NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Northbrookøen

Northbrookøen (russisk: остров Нортбрук) er en ubeboet ø, der ligger i den sydlige ende af øgruppen Franz Josef Land i Ishavet nord for Rusland. Det højeste punkt på øen er 344 moh. Northbrookøen er en af de steder, der er nemmest at komme til i øgruppe, og den har derfor været anvendt som udgangspunkt og base for polarekspeditioner i 1800- og 1900-tallet. Øen er navngivet efter jarlen af Northbrook, der var præsident for Royal Geographical Society mellem 1890 og 1893. Den fik navnet delvist på grund af Nikolai Góring, der var en af jarlens støtter under hans tid som præsident. Historie Kap Flora, der ligger i et område uden gletsjer på den sydvestlige del har været et vigtig sted i øens historie. Den britiske sejler og opdagelsesrejsende Benjamin Leigh Smith led skibbrud her i 1881. Den 17. juni 1896 mødte Fridtjof Nansen efter sit forøg på at nå Nordpolen sammen med Hjalmar Johansen her Frederick George Jackson. Jackson ledte Jackson-Harmsworth-ekspeditionen, der havde base på Kap Flora. En pynt på den nordlige del af øen ved 80°55'N, fik navn efter William Speirs Bruce, den skotske zoolog oceanograf, der havde været medlem af Jackson-Harmsworth-ekspeditionen. I 1904 gravede de opdagelsesrejsende fra Zieglers nordpolsekspedition efter kul på øen, under en overvintring efter deres skib var sunket ved Rudolf Island. Tilstødende øer Ostrov Robertsona (Остров Робертсона), Robertsonøen er en lille ø øst for Northbrookøens østlige kyst, tæt på øens østligste punkt. Øen er navngivet efter den skotske opdagelserejsende kaptajn Thomas Robertson fra Scotia-ekspeditionen i 1904 til South Orkney Islands på skibet Scotia. Ostrov Novyy ligger mindre end 2 km syd-sydvest for Robertson, tæt ved kysten. Begge øer er mindre end 1 km lange. Galleri Referencer Litteratur Speak, Peter: William Speirs Bruce NMS Publishing, Edinburgh 2003 ISBN 1-901663-71-X Eksterne henvisninger Cape Flora, Northbrook Island på Bloosee
Northbrook-Insel

Die Northbrook-Insel (russisch Остров Нортбрук, Ostrow Nortbruk) ist eine der südlichsten und am besten von See aus zugänglichen Inseln des zu Russland gehörenden Franz-Josef-Lands im Arktischen Ozean. Sie war daher Ausgangspunkt zahlreicher Polarexpeditionen. Geographie Die Northbrook-Insel liegt auf dem 80. nördlichen Breitengrad und ist eine der kleineren Inseln des Franz-Josef-Lands. Ihre Fläche wurde 1998 mit knapp 289 km² angegeben. Seitdem sind aber größere Teile ihrer Eiskappe abgeschmolzen, und das Gebiet um Kap Flora, das seit 2008 Juri-Kutschiew-Insel heißt, ist vom Rest der Insel durch einen seichten Sund getrennt. Die Northbrook-Insel ist von nahezu dreieckiger Form mit Seiten von etwa 25 km Länge; ihr höchster Punkt wird mit 344 Metern über dem Meer angegeben. Sie ist aber weiterhin überwiegend vergletschert. Nur einige Küstenstreifen sind im Sommer schneefrei. Geschichte Die Insel wurde vermutlich schon 1879 durch eine niederländische Expedition unter A. de Bruyne von der Willem Barents aus gesichtet, jedoch ohne sich der Insel zu nähern. Als gesichert gilt die Entdeckung der Insel vom 14. August 1880 durch den britischen Polarforscher Benjamin Leigh Smith auf dessen vierter Polarfahrt. Sie wurde nach Thomas Baring, 1. Earl of Northbrook (1826–1904), einem britischen Politiker und späteren Präsidenten der Royal Geographical Society, benannt. Am 21. August 1881 strandete Smith während seiner fünften und letzten Polarfahrt an Kap Flora im äußersten Südwesten der Insel, konnte sich aber mit Beibooten nach Nowaja Semlja retten. Am 17. Juni 1896 traf, ebenfalls am Kap Flora, der norwegische Polarforscher Fridtjof Nansen nach seinem gescheiterten Versuch den Nordpol zu erreichen auf das Basislager der Jackson-Harmsworth-Expedition unter Leitung des britischen Polarforschers Frederick George Jackson. Die Nordspitze der Insel, Kap Bruce, wurde nach William Speirs Bruce, Teilnehmer dieser Expedition, benannt. Einige Teilnehmer der Fiala-Ziegler-Expedition mussten 1904–1905 auf der Insel überwintern, nachdem ihr Schiff America nahe der Rudolf-Insel gesunken war. 1914 endete am Kap Flora die monatelange Odyssee der beiden einzigen Überlebenden der 1912 gestarteten, russischen Brussilow-Expedition, Navigator Walerian Albanow und Matrose Alexander Konrad. Sie wurden im Rahmen einer weiteren Polarexpedition unter Georgi Jakowlewitsch Sedow gefunden und gerettet. Weblinks Andreas Umbreit: Northbrook Insel (О. Нортбрука, O. Nortbruk), Kap Flora – Franz-Joseph-Land (Memento vom 28. Januar 2021 im Internet Archive) Einzelnachweise
Isla Northbrook

