NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Нахімовське військово-морське училище

Нахімовське військово-морське училище (рос. Нахи́мовское военно-морское учи́лище) — вид військово-морського училища у СРСР і Російській Федерації, названий на честь Павла Нахімова На відміну від більшості військово-морських училищ, нахімовські військово-морські училища не мали статусу вищих навчальних закладів, а були орієнтованими на підготовку вихованців до навчання у військових вишах, подібно до суворовських військових училищ. В них навчання складається з двох частин: програми середньої загальної освіти за 5—11-ті класи і спеціальної військово-морської підготовки. По закінченню училища його випускники не отримують офіцерського звання. Термін навчання — 7 років. Учнів нахимовських військово-морськи училищ називають нахімовцями (рос. нахи́мовцами) Станом на 2016 рік єдине діюче Нахимовське військово-морське училище знаходиться у Санкт-Петербурзі. Літня навчальна база училища розташована на західному узбережжі Нахімовського озера. Історія Перше нахимовське військово-морське училище було засноване у 1944 році постановою Ради Народних Комісарів Союзу РСР від 21 червня 1944 р. № 745 і наказом Народного Комісаріату ВМФ СРСР від 23 червня 1944 р. № 280 для влаштування, навчання і виховання синів воїнів військово-морського флоту, червоної армії і партизан Німецько-радянської війни. Початково мова йшла лише про відкриття Тбіліського нахімовського військово-морського училища. Але потім ще були відкриті Ленінградське та Ризьке нахімовські військово-морські училища. 1953 року припинило своє існування Ризьке нахімовське військово-морське училище, а 1955 року — Тбіліське нахімовське військово-морське училище. Єдиним діючим нахімовським військово-морським училищем у СРСР залишилось Ленінградське нахімовське військово-морське училище. 2016 року Севастопольське президентське кадетське училище й Владивостоцьке президентське кадетське училище стали філіями нахімовського училища. У Міністерстві оборони РФ розглядається питання про створення третьої філії училища в Мурманську. Цікаві факти До 2009 року до училища приймали тільки осіб чоловічої статі, які в школі вивчали як іноземну мову англійську. Але у 2009 році, у зв'язку зі зміною правил відбору, до училища почали зараховувати й осіб жіночої статі. У 2014 році було проведено останній випуск дівчат. Див. також Чорноморське вище військово-морське ордена Червоної Зірки училище імені П. С. Нахімова Севастопольське вище військово-морське інженерне училище Санкт-Петербурзький військово-морський інститут Суворовське військове училище Суворовське військове училище МВС Примітки Посилання Официальный сайт Нахимовского военно-морского училища (НВМУ) САНКТ-ПЕТЕРБУРГСКОЕ НАХИМОВСКОЕ ВОЕННО-МОРСКОЕ УЧИЛИЩЕ
Lesgaft National State University of Physical Education, Sport and Health

The Lesgaft National State University of Physical Education, Sport and Health is a university in St. Petersburg, Russia, named after Peter Lesgaft. History Its history started from 1896, when Peter Lesgaft founded a training program for PE teachers. It consists of following colleges: Institute of Adaptive Physical Culture Institute of Sports Facilities and Industries Institute of Economics and Social Technology Institute of International sports Programs Institute of Health and Sports Medicine and the following faculties: Faculty Summer Olympic Sports Faculty of Winter Olympic Sports Faculty of non-Olympic sports Faculty of martial arts Faculty of Economics, Management and Law Faculty individual educational and sports technology Faculty of Basic Training Faculty profiled training Faculty training and retraining Faculty training of the teaching staff (postgraduate and doctoral studies) Faculty teaching and professional practice Faculty of Social Science and Humanities Preparatory Faculty It is also the publisher of the magazine Scientific notes University Lesgaft and the newspaper Lesgaftovets ("For physical training cadres"). Sports teams A team representing this university was the runner-up for the first edition of the Soviet Cup in bandy in 1937. References External links Lesgaft National State University
National Museum of the Republic of Karelia

