Leningrádi terület

A Leningrádi terület (oroszul Ленинградская область [Lenyingradszkaja oblaszty]) az Oroszországi Föderáció tagja. Székhelye Szentpétervár. 2010-ben a népessége 1 716 868 fő volt. Az ötmillió lakosú Szentpétervár szövetségi jelentőségű városként nem tartozik hozzá. Földrajz Északon Karéliával, keleten a Vologdai területtel, délen a Novgorodi területtel, délnyugaton a Pszkovi területtel, délnyugaton Észtországgal, nyugaton a Balti-tenger Finn-öblével, északnyugaton pedig Finnországgal határos. Északi határán található a Ladoga-tó, északkeleten pedig az Onyega-tó. Nyugati határa a Narva folyó. Története A mai Leningrádi területet nem sokkal a Würm-glaciális után népesítették be, és többi régészeti tárgyat is találtak ott. A Volgát kereskedelmi útvonalnak használták a varégok, hogy elérjék a görögök területét. Sztaraja Ladoga, a legendás I. Rurik novgorodi fejedelem első fővárosa a 8. és a 9. században, a Volhov folyónál épült. A 12. és a 15. század között a területen Svédország és a Novgorodi Köztársaság osztozott, és azt javarészt különféle finnugor népek lakták, így északnyugaton a karjalaiak, izsórok és vótok nyugaton, vepszék keleten, továbbá délen az ilmenyi szlávok. A terület központi részét Ingria (Izsora, Inkeri, Ingeri) történelmi részként ismerték; a mai Leningrádi terület nagy részét 1617-ben Svédország a sztolbovói békeegyezményel eredményeként elfoglalta. Leningrádi terület A mai Leningrádi területet 1927. augusztus 27-én alapították, követséget létesítettek. 1929-ben a Velikije Luki-i körzetet áthelyezték az újonnan alakult Nyugati területhez, és 1931 decemberében elkülönítették tőle. 1935-ben öt új kerületet hoztak létre a terület déli részén. 1936-ban ezek közül néhányat átcsatoltak, később viszont vissza is kerültek. Ezek a járások találhatók a területen: Vszevolozskiji járás, Krasznoszelszkij járás, Pargolovszkij járás és Pavlovszkiji járás (1944-ig Szlutszkij járás). 1939. november 30-án a Szovjetunió harcot vívott Finnországgal a hidegháborúban, amikor is 1940-ben a moszkvai békeszerződéssel néhány területet nyert, beleértve a Karéliai-földszorost is. Ezután csatolták át ezeket a területeket Finnországból a Szovjetunióba. 1941-ben Németország lerohanta a Szovjetuniót a Barbarossa hadműveletben, majd nem sokkal azután a wehrmachti háborúban[forrás?] elfoglalta a terület délnyugati részét és elérte Tyihvin városát kelet felé, majd a finn csapatok sikeresen visszafoglalták, miközben az akkori Leningrádot körbevették és a harc folytatódott.[forrás?] 1947-ben a területi igényeket a párizsi békeszerződéssel erősítették meg. A Leningrádi terület déli része a mai Novgorodi és a Pszkovi terület egyes részeiből alakult ki. 1945 januárjában az Észt SZSZSZK (ma Észtország) egykori városát, Ivangorodot (korábban Jaanilinn) az Orosz SZSZSZK-hoz csatolták és e területhez került. Bár a területe nagyság azóta nem változott túl sokat, a várost mégis kirekesztették és a mai résszel egyesült. 1946-ban az októberi forradalomban a várost jelentős finn területeket nyert Finnország korábbi partjánál, amin a szesztroretszkiji járás és a kurortniji járás osztozott, beleértve Zelenogorszk városát is (régebben Terijoki). 1991-ben a népszavazásban ismét a Szentpétervár nevet viseli a város, de terület továbbra is a régebbi nevét viseli. Népesség A legnépesebb települések Járások A közigazgatások neve, székhelye és 2010. évi népessége az alábbi: Jegyzetek