La isla Northbrook (en ruso, Остров Нортбрук, Ostrov Nortbruk) es una isla de Rusia localizada en el extremo meridional del archipiélago de Francisco José. Su punto más alto alcanza los 344 m s. n. m. La isla Northbrook es una de las localizaciones más accesibles en el grupo de islas, de ahí que a menudo se convirtiera en la base principal para alguna de las expediciones polares de finales del siglo XIX y principios del XX. La isla recibe su nombre por Thomas Baring (1826-1904), conde de Northbrook, que fue presidente de la Royal Geographical Society entre 1890 y 1893. Historia El cabo Flora, ubicado en una zona sin glaciares en el extremo suroeste de la isla Northbrook (79°57′N 50°05′E) es históricamente significativo. El explorador británico Benjamin Leigh Smith naufragó en el cabo Flora en el año 1881. Aquí tuvo lugar en 1896 el encuentro casual entre los exploradores Fridtjof Nansen y Frederick George Jackson. Jackson lideraba la expedición Jackson-Harmsworth, con base en el cabo Flora, cuando ocurrió esto, el 17 de junio de 1896.​ Un cabo al norte de la isla (80°55'N) recibió el nombre de cabo Bruce, por William Speirs Bruce, el zoólogo y oceanógrafo escocés que había formado parte de la expedición Jackson-Harmsworth.​ En 1904 se explotó carbón a alrededor de 150 m en las laderas por exploradores de la expedición polar Ziegler-Fiala que pasaban el invierno allí después de que se hundiera su barco en la isla del Príncipe Rodolfo. Después de una terrible experiencia, el navegante Valerian Albanov y el marinero Alexander Konrad, los únicos supervivientes de la malhadada expedición del Santa Ana, acabaron en el cabo Flora en 1914. Albanov y Konrad fueron rescatados a tiempo por el San Foka, mientras que se estaban preparando para el invierno. Islas vecinas Ostrov Robertsona o isla Robertson (Остров Робертсона). Es una pequeña isla que queda justo fuera de la costa este de la isla Northbrook, cerca de su extremo más oriental. Esta isla recibe su nombre del explorador antártico escocés el capitán Thomas Robertson de la Expedición Antártica Nacional Escocesa del año 1904 a las islas Órcadas del Sur en el barco Scotia. Ostrov Novyy. Otra pequeña isla situada a menos de dos kilómetros al sursudoeste de Robertson, más cerca de la orilla. Ambas islas tienen menos de un kilómetro de longitud. Véase también Expedición Jackson-Harmsworth Notas Referencias El artículo de la Wikipedia en inglés cita las siguientes fuentes: * (en inglés) Speak, Peter: William Speirs Bruce NMS Publishing, Edinburgh 2003 ISBN 1 901663 71 X. * (en inglés) Todas las localizaciones citadas en: [1] Archivado el 9 de enero de 2008 en Wayback Machine.. * (en inglés) Valerian Albanov. In the Land of White Death. * (en inglés) Captain Thomas Robertson: [2], [3] & [4]. Enlaces externos
Île Northbrook