The National Museum of the Republic of Karelia (Russian: Национальный музей Республики Карелия) is a museum in Petrozavodsk, Republic of Karelia, Russia. History The museum was originally established in 1871. In 1993, the museum relocated to its current building of the historical architectural group. Exhibitions The museum currently holds around 120,000 artifacts. Collections range from goods from Western Europe to the Russian Empire. Activities The museum regularly organizes various activities, such as kids educational activities, museum holidays, museum and culture studies for universities etc. See also List of museums in Russia References
Нева (сад)

«Нева́» — сад в Красногвардейском районе Санкт-Петербурга (муниципальный округ Полюстрово). Часть исторического района Полюстрово. Ограничен шоссе Революции, Пискарёвским проспектом, Среднеохтинским проспектом и Полюстровским проспектом. Площадь сада составляет 11,19 га. История На плане Санкт-Петербурга и окрестностей 1858 года авторства Чайского данный участок назван Садом Кушелева-Безбородко. Сад был разбит в 1970 году. В 2000-е годы дальнейшем в связи со строительством Орловского тоннеля сад «Нева» планировалось уничтожить. На его месте по проекту должна была быть автомобильная развязка. В данный момент проект заморожен и, судя по благоустройству сада, если тоннель и построят, он будет иметь выход в другом месте. Описание 6 июня 2003 года в парке была открыта скульптурная композиция «Охтенка» (памятник финке-ингерманладке, коренной жительнице этих земель) (скульпторы В. Д. Свешников, Я. Я. Нейман и С. М. Короленко). На гранитном постаменте установлена бронзовая скульптура женщины-молочницы высотой 2,5 м, воплощающая строку А. С. Пушкина из первой главы «Евгения Онегина»: Встает купец, идет разносчик, На биржу тянется извозчик, С кувшином охтенка спешит, Под ней снег утренний хрустит. В 2003—2007 годах на углу Среднеохтинского проспекта и шоссе Революции был построен торговый центр «Орловский». Он расположился практически вплотную к «Охтенке» и занял часть сада. На углу шоссе Революции и Пискаревского проспекта находится шахта коллектора. В 2013 году в саду были установлены скульптуры за авторством победителей приуроченного к 310-летию Санкт-Петербурга конкурса: «Скорость», «Вечный бой», «Полюстровские дачи», «Предчувствие тишины», «Тишина», «Деревья». Фото Литература А. Д. Ерофеев, А. Г. Владимирович. Скверы, сады и парки Петербурга. Зелёное убранство Северной столицы (рус.) / Оформление: худ. Е. Ю. Шурлапова; автор идеи Д. Шипетин, руководитель проекта Э. Сироткин; ответственный за выпуск Л. И. Янцева, редактор М. Е. Устинов, корректор О. Ю. Ващенок, вёрстка Е. В. Новгородских, Т. А. Шамаева. — М., СПб.: Центрполиграф, Русская тройка-СПб, 2015. — С. 233—234. — 415 с. — (Всё о Санкт-Петербурге). — 2000 экз. — ISBN 9785227059987. Примечания Ссылки Сад «Нева» на карте Санкт-Петербурга
Neverovskoye

Neverovskoye (Russian: Неверовское) is a rural locality (a village) in Podlesnoye Rural Settlement, Vologodsky District, Vologda Oblast, Russia. The population was 9 as of 2002. There are 2 streets. Geography Neverovskoye is located 27 km southeast of Vologda (the district's administrative centre) by road. Nikultsevo is the nearest rural locality. References
Неверовское (Вологодская область)

Неверовское — село в Вологодском районе Вологодской области. Входит в состав Подлесного сельского поселения, с точки зрения административно-территориального деления — в Подлесный сельсовет. Расстояние по автодороге до районного центра Вологды — 20 км, до центра муниципального образования Огарково — 22 км. Ближайшие населённые пункты — Фроловское, Редькино, Ивановское. По переписи 2002 года население — 9 человек. Примечания Ссылки Неверовское (недоступная ссылка — история). в реестре населённых пунктов Вологодской области
Нездрино

Нездрино — деревня в Окуловском муниципальном районе Новгородской области, относится к Боровёнковскому сельскому поселению. Деревня расположена между Белым Боровым и Нездринским озером (на северном берегу Нездринского озера) на Валдайской возвышенности, в 18 км к северо-западу от Окуловки (25 км по автомобильной дороге), до административного центра сельского поселения — посёлка Боровёнка 5 км. Неподалёку, у противоположного берега озера Нездринского находятся деревни: Горки и Наволок, а у озера Белое Боровое — посёлок Сосновый. История В Новгородской губернии деревня была приписана к Заозёрской волости Крестецкого уезда, а с 30 марта 1918 года Маловишерского уезда. Транспорт Ближайшая железнодорожная станция расположена на главном ходу Октябрьской железной дороги — в Боровёнке. Примечания
Нездрино

