність представлена здебільшого заростями очерету, очерету та рдестів. З іхтіофауни в озері водиться сім видів риб: минь, плітка, лящ, щука, йорж, ряпушка, окунь. На березі озера розташовані населені пункти: Колатсєльга, Лахта, Пажала, Мандера, Палалахта, Кохтусєльга, Гілкожа. Сольові відкладення в районі Тулмозера утворилися 2,3-1,6 млрд років.Товщина евапоритів сягає 800 м. Примітки Література Озёра Карелии / Александров Б. М., Зыцарь Н. А., Новиков П. И., Покровский В. В., Правдин И. Ф. — Петрозаводск: Госиздат Карельской АССР, 1959. — С. 422–425. — 618 с. — 3000 экз. Григорьев С. В., Грицевская Г. Л. Каталог озёр Карелии. — Москва: АН СССР [Ленингр. отделение], 1959. — 239 с.
Base aérea de Afrikanda

El Base aérea de Afrikanda (en ruso: Аэродром Африканда; ICAO:; IATA: ), es un aeropuerto militar situado al norte al poblado de Afrikanda, en el óblast de Múrmansk. Pista La base aérea de Afrikanda dispone de una pista de hormigón en dirección 10/28 de 2.500x50 m. (8.202x164 pies).​ Operaciones militares Durante la guerra fría el aeródromo alojaba al 431 regimiento aéreo de caza (431 Gv IAP), entre cuyo armamento estaban 39 interceptores Su-15TM (designación OTAN: Flagon-E).​ En el año 1993, el 641 Gv IAP (641º Regimiento de Guardia de Aviación de Intercepción) fue trasladado aquí desde el aeródromo de Rogachevo con sus SU-27 (designación OTAN: Flanker-B),​ formando conjuntamente el 470 regimiento aéreo de caza (470 Gv IAP). Según la página holandesa Scramble, el (470 Gv IAP) fue disuelto en el año 2001. Otras fuentes dan la fecha exacta del 1 de septiembre de 2001.​ En 1978 un Su-15TM (designación OTAN: Flagon-E)​ fue lanzado desde Afrikanda para interceptar el vuelo 902 de Korean Airlines, un Boeing 707 que fue obligado a aterrizar de manera contundente. Referencias Enlaces externos Scramble.nl Página sobre aviación (en inglés). Consultada el 4 de septiembre de 2011 Mapa de ubicación de los aeropuertos de Múrmansk en "Our Airports" (en inglés) Consultado el 24 de marzo de 2012
Африканда (аэродром)

Африка́нда — бывший военный аэродром в Мурманской области, расположенный севернее посёлка Африканда, в Заполярье. История Во время Великой Отечественной войны 26 июня 1941 года над аэродромом одержана первая известная воздушная победа 147-го истребительного авиационного полка в Отечественной войне (сам полк базировался на аэродроме Мурмаши): старший лейтенант Иванов Л. И., пилотируя И-15бис, в воздушном бою в районе аэродрома Африканда сбил немецкий бомбардировщик He-111. В дальнейшем аэродром использовался боевой авиацией Карельского фронта. С 1 июня по 1 июля 1942 года на аэродроме базировался 835-й истребительный авиационный полк на истребителях Hawker Hurricane(«Харрикейн»). Также на аэродроме с 1941 года по 10 ноября 1943 года базировался 609-й истребительный авиационный полк на истребителях «Харрикейн» и ЛаГГ-3. В 1943 году на аэродроме базировался 137-й ближнебомбардировочный авиационный полк из состава 258-й смешанной авиационной дивизии на самолётах Бостон-3, за образцовое выполнение заданий командования, переименованный в 114-й гвардейский ближнебомбардировочный авиационный полк. В марте 1944 года на аэродроме базировались части оперативной группы 8-го авиационного корпуса дальнего действия: оперативная группа 36-й авиационной дивизии дальнего действия и 455-й авиационный полк дальнего действия 48-й авиационной дивизии дальнего действия на самолётах Ил-4. С апреля по июнь 1944 года на аэродроме базировался 668-й штурмовой авиационный полк на самолётах Ил-2. Послевоенный период С августа 1945 года по июль 1946 года на аэродроме базировался 668-й штурмовой авиационный полк на самолётах Ил-2. В период с октября 1953 года по сентябрь 1993 года на аэродроме базировался 431-й истребительный авиационный полк, на вооружении которого состояли самолёты МиГ-15, МиГ-17, МиГ-19 и Су-15ТМ. С 1954 по 1960 годы на этом аэродроме также базировался бомбардировочный авиационный полк (войсковая часть № 32812), один из полков 184-й бомбардировочной авиационной дивизии 22-й воздушной армии. На вооружении полка состоял фронтовой реактивный бомбардировщик Ил-28. В 1993 году с аэродрома Рогачёво был переведён 641-й гвардейский Виленский ордена Кутузова истребительный авиационный полк. Оба полка были объединены в один, получивший в сентябре 1993 года наименование 470-й гвардейский Виленский ордена Кутузова истребительный авиационный полк. На вооружении 470-го гв. иап состояли истребители Су-27. 1 сентября 2001 года 470-й гвардейский истребительный авиационный полк был расформирован. Происшествия 25 февраля 1969 года катастрофа самолёта МиГ-19ПМ, аэродром Африканда, лётчик замкомандира АЭ капитан Тарасов Л. С. Причина неизвестна, лётчик погиб. См. также Список военных аэродромов России Примечания Ссылки Список аэродромов СССР (недоступная ссылка) Аэродромы Северо-Западного региона России 470-й гвардейский Виленский ордена Кутузова истребительный авиационный полк
Африканда (аеродром)