L’île Northbrook (en russe : Остров Нортбрук) est une île de la terre François-Joseph en Russie. De forme grossièrement triangulaire, elle est séparée de l'île Bruce par le canal Myers et de l'île Hooker par le détroit de De Bruyne. Particulièrement facile d'accès par rapport à ses voisines, l'île est devenue un lieu propice aux implantations de bases pour les expéditions polaires, notamment vers la fin du XIXe siècle et au début du XXe. L’expédition Jackson-Harmsworth par exemple a installé son camp d'hivernage au cap Flora dans le sud-ouest de l'île. En 1914, Valerian Albanov et Alexandre Konrad, les deux seuls survivants de l'expédition Broussilov, atteignirent le cap Flora où ils furent secourus par Gueorgui Sedov. Son point le plus élevé culmine à 344 m. L'îlot Robertson est situé à quelques kilomètres au large de la côte est. L'île est baptisée en l'honneur de Thomas George Baring, 1er comte de Northbrook, président de la Royal Geographical Society de 1890 à 1893. Liens externes (en) Île Northbrook sur franz-josef-land.info (ru) Cartographie (1 : 200 000) : U-39-XXXI,XXXII,XXXIII, U-39-XXXIV,XXXV,XXXVI (1965); T-39-I,II,III, T-39-IV,V,VI (1957) Portail de la Russie Portail des îles
Isola di Northbrook

L'isola di Northbrook (in russo Остров Нортбрук, ostrov Nortbruk) è un'isola disabitata russa che fa parte dell'arcipelago della Terra di Francesco Giuseppe, bagnata dal mare di Barents. Amministrativamente fa parte dell'oblast' di Arcangelo. Geografia L'isola di Northbrook si trova nella parte sud-occidentale dell'arcipelago, a sud est dell'isola di Bruce. L'estrema punta settentrionale dell'isola è capo Lagernyj (мыс Лагерный; in italiano "accampamento"); la punta sud-orientale si chiama capo Barents. A nord-ovest il canale di Myers la separa dalle isole di Bruce e di Mabel. A est, al di là del largo canale di De Bruyne (Де-Брюйне, De-Brjujne), ci sono le isole di Etheridge e poi l'isola di Hooker. Isole adiacenti Isola di Robertson, a nord di capo Barents. Isola di Jurij Kučiev, a sud-ovest. Scoperta nel 2008 e ritenuta precedentemente una parte di Northbrook. Storia L'isola è una delle più accessibili di tutto l'arcipelago. Pertanto, è spesso stata la base principale delle spedizioni polari tra la fine del XIX e l'inizio del XX secolo. L'isola è stata così chiamata in onore di Thomas Baring, conte di Northbrook, che fu presidente della Royal Geographical Society (1890-1893). Note Voci correlate Lista delle isole della Terra di Francesco Giuseppe Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su isola di Northbrook Collegamenti esterni Mappe nautiche russe dell'isola U-39-XXXI,XXXII,XXXIII, U-39-XXXIV,XXXV,XXXVI (1965); T-39-I,II,III, T-39-IV,V,VI (1957)
Nortbruk

