NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Санаторій «Сосновий Бор»

Санаторій «Сосновий Бор» (рос. Санаторий «Сосновый Бор») — селище у Виборзькому районі Ленінградської області Російської Федерації. Населення становить 307 осіб. Належить до муніципального утворення Полянське сільське поселення. Історія До 1917 року населений пункт перебував у складі Виборзької губернії Великого князівства Фінляндського. З 1918 по 1940 та в роки Другої світової війни між 1941 та 1944 роками у складі незалежної Фінляндії. Відтак — у складі Ленінградської області. Населення Чисельність населенняРік3003013023033043053063072006200820102012201420162018Санаторий «Сосновый Бор»Статистика населення.mw-chart-e449aa441fe9de55ef928c057638de5ea094f61c155401bf576ce0c13e06d6fb9600c77e6b04772108c227f9fbbd25edf76519dd97ad293a324937b3baad2e6f__zr115826-cls-596056:hover{pointer-events:none}.mw-chart-e449aa441fe9de55ef928c057638de5ea094f61c155401bf576ce0c13e06d6fb9600c77e6b04772108c227f9fbbd25edf76519dd97ad293a324937b3baad2e6f__zr115826-cls-596057:hover{cursor:pointer;fill:rgba(0,0,0,1)}.mw-chart-e449aa441fe9de55ef928c057638de5ea094f61c155401bf576ce0c13e06d6fb9600c77e6b04772108c227f9fbbd25edf76519dd97ad293a324937b3baad2e6f__zr115826-cls-596058:hover{cursor:pointer}.mw-chart-e449aa441fe9de55ef928c057638de5ea094f61c155401bf576ce0c13e06d6fb9600c77e6b04772108c227f9fbbd25edf76519dd97ad293a324937b3baad2e6f__zr115826-cls-596059:hover{cursor:pointer;fill:rgba(82,130,235,1)}.mw-chart-e449aa441fe9de55ef928c057638de5ea094f61c155401bf576ce0c13e06d6fb9600c77e6b04772108c227f9fbbd25edf76519dd97ad293a324937b3baad2e6f__zr115826-cls-596060:hover{cursor:pointer;fill:rgba(0,0,0,0)} Примітки
Accademia Teologica di San Pietroburgo

L'Accademia Teologica di San Pietroburgo (in russo Санкт-Петербургская духовная академия?) è un seminario teologico di San Pietroburgo in Russia. Descrizione L'accademia conferisce master e dottorati, prepara teologi e sacerdoti per la Chiesa ortodossa orientale. Fu fondata nel 1797 da Gabriel (Petrov), metropolita di San Pietroburgo, collegata al monastero di Aleksandr Nevskij. All'inizio del XX secolo, l'Accademia Teologica di San Pietroburgo era una delle quattro accademie religiose della Chiesa ortodossa russa, insieme a quelle di Mosca, Kiev e Kazan. La classe del 1898 aveva un totale di 235 studenti che frequentavano regolarmente le lezioni. Da non confondere con l'Accademia Teologica cattolica della stessa città (entrambe accademie imperiali) fondata nel 1831 ed "emigrata" in Polonia dopo il 1917 e oggi conosciuta come Università Cattolica di Lublino. Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Accademia Teologica di San Pietroburgo Collegamenti esterni Sito ufficiale, su spbda.ru. Санкт-Петербургская Духовная Академия (canale), su YouTube.
Petersburska Akademia Duchowna

Sankt Petersburska Akademia Duchowna – niepubliczna uczelnia należąca do Rosyjskiego Kościoła Prawosławnego mieszcząca się w Petersburgu. Historia Akademia została założona w 1721 roku. W swej historii nosiła nazwy: Słowiańsko-greko-łacińskie Seminarium, Główne Seminarium, Akademia imienia Aleksandra Newskiego, Sankt Petersburska (Piotrogradzka, Leningradzka) Akademia Duchowna. Wydziały Akademia prowadzi swoją działalność w ramach następujących wydziałów: Wydział biblistyki, Wydział teologiczny, Wydział języków starożytnych i współczesnych, Wydział historii Cerkwi, Wydział teologii praktycznej. Znani absolwenci Aleksy II – piętnasty patriarcha moskiewski i całej Rusi, zwierzchnik Rosyjskiego Kościoła Prawosławnego w latach 1990–2008, Gieorgij Gapon – duchowny prawosławny, Jakub (Wieczerkow) – biskup prawosławny, Jan Kronsztadzki – święty Rosyjskiego Kościoła Prawosławnego, Cyryl I (patriarcha Moskwy) – szesnasty patriarcha moskiewski i całej Rusi, Nikołaj Pomiałowski – prozaik, Michaił Sperański – polityk i prawnik, reformator, wolnomularz, Tichon – jedenasty patriarcha moskiewski i całej Rusi, Nikołaj Barsow – rosyjski teolog prawosławny, Aleksandr Bronzow – rosyjski profesor teologii moralnej. Zobacz też Moskiewska Akademia Duchowna Uwagi Przypisy
Санкт-Петербурзька духовна академія

