NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Барышево (Ленинградская область)

Барышево (до 1948 — Паккола, Сеппяля, Пёллякяля, фин. Pakkola, Seppälä, Pölläkkälä) — посёлок в Гончаровском сельском поселении Выборгского района Ленинградской области. Название Топонимы Пааккола и Пёлляккяля происходят от антропонимов. По решению сессии Каукильского сельсовета зимой 1948 года деревне Пааккола выбрали новое наименование — Орловка. В июле 1948 года комиссия по переименованию присвоила деревне название Барышево с обоснованием: «в память младшего лейтенанта Барышева, погибшего под Кюляпааккола вблизи деревни Пааккола в 1944 году». Барышев Леонид Александрович 1925 года рождения, командир артвзвода 60-го артполка 92-й стрелковой дивизии, погиб 7 июля 1944 года и похоронен на берегу реки Вуокса. Переименование было закреплено указом Президиума ВС РСФСР от 13 января 1949 года. История Первое упоминание о поселении с названием Пёлляккяля на берегу Вуоксы, встречается в шведских налоговых переписных материалах за 1553 и 1554 годы. До 1939 года деревня Пааккола входила в состав волости Эуряпяя Выборгской губернии Финляндской республики. С 1 января 1940 года по 31 октября 1944 года — в составе Карело-Финской ССР. С 1 июля 1941 года по 31 мая 1944 года — финская оккупация. С 1 ноября 1944 года — в составе Каукильского сельсовета Яскинского района. С 1 октября 1948 года — в составе Житковского сельсовета Лесогорского района. С 1 января 1949 года учитывается административными данными как деревня Барышево. При укрупнении хозяйства к ней были присоединены соседние селения Сеппяля, Ояпелто и Пёлляккяля. С 1 мая 1950 года — в составе Выборгского района. В 1961 году население деревни Барышево составляло 377 человек. Согласно данным 1966, 1973 и 1990 годов посёлок Барышево входил в состав Житковского сельсовета. В 1997 году в посёлке Барышево Житковской волости проживал 331 человек, в 2002 году — 299 человек (русские — 86 %). В 2007 году в посёлке Барышево Гончаровского СП проживали 292 человека, в 2010 году — 314 человек. География Посёлок расположен в восточной части района на автодороге 41К-449 (подъезд к пос. Барышево). Расстояние до административного центра поселения — 35 км. Расстояние до ближайшей (недействующей) железнодорожной станции Житково — 20 км. Посёлок находится на правом берегу реки Вуокса. Демография Фото Улицы 1-й Речной проезд, 2-й Речной проезд, Алпеевская, Берёзовая Роща, Большой Речной проезд, Вуоксинская, Героев переулок, Дачная, Дачный переулок, Детский переулок, Добрая, Зелёная, Каштановый переулок, Кленовый проезд, Липовый проезд, Малиновая, Малый Речной проезд, Молодёжная, Моховая, Набережная, Ореховая, Подгорный проезд, Речная, Рыбацкий проезд, Садовый проезд, Светлая, Сиреневый переулок, Солнечная, Сосновая, Танкистов переулок, Тенистая, Центральная, Чудесная, Яблоневый проезд. Примечания
Баришево (Ленінградська область)

