NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Коноховиці

Коноховиці (рос. Коноховицы) — присілок у Волосовському районі Ленінградської області Російської Федерації. Населення становить 27 осіб. Належить до муніципального утворення Большеврудське сільське поселення. Історія Від 1 серпня 1927 року належить до Ленінградської області. Населення Чисельність населенняРік222324252627282006200820102012201420162018КоноховицыСтатистика населення.mw-chart-b7eb69df72d93cc97c77b931cc4a56bf50640fb0780ae526f738cec81ff8f2d2555630b79de4d8dfecd12e1f74caed90b5d1845d382c0c9f792a00cd9d7bcfec__zr190505-cls-986505:hover{pointer-events:none}.mw-chart-b7eb69df72d93cc97c77b931cc4a56bf50640fb0780ae526f738cec81ff8f2d2555630b79de4d8dfecd12e1f74caed90b5d1845d382c0c9f792a00cd9d7bcfec__zr190505-cls-986506:hover{cursor:pointer;fill:rgba(0,0,0,1)}.mw-chart-b7eb69df72d93cc97c77b931cc4a56bf50640fb0780ae526f738cec81ff8f2d2555630b79de4d8dfecd12e1f74caed90b5d1845d382c0c9f792a00cd9d7bcfec__zr190505-cls-986507:hover{cursor:pointer}.mw-chart-b7eb69df72d93cc97c77b931cc4a56bf50640fb0780ae526f738cec81ff8f2d2555630b79de4d8dfecd12e1f74caed90b5d1845d382c0c9f792a00cd9d7bcfec__zr190505-cls-986508:hover{cursor:pointer;fill:rgba(82,130,235,1)}.mw-chart-b7eb69df72d93cc97c77b931cc4a56bf50640fb0780ae526f738cec81ff8f2d2555630b79de4d8dfecd12e1f74caed90b5d1845d382c0c9f792a00cd9d7bcfec__zr190505-cls-986509:hover{cursor:pointer;fill:rgba(0,0,0,0)} Примітки
Мала Вруда

Мала Вруда (рос. Малая Вруда) — присілок у Волосовському районі Ленінградської області Російської Федерації. Населення становить 0 осіб. Належить до муніципального утворення Большеврудське сільське поселення. Історія Від 1 серпня 1927 року належить до Ленінградської області. Населення Чисельність населенняРік05101520252006200820102012201420162018Малая ВрудаСтатистика населення.mw-chart-816672678d8464a145fc2161f619148a93f547616d4077c3bb52820cb5e07dfef6777a5652e21837043e7854ea0ec0d9e7e28c100b4ec787a5149556213e925e__zr219651-cls-1133436:hover{pointer-events:none}.mw-chart-816672678d8464a145fc2161f619148a93f547616d4077c3bb52820cb5e07dfef6777a5652e21837043e7854ea0ec0d9e7e28c100b4ec787a5149556213e925e__zr219651-cls-1133437:hover{cursor:pointer;fill:rgba(0,0,0,1)}.mw-chart-816672678d8464a145fc2161f619148a93f547616d4077c3bb52820cb5e07dfef6777a5652e21837043e7854ea0ec0d9e7e28c100b4ec787a5149556213e925e__zr219651-cls-1133438:hover{cursor:pointer}.mw-chart-816672678d8464a145fc2161f619148a93f547616d4077c3bb52820cb5e07dfef6777a5652e21837043e7854ea0ec0d9e7e28c100b4ec787a5149556213e925e__zr219651-cls-1133439:hover{cursor:pointer;fill:rgba(82,130,235,1)}.mw-chart-816672678d8464a145fc2161f619148a93f547616d4077c3bb52820cb5e07dfef6777a5652e21837043e7854ea0ec0d9e7e28c100b4ec787a5149556213e925e__zr219651-cls-1133440:hover{cursor:pointer;fill:rgba(0,0,0,0)} Примітки
Рогатино (Ленінградська область)