Nortbruk (ros. Нортбрук) – rosyjska wyspa na Oceanie Arktycznym o powierzchni 288,6 km². Wyspę odkryła latem 1880 roku ekspedycja Leigha Smitha. W 1896 roku na wyspę przybyli norwescy polarnicy Fridtjof Nansen i Hjalmar Johansen, którzy przetrwali na Ziemi Franciszka Józefa zimę po nieudanej próbie zdobycia bieguna. 17 czerwca napotkali na niej innego badacza Arktyki, Fredericka George'a Jacksona, dzięki czemu mogli bezpiecznie powrócić do Norwegii. W 2008 roku potwierdzono, że część tego lądu stanowi osobną wyspę − Wyspę Jurija Kuczijewa. W 2013 roku rosyjska ekspedycja badawcza Floty Północnej odkryła cieśninę dzielącą wyspę Nortbruk na dwie części, pierwsze wzmianki o cieśninie pojawiły się w roku 2006. Decyzji o nazwie dla nowej wyspy jeszcze nie podjęto. Przypisy
Ilha Northbrook

A ilha Northbrook (em russo: Остров Нортбрук, Ostrov Nortbruk) é uma ilha da Rússia localizada no extremo meridional do arquipélago de Francisco José. O seu ponto mais alto alcança 344 m de altitude e tem 288,6 km² de área. A ilha Northbrook é uma das localizações mais acessíveis no arquipélago, e por esse motivo foi frequentemente a base principal para várias expedições polares entre finais do século XIX e princípios do século XX. A expedição Jackson-Harmsworth, por exemplo, instalou-se no cabo Flora, nesta ilha. A ilha recebeu o seu nome em homenagem a Thomas Baring (1826–1904), conde de Northbrook, que foi presidente da Royal Geographical Society entre 1890 e 1893. Um cabo no norte da ilha (80°55'N) recebeu o nome de cabo Bruce, em homenagem a William Speirs Bruce, zoólogo e oceanógrafo escocês que fez parte da expedição Jackson-Harmsworth. Em 1904 foi explorado carvão na ilha Northbrook por exploradores da expedição polar Ziegler-Fiala que passavam o inverno na ilha depois de se ter afundado o seu navio na ilha Rudolfo. Depois de uma terrível experiência, o navegante Valerian Albanov e o marinheiro Alexander Konrad, os únicos sobreviventes da expedição malfadada do Svyataya Anna, acabaram por ir parar ao cabo Flora em 1914. Albanov e Konrad foram resgatados a tempo pelo capitão e explorador Georgy Sedov enquanto se preparavam para o inverno. Bibliografia Speak, Peter. William Speirs Bruce, NMS Publishing, Edinburgh 2003. ISBN 1 901663 71 X. «Worldmaps - Russia guide» Valerian Albanov. In the Land of White Death. Referências
Нортбрук (острів)