Баришево (рос. Барышево) — селище у Виборзькому районі Ленінградської області Російської Федерації. Населення становить 285 осіб. Належить до муніципального утворення Гончаровське сільське поселення. Історія До 1917 року населений пункт перебував у складі Виборзької губернії Великого князівства Фінляндського. З 1918 по 1940 та в роки Другої світової війни між 1941 та 1944 роками у складі незалежної Фінляндії. Відтак — у складі Ленінградської області. Населення Чисельність населенняРік2852902953003053103152006200820102012201420162018Барышево (Ленинградская область)Статистика населення.mw-chart-e844a27d687946bc030be2ddaabb202807812d763f96e56d406c3f7c147773e1a06ba458713fcbcd9a5a167dd05ed44b6f6a7c9320985f0c2c17fcd0ab549e56__zr220161-cls-1136036:hover{pointer-events:none}.mw-chart-e844a27d687946bc030be2ddaabb202807812d763f96e56d406c3f7c147773e1a06ba458713fcbcd9a5a167dd05ed44b6f6a7c9320985f0c2c17fcd0ab549e56__zr220161-cls-1136037:hover{cursor:pointer;fill:rgba(0,0,0,1)}.mw-chart-e844a27d687946bc030be2ddaabb202807812d763f96e56d406c3f7c147773e1a06ba458713fcbcd9a5a167dd05ed44b6f6a7c9320985f0c2c17fcd0ab549e56__zr220161-cls-1136038:hover{cursor:pointer}.mw-chart-e844a27d687946bc030be2ddaabb202807812d763f96e56d406c3f7c147773e1a06ba458713fcbcd9a5a167dd05ed44b6f6a7c9320985f0c2c17fcd0ab549e56__zr220161-cls-1136039:hover{cursor:pointer;fill:rgba(82,130,235,1)}.mw-chart-e844a27d687946bc030be2ddaabb202807812d763f96e56d406c3f7c147773e1a06ba458713fcbcd9a5a167dd05ed44b6f6a7c9320985f0c2c17fcd0ab549e56__zr220161-cls-1136040:hover{cursor:pointer;fill:rgba(0,0,0,0)} Примітки
Vorkuta Sovetsky (air base)

Vorkuta Sovetskiy (also known as Vorkuta East) is a military airfield in the Komi Republic, Russia, located 11 km east of Vorkuta. It was one of nine Air Army staging bases in the Arctic for Russian bomber units. It contains one of the largest runways in Russia's Arctic region. Sovetskiy was built in the early 1960s as a staging base for intercontinental Long-Range Aviation bomber strikes (as a so-called 'bounce' airdrome). The airfield was first identified by Western intelligence in 1961. It is maintained by OGA (Arctic Control Group). The 364 OSAE (364h Independent Mixed Aviation Squadron) was based here between 1980 and 1994 with the Antonov An-12 (NATO: Cub), Antonov An-26 (NATO: Curl) and Mil Mi-8 (NATO: Hip). Sovetsky settlement A small settlement, Sovetsky, stands to the north of the airfield. See also List of military airbases in Russia Chekurovka, abandoned Arctic staging base Aspidnoye (air base), abandoned Arctic staging base Tiksi West, abandoned Arctic staging base References
Aeródromo de Vorkutá-Sovetskiy

El Aeródromo de Vorkutá-Sovetskiy (en ruso: Аэродром Воркута IATA: , ICAO: XUIK) es un aeropuerto militar situado a 11 km al este de la ciudad de Vorkutá y a 2 km al sudeste de la población de Sovetskiy, en la República Komi, Rusia. El aeropuerto civil más cercano es el aeropuerto de Vorkutá. Pista El aeródromo de Vorkutá-Sovetskiy dispone de una pista de hormigón en dirección 02/20 de 3.550x78 m. (11.646x255 pies). Esta pista es una de las mayores en la zona ártica de Rusia. Construida en 1950, en la década de los 80 fue renovada y preparada como pista de reserva en caso de emergencia para el transbordador espacial soviético "Burán". Operaciones militares La base fue construida para alojar a los bombarderos intercontinentales de largo alcance. Operada por el OGA (Grupo de Control del Ártico), alojó al escuadrón 364 OSAE (Independent Composite Aviation Squadron).​ Referencias Enlaces externos Mapa de ubicación de los aeropuertos Komi en "Our Airports" Archivado el 15 de agosto de 2012 en Wayback Machine. (en inglés) Consultado el 29 de marzo de 2012
Воркута (аэродром)