Санкт-Петербу́рзька Духо́вна Акаде́мія (повне найменування: Санкт-Петербу́рзька Духо́вна Акаде́мія Росі́йської Правосла́вної Це́ркви, рос. Санкт-Петербургская духовная академия Русской православной церкви) — один із вищих навчальних закладів Російської Церкви, заснований у Санкт-Петербурзі 1721 року. Почесні члени Відомі випускники Див. Випускники Санкт-Петербурзької духовної академії Крупський Кирило Кирилович — магістр теології, протоієрей, найстарший законоучитель Військового Відомства Російської імперії (Кавалерійських Юнкерів Миколаївської Академії Генерального штабу та Школи Гвардійських Підпрапорщиків), капелан РІА. Митрополит Олександр (в миру Микола Іванович Іноземцев; *1882/1887 — † лютий 1948, Мюнхен) — український, російський та польський релігійний діяч. Єпископ Польської православної церкви, митрополит УАПЦ. Сергій (патріарх Московський) Чаленко Іван Якович (1873 — † 1937) — український філософ, педагог; основоположник модерної української науки етики. Див. також Викладачі Санкт-Петербурзької духовної академії Духовні академії Російської православної церкви Духовні навчальні заклади Посилання spbda.ru — офіційний сайт СПбДА (рос.) Сторінка на офіційному сайті Санкт-Петербурзької митрополії(рос.)
Museum of Political History of Russia

The State Museum of Political History of Russia (known as the State Museum of Revolution before August 1991) is a political museum located in Saint Petersburg. It archives and showcases the political history of the Russian Federation. Before 1917, one of the buildings belonged to Mathilde Kschessinska. Exhibits The museum houses artifacts owned by key figures in the history of Russia, such as the belongings of politicians, statesmen, scientists, and military leaders, among them Sergei Witte, Nicholas II, Vladimir Lenin, Mikhail Gorbachev, and Yuri Gagarin. A calendar of exhibitions is available online. See also List of museums in Saint Petersburg References External links Official web page: The State Museum of the Russian Political History "RussianMuseums", Museum Of Political History, Sept 30, 2012 "POLITHISTORY.RU", Museum Political History's Event Calendar, Oct 4, 2012
Museo della storia politica russa