Африканда — військова авіабаза в Мурманській області Росії. Розташований на північ від однойменного села. Тут здебільшого базувалась винищувачі 470-го гвардійського ВАП, який було розформовано 30 листопада 2000. Історія Під час Другої світової війни Аеродром використовувався бойовою авіацією Карельського фронту. З 1 червня по 1 липня 1942 року на аеродромі базувався 835-й винищувальний авіаційний полк на винищувачах Hawker Hurricane. Також з 1941 по 10 листопада 1943 року базувався 609-й винищувальний авіаційний полк, що використовував винищувачі «Hurricane» і ЛаГГ-3. У 1943 році на аеродромі базувався 137-й авіаційний полк ближньої авіації зі складу 258-ї змішаної авіаційної дивізії на літаках A-20, за зразкове виконання завдань командування перейменований у 114-й гвардійський бомбардувальний авіаційний полк. У березні 1944 року на аеродромі базувалися підрозділи оперативної групи 8-го авіаційного корпусу дальньої дії: оперативна група 36-ї авіаційної дивізії дальньої дії 455-й авіаполк дальньої дії 48-ї авіаційної дивізії на літаках Іл-4. З квітня по червень 1944 року на аеродромі базувався 668-й штурмовий авіаційний полк (ШАП) що використовував Іл-2. Повоєнний період З серпня 1945 по липень 1946 року на аеродромі базувався 668-й ШАП. Західні розвідувальні служби повідомляли про те, що реактивні винищувачі діяли з Африканда ще в 1953 році З 1953 року на базі дислокувався 431-й винищувальний авіаційний полк, озброєний МіГ-15, МіГ-17, МіГ-19 і Су-15ТМ, який у 1960 році став 431-м полком ППО. З 1960 року полк входив до складу 21-го корпусу ППО. 431-й винищувальний авіаційний полк базувався тут протягом усієї холодної війни; у 1978 році Су-15 який вилетів з Африканди, перехоплював рейс Korean Air 902, який був вимушено посаджений; а в 1990 році, згідно з обміном даними звичайних збройних сил в Європі, тут базувалось 39 літаків-перехоплювачів Су-15ТМ. У вересні 1993 року 431-й ВАП був об'єднаний з 641-м гвардійським ВАП і став 470-м гвардійським винищувальним авіаційним полком. У складі полку також перебувало декілька літаків Су-27. У 1993 році з аеродрому Рогачово був переведений 641-й гвардійський Віленський ордена Кутузова винищувальний авіаційний полк. Обидва полки були об'єднані в один, який у вересні 1993 року отримав назву 470-й гвардійський Віленський ордена Кутузова винищувальний авіаційний полк. На його озброєнні були винищувачі Су-27. 1 вересня 2001 року 470-й гвардійський винищувальний авіаційний полк був розформований. Див. також Список військових аеродромів Росії Примітки Посилання Африканда - Мы земную жизнь перевернем! Откуда, зачем и как появилось название Африканда у сурового заполярного посёлка(рос.)
Église luthérienne de Terijoki

L'église luthérienne située à Terijoki, dans l'Isthme de Carélie, fut acquis par la Russie quand des territoires furent cédés par la Finlande à l'URSS. Histoire La paroisse est fondée en 1904 et l’église est conçue et construite en 1908 par l'architecte Josef Stenbäck. La ville de Terijoki doit être évacuée rapidement au début de Guerre d'Hiver. C'est la raison pour laquelle peu d'objets cultuels ont pu être sauvés. Quand les finlandais reprennent Terijoki en 1941 ils découvrent que l'église a été transformée en Salle de cinéma, les bancs de l'église ont été dispersés comme bancs de parcs, le retable peint en 1913 par l'artiste Ilmari Launis Le christ descend de la croix a disparu avec d'autres décorations et le clocher a été abattu. Les soldats du régiment de Vallila ayant pris part à la reprise de Terijoki offrent à l'église un nouveau retable Le Christ dans la tempêtede l'artiste Eeli Jaatinen. Ce retable est sauvé in extremis lors de l'évacuation de 1944 et il est offert à la paroisse de Pusula. En 1998, le clocher est reconstruit et l'église peut reprendre ses activités d'église luthérienne. Les paroisses de Järvenpää et de Hämeenlinna ont financé les réparations. À la place du retable, il y a un crucifix en bois. Elle est réputée aujourd'hui pour ses concerts d'orgue. Photographies de l'église avant guerre Références Photographies de l'église actuelle Monument et plaques en mémoire des soldats finlandais tombés pendant la guerre Liens externes Photographie de l'église (fi) Église de Terijoen : Images et évènements de 100 années (fi) Fête du centenaire de l’église de Terijoki du 6.12.2008 (fi) L'église bénie pour la reprise d'activité le 14.9.2008 (fi) L'église de Terijoki redevient une église le 26.12.1998 (fi) Site de la paroisse de Pusula : Le retable de l'église de Terijoki (ru) Site web de l'église de Terijoki (ru)http://terijoki.spb.ru/history/tpl.php?page=history.php&lang=ru Histoire de Terijoki (ru)http://www.terijoki.spb.ru/g2/main.php?g2_itemId=1527 Dévoilement d'un monument de la réconciliation en 2004. (ru)http://terijoki.spb.ru/trk_cosmos.php?xd=01&lo=60.200442548230875&la=29.710885332107537&zl=17 Carte de Terijoki Portail de l’architecture chrétienne Portail de la Russie Portail du protestantisme
Lutherse Kerk (Zelenogorsk)