Воркута (Советский) — военный аэродром в Коми, в 11 километрах к востоку от Воркуты. Длина ВПП — одна из самых больших в российской Арктике (3550 м), покрытие бетонное. ВПП построена в 1950-е годы. Использовался как запасной для бомбардировщиков Ту-95. В 1980-е годы аэродром был реконструирован как одно из резервных мест приземления космоплана советской многоразовой транспортной космической системы «Буран». Вблизи города имеется также аэропорт.
Воркута (аеродром)

Воркута або Совєтський (також відомий як Воркута-Східний) — військовий аеродром у Республіці Комі, Росія, розташований за 11 км на схід від Воркути. Аеродром має одну з найбільших злітно-посадкових смуг (3550 м) в арктичному регіоні Росії і є резервним для літаків стратегічної авіації. В часи Холодної війни він був однією з дев'яти баз базування російських бомбардувальників в Арктиці. Історія Аеродром Совєтський був побудований на початку 1960-х років як база для базування бомбардувальних літаків дальньої авіації (так званий аеродром «підскоку»). Використовувався як запасний для бомбардувальників Ту-95. Аеродром був вперше виявлений західною розвідкою в 1961 році. Він знаходиться під управлінням Арктичної групи контролю. У період з 1980 по 1994 рік тут базувалась 364 окрема змішана авіаційна ескадрилья з літаками Ан-12, Ан-26 і вертольотом Мі-8. У 1980-ті роки аеродром був реконструйований як одне з резервних місць приземлення космоплана радянської багаторазової транспортної космічної системи «Буран». У 2017-2018 аеродром використовувавсь літаками дальньої авіації Ту-22М3 для тренувань. Російсько-українська війна Під час повномасштабного вторгнення РФ аеродром використовується літаками дальньої авіації, які атакують Україну. Для ракетної атаки України у ніч на 18 вересня 2023 з аеродрому Воркута злетіло два бомбардувальники Ту-95. Див. також Дальня авіація Росії Список військових аеродромів Росії Примітки Посилання Ил-76 МЧС совершил посадку в аэропорту г. Воркуты(рос.)
Militärflugplatz Olenja

Der Militärflugplatz Olenja (russisch Аэродром Оленья, ICAO-Code: XLMO, RU-LID: ЬЛМО) ist ein Militärflugplatz der russischen Nordflotte. Der Flugplatz und die zugehörige Siedlung Wyssoki befinden sich bei Olenegorsk in der Oblast Murmansk. Geschichte Der Flugplatz war nach Plänen aus dem Jahr 1953 auch als Sprungbrett für Einsätze der strategischen Bomber Tupolew Tu-95 gegen die USA vorgesehen. Am 26. April 1963 landete Fidel Castro auf dem Flugplatz und wurde von Anastas Mikojan begrüßt. Zwischenfälle Am 22. Januar 2019 verunglückte im Anflug auf den Flughafen bei schlechten Wetterbedingungen eine Maschine des Typs Tupolew Tu-22M3. Bei dem Absturz auf der Start- und Landebahn kamen drei von vier Besatzungsmitgliedern ums Leben. Im Juli 2024 behauptete die Ukraine, mit einem Drohnenangriff einen der Tu-22M3-Bomber beschädigt zu haben. Im Juni 2025 zerstörte die Ukraine mit einem weiteren Drohnenangriff in der Operation Spinnennetz mehrere Kampfflugzeuge. Truppenteile Truppenteile, die seit 1990 in Olenja stationiert wurden: 924. Seeaufklärungsregiment (Tupolew Tu-22M) 967. Fernaufklärungsregiment (Tupolew Tu-22M) 88. selbständiges Marinejagdbomberregiment (zunächst Mikojan-Gurewitsch MiG-27, dann Suchoi Su-25) 458. Jagdfliegerregiment, Mikojan-Gurewitsch MiG-31BM Nach einem erfolgreichen ukrainischen Gegenangriff auf den russischen Militärflugplatz Solzy am 19. August 2023 wurden die dort noch intakten Überschallbomber des Typs Tupolew Tu-22M im August 2023 mutmaßlich nach Olenja verlegt. Weblinks Flugplatzbelegungen Einzelnachweise
Base aérea de Olenya