Il Museo statale della Storia politica della Russia, fondato nel 1919 con il significativo nome di "Museo statale della Rivoluzione Socialista di Ottobre", si trova a San Pietroburgo e riflette la storia politica, economica e sociale della Russia tra il XIX e il XXI secolo. Allestimento e collezione Il museo si trova diviso in due storici palazzi, palazzo Kshesinkaya e palazzo Brandt, nel centro di San Pietroburgo. La collezione costituita da circa 500 000 oggetti esposti, ha un'importante raccolta di porcellane propagandistiche degli anni venti del Novecento e una vasta esposizione di gonfaloni risalenti alla Rivoluzione del 1917. Una rimarchevole parte della collezione è composta da poster, locandine e slogan su diversi supporti di diversi periodi, che vanno dalla fine del XIX al XX secolo. Decorazione musiva Il museo ha anche una certa rilevanza storico - artistica poiché presenta una significativa decorazione musiva1, realizzata nel 1973, su commissione statale da Marat Ghirshevič Podoksin e Viktor Michailovich Ladviščenko. Esposizione temporanea - L'età dei Soviet, tra Utopia e Realtà Dal 1 gennaio 2015, fino al 1 gennaio 2018, il museo ospiterà un'esposizione temporanea, L'età dei Soviet, tra Utopia e Realtà, dedicata alla vita quotidiana nell'Unione Sovietica ai tempi di Stalin, Chruščёv e Brežnev. Per l'esibizione sono stati ricostruiti ambienti tipici dell'epoca, come ad esempio una cucina tipica di un appartamento comune e l'ufficio di un burocrate degli anni quaranta – Cinquanta; inoltre sono presenti approfondimenti sulla religione e sull'arte nel periodo sovietico e una sezione dedicata ai prigionieri dei Gulag e al movimento dissidente. Il museo è dotato di alcune stanze commemorative ricreate per illustrare e dare una nuova visione degli avvenimenti rivoluzionari del 1917, come “Studio di Lenin” e la Stanza del Segretariato della Commissione Centrale del Partito Bolscevico (che quel palazzo ospitò realmente, essendo stato la sede del partito e casa di Lenin nel 1917, occupandolo abusivamente all'insaputa della proprietaria Matil'da Feliksovna Kšesinskaja). Note 1[1] Кафедра монументально-декоративной живописи. – СПб.: Министерство образования и науки Российской Федерации Санкт-Петербургская государственная художественно-промышленная академия им. А.А. Штиглица, 2010., - С. 74-75: https://issuu.com/flybridge/docs/mgd_spghpa_2402_2010 Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Museo della Storia politica russa Collegamenti esterni (EN) The State Museum of the Political History of Russia, su russianmuseums.info. (EN) Exhibition “Soviet Epoch: Between Utopia And Reality”, su visit-petersburg.ru. URL consultato il 26 ottobre 2015 (archiviato dall'url originale il 20 novembre 2019).
Państwowe Muzeum Historii Politycznej Rosji

Państwowe Muzeum Historii Politycznej Rosji, ros. Государственный музей политической истории России – muzeum w Petersburgu poświęcone historii politycznej Rosji od końca XVIII wieku. Główną siedzibą placówki jest willa Matyldy Krzesińskiej. Filie muzeum ul. Gorochowaja 2 ul. Bołotynaja 13 Katyń Miednoje Linki zewnętrzne Oficjalna strona
Kislaya Guba Tidal Power Station

The Kislaya Guba Tidal Power Station is an experimental project in Kislaya Guba, Russia. The station is the world's 4th largest tidal power plant in operation since the Annapolis Royal Generating Station ceased operation. With an output capacity of 1.7 megawatts (2,300 hp). Station began operating in 1968, but was later shut down for 10 years until December 2004, when funding resumed. The old 0.4 megawatts (540 hp) French-built generation unit was dismantled. In 2004 was installed first new 0.2 megawatts (270 hp) generation unit, and in 2007 – second, 1.5 megawatts (2,000 hp). The site was originally chosen because the long and deep fjord had a fairly narrow outlet to the sea which could easily be dammed for the project. There are plans for two larger scale projects based on this design near Mezen, on the White Sea and Tugur on the Sea of Okhotsk. See also List of largest power stations in the world List of power stations in Russia List of tidal power stations References
Chrám svatého Ondřeje (Petrohrad)

Chrám svatého Andreje (rusky Андреевский собор) je chrám ruské pravoslavné církve na Vasiljevském ostrově v Petrohradě. Patří mezi skvosty ruské sakrální architektury 18. století. Historie Stavba kostela začala v roce 1764 a vysvěcen byl v roce 1780. Na jeho stavbě se podíleli zejména architekti Alexander Whist a A. A. Ivanov. Stavba nese znaky barokního architektonického stylu. Vysvěcený byl dne 21. března 1780. Pozornost si zaslouží zejména ikonostas, který je vysoký 17 metrů ve stylu Rastrelli. V letech 1938 až 1992 byl chrám pravoslavné církvi komunisty odebrán. Ta opět získala kostel do své správy v roce 1992 a od té doby se v něm konají pravoslavné bohoslužby. V roce 2001 byl před chrámem postaven obelisk ke třístého výročí řádu svatého Ondřeje Prvozvaného. Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Chrám svätého Andreja na slovenské Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Chrám svatého Ondřeje na Wikimedia Commons Oficiální stránky
Vólossovo

Vólossovo - Волосово (rus) - és una ciutat de l'óblast de Leningrad, a Rússia, que el 2019 tenia 11.909 habitants, és la seu administrativa del districte homònim. Es troba a la línia ferroviària entre Tallinn (Estònia) i Sant Petersburg. La vila fou fundada el 1870, el nom de la ciutat prové del déu Volos. Fou un centre industrial en temps de la Unió Soviètica, i rebé l'estatus de ciutat el 1999, ja dissolta aquesta. Referències
Volosovo