Рогатино (рос. Рогатино) — присілок у Волосовському районі Ленінградської області Російської Федерації. Населення становить 77 осіб. Належить до муніципального утворення Рабитицьке сільське поселення. Історія Від 1 серпня 1927 року належить до Ленінградської області. Населення Чисельність населенняРік505560657075802006200820102012201420162018Рогатино (Ленинградская область)Статистика населення.mw-chart-349d4e9201e53234beffb8b44fe85ee9c3331c2c7373fd17c1e2fe41e48e4d12676ebcce91c64378458b05feecdab0ca6e0f737cc1642a4c030450f307355cb4__zr219654-cls-1133451:hover{pointer-events:none}.mw-chart-349d4e9201e53234beffb8b44fe85ee9c3331c2c7373fd17c1e2fe41e48e4d12676ebcce91c64378458b05feecdab0ca6e0f737cc1642a4c030450f307355cb4__zr219654-cls-1133452:hover{cursor:pointer;fill:rgba(0,0,0,1)}.mw-chart-349d4e9201e53234beffb8b44fe85ee9c3331c2c7373fd17c1e2fe41e48e4d12676ebcce91c64378458b05feecdab0ca6e0f737cc1642a4c030450f307355cb4__zr219654-cls-1133453:hover{cursor:pointer}.mw-chart-349d4e9201e53234beffb8b44fe85ee9c3331c2c7373fd17c1e2fe41e48e4d12676ebcce91c64378458b05feecdab0ca6e0f737cc1642a4c030450f307355cb4__zr219654-cls-1133454:hover{cursor:pointer;fill:rgba(82,130,235,1)}.mw-chart-349d4e9201e53234beffb8b44fe85ee9c3331c2c7373fd17c1e2fe41e48e4d12676ebcce91c64378458b05feecdab0ca6e0f737cc1642a4c030450f307355cb4__zr219654-cls-1133455:hover{cursor:pointer;fill:rgba(0,0,0,0)} Примітки
Захоння (Волосовський район)

Захоння (рос. Захонье) — присілок у Волосовському районі Ленінградської області Російської Федерації. Населення становить 176 осіб. Належить до муніципального утворення Рабитицьке сільське поселення. Історія Від 1 серпня 1927 року належить до Ленінградської області. Населення Чисельність населенняРік608010012014016018018301860189019201950198020102040Захонье (Волосовский район)Статистика населення.mw-chart-7c4a3da2ab7808adb251eb7848408323b8c629e069715f8b161886cfc67866df172ab58640a67d640fd12d63d43e35ea8e72c502f02367639cc8d4bb4f98fefa__zr210236-cls-1083842:hover{pointer-events:none}.mw-chart-7c4a3da2ab7808adb251eb7848408323b8c629e069715f8b161886cfc67866df172ab58640a67d640fd12d63d43e35ea8e72c502f02367639cc8d4bb4f98fefa__zr210236-cls-1083843:hover{cursor:pointer;fill:rgba(0,0,0,1)}.mw-chart-7c4a3da2ab7808adb251eb7848408323b8c629e069715f8b161886cfc67866df172ab58640a67d640fd12d63d43e35ea8e72c502f02367639cc8d4bb4f98fefa__zr210236-cls-1083844:hover{cursor:pointer}.mw-chart-7c4a3da2ab7808adb251eb7848408323b8c629e069715f8b161886cfc67866df172ab58640a67d640fd12d63d43e35ea8e72c502f02367639cc8d4bb4f98fefa__zr210236-cls-1083845:hover{cursor:pointer;fill:rgba(82,130,235,1)}.mw-chart-7c4a3da2ab7808adb251eb7848408323b8c629e069715f8b161886cfc67866df172ab58640a67d640fd12d63d43e35ea8e72c502f02367639cc8d4bb4f98fefa__zr210236-cls-1083846:hover{cursor:pointer;fill:rgba(0,0,0,0)} Примітки
Рабитицы (посёлок)