De Kerk van de Transfiguratie (Russisch: Кирха Преображения Господня) is een luthers kerkgebouw in de stad Zelenogorsk (Fins: Terijoki), in een gebied dat Finland moest afstaan aan de Sovjet-Unie en tegenwoordig onder de jurisdictie van Sint-Petersburg valt. Geschiedenis De lutherse gemeente van Terijoki werd opgericht in 1904 en de kerk werd ontworpen en gebouwd door de Finse architect Josef Stenbäck die veel kerken bouwde. De stad moest in 1939 tijdens het begin van de Winteroorlog in alle haast worden geëvacueerd. Daarom konden er weinig culturele voorwerpen worden gered. Toen Finse troepen in 1941 de stad heroverden, bleek dat de kerk in een bioscoop was veranderd. De kerkbanken waren van hun plaats gehaald en stonden verspreid in de kerkzaal. Het retabel voorstellende de Kruisafname van Christus, een werk uit 1913 van de kunstenaar Ilmari Launis, was met andere kerkelijke voorwerpen verdwenen en de klokkentoren was afgebroken. De soldaten die deelnamen aan de herovering van Terijoki boden de kerk een nieuw retabel, Christus in de storm, aan van de kunstenaar Eeli Jaatinen. Tijdens een nieuwe evacuatie van de stad in 1944 werd dit altaarstuk gered en ondergebracht in de kerk van de Zuid-Finse plaats Pusula. In 1998 werd de kerk heropend voor de lutherse eredienst. Tegelijkertijd werd de klokkentoren herbouwd. De parochies van Järvenpää en Hämeenlinna financierden de restauratie. Op de plaats van het retabel bevindt zich nu een crucifix van hout. Tegenwoordig heeft de kerk een reputatie op het gebied van orgelconcerten. Afbeeldingen van de kerk voor de oorlog Externe links (ru) Website van de kerk (fi) Website van de kerk in Pusula waar zich het retabel "Christus in de storm" bevindt
Cattedrale di Aleksandr Nevskij (Petrozavodsk)

La cattedrale di Aleksandr Nevskij (in russo Собор Александра Невского?) è una chiesa di Petrozavodsk, in Russia, dedicata all'eroe nazionale e santo Aleksandr Nevskij. Ha la funzione di cattedrale dell'eparchia di Petrozavodsk. Storia e descrizione La chiesa fu costruita tra il 1826 ed il 1832 grazie alle donazioni provenienti da una fabbrica locale. Il progetto architettonico fu realizzato da Aleksandr Postnikov, mentre la direzione dei lavori spettò ad un architetto di origine italiana, Pietro Carlo Maderni. La cattedrale venne solennemente consacrata il 27 gennaio 1832 dal primo vescovo di Petrozavodsk Ignatij Semёnov. Mentre l'altare maggiore fu dedicato ad Aleksandr Nevskij, le cappelle laterali furono consacrate alla Trinità ed a San Nicola. Nel 1929, a causa della politica ateista perseguita dai sovietici, la cattedrale fu chiusa al culto. La sua gestione fu trasferita al museo statale della Carelia. Nel 1991 fu finalmente riaffidata alla Chiesa ortodossa russa e venne sottoposta ad un massiccio intervento di restauro volto a restituirle l'aspetto originario. Fu riconsacrata al termine dei lavori, il 3 giugno 2000, dal patriarca di Mosca Alessio II. Il 26 ottobre dello stesso anno la cattedrale ospitò la cerimonia di canonizzazione di Taddeo di Petrozavodsk. Il 3 giugno 2010 il patriarca di Mosca Cirillo I consacrò una statua monumentale di Aleksandr Nevskij posta nei pressi della cattedrale. Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su cattedrale di Aleksandr Nevskij Collegamenti esterni (RU) Sito dell'eparchia di Petrozavodsk e Carelia, su eparhia.karelia.ru. (RU) Scheda della cattedrale su temples.ru, su temples.ru. (RU) Articolo sulla storia dell'edificio su gov.karelia.ru, su gov.karelia.ru. URL consultato il 20 febbraio 2013 (archiviato dall'url originale il 29 agosto 2008).