Volosovo (rusky Во́лосово) je město v Leningradské oblasti v Ruské federaci. Při sčítání lidu v roce 2010 mělo přes dvanáct tisíc obyvatel. Poloha a doprava Volosovo leží přibližně pětaosmdesát kilometrů jihozápadně od Petrohradu, správního střediska oblasti. Vede přes něj železniční trať z Petrohradu do Tallinnu, jež byla uvedena do provozu v roce 1870. Dějiny Volosovo bylo založeno v roce 1870 v souvislosti s výstavbou železnice. Od roku 1937 mělo status sídla městského typu a od 14. dubna 1999 je městem. Název města (i jeho vlajka a znak) odkazuje na Velese (nebo také Volose), slovanského boha. Rodáci Pavel Alexandrovič Molčanov (1893–1941), meteorolog Eduard Wiiralt (1898–1954), estonský grafik Odkazy Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Wolossowo na německé Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Volosovo na Wikimedia Commons
Wolossowo

Wolossowo (russisch Во́лосово, wissenschaftlich Volosovo, finnisch Volossova) ist eine Stadt in der nordwestrussischen Oblast Leningrad. Sie hat 11.433 Einwohner (Stand 1. Januar 2024). Geografie Die Stadt liegt etwa 85 km südwestlich der Oblasthauptstadt Sankt Petersburg. Wolossowo ist Verwaltungszentrum des gleichnamigen Rajons. Geschichte Volosovo ist namengebender Fundort einer vorgeschichtlichen archäologischen Kultur, wozu auf anderssprachige Seiten verwiesen werden muss. Wolossowo entstand nach dem Bau der Eisenbahnstrecke Sankt Petersburg–Tallinn 1870 als Landhaussiedlung. 1937 wurde dem Ort der Status einer Siedlung städtischen Typs und am 14. April 1999 das Stadtrecht verliehen. Bevölkerungsentwicklung Anmerkung: Volkszählungsdaten Kultur und Sehenswürdigkeiten Bei Wolossowo liegt der als Museum hergerichtete ehemalige Landsitz des Malers und Schriftstellers Nikolai Rerich (Nicholas Roerich, 1874–1947). Im Dorf Klopizy des Rajons Wolossowo steht die Peter-und-Pauls-Kirche (церковь Петра и Павла/zerkow Petra i Pawla). Im Dorf Torossowo ist der ehemalige Landsitz des Barons und Generals Pjotr Wrangel erhalten, im Dorf Kaskowo das Gebäude der alten Poststation. Im Dorf Raskulizy befinden sich ein ehemaliger Landsitz sowie die Christi-Verklärungs-Kirche (Преображенская церковь/Preobraschenskaja zerkow). Aus dem 3. bis 1. Jahrtausend v. Chr. stammt eine Reihe von Grabhügeln in der Umgebung. Wirtschaft und Infrastruktur In Wolossowo gibt es Betriebe der Holzwirtschaft und der holzverarbeitenden Industrie, der Baustoffwirtschaft (Kalkstein) sowie der Lebensmittelindustrie. Die Stadt liegt an der 1870 eröffneten Eisenbahnstrecke Sankt Petersburg–Tallinn (Streckenkilometer 84). Durch Wolossowo führt die Regionalstraße R38 Gattschina–Opolje (bei Kingissepp). Söhne und Töchter der Stadt Pawel Moltschanow (1893–1941), sowjetischer Meteorologe Eduard Wiiralt (1898–1954), estnischer Graphiker Siehe auch Liste der Städte in der Oblast Leningrad Einzelnachweise Weblinks Webseite der Stadtverwaltung (russisch) Wolossowo auf mojgorod.ru (russisch)
Vólosovo