Острів Нортбрук (рос. Остров Нортбрук) — один з найпівденніших і найкраще доступних із моря островів Землі Франца-Йосифа в Росії в Північному Льодовитому океані. У зв'язку з цим він був відправною точкою для численних полярних експедицій. Географія Острів Нортбрук знаходиться на 80-му градусі північної широти і є одним з найменших островів Землі Франца-Йосифа. Його площа у 1998 році була трохи менше 289 км². З того часу, однак, більші частини його льодовикової шапки розтанули. У 2006 році з'явилась інформація, що острів розділився на дві частини. У 2013 році в ході експедиції гідрографічної служби Північного флоту вона підтвердилась. Територія навколо мису Флора, який з 2008 року називається островом Юрія-Кучієва, тепер відокремлена від решти острова неглибокою протокою. Острів Нортбрук має майже трикутну форму зі сторонами близько 25 км завдовжки; найвища точка — 344 метрів над рівнем моря. Острів і надалі здебільшого покритий льодовиком. Лише на покритих мохом прибережних смугах влітку немає снігу. Історія Острів, ймовірно, був помічений ще в 1879 році голландською експедицією під керівництвом А. де Брюйне на кораблі Віллем Баренц, але до острова вони не наближалися. Офіційно відкрив острів 14 серпня 1880 року британський полярний дослідник Бенджамін Лі Сміт під час свого четвертого полярного плавання. Названий на честь Томаса Барінга, першого Графа Нортбрука (1826—1904), британського політика, а згодом президента Королівського географічного товариства. 21-го серпня 1881 року Сміт опинився на мілині під час свого п'ятого і останнього полярного плавання на мисі Флора на крайньому південному заході острова, але зміг врятуватись, відпливши на шлюпках до Нової Землі. 17 червня 1896 року, також на мисі Флора, норвезький полярний дослідник Фрітьйоф Нансен після невдалої спроби досягти Північного полюса натрапив на базовий табір експедиції Джексона-Гармсворта під проводом британського полярного дослідника Фредеріка Джорджа Джексона. Північний край острова, мис Брюс, був названий на честь Вільяма Спіріса Брюса, який брав участь у цій експедиції. Деяким учасникам експедиції Фіали-Циглера довелося зимувати на острові з 1904 по 1905 рік після того, як їх корабель «Америка» затонув поблизу острова Рудольфа. У 1914 р. на мисі Флора закінчилася багатомісячна одісея двох єдиних вцілілих з російської експедиції Брусилова, яка розпочалася в 1912 р. — штурмана Валеріана Альбанова та моряка Олександра Конрада. Вони були знайдені та врятовані під час наступної полярної експедиції під керівництвом Георгія Яковича Сєдова. Вебпосилання Детальна інформація про острів Нортбрук [Архівовано 26 вересня 2020 у Wayback Machine.] з численними фотографіями Примітки
Militärmedizinische Akademie S. M. Kirow

Die Militärmedizinische Kirow-Akademie (russisch Военно-медицинская академия им. С. М. Кирова) ist eine militärische Hochschule in Russland mit dem Ehrennamen S. M. Kirow. Geschichte Die Geschichte der Akademie reicht bis in das Jahr 1798 (nach einigen Berichten 1714) zurück. Damals wurde die Petersburger Medizinisch-Chirurgische Akademie gegründet, die 1881 in militärmedizinische Akademie umbenannt wurde. Sie war ein Ressort des Kriegsministeriums. 1884 hatte sie insgesamt 39 Hochschullehrer. Unter den 21 Lehrstuhlinhabern war je ein Professor für Zoologie, Physik, Anorganische Chemie und Organische Chemie. Zu den vier a.o. Professoren gehörten ein Pharmazeut und ein Botaniker. Unter den sechs Adjunktprofessoren war ein Mineraloge. Hinzu kamen zwei Adjunktlaborenten und sechs Prosektoren (2 für Anatomie, 2 für Pathologische Anatomie, 1 für Allgemeine Pathologie und 1 für Physiologie). Die Akademie hatte keinen Dekan, sondern einen sog. gelehrten Sekretär, zum Beispiel den Hygieniker Alexei P. Dobrosslawin. Die 803 Studenten verteilten sich auf den fünfjährigen Kursus. An der Akademie bestand die deutsche Studentenverbindung Nevania. Zu den bekannten Absolventen und Dozenten der Akademie gehörte beispielsweise der Mediziner, Chemiker und Komponist Alexander Borodin. Neben der Frunse-Militärakademie war die Militärmedizinische Akademie 1918 eine der ersten, die nach der Oktoberrevolution ihre Arbeit aufnahmen. Zu dem Zeitpunkt hieß sie Militärmedizinische Akademie der Roten Armee und der Seekriegsflotte. Nach Sergei Mironowitsch Kirow wurde sie nach dessen Tod im Jahr 1934 benannt. 1956 wurden die Militärmedizinische Akademie und die Militärmedizinische Akademie der Seestreitkräfte zu einem Institut zusammengeführt. Der Sitz der Akademie befindet sich unverändert in Sankt Petersburg. Vorrangig werden Truppen- und Marineärzte ausgebildet. Mit ihren etwa 60 Lehrstühlen und Kliniken ist sie das wissenschaftliche Zentrum der theoretischen und klinischen Militärmedizin Russlands. Auszeichnungen Rotbannerorden Leninorden Weblinks Официальный сайт (russisch) Сайт учащихся и выпускников РВМА им. Кирова (russisch) Einzelnachweise
Academia Médico-Militar S. M. Kírov