Нездрино (рос. Нездрино) — присілок у Окуловському районі Новгородської області Російської Федерації. Населення становить 0 осіб. Належить до муніципального утворення Боровенковське сільське поселення. Історія До 1927 року населений пункт перебував у складі Новгородської губернії. У 1927-1944 роках перебував у складі Ленінградської області. Згідно із законом N 355-ОЗ від 2 грудня 2004 року належить до муніципального утворення Боровенковське сільське поселення. Населення Примітки
Réserve naturelle d'État des Nénètses

La réserve naturelle d'État Nenetski ou réserve naturelle d'État des Nénètses (en russe : Ненецкий заповедник, Nenets Zapovednik) est une aire protégée située dans le district autonome de Nénétsie, dans l'oblast d'Arkhangelsk, au nord de la Russie. La réserve naturelle a été créée le 18 décembre 1997 par décision du gouvernement russe. La réserve a une superficie de 313 400 hectares, dont 181 900 hectares situés en mer. La réserve naturelle d'État Nenetski a été créée pour protéger et étudier les écosystèmes typiques à croissance lente de la toundra, située à l'Est, et les eaux côtières de mer de Barents. Géographie Le territoire de la réserve couvre la plage de Zaharinski sur la mer de Petchora, le cours inférieur du delta de la Petchora, le long de la côte sud de la baie Bolvanski, une partie du delta de la Nerouta le long de la côte sud de la baie Bolvanski, l'île Goulyaevskaïa Koska, l'île Matveïev, l'île Golets, l'île Dolgui, la Petite et la Grande Zelentsi et la baie Korovinskaïa, la baie Kouznetskaïa, une partie de la baie Bolvanski, les eaux le long du Zaharinskogo (la baie Zahrebetnaïa) et deux kilomètres autour des îles mentionnées. Biodiversité Les îles de la réserve sont des lieux de nidification pour les oiseaux, y compris des espèces menacées et en voie de disparition : le petit cygne, l'oie bernache, l'oie naine, le plongeon à bec blanc. Sur la pointe sud de l'île se trouve une importante colonies côtières morses de l'Atlantique (introduites dans Livre rouge russe). Chaque année, l'île des ours polaires viennent s'installer sur l'île. Parmi les rares cétacés présents dans la réserve, figure le narval, la baleine à bec, le rorqual boréal. Il est également possible d'observer des phoques gris. Notes et références Lien externe Portail de l’environnement Portail de la Russie Portail de la Sibérie
Rezerwat Nieniecki

