NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Chantier naval de la Baltique

Les chantiers navals de la Baltique sont parmi les plus vieux chantiers navals de la Russie. Ils se situent à Saint-Pétersbourg sur l'île Vassilievski. Ils sont spécialisés dans la construction de navires militaires ainsi que des brise-glaces à propulsion nucléaire. La fondation par Carr et MacPherson (1856–1874) MacPherson était en 1853 employé comme ingénieur à la construction du yacht du tsar, la Nevka ; parallèlement, il dirigeait un atelier à Saint-Pétersbourg. Soucieux de promouvoir son entreprise, il proposa en 1856 au négociant russe Carr de créer une fonderie et un chantier naval. Les deux entrepreneurs établirent leur chantier dans la moitié sud de l'île Vassilievski, à Saint-Pétersbourg. De 1872 à sa mort, en 1879, MacPherson fut à la fois le directeur et l'ingénieur en chef de cette société. C'est sous l'égide de Carr et MacPherson que furent construits le premier navire blindé russe, à savoir la canonnière Opyt (1861), ainsi que le premier sous-marin russe (1866). Par la suite, l'entreprise reçut plusieurs commande de navires de la Marine impériale russe et se partageait la fabrication de canons de marine avec les arsenaux de l'Amirauté. C'est ainsi que Carr and MacPherson fabriqua deux canonnières de classe Ouragan (dont le Latnik) et la frégate cuirassée Amiral Lazarev. Outre des navires de guerre, les chantiers fournissaient aussi la flotte russe en turbines à vapeur et pièces d'artillerie. En 1874, l'entreprise connut de graves difficultés financières et fut revendue au prince Ortomski. Les chantiers de la Baltique après la révolution de 1917 Après la révolution d'Octobre, les soviets confisquèrent l'appareil industriel et les chantiers devinrent l'« atelier 189. » Puis le 7 novembre 1922, ils prirent le nom du communiste français André Marty. Au début de la nouvelle politique économique instaurée en 1921, les chantiers firent face à une baisse de la capacité de production ; pourtant les employés, au nombre de 245, décidèrent le 5 juin 1923 de conserver les installations, qui reprirent l'appellation de Chantiers de la Baltique. Ils produisaient en 1924 des motrices diesel class shch-el-1. De 1975 à 2007, ces chantiers construiront entre autres neuf brise-glaces à propulsion nucléaire. Notes et références Articles connexes Liste des chantiers navals de l'Union soviétique Portail de l'industrie Portail de la mer Baltique Portail de Saint-Pétersbourg
Balti Hajógyár

A Balti hajógyár, vagy Balti üzem, korábban 189. sz. hajógyár orosz gépipari vállalat, amely főként hajókat gyárt. Oroszország egyik legrégebbi hajógyára, melyet 1856-ban alapítottak. Szentpéterváron, a Néva torkolatában, a Vasziljevszkij-sziget délnyugati részén helyezkedik el. 2007-től az Egyesített Hajógyártó Vállalat (OSZK) holdinghoz, ezen belül a Nyugati Hajógyártó Központhoz tartozik. Ott készültek a szovjet és orosz atomjégtörők. A hajóépítésben jelentős részt képviselnek a hadihajók. Tengeralattjárók közül csak dízel-elektromos meghajtásúakat gyárt. A Balti hajógyárban készült az első úszó atomerőmű, az Akagyemik Lomonoszov. Oroszországban a nagyméretű hajócsavarok egyedüli előállítója. Története Jegyzetek Források Vojenno-promislennij kompleksz (Enciklopegyija), Főszerkesztő: I. D. Szergejev, Vojennij Parad, Moszkva, 2005, ISBN 5-902975-01-8, pp. 688–689. További információk A Balti hajógyár honlapja
Baltische Scheepswerf