La Academia Médico Militar S.M. Kírov (en ruso: Военно-медицинская академия им. С. М. Кирова') de San Petersburgo es uno de los VUZ más antiguos de Rusia que debe su nombre actual a Serguéi Kírov. La fecha oficial de creación es el 18 de diciembre (29 de diciembre en el calendario gregoriano) de 1798 (según algunos informes 1714) cuando Pablo I firmó el edicto para construir los edificios para los paraninfos de la escuela médica, así como la residencia de estudiantes. El día de la firma del edicto (указ - ukaz) se considera el inicio de la Academia Médico-quirúrgica (y desde 1881, Médico-militar). En 1808, el emperador Alejandro I elevó la Academia al "Primera Institución Educativa del Imperio": obtuvo los derechos de Academia de Ciencias, por lo que se le permitía seleccionar a sus académicos y podían utilizar el nombre del emperador. Academia Médico-quirúrgica Imperial (en ruso: Императорская Медико-хирургическая академия, (ИМХА)) En la actualidad, se atribuye como fecha de creación en el primer tercio del siglo XVIII con el edicto de 1714 de Pedro I en San Petersburgo para organizar la ayuda médica "al servicio del pueblo", estableciendo el hospital del almirantazgo, y en 1717 en tierra firme, así como unos años después, el hospital del Almirantazgo en Kronstadt. Y esos hospitales, al igual que el creado en 1706 en Moscú, fueron creados durante la primera mitad del siglo XVIII se denominaron Hospital Escuela Médico-quirúrgico, que marcó el inicio de un sistema nacional de formación médico-militar. Estas escuelas en 1786 se unificaron en una sola Escuela Médica. La Academia ocupa un edificio histórico en el centro de San Petersburgo, construido a finales del siglo XVIII según el diseño del arquitecto suizo Giovanni Antonio Porto en estilo clasicista y decorado con pintorescos paneles de Giuseppe Bernasconi. Se completó en 1809 bajo la dirección de A.N. Voronikhi. Enlaces externos «Российская Военно-медицинская академия имени С.М.Кирова (ВМедА) Academia Médico Militar Rusa S.M. Kírov (VMedA)» (en ruso). Archivado desde el original el 26 de octubre de 2006. Consultado el 2 de agosto de 2008. «Военно-медицинская академия имени С.М.Кирова (Academia Médico Militar S.M. Kírov)» (en ruso). Ministerio de Defensa de Rusia. Consultado el 2 de agosto de 2008. Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Academia Médico-Militar S. M. Kírov.
Wojskowa Akademia Medyczna im. S.M. Kirowa

Wojskowa Akademia Medyczna im. S.M. Kirowa w Sankt Petersburgu (ros. Федеральное государственное бюджетное военное образовательное учреждение высшего образования «Военно-медицинская академия имени С.М.Кирова» Министерства обороны Российской Федерации) – rosyjska państwowa uczelnia medyczna w Petersburgu, najstarsza uczelnia medyczna w Rosji. Historia Za datę powstania Akademii przyjmuje się datę podpisania dekretu o budowie uczelni przez Pawła I, 18 grudnia?/29 grudnia 1798 (według niektórych raportów 1714). Od 1799 działała jako Akademia Medyczno-Chirurgiczna, w latach 1808–1881 Cesarska Akademia Medyczno-Chirurgiczna. Od 1881 pod nazwą Cesarskiej Wojskowej Akademii Medycznej. W 1935 nadano jej imię Siergieja Mironowicza Kirowa. Znani absolwenci W Akademii uczyli się między innymi: Antonina Leśniewska – pierwsza polska farmaceutka, działaczka społeczna i oświatowa, Karapet Agadżanian – neurolog, psychiatra i neuroanatom, Stanisław Daniłło – psychiatra, Napoleon Cybulski – fizjolog, Jan Lucjan Mierzejewski – psychiatra i neurolog, Julian Kosiński – chirurg, Jan Baliński – psychiatra, Piotr Boczkowski – weterynarz. Uwagi Przypisy
Kurakino