Rezerwat Nieniecki (ros. Государственный природный заповедник «Ненецкий») – ścisły rezerwat przyrody (zapowiednik) w obwodzie archangielskim w Rosji. Znajduje się w Nienieckim Okręgu Autonomicznym. Jego obszar wynosi 3134 km² (w tym obszar morski 1819 km²), a strefa ochronna 2692 km². Rezerwat został utworzony dekretem rządu Federacji Rosyjskiej z dnia 18 grudnia 1997 roku. W 2000 roku został zakwalifikowany przez BirdLife International jako ostoja ptaków IBA. Dyrekcja mieści się w miejscowości Narjan-Mar. Opis Rezerwat znajduje się w całości za kołem podbiegunowym, nad Morzem Barentsa (Morzem Peczorskim) i składa się z trzech części: część delty rzeki Peczora, Zatoka Korowinskaja, wybrzeże Zacharin (północny fragment Tundry Małoziemielskiej), część Zatoki Peczorskiej, wyspy Guljajewskije Koszki oraz wyspy Łowieckij i Dołgij (wyspa zachodnia) ujście rzeki Nieruta, część delty rzeki Jaczej i południowa część Zatoki Bolwanskaja, wyspy na Morzu Peczorskim (wschodnia wyspa Dołgij, Matwiejew, Golec, Bolszoj Zielency i Małyj Zielency). Wybrzeże w obrębie rezerwatu to silnie bagnista nizina z licznymi jeziorami i kanałami między nimi. Jeziora są pochodzenia krasowego lub lodowcowego. Klimat jest subarktyczny. Średnia roczna temperatura wynosi -5 °C. Najcieplejszym miesiącem jest lipiec, maksymalna temperatura wynosi +29 °C. Najzimniejszym miesiącem jest luty, minimalna temperatura wynosi -46 °C. Pokrywa śnieżna utrzymuje się średnio przez 231 dni w roku. Flora W rezerwacie dominuje tundra i pustynia polarna. Flora liczy ponad 1000 gatunków, z czego rośliny naczyniowe – 339 gatunków, glony – 474 gatunki, porosty – 164 gatunki. Najbardziej typowymi roślinami rezerwatu są mchy i porosty. Rośną tu też m.in. różne gatunki turzyc, jaskier, skalnica, różeniec górski, śmiałek, honkenia piaskowa. U ujścia Peczory rośnie olsza, wierzba, wiązówka błotna. Fauna Zwierzęta lądowe rezerwatu to głównie niedźwiedź polarny, lis rudy, lis polarny, piżmak amerykański, łasica pospolita, gronostaj europejski, zając bielak, rosomak tundrowy, leming brunatny, a w południowej części także łoś euroazjatycki, wilk syberyjski i niedźwiedź brunatny. W wodach rezerwatu żyje m.in.: nerpa obrączkowana, fokowąs brodaty, foka pospolita, białucha arktyczna, orka oceaniczna, mors arktyczny, szarytka morska, lodofoka grenlandzka, płetwal karłowaty, płetwal zwyczajny, długopłetwiec oceaniczny, butlonos zwyczajny, narwal jednozębny, morświn zwyczajny. Występuje tu 125 gatunków ptaków. Są to m.in. gęś białoczelna, gęś zbożowa, bernikla białolica, łabędź czarnodzioby, rybitwa popielata, bielik, myszołów zwyczajny, mewa mała, mewa modrodzioba, sokół wędrowny. Przypisy
Ненецкий заповедник

Не́нецкий госуда́рственный приро́дный запове́дник — заповедник, расположенный в Ненецком автономном округе. Создан 18 декабря 1997 года Постановлением Правительства Российской Федерации. Территория заповедника охватывает Захарьинский берег Печорской губы, низовья дельты реки Печоры вдоль южного побережья Болванской губы, часть дельты реки Восточная Нерута вдоль южного побережья Болванской губы, острова Гуляевские Кошки, Матвеев, Голец, Долгий, Большой и Малый Зеленцы, а также акваторию Коровинской, Средней и Кузнецкой бухты, часть Болванской бухты, десятикилометровую акваторию вдоль Захарьинского берега (Губа Захребетная) и двухкилометровую акваторию вокруг вышеназванных островов. Площадь заповедника 313 400 гектаров, из них 181 900 га морская акватория. Площадь охранной зоны составляет 269 200 га (242 800 га — морская акватория). Ненецкий государственный природный заповедник создан с целью охраны и изучения типичных малонарушенных экосистем восточноевропейских тундр и прибрежных акваторий Баренцева моря. Острова служат выводковыми и линными станциями птиц, включая редких и исчезающих — малого лебедя, белощёкой казарки, пискульки, белоклювой гагары. На южной оконечности острова Долгий находится береговая залежка атлантического моржа (внесен в Красную книгу России). Ежегодно на острова заходит белый медведь. Из редких китообразных отмечен нарвал, возможны заходы высоколобого бутылконоса, северного финвала. Встречается редкий тюлень-тевяк. На территории заповедника находится газовое Кумжинское месторождение, на котором в 1980 году на скважине Кумжа-9 произошла авария с выбросом газа во время бурения, после чего начался пожар. В мае 1981 году на месторождении на глубине порядка 1,5 тыс. м был взорван ядерный заряд с целью сдвига геологических пластов, но аварию ликвидировать не удалось, месторождение было законсервировано. Последствия аварии до сих пор не устранены. Примечания
Nepotyagovo