De Baltische Scheepswerf (Russisch: Балтийский завод имени, Baltiysky Zavod imeni) is opgericht in 1856 en is een van de oudste scheepswerven in Rusland. De scheepswerf ligt in Sint-Petersburg op het eiland Vasilievski. Het maakt onderdeel uit van het Russische staatsbedrijf United Shipbuilding Corporation. Geschiedenis De scheepswerf werd in 1856 opgericht door de Schotse ondernemer M. L. MacPherson en M. Carr, een handelaar uit Sint-Petersburg, voor de bouw van en onderhoud aan schepen. De werf kreeg de naam van beide heren. In 1864 kreeg het van de Russische overheid de eerste marineorder voor twee monitors. Het succes van de werf was hiermee echter niet gegarandeerd en het raakte in financiële problemen. De werf werd in 1874 overgenomen door prins Ochtomski. In 1877 veranderde de naam in Baltic Company for Railway, Vehicle, Ship and Machine Building en kwam onder leiding te staan van een marineofficier. In 1894 kwamen alle aandelen in handen van de overheid en het werd daarmee een staatsbedrijf. De overheid bemoeide zich nauwelijks met het dagelijks bestuur van het bedrijf en aan het begin van de 20e eeuw was de werf de grootste in de stad en telde zo’n 6.000 arbeiders. In 1892 leverde de werf de pantserkruiser Rurik. Tijdens de Russisch-Japanse Oorlog liet haar bemanning in 1904 het schip zinken om te voorkomen dat het in vijandelijke handen zou vallen. Verder werden op de werf veel onderzeeboten gemaakt en ook grote marineschepen. Na de revolutie van 1917 kreeg de werf de huidige naam. In de jaren dertig werd de werf gemoderniseerd en veel kruisers, fregatten en diverse onderzeeboten werden er gebouwd. Tijdens het beleg van Leningrad lag de productie stil en de werf werd zwaar beschadigd. Een paar jaar na het einde van de Tweede Wereldoorlog zijn op de werf diverse schepen van de Sverdlovklasse gebouwd, de laatste conventionele lichte kruisers van de Sovjetmarine. Laat in de jaren zestig werd de werf ingezet voor de bouw van atoomijsbrekers. De ijsbreker Arktika werd in 1972 te water gelaten. In 1973 werd de kiel gelegd voor de Kirov, een nucleair aangedreven zware geleidewapenkruiser voor de Russische marine. In 2008 werd een start gemaakt met de bouw van een drijvende kerncentrale, het 21.000 ton metende Akademik Lomonosov. Medio 2011 werd het werk tijdelijk stilgelegd en pas hervat in december 2012 na lange onderhandelingen met de opdrachtgever Rosenergoatom. In september 2016 moet het schip gereed zijn om gesleept te worden naar de finale bestemming. Eind 2013 begon de werf met de bouw van de grootste en sterkste atoomijsbreker. Het nieuwe schip, waarvan de naam nog onbekend is, krijgt twee nucleaire reactoren met een totaal vermogen van 60 MW. Het wordt 14 meter langer en 4 meter breder dan de huidige grootste ijsbreker, de 50 Let Pobedy. Het bouwcontract heeft een waarde van circa 1,1 miljard euro. Als alles volgens plan verloopt komt het schip in 2017 in de vaart. Externe link (ru) Website werf / (en) idem in Engels
Baltiška ladjedelnica

Baltiška ladjedelnica (rusko Балтийский завод имени С. Орджоникидзе "Baltijskij zavod imeni S. Ordžonikdze") je ena izmed najstarejših ruskih ladjedelnic. Ladjedelnico sta ustanovila M. Carr in M. L. MacPherson leta 1856. Nahaja se v Sankt Peterburgu na jugozahodnem delu otoka Vasilijevskij. Ladjedelnica je zgradila večje število bojnih ladij za Rusko imperialno mornarico in jedrske ledolomilce za Sovjetsko zvezo. Trenutno ladjedelnica gradi ladje, kot so jedrski ledolomilci razreda Arktika. Ladje Bojna ladja razreda Peresvet Bojna ladja razreda Borodino Bojna križarka razreda Borodino Bojna ladja razreda Andrej Pervoznanij Bojna ladja razreda Gangut Bojna križarka razreda Kronštadt Križarke razreda Sverdlov Bojne križarke razreda Orlan Podmornice razreda Dekabrist Jedrski ledolomilci razreda Tajmir Jedrski ledolomilci razreda Arktika Sklici Zunanje povezave Home Page (ruščina) ((angleščina)) Baltiysky Zavod JSC na Federation of American Scientists Russia: Baltic Shipyard
Балтійський завод