Vólosovo (del ruso: Волосово) es una ciudad del óblast de Leningrado, en Rusia, centro administrativo del raión homónimo. Está sitauda en la línea de ferrocarril Tallin (Estonia)-San Petersburgo, a 85 km al sudoeste de esta última ciudad. Su población era de 12.161 habitantes en 2010. Historia Vólosovo fue fundada en 1870.​ El nombre de la ciudad se dice que viene del nombre del dios Veles o Volos. Fue un centro industrial en tiempos de la Unión Soviética. Recibió el estatus de ciudad en 1999.​ Al sudoeste de Vólosovo se encuentra la base aérea de Sumsk, que conoció cierta actividad durante la Guerra Fría. Demografía Cultura y lugares de interés En Vólosovo se encuentra un museo del pintor Nicholas Roerich (1874-1947), situada en la finca que ocupó en la ciudad. En un pueblo de las cercanías, Klopisy, se encuentra la Iglesia de Pedro y Pablo (церковь Петра и Павла). En Tórosovo cabe destacar la finca del barón y general Piotr Wrangel. En Razkulisy se conserva una vieja finca noble y la Iglesia Preobrazhenskaya (Преображенская церковь). En los alrededores de la localidad se han encontrado kurganes datados entre el 1.er y el 3.er milenio a. C. Industria y transporte En Vólosovo operan empresas dedicadas al sector de la madera y del procesado de la misma, así como a los materiales de construcción (piedra caliza) y a la industria alimentaria. La ciudad se encuentra en la línea de ferrocarril abierta en 1870 entre Tallin y San Petersburgo.​ En cuanto al tráfico rodado, por la ciudad pasa la carretera R38 entre Gátchina y Opolie (cerca de Kingisepp). Personalidades Eduard Wiralt (1898-1954), artista. Referencias Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Vólosovo. Sitio web oficial de la ciudad (en ruso) Informaciones sobre Vólosovo (en ruso)
Volossovo

Volossovo (en russe : Волосово) est une ville de l'oblast de Léningrad, en Russie, et le centre administratif du raïon de Volossovo. Sa population s'élevait à 12 227 habitants en 2013. Géographie Volossovo est située à 85 km au sud-ouest de Saint-Pétersbourg. Elle est desservie par la voie ferrée Tallinn (Estonie) – Saint-Pétersbourg, Histoire Volossovo a été fondée en 1870. À l'époque soviétique, c'était un centre industriel. Elle a le statut de ville depuis 1999. Au sud-ouest de Volossovo se trouve la base aérienne de Soumsk, qui connut une certaine activité pendant la guerre froide. Population Recensements (*) ou estimations de la population Culte La majorité des habitants sont baptisés dans l'Église orthodoxe russe. Il existe aussi une minorité sans religion, ainsi qu'une petite minorité protestante. Notes et références Liens externes (ru) Informations sur Volossovo Portail de la Russie
Volosovo (oblast' di Leningrado)

Volosovo, in russo Волосово?, è una città della Russia situata nell'Oblast' di Leningrado, fondata nel 1870 sul percorso della linea ferroviaria San Pietroburgo - Tallinn, diventando prima un villaggio di dacie e poi espandendosi, in particolare dopo l'occupazione subita durante la Seconda guerra mondiale, fino a ricevere lo status di città il 14 aprile 1999, attualmente capoluogo del Volosovskij rajon. Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Volosovo Collegamenti esterni Sito ufficiale, su volosovo-gorod.ru. (RU) Volosovo, su Grande Enciclopedia Russa, Grande Enciclopedia Russa.
Volosovo

Volosovo (Russisch: Волосово) is een Russische stad in de oblast Leningrad. Het ligt tussen Sint-Petersburg en Tallinn in, 85 kilometer ten zuidwesten van Sint-Petersburg. Er wonen ongeveer 11.500 inwoners. Volosovo ontstond in 1870 toen de spoorlijn Sint-Petersburg - Tallinn werd aangelegd en een station op de huidige plek van de stad werd gebouwd. Er kwamen hier en daar datsja's. In 1927 werd Volosovo het administratieve centrum van het gelijknamige rayon, waarna in 1937 het predicaat Nederzetting met stedelijk karakter werd toegekend. Sinds 1999 heeft Volosovo stadstatus. Tijdens het Sovjet-bewind was het een grote industriestad. Ten zuidwesten van Volosovo ligt de luchtmachtbasis Soemsk, die tijdens de Koude Oorlog werd gebruikt.
Wołosowo

Wołosowo (ros. Волосово) – miasto w Rosji, w obwodzie leningradzkim, 85 km na południowy zachód od Petersburga. Znajduje tu się stacja kolejowa Wołosowo, położona na linii Petersburg – Iwangorod – Tallinn. Demografia 2009 – 11 354 2021 – 11 621 Przypisy
Волосово