Nepotyagovo (Russian: Непотягово) is a rural locality (a settlement) and the administrative center of Spasskoye Rural Settlement, Vologodsky District, Vologda Oblast, Russia. The population was 1,200 as of 2002. There are 31 streets. Geography Nepotyagovo is located 11 km southwest of Vologda (the district's administrative centre) by road. Kudrino is the nearest rural locality. References
Непотягово (Вологодская область)

Непотягово — посёлок в Вологодском районе Вологодской области. Административный центр Спасского сельского поселения и Спасского сельсовета. Расположен на левом берегу реки Шограш. География Расстояние до районного центра Вологды по автодороге — 10 км. Ближайшие населённые пункты — Кудрино, Авдотьино, Дмитриевское. История До 26 декабря 2001 года Непотягово имело статус деревни. Население По переписи 2002 года население — 1200 человек (543 мужчины, 657 женщин). Преобладающая национальность — русские (98 %). Культура Храм в честь Преображения Господня Обелиск, посвященный ВОВ Примечания Ссылки Л. С. Панов. Непотягово / гл. ред. Г. В. Судаков // Вологодская энциклопедия : энциклопедия. — Вологда : Русь, 2006. — С. 340. — 608 с. — 7000 экз. — ISBN 5-87822-305-8. Непотягово // Чайкина Ю. И. Географические названия Вологодской области: Топонимический словарь. — Архангельск: Северо-Западное книжное издательство, 1988. Непотягово (недоступная ссылка — история). в реестре населённых пунктов Вологодской области
Nefedovskaya

Nefedovskaya (Russian: Нефедовская) is a rural locality (a village) in Tiginskoye Rural Settlement, Vozhegodsky District, Vologda Oblast, Russia. The population was 54 as of 2002. Geography The distance to Vozhega is 36 km, to Gridino is 12 km. Bukhara, Ogarkovskaya, Antsiferovskaya are the nearest rural localities. References
Нефедовская (Огибаловский сельсовет)

Нефедовская — деревня в Вожегодском районе Вологодской области. Входит в состав Тигинского сельского поселения (с 1 января 2006 года по 9 апреля 2009 года входила в Огибаловское сельское поселение), с точки зрения административно-территориального деления — в Огибаловский сельсовет. Расстояние до районного центра Вожега по автодороге — 36 км, до центра муниципального образования Гридино по прямой — 12 км. Ближайшие населённые пункты — Бухара, Огарковская, Анциферовская. По переписи 2002 года население — 54 человека (23 мужчины, 31 женщина). Преобладающая национальность — русские (96 %). Примечания Ссылки Нефедовская (недоступная ссылка — история). в реестре населённых пунктов Вологодской области
Niva kraftverk 2

Niva kraftverk 2 (ryska: Нива ГЭС-2) är ett ryskt vattenkraftverk i Niva i Murmansk oblast, Ryssland. Bygget startade 1930 och kraftverket invigdes 1934. Det ägs och drivs av det ryska energiföretaget TGK-1, ett dotterbolag till Kolskenergo (Kola energi). Niva kraftverk 2 utnyttjar ett fall på 36 meter i älven. Det har fyra Francisturbin med en installerad effekt av totalt 60 MW. Kraftverket har moderniserats i flera etapper sedan slutet av 1980-talet Se även Niva kraftverk 1 Niva kraftverk 3 Kumskaja kraftverk Iovskaja kraftverk Knjazjegubskaja kraftverk Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Niva kraftverk 2.﻿
ГЕС Ніва 2