Olenya (u Olenegorsk) (ruso: Авиабаза Оленья) es una importante base marina de reconocimiento rusa, ubicada al sur de la península de Kola, a 92 km de Murmansk. La base y el pueblo del personal (conocido como Vysokiy; ruso: Высокий) a través del lago Permusozero de la ciudad de Olenegorsk, y son servidos por la estación de tren Olenegorsk (anteriormente, la estación de Olenya). Pista El aeropuerto de Olenya dispone de una pista de hormigón en dirección 18/36 de 3500x80 m. (11.482x262 pies).​ Historia Construida en la década de 1950, su origen se remonta a la creación del sitio de pruebas nucleares de Nueva Zembla, en 1955. El sitio de pruebas de Nueva Zembla fue creado por la necesidad de realizar pruebas nucleares en ambientes diversos, incluyendo detonaciones submarinas, y la realización pruebas con bombas nucleares cada vez mayores. Para la realización de pruebas con lanzamientos aéreos se construyó el aeródromo Olenya. El primer vuelo para una prueba nuclear se realizó el 24 de septiembre de 1957, donde un avión Tupolev Tu-16 (designación OTAN: Badger)​ transportó una bomba termonuclear y la arrojó en la bahía de Mityushija, Nueva Zembla. El 30 de octubre de 1961 un avión Tu-95V (designación OTAN: Bear)​ partió desde Olenya hacia Nueva Zembla con una bomba de 50 megatones, la Tsar Bomba, la que fue la mayor detonación nuclear en la historia. Desde la época de la Guerra Fría ha servido como campo de acción a seguir para la Fuerza Aérea rusa y habría sido un centro de ensayo para un ataque nuclear contra los Estados Unidos. Durante la década de 1960 Olenya fue utilizado como una parada de reabastecimiento de combustible en la ruta del Tupolev Tu-114 de Moscú a La Habana. A partir de 2006, imágenes de Google Earth muestran cerca de 40 bombarderos Tupolev Tu-22M en el aeródromo. Operaciones militares Olenya sirve como sede para cinco MRAD (División Aérea Naval de Reconocimiento) y es sede de dos regimientos de reconocimiento. Su pista de asfalto de 3500x80 metros es la más larga en la península de Kola, lo que la hace un centro clave para los vuelos intercontinentales a través de la cuenca del Atlántico Norte. Unidades estacionadas en el aeropuerto desde la década de 1990 incluyen:​ 924 MRAP (924th Naval Reconnaissance Air Regiment), equipado con aviones Tupolev Tu-22M (designación OTAN: Backfire)​ 967 ODRAP (967th Long Range Air Reconnaissance Regiment), equipado con aviones Tupolev Tu-22M 88 OMAPIB (88vo Separate Fighter Bomber Regiment), equipado con aviones MiG-27 (designación OTAN: Flogger)​ OGA (Arctic Control Group), Instalaciones de reseserva con Tupolev Tu-95. 458 IAP, MiG-31BM (designación OTAN: Foxhound)​ capacidad de interceptación aérea y escolta táctico de aviones bombarderos. La versión BM tiene capacidad de ataque a tierra. Véase también Sitio de pruebas de Nueva Zembla Tsar Bomba Referencias Enlaces externos Mapa de ubicación de los aeropuertos de Múrmansk en "Our Airports" (en inglés) Consultado el 27 de marzo de 2012
Base aérienne d'Olenia