Раби́тицы — посёлок в Рабитицком сельском поселении Волосовского района Ленинградской области. История Согласно данным переписи населения СССР 1926 года в посёлке Рабитицы Рабитицкого сельсовета Врудской волости Кингисеппского уезда проживал 201 человек — все эстонцы, кроме двух русских семей. По данным 1933 года посёлок назывался Робитицы и входил в состав Робитицкого сельсовета Волосовского района с центром в деревне Робитицы II. По данным 1966 и 1973 годов посёлок назывался Рабитицы и находился в составе Волосовского сельсовета. По административным данным 1990 года посёлок назывался Рабитицы и входил в состав Рабитицкого сельсовета с административным центром в деревне Рабитицы. В 1997 году в посёлке Рабитицы проживали 16 человек, в 2002 году — 55 человек (русские — 83 %), в 2007 году — 9. География Посёлок расположен в центральной части района к востоку от автодороги 41А-002 (Гатчина — Ополье) и к западу от автодороги 41К-013 (Жабино — Вересть). Расстояние до административного центра поселения — 3 км. Расстояние до ближайшей железнодорожной станции Волосово — 5 км. Демография Национальный состав Согласно данным Всероссийской переписи населения 2021 года в посёлке проживали 14 человек, из них: русские — 13, белорусы — 1 человек. Примечания
Рабитиці (селище)

Рабитиці (рос. Рабитицы) — селище у Волосовському районі Ленінградської області Російської Федерації. Населення становить 11 осіб. Належить до муніципального утворення Рабитицьке сільське поселення. Історія Від 1 серпня 1927 року належить до Ленінградської області. Населення Чисельність населенняРік0102030405060199520002005201020152020Рабитицы (посёлок)Статистика населення.mw-chart-ae3dfcc3225c97b3f23b5a3ed886faab7ede200c53223e5634c4d7597a672ce9847e9bc2d2aa537f7a4a8e0bbc6bfecf93b1d47db4b3b6a953bfc37a4b085ad1__zr210239-cls-1083857:hover{pointer-events:none}.mw-chart-ae3dfcc3225c97b3f23b5a3ed886faab7ede200c53223e5634c4d7597a672ce9847e9bc2d2aa537f7a4a8e0bbc6bfecf93b1d47db4b3b6a953bfc37a4b085ad1__zr210239-cls-1083858:hover{cursor:pointer;fill:rgba(0,0,0,1)}.mw-chart-ae3dfcc3225c97b3f23b5a3ed886faab7ede200c53223e5634c4d7597a672ce9847e9bc2d2aa537f7a4a8e0bbc6bfecf93b1d47db4b3b6a953bfc37a4b085ad1__zr210239-cls-1083859:hover{cursor:pointer}.mw-chart-ae3dfcc3225c97b3f23b5a3ed886faab7ede200c53223e5634c4d7597a672ce9847e9bc2d2aa537f7a4a8e0bbc6bfecf93b1d47db4b3b6a953bfc37a4b085ad1__zr210239-cls-1083860:hover{cursor:pointer;fill:rgba(82,130,235,1)}.mw-chart-ae3dfcc3225c97b3f23b5a3ed886faab7ede200c53223e5634c4d7597a672ce9847e9bc2d2aa537f7a4a8e0bbc6bfecf93b1d47db4b3b6a953bfc37a4b085ad1__zr210239-cls-1083861:hover{cursor:pointer;fill:rgba(0,0,0,0)} Примітки
Alexandřina země