ГЕС Ніва 2 — гідроелектростанція у Мурманській області Росії. Знаходячись між ГЕС Ніва 1 (26 МВт, вище по течії) та ГЕС Ніва 3, входить до складу каскаду на річці Ніва, яка впадає до Кандалакської затоки Білого моря. У межах проекту річку на початку порогу Розбійник перекрили земляною греблею висотою 14 метрів та довжиною 549 метрів, до якої прилягає бетонна водоскидна секція довжиною 42 метри. Створений греблею підпір у 2,5 метра перетворив природне Пінозеро на водосховище з площею поверхні 17,6 км2 та об'ємом 79 млн м3 (корисний об'єм 43 млн м3). Зі сховища про правобережжю прокладено дериваційний канал довжиною 4,4 км, який на завершенні перекритий русловим машинним залом довжиною 58 метрів. У 1930-х роках тут змонтували чотири гідроагрегати, три з яких із початком радянсько-німецької війни демонтували та вивезли. Під час бойових дій станцію тричі атакувала німецька авіація (у вересні та грудні 1941-го і березні 1943-го), проте, незважаючи на отримані пошкодження, вона продовжувала експлуатуватись. При цьому у вересні 1942-го та березні 1944-го тут знов ввели в дію два повернені та повторно змонтовані гідроагрегати (четвертий запустили в 1946-му). Гідроагрегати включають турбіни типу Френсіс потужністю по 15 МВт, які використовують напір у 36 метрів та забезпечують виробництво 410 млн кВт-год електроенергії на рік. Відпрацьована вода повертається у річку по відвідному каналу довжиною 0,13 км. Видача продукції відбувається по ЛЕП, розрахованій на роботу під напругою 110 кВ. Примітки
Нива ГЭС-1

Нива ГЭС-1, или Нива-1 — гидроэлектростанция на реке Нива около города Полярные Зори в Мурманской области. Входит в Каскад Нивских ГЭС, являясь его верхней ступенью. Эта станция — первая на каскаде, где была установлена телемеханика, что позволило осуществлять работу без присутствия постоянного оперативного персонала. В настоящее время полностью автоматизирована. Осуществляет годичное и многолетнее регулирование стока р. Нивы водохранилищами озер Имандра и Пиренга. Общие сведения Строительство ГЭС началось в 1950, закончилось в 1954. Первый гидроагрегат пущен в 1952, ГЭС принята в промышленную эксплуатацию 6 сентября 1954. ГЭС построена по деривационному типу. Состав сооружений ГЭС: земляная насыпная плотина длиной 300 м наибольшей высотой 8,5 м; правобережная насыпная дамба длиной 277 м; левобережная насыпная дамба длиной 650 м; бетонная водосбросная плотина длиной 61,40 м; деривационный подводящий канал длиной 1151,78 м; здание ГЭС совмещенного типа длиной 48 м с донным водосбросом; отводящий канал длиной 727,1 м. Мощность ГЭС — 24,9 МВт, среднегодовая выработка — 131,641 млн кВт·ч. В здании ГЭС установлено 2 поворотно-лопастных гидроагрегата мощностью 12,5 МВт и 12,4 МВт, работающих при расчетном напоре 11,5 м. Гидротурбины импортные (КМВ). В настоящее время ГЭС полностью автоматизирована и работает без персонала. Напорные сооружения ГЭС (длина напорного фронта 1,28 км) образуют Пиренгское водохранилище сезонного регулирования и крупное водохранилище озера Имандра многолетнего регулирования. Площадь водохранилища озера Имандра составляет 876 км², полная и полезная ёмкость 11,2 и 2,83 км³. ГЭС спроектирована институтом «Ленгидропроект». Нива ГЭС-1 входит в состав ПАО «ТГК-1». В 2020 году произошло изменение мощности ГЭС (перемаркировка по тепловому состоянию гидрогенераторов) с 26 МВт до 24,9 МВт. Литература Нива ГЭС // Кольская энциклопедия. В 5 т. Т. 3. Л — О / Гл. ред. В. П. Петров. — Мурманск : РУСМА (ИП Глухов А. Б.), 2013. — 477 с. : ил., портр. Нива ГЭС-1 / ТГК-1. Б. м., 2010. Примечания Ссылки Описание Нива ГЭС-1 на сайте института Ленгидропроект (недоступная ссылка) Официальный сайт ПАО «ТГК-1»
Niva kraftverk 1

Niva kraftverk 1 (ryska: Нива ГЭС-1) är ett ryskt vattenkraftverk i Niva i Murmansk oblast, Ryssland. Bygget startade 1950 och kraftverket invigdes 1952. Det ägs och drivs av det ryska energiföretaget TGK-1, ett dotterbolag till Kolskenergo (Kola energi). Niva kraftverk 1 utnyttjar ett fall på 11,5 meter i älven. Det har två Kaplanturbin med en installerad effekt av totalt 24,9 MW. Se även Niva kraftverk 2 Niva kraftverk 3 Kumskaja kraftverk Iovskaja kraftverk Knjazjegubskaja kraftverk Externa länkar﻿