Волосово (рус. Волосово) насељено је место са административним статусом града на северозападу европског дела Руске Федерације. Налази се у југозападном делу Лењинградске области и административно припада Волосовском рејону чији је уједно и административни центар. Према проценама националне статистичке службе за 2015. у граду је живело 12.212 становника. Стаутс званичног града носи од 1999. године. Насеље је име добило по старословенском божанству Велесу (Волосу), заштитнику поља, пашњака и шума, односно усева, стоке и дивљих животиња, а чије светилиште се налазило недалеко од савременог насеља. Географија Град Волосово смештен је у централном делу Волосовског рејона, на југозападу Лењинградске области. Налази се на око 85 километара југозападно од историјског центра Санкт Петербурга, а кроз сам град пролази важна железничка пруга која Санкт Петербург повезује са Талином у Естонији. У географском смислу град се налази на подручју Ижорског побрђа, на надморској висини од 135 метара. Историја Савремено градско насеље развило се из железничке станице основане 1870. године на деоници новоотворене железничке пруге која је Санкт Петербург повезивала са Талином. Новооснована станица име је добила по истоименом оближњем селу које се у писаним изворима први пут помиње на мапи Ингерманландије из 1676. под именом Wolosowa. До значајнијег развоја насеља долази тек након 1927. године када је Волосово проглашено рејонским центром истоименог рејона. Званичан статус урбаног насеља у рангу варошице (рус. посёлок городского типа) добија 1937, а званичан статус града додељен му је 1999. године. Демографија Према подацима са пописа становништва 2010. у граду је живело 12.161 становника, док је према проценама националне статистичке службе за 2015. град имао 12.212 становника. Види још Лењинградска област Волосовски рејон Референце Спољашње везе Званични веб-сајт (језик: руски) Волосово у енциклопедији „Мој град” (језик: руски) Хералдичка историја града
Волосово

Во́лосово — місто (з 1999 року) у Росії, адміністративний центр Волосовського міського поселення і Волосовського муніципального району Ленінградської області. Розташоване в центральній частині району за 72 км на південний захід від Санкт-Петербурга. Чисельність населення на 2007 рік — 11,5 тис. осіб, великий населений пункт Волосовського муніципального району. Головна вулиця міста — проспект Вінгіссара. Назва міста Назва Волосово, як вважають деякі дослідники, пішло від капища (мольбища) міфічного бога ільменських слов'ян — Волоса (або Велеса) — покровителя скотарства, яке знаходилось тут в язичницький період. Історія Назва зустрічається в Новгородських писарських книгах XVI століття. На картах Інгерманландської губернії 1705 року є населений пункт Волосово. В 1870 була побудована залізниця Санкт-Петербург — Ревель, на якій з'явилася станція Волосово. До кінця XIX століття населений пункт перетворився на дачне селище. У вересні 1927 року став адміністративним центром Волосовського району. В 1937 році отримав статус селища міського типу. Під час Німецько-радянської війни було окуповане. У повоєнний час відновлене. З 1963 по 1965 рік входило до складу Кінгісеппського сільського району. 30 березня 1999 року Законодавчими зборами Ленінградської області прийнятий обласний закон № 28-оз «Про віднесення міського поселення Волосово Волосовського району до категорії міст районного підпорядкування». 14 квітня 1999 він був підписаний виконуючим обов'язки губернатора Ленінградської області Валерієм Павловичем Сердюковим. 20 квітня 1999 закон був опублікований у № 43 газети «Вести» і набув чинності. Так Волосово отримало статус міста. Примітки
Епа

Епа — деревня в городском округе Инта Республики Коми, расположенная на правом берегу реки Лемвы. География Вдоль реки находится посёлок Абезь, который расположен на правом берегу реки Уса. От деревни Епа, до посёлка Абезь 35 км. История Деревня Епа была основана около 130—150 лет назад и закрыта в 2010 году. Деревню основал Артеев Пётр Ефимович. В качестве название взяты инициалы. До закрытия деревни жители занимались сельским хозяйством. Из деревни Епы в посёлок Абезь ежедневно курсировал катер, который поставлял из Епы в Абезь молочные продукты. После закрытия деревни всем жителям были выданы квартиры в городе Инта и многие покинули деревню. Примечания