Alexandřina země (rusky Земля Александры, anglicky Alexandra Land) je nejzápadnější ostrov v souostroví Země Františka Josefa v Severním ledovém oceánu. Ostrov byl pojmenován na počest Alexandry Dánské, která se sňatkem stala britskou princeznou a později královnou. S rozlohou 1 130 km² je čtvrtým největším ostrovem souostroví. Od sousední Jiřího země je na východě oddělen Cambridgeským průlivem. Nejvyšší bod na ostrově dosahuje nadmořské výšky 382 metrů. Mys Mary Harmsworhové na západním pobřeží je nejzápadnějším bodem Země Františka Josefa. Mys byl pojmenován po Marry Harmsworhové, manželce Alfreda Harmswortha, který byl hlavním sponzorem polární expedice F. G. Jacksona. Další dva mysy, které vybíhají z jižního pobřeží k jihozápadu, se jmenují Lofley a Ludlow. Větší část ostrova je zaledněná. Větší ledovec v západní části ostrova se jmenuje Lunnyův ledový příkrov. V roce 1914 dosáhl pobřeží Alexandřiny země ruský kormidelník Valerian Albanov z arktické expedice Georgije Brusilova a pokračoval odtud k Northbrookovu ostrovu, ze kterého byl spolu s jediným dalším přeživším námořníkem zachráněn expedicí Georgije Sedova. Během druhé světové války v roce 1942 vybudovalo Německo na ostrově tajnou meteorologickou stanici Schatzgräber (Hledač pokladů). V roce 1944 však velká část posádky zemřela na následky trichinelózy z pojídání syrového medvědího masa, zbytek mužstva byl z ostrova odvezen válečnou ponorkou U-Boot a projekt byl ukončen. V roce 2016 tajnou základnu ruští vědci znovuobjevili. V severní nezaledněné části ostrova se na místě bývalé meteorologické stanice nachází ruská vojenská letecká základna Nagurskoje. Byla pojmenována po polském průkopníku letectví Janu Nagórskim a patřila mezi nejvýznamnější meteorologické stanice během studené války. Přistávací sněhová dráha je dlouhá 1 500 m. V roce 1996 zde došlo k havárii při přistávání letadla Antonov An-72. Na ostrově se běžně vyskytují mědvědi lední a na jižním pobřeží existují kolonie alkounů malých. V pobřežních vodách jsou krmné oblasti velryb grónských. Galerie Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Alexandra Land na anglické Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Alexandřina země na Wikimedia Commons
Alexandra Land