La base aérienne d'Olenia (en russe : авиабаза Оленья), est une base militaire de la Marine russe qui est proche la ville de Olenegorsk en Russie. Usage Il sert à la 22e division d'aviation de bombardement lourd de la Garde et à la 40e division d'aviation mixte. Des Tupolev Tu-22M y sont basés. Des Tupolev Tu-160 et Tupolev Tu-95 y étaient basés là lors des bombardements du 29 décembre 2023 en Ukraine. Événements notables L'avion Tupolev Tu-95 transportant la Tsar Bomba, la plus puissante arme nucléaire jamais utilisée, a décollé de la base aérienne le 30 octobre 1961. Après un vol d'entraînement le 22 janvier 2019, un Tu-22M3 s'est désintégré lors d'un atterrissage brutal par mauvais temps sur la base aérienne. Deux des quatre membres d'équipage sont morts dans l'accident, et un troisième est décédé sur le chemin de l'hôpital. Selon TASS, le premier tir d'essai du Kh-47M2 Kinjal (« poignard » en français, un Missile aérobalistique à capacité nucléaire) dans l'Arctique a eu lieu mi-novembre 2019 depuis la base aérienne. Le tir aurait été effectué par un MiG-31K, qui a touché une cible au sol sur le terrain d'essai de Khalmer-Yu (Russe: Хальмер-Ю), atteignant une vitesse de Mach 10. Frappes dans le cadre de l'invasion russe de Ukraine Juillet 2024 Fin juillet 2024, un bombardier Tu-22m3 aurait été endommagé par une attaque de drones ukrainiens dans le cadre de l'invasion russe de Ukraine. L'attaque n'est pas confirmée par des sources indépendantes. Juillet 2025 Le 1er juillet 2025, dans le cadre de l'Opération Toile d'araignée, un essaim de drones à courte portée inconnus a attaqué la base aérienne, provoquant de multiples explosions et incendies. Des vidéos de drones Quadrirotor FPV ont été publiées sur divers réseaux sociaux, montrant des drones attaquant plusieurs bombardiers à longue portée Tupolev Tu-22M3, Tupolev Tu-95 et Tupolev Tu-160, ainsi qu'un avion de détection et de contrôle aérien A-50. Une attaque similaire a visé simultanément les bases aériennes de Belaïa, Ivanovo Severny et Diaghilevo. Les essaims de drones Quadrirotor FPV ont été lancés à quelques kilomètres des bases aériennes, en plein cœur du territoire russe, à des milliers de kilomètres de l'Ukraine. Ils étaient dissimulés dans le double toit d'un container chargé sur un camion de livraison civil. Une partie des aéronefs visés faisait partie d'un lot de bombardiers anciennement ukrainiens, récupérés par la Russie. Situation Notes et références Lien externe Portail de l’aéronautique Portail de la guerre russo-ukrainienne Portail de la Russie
Olen'ja

Olen'ja (in cirillico Оленья) è un aeroporto militare situato nei pressi della città di Murmansk, impiegato come centro e base di per i bombardieri strategici russi. L'aeroporto dispone di una pista in cemento in direzione di 3500x80 m. Fu individuata per la prima volta dall'intelligence statunitense nel 1957. Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Olenya
Olenja flygbas