Kurakino (Russian: Куракино) is a rural locality (a village) in Parfyonovskoye Rural Settlement, Velikoustyugsky District, Vologda Oblast, Russia. The population was 2 as of 2002. Geography Kurakino is located 24 km southwest of Veliky Ustyug (the district's administrative centre) by road. Leonovo is the nearest rural locality. References
Куракино (Великоустюгский район)

Куракино — деревня в Великоустюгском районе Вологодской области. Входит в состав Парфёновского сельского поселения, с точки зрения административно-территориального деления — в Парфёновский сельсовет. Расстояние по автодороге до районного центра Великого Устюга — 28,5 км, до центра муниципального образования Карасово — 17 км. По переписи 2002 года население — 2 человека. Примечания Ссылки Куракино (недоступная ссылка — история). в реестре населённых пунктов Вологодской области
Куракіно (Великоустюзький район)

Кура́кіно (рос. Куракино) — присілок у складі Великоустюзького району Вологодської області, Росія. Входить до складу Зарічного сільського поселення. Населення Населення — 2 особи (2010; 2 у 2002). Національний склад (станом на 2002 рік): росіяни — 100 % Джерела Аркуш карти P-38-129,130 Усть-Алексеево. Масштаб: 1 : 100 000. Стан місцевості на 1984 р. Видання 1988 р. (рос.) Примітки Посилання На Вікімапії [Архівовано 25 серпня 2011 у WebCite]
Vysokaya, Velikoustyugsky District, Vologda Oblast

Vysokaya (Russian: Высокая) is a rural locality (a village) in Pokrovskoye Rural Settlement, Velikoustyugsky District, Vologda Oblast, Russia. The population was 2 as of 2002. Geography Vysokaya is located 40 km southeast of Veliky Ustyug (the district's administrative centre) by road. Korolyovo is the nearest rural locality. References
Высокая (Великоустюгский район)

Высокая — деревня в Великоустюгском районе Вологодской области. Входит в состав Покровского сельского поселения, с точки зрения административно-территориального деления — в Покровский сельсовет. Расстояние по автодороге до районного центра Великого Устюга — 38 км, до центра муниципального образования Ильинского — 8 км. По переписи 2002 года население — 2 человека. Примечания Ссылки Высокая (недоступная ссылка — история). в реестре населённых пунктов Вологодской области
Висока (Великоустюзький район)

Висо́ка (рос. Высокая) — присілок у складі Великоустюзького району Вологодської області, Росія. Входить до складу Зарічного сільського поселення. Населення Населення — 1 особа (2010; 2 у 2002). Національний склад (станом на 2002 рік): росіяни — 100 % Джерела Аркуш карти P-38-129,130 Усть-Алексеево. Масштаб: 1 : 100 000. Стан місцевості на 1984 р. Видання 1988 р. (рос.) Примітки Посилання На Вікімапії [Архівовано 25 серпня 2011 у WebCite]
Penkino

Penkino (Russian: Пенкино) is a rural locality (a village) in Vilegodsky District, Arkhangelsk Oblast, Russia. The population was 3 as of 2010. Geography Penkino is located 29 km northwest of Ilyinsko-Podomskoye (the district's administrative centre) by road. Kochnegovskaya is the nearest rural locality. References