Alexandra Land (russisk: Земля Александры, Zemlya Aleksandry) er en stor ø beliggende i Franz Josefs Land i Arkhangelsk oblast i Rusland. Fraset Victoria Island er det den vestligst beliggende ø i Franz Josef Øhavet. Geografi Det højeste punkt på øen, 382 m, er toppen af Kupol Lunny (Купол Лунный) "Månekuplen", en stor iskuppel der dækker det meste af den vestlige del af øen. I den vestlige ende af den vestlige isdækkede område ligger Nordenskiölds gletsjer, andre gletsjere på øen er Worcester-gletsjeren og Payers gletsjer. Den nordlige del af øen er isfri og dens østlige ende danner en halvø, der strækker sig sydpå, Polyarnykh Letchikov-halvøen. Denne halvø er dækket af Kupol Kropotkina (Купол Кропоткина), en mindre iskuppel. Der er tre store vandhuller på øen, herunder Utinoye (Andedammen) og Ledyanoye (Isdammen). Dezhnev Bugten (Zaliv Dezhneva) ligger mellem den vestlige del af øen og Polyarnykh Letchikov-halvøen. Cape Thomas (Mys Tomasa) er den sydligste forbjerg af halvøen. Cambridge-kanalen (Proliv Kambritch) er et bredt sund mellem Alexandra Land og Zemlya Georga. I den sydlige ende denne ø har to kapper, der peger mod sydvest på den sydligste kyst: Kap Lofley og Kap Ludlow. Kap Mary Harmsworth, der peger mod vest, er det vestligste punkt i selve Franz Josefs Land. Økologi Isbjørnen, Ursus maritimus, findes på Alexandra Land. Isbjørne i denne region er i lighed med andre arktiske subregioner genetisk adskilte fra andre isbjørnesubpopulationer i forskellige arktiske subregioner. Historie Alexandra Land er opkaldt til ære for Storfyrstinde Alexandra Pavlovna af Rusland (1783-1801), som blev ærkehertuginde af Østrig efter hendes ægteskab med ærkehertug Joseph Østrigs, palatin af Ungarn. Den russiske navigator Valerian Albanov af Svyataya Anna nåede Kap Mary Harmsworth i Alexandra Land i 1914 efter hans prøvelser i polarisen. Cape Mary Harmsworth blev opkaldt efter Alfred Harmsworths kone Mary. Alfred Harmsworth, medlem af Royal Geographical Society, var hovedsponsor for Jackson-Harmsworths polarekspedition i 1894 til Franz Josefs Land. Under 2. verdenskrig etablerede tyskerne en meteorologisk station på øen, kaldet Schatzgräber ("Skattegraver"). De fleste af medlemmerne blev ramt af trikiner efter at have spist råt isbjørnekød. De overlevende blev evakueret og projektet opgivet. Nagurskaja er en russisk base, beliggende på øen ved 80 ° 49'N 47 ° 25'E, på stedet af den tidligere meteorologiske station. Den blev opkaldt efter pioner pilot Jan Nagórski og har fungeret som en af de vigtigste meteorologiske stationer i området under den kolde krig. Denne base har en 1.500 m lang snelandingsbane. Et Antonov An-72 fragtfly brød sammen under landingen i Nagurskoye den 23. december 1996. Alexandra Land er også hjemsted for Nagurskoye militærbase, Ruslands nordligste militærbase. Noter Litteratur Valerian Albanov, In the Land of White Death ISBN 9780679783619 Eksterne henvisninger Jackson-Harmsworth Polar Expedition
Terre d'Alexandra

La terre d'Alexandra ou terre Alexandra (en russe : Земля Александры, Zemlia Aleksandry) est la plus occidentale et la quatrième île en superficie de l'archipel François-Joseph en Russie. Elle est séparée de la terre George à l'est par le détroit de Cambridge. Au nord-est de l'île, la péninsule des Aviateurs polaires est séparée de la péninsule Armitage (sur la terre George) par le canal d'Arkhangelsk. L'île est recouverte en presque totalité par deux calottes glaciaires, la plus importante au sud-ouest de l'île et l'autre sur la péninsule des Aviateurs polaires, à l'exception au sud d'une petite zone autour du cap Mary Harmsworth et d'une région plus étendue au nord de l'île où est implantée la base militaire et station météorologique de Nagourskoïe. Histoire Valerian Albanov y aborde le 25 juin 1914 et y retrouve les deux hommes qui avaient abandonné son groupe huit jours avant. Il leur fait grâce et poursuit son expédition. Au cours de la Seconde Guerre mondiale en 1942, l'Allemagne nazie installa une station météorologique sur l'île, disposant aussi de ravitaillements, appelée Schatzgräber (« Chercheur de trésor »). La plupart des membres de la station furent atteints de trichinose après avoir consommé de la viande crue d'ours polaire. Les occupants furent évacués en 1944 et la station abandonnée. Elle ne sera découverte qu'en 2016 par des scientifiques russes, soit 72 ans après l'évacuation des nazis. L'île a été nommée en l'honneur d'Alexandra de Danemark. Notes et références Voir aussi Bibliographie (en) Wilhelm Dege (de) (trad. de l'allemand par William Barr), War North of 80 : The Last German Arctic Weather Station of World War II [« Wettertrupp Haudegen »], Calgary et Boulder, Arctic Institute of North America, University of Calgary Press (en) et University Press of Colorado (en), coll. « Northern lights series » (no 4), 2003, 361 p. (ISBN 1-55238-110-2 et 0-87081-768-X, lire en ligne). Liens externes (en) Terre Alexandra sur franz-josef-land.info (ru) Cartographie (1 : 200 000) : U-38-XXVIII,XXIX,XXX (1965) Portail de l'oblast d'Arkhangelsk Portail des îles
Terra di Alessandra