Olenja flygbas (ryska: Авиабаза Оленья), även känd som Olenegorsk, är en rysk militär flygbas på Kolahalvön, 92 kilometer söder om Murmansk. Den anlades omkring 1957 som bas för långdistansbombplan i det strategiska bombflyget och används idag för bland annat Tupolev Tu-22M3 (Nato-namn: "Backfire"). Geografi och funktion Olenja och dess närliggande bebyggelse Vysokij ligger åtta kilometer öster om staden Olenegorsk, på andra sidan av sjön Pemusozero. Avståndet till gränsen till Finland är ungefär 170 kilometer. Olenja ligger norr om Norra polcirkeln och i höjd några mil söder om Finlands nordligaste gränsstation till Ryssland, Raja-Jooseppi. Flygbasen ligger under Rysslands flygvapens avdelning för strategiskt bombflyg. Olenja har tidigare också varit högkvarter för Rysslands flottas 5 MRAD (flygrekognosering för flottan) och hade då två spaningsflygsregementen. Olenja har en 3,5 kilometer lång start- och landningsbana. Detta gör den längst eller i klass med landningsbanorna vid Severomorsk-1- och Montjegorsk-baserna, som de längsta landningsbanorna på Kolahalvön. Historia Bakgrund Flygbasen etablerades senast 1957, det år som den upptäcktes av amerikansk underrättelsetjänst. Under kalla kriget fungerade basen som en av nio framskjutna sovjetiska baser i den arktiska regionen med möjlighhet att delta i kärnvapenangrepp på USA. 1966 noterades 21 flygplan av typen Tupolev Tu-16 ("Badger") på basen. Tidig utveckling 30 oktober 1961 startade ett Tu-95V-bombplan från basen. Planet medförde då det kraftigaste kärnvapen som använts – "Tsar Bomba". 1966 noterades 21 flygplan av typen Tupolev Tu-16 ("Badger") på basen. I närheten av flygbasen färdigställdes 1971 radarstationen Olenegorsk, med syfte att ge tidig varningsinformation för ballistiska robotar. I mitten av november 2019 gjordes från basen det första testet med Kh-47M2 Kinzhal-robot. Denna ballistiska robot kan bära kärnvapen och nå en topphastighet på Mach 10. Rysk-ukrainska kriget Under Rysslands invasion av Ukraina 2022 förlade Ryssland sju flygplan av typen Tupolev Tu-160 (Nato: Blackjack) och fyra Tupolev Tu-95 ("Bear-H") på flygbasen, alla i stånd att bära kärnvapen. Under det rysk-ukrainska kriget har bombflygplan baserade på Olenja lanserat ett antal attacker med kryssningsrobotar. Efter en framgångsrik ukrainsk attack på den ryska militärflygbasen Soltsi den 19 augusti 2023, omstationerades kvarvarande Tupolev bombflygplan av typen Tu-22M till Olenja. Redan tidigt 2023 noterade satellitspaning totalt 16 strategiska bombflygplan på basen, som ett resultat av Rysslands behov att bättre skydda sitt strategiska bombflyg från ukrainska attacker. I juli 2024 hävdade Ukrainas försvarsdepartements underrättelsedirektorat (HUR) att Ukraina hade attackerat basen med en drönare och skadat ett bombflygplan av typ Tu-22M3. Denna attack följdes upp av en drönarattack i augusti. Se även Lovozero flygbas Referenser Den här artikeln är helt eller delvis baserad på material från norska Wikipedia (bokmål/riksmål), 29 juli 2024. Noter
Krypetsky Monastery

Krypetsky Monastery (Russian: Крыпецкий Иоанно-Богословский монастырь) is a Russian Orthodox monastery situated 23 km from Pskov. The monastery was founded in 1485 by St. Savva Krypetsky, a Serbian monk from Mount Athos, in what was then described as an impracticable mire. Two years later, the Pskov veche supported his establishment by granting a large plot of land to the monks. Prince Obolensky had a road for pilgrims built through the mire to the monastery. St. Savva died on 28 August 1495 and was interred in the then timber cathedral, which was rebuilt in stone in 1547 and still stands. Famous monks of the Krypetsky Monastery included Basil, who described the life of St. Savva in the 1540s; St. Nilus, who founded the Nilov Monastery on Stolbnyi Island; and the former chancellor Afanasy Ordin-Nashchokin, who had the monastery grounds greatly expanded and improved. In the 18th century, the abbey fell into disrepair, but was restored by Evgeny Bolkhovitinov, a bishop best known for his friendship with Gavriil Derzhavin and the latter's poems dedicated to him. In 1918, the monastery was disbanded by the Bolsheviks who plundered more than five poods (2,600 troy ounces) of gold in the monastery sacristy and had its Neoclassical belltower disfigured. The abbey was briefly revived during the German occupation of the area in World War II and was finally restituted to the Russian Orthodox Church in 1991. External links Media related to Krypetsky Monastery at Wikimedia Commons Views of the monastery
Monastère Krypetsky