Terra di Alessandra (in russo Zemlja Aleksandry, Земля Александры) è un'isola russa che fa parte dell'arcipelago della Terra di Francesco Giuseppe, nel Mar Glaciale Artico ed è l'isola più occidentale dell'arcipelago. Il punto più alto dell'isola raggiunge i 382 m. La Terra di Alessandra è divisa dall'isola Terra del Principe Giorgio dal Canale di Cambridge. Storia La Terra di Alessandra è stata così chiamata in onore della principessa Alessandra di Danimarca, moglie di Edoardo VII; vi sono altresì fonti che affermano che fu dedicata alla granduchessa Aleksandra Pavlovna Romanova (1783-1801), che divenne arciduchessa d'Austria con il suo matrimonio con l'arciduca Giuseppe d'Austria, Palatino d'Ungheria. Il navigatore russo Valerian Al'banov, sulla Svjataja Anna (Sant'Anna), raggiunse il capo Mary Harmsworth della Terra di Alessandra nel 1914, dopo il suo lungo e tragico calvario sul ghiaccio polare. Capo Mary Harmsworth è stato così chiamato in onore della moglie di Alfred Harmsworth. Harmsworth, membro della Royal Geographical Society, è stato lo sponsor principale della Jackson-Harmsworth Polar Expedition 1894) nella Terra di Francesco Giuseppe. L'isola è attualmente la sede della base militare Nagurskaja (80°49′N 47°25′E80°49′N, 47°25′E), la base militare russa più settentrionale. Nel 2016 una spedizione russa è riuscita a trovare i resti una base militare nazista che faceva parte dell'Operazione Schatzgräber (Cacciatore di tesori). Si trattava di una serie di avamposti realizzati dai nazisti nell'Artico tra il 1942 ed il 1944. Nella base, aperta nel settembre 1943, sono stati infatti trovati circa 500 reperti di vario tipoː libri, documenti, testi di meteorologia, manuali della Marina militare tedesca, munizioni, cartucce, tavole astronomiche, quaderni di registrazioni di dati meteo ecc. La base venne poi abbandonata definitivamente nel luglio 1944. Negli anni ottanta una squadra di esperti sminatori tedeschi visitò le isole per rimuovere i campi minati ma solo nell'agosto 2016 è stata fatta una completa ricognizione e uno studio accurato della base mappandola con precisione. Note Voci correlate Lista delle isole della Terra di Francesco Giuseppe Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Terra di Alessandra Collegamenti esterni Terra di Alessandra Archiviato il 4 febbraio 2012 in Internet Archive. nel sito dell'UNEP (EN) Mappa e descrizione dell'isola Alexandra Land - Franz-Joseph-Land Archiviato il 2 giugno 2012 in Internet Archive.
Ziemia Aleksandry

Ziemia Aleksandry (ros. Земля Александры) – jedna z większych wysp rosyjskiego archipelagu Ziemia Franciszka Józefa. Leży na Morzu Barentsa. Historia W czasie II wojny światowej, Niemcy utworzyli tu stację meteorologiczną Schatzgräber. Działała ona od października 1943 do lipca 1944, kiedy to po spożyciu mięsa upolowanego niedźwiedzia polarnego, cała załoga stacji (z wyjątkiem sanitariusza-wegetarianina) zachorowała na włośnicę i została ewakuowana. W 1952 r. zbudowano na wyspie stację polarną, a w latach '50 XX wieku bazę lotniczą Nagurskoje. Geografia Jej powierzchnia wynosi 1095 km², najwyższe wzniesienie sięga 382 m n.p.m. Klimat polarny, temperatura sięga nawet -30 °C. Przypisy
Terra de Alexandra