Le monastère Saint-Jean-l'Évangéliste (Крыпецкий монастырь) est un monastère orthodoxe russe situé à sept kilomètres du village de Krypetskoïe et à vingt-deux kilomètres de la ville de Pskov. Historique Le monastère a été fondé en 1485 par saint Savva de Pskov , moine d'origine serbe venant du Mont Athos, au milieu de marais impraticables. Ce fut l'un des derniers monastères fondés par la Pskov indépendante. Elle a en effet été unie à la Moscovie en 1510. Les privilèges du monastère sont officiellement enregistrés par la viétché (assemblée pskovienne) en 1487 avec octroi de terres et le prince Iaroslav Obolenski, gouverneur de Pskov, finance une grande partie de sa construction. Saint Nil - ou Nilus - de Stolobny y prononce ses vœux en 1505 et le quitte dix ans plus tard pour devenir ermite. La collégiale de pierre du monastère est construite en 1547 ou 1557. Athanase Ordine-Nachtchokine (1605-1680) y prononce ses vœux sous le nom d'Antoine. Le monastère s'appauvrit à la fin du XVIIe siècle et reprend de la vigueur au milieu du XVIIIe siècle. Trois cent soixante-quatre âmes travaillaient sur ses terres. Au début du XXe siècle, le monastère est l'un des plus prospères de Russie avec une quarantaine de moines et plus d'une vingtaine de convers. Ses terres s'étendaient sur 3 602 déciatines. Le monastère est fermé par les bolchéviques en 1918 et le culte est interdit à la collégiale à partir de 1923. Le monastère est dépouillé de ses trésors en 1922, dont beaucoup ont disparu à jamais. L'église Saint-Savva sert d'écurie et d'étable jusqu'à la fin des années 1950. Les paysans construisent une petite église de bois à côté, mais elle est incendiée quelques mois plus tard en 1958. Les autorités locales décident de démolir complètement le monastère, mais grâce à l'intervention d'érudits et d'universitaires, la décision est annulée. Le 30 août 1960, le conseil des ministres de la république socialiste fédérative soviétique de Russie inscrit l'ensemble architectural du monastère à la liste des monuments protégés par l'État. Il est rendu à l'Église orthodoxe russe en 1990 et des travaux de restauration commencent. Il abrite en décembre 2010 une trentaine de moines, novices et convers, et peut accueillir une cinquantaine d'employés et de pèlerins. Vingt sœurs demeurent à proximité dont cinq ont prononcé leurs vœux perpétuels. Depuis 2009, le Monastère Saint-Jean-Baptiste (Pskov) lui est rattaché. Notes et références (ru) Cet article est partiellement ou en totalité issu de l’article de Wikipédia en russe intitulé « Крыпецкий монастырь » (voir la liste des auteurs). Liens externes (ru) Le monastère Saint-Jean-l'Évangéliste sur le site de l'éparchie (diocèse orthodoxe) de Pskov (ru) Photographies du monastère (ru) Site officiel du monastère Portail de l’architecture chrétienne Portail du monachisme Portail de la Russie Portail du christianisme orthodoxe
Monastyr Krypecki

Monastyr Krypecki – rosyjski męski klasztor prawosławny, położony 23 km od Pskowa, w eparchii pskowskiej. Monastyr ufundowany został w 1485 przez św. Sawę Krypieckiego, serbskiego mnicha z Athos. Dwa lata później pskowski wiec podarował klasztorowi okoliczne grunty. Założyciel klasztoru zmarł w nim 28 sierpnia 1495 i został pochowany w soborze, który w 1574 przebudowano na murowany. W 1918 monastyr został zlikwidowany przez władze bolszewickie, ponownie pełni swoje funkcje od 1991. Linki zewnętrzne Galeria zdjęć