A Terra de Alexandra (em russo: Земля Александры; Zemlya Aleksandry) é uma grande ilha situada no arquipélago ártico da Terra de Francisco José, no oceano Ártico. Administrativamente, pertence ao oblast de Arcangel, Federação Russa. Geografia A Terra de Alexandra é a ilha mais ocidental do arquipélago, não contando a isolada ilha Victoria. Tem uma forma bastante irregular, com um grande recorte na parte sul, que a divide quase em duas partes, unidas por um curto istmo de apenas 3 km. O ponto mais elevado da ilha tem 382 m. A Terra de Alexandre fica muito perto da Terra de Jorge (Zemlya Georga), da qual está separada pelo estreito designado canal de Cambridge (Proliv Kambritch), que tem largura de 10-15 km e rodeia por completo a ilha por norte e sudeste, ao longo de 75 km. Esta ilha tem dois cabos orientados a sudoeste na sua costa meridional: cabo Lofley e cabo Ludlow. Outro cabo que aponta para oeste, o cabo Mary Harmsworth, é o ponto mais ocidental do arquipélago da Terra de Francisco José. Nagurskoye é uma base russa situada na ilha (80° 49′ N, 47° 25′ L). Deve o seu nome ao piloto aéreo pioneiro Jan Nagorski (1888–1976), e foi uma das mais importantes estações meteorológicas no arquipélago durante a Guerra Fria. Esta base conta com uma pista de neve de 1500 m. Um avião de carga Antonov An-72 teve um acidente quando aterrava em Nagurskoye em 23 de dezembro de 1996. História A Terra de Alexandra foi assim chamada pela Expedição austro-húngara ao Polo Norte em homenagem à Grã-Duquesa Alexandra Pavlovna da Rússia (1783-1801), que seria arquiduquesa da Áustria pelo seu casamento com o arquiduque José da Áustria, do Palatinado da Hungria. O navegante russo Valerian Albanov, do navio Svyataya Anna, chegou ao cabo Mary Harmsworth na Terra de Alexandra em 1914, após uma longa e trágica odisseia no gelo polar. O cabo Mary Harmsworth foi assim chamado em homenagem à mulher de Alfred Harmsworth, Maria. Alfred Harmsworth, membro da Royal Geographical Society, foi o principal patrocinador da Expedição Polar Jackson-Harmsworth de 1894 à Terra de Francisco José. Referências Este artigo foi inicialmente traduzido, total ou parcialmente, do artigo da Wikipédia em castelhano cujo título é «Tierra de Alexandra». Valerian Albanov, In the Land of White Death.
Alexandras land

Alexandras land (ryska: Земля Александры; Zemlja Aleksandry) är en ö i den ryska ögruppen Frans Josefs land. Förutom Viktorijaön är denne ögruppens västligaste utpost. Alexandras land är enligt en version uppkallad efter den ryska storfurstinnan Alexandra Pavlovna och enligt en annan efter Alexandra av Danmark. Ön har en gränspostering vid basen och flygplatsen Nagurskaja. Detta är Rysslands nordligaste bebyggelse och den enda platsen på Frans Josefs land där trupper från gränsdivisionen FSB är posterade.
Клек

Клекът (Pinus mugo) е вид бор, разпространен в Пиренеите, Централна Европа и Балканския полуостров, най-често между 1000 и 2200 m надморска височина, до 200 m в северните (Германия, Полша) и до 2700 m в южните (България) части на ареала. В България се среща главно в Рила, Пирин, Средна и Западна Стара планина, Витоша и други. Игловидните тъмнозелени листа са събрани две по две и имат дължина 3 – 7 cm. Зрелите женски шишарки са дребни (2,5 – 5,5 cm) с яйцевидна форма. Природозащитен статут Червен списък на световнозастрашените видове (IUCN Red List) – Незастрашен вид (Lower Risk/least concern LR/lc) Други На клека е наречена улица в квартал „Гърдова глава“ в София (Карта). Бележки