Балті́йський заво́д (рос. Балтийский завод) — російський (радянський) суднобудівельний завод, що був заснований 1 травня 1856 року петербурзьким купцем Матвієм Карром і інженером-механіком імператорської яхти «Невка» британцем Марком Макферсоном, як корабельний, ливарний, механічний та суднобудівний завод на південно-західному узбережжі Васильєвського острова. За станом на 2021 рік Балтійський завод спеціалізується на будівництві військових кораблів, великотоннажних цивільних суден для перевезення різних вантажів і криголамів (з ядерними енергетичними установками і дизельних). Компанія здійснює будівництво вантажопасажирських суден типу Ro Ro і Ro Pax, хімічних танкерів, балкерів тощо. Серед відомих зразків продукції великотоннажні танкери для перевезення зрідженого газу, багатофункціональні криголамні судна-постачальники, атомні і дизельні плавучі енергетичні блоки, судна технічного забезпечення робіт на шельфі, плавучі опріснювальні комплекси. Підприємство також випускає широкий спектр виробів суднової енергетики і машинобудування, як для оснащення кораблів і суден власної будівлі, так і для поставок іншим суднобудівним підприємствам. Завод виготовляє теплообмінне обладнання для атомних електростанцій, є постачальником кольорового і сталевого литва. Деякі кораблі та судна, що випущені заводом броненосний фрегат «Адмірал Лазарев» броненосці типу «Пересвет» броненосці типу «Бородіно» броненосці типу «Андрій Первозванний» підводні човни типу «Декабрист» лінійні крейсери типу «Ізмаїл» лінійні кораблі типу «Севастополь» лінійні кораблі типу «Радянський Союз» крейсери проєкту 68-біс атомні криголами типу «Арктика» Важкі атомні ракетні крейсери проєкту 1144 «Орлан» Великий атомний розвідувальний корабель ССВ-33 «Урал» Див. також Суднобудівний завод імені Андре Марті Hawthorn Leslie and Company Адміралтейські верфі Newport News Shipbuilding Deutsche Schiff- und Maschinenbau Севастопольський морський завод Примітки Література История Балтийского завода. Том 1: 1856—1925. / Сост. А. Е. Коткас, А. И. Угрюмов. — СПб.: Гидрометеоиздат, 2003. — 279 с.; ISBN 5-286-01477-1. Балтийский судостроительный и механический завод (Петербург). Исторический очерк существования и деятельности Балтийского судостроительного и механического завода. — СПб, 1896. Балтийский судостроительный и механический завод морского ведомства [Архівовано 29 серпня 2021 у Wayback Machine.] // Военная энциклопедия: [в 18 т.] / под ред. В. Ф. Новицкого … [и др.]. — СПб. ; [М.]: Тип. т-ва И. Д. Сытина, 1911—1915. Мартынов В. Балтийский завод [Краткая история и описание]. — М.; Л.: Огиз — Физкультура и туризм, 1932. — 66 с. Балтийский завод в объективе истории, 1856—2001 / Н. Н. Афонин, И. Р. Ахвенайнен, И. И. Черников и др.; под общей редакцией О. Б. Шуляковского. — СПб: Гангут, 2001. — 286 с.; ISBN 5-85875-033-8. Посилання www.bz.ru — Сайт заводу Балтийский завод [Архівовано 29 серпня 2021 у Wayback Machine.] акционерное общество «Балтийский завод» [Архівовано 29 серпня 2021 у Wayback Machine.]
Île Wilton

L'île Wilton (en russe : Остров Уилтона) est un îlot de la terre François-Joseph, en Russie. Géographie Située à proximité de la côte nord-est de l'île Nansen dont elle est séparée par 1 km, de forme arrondie pour une circonférence d'un peu moins de 2 km, elle culmine à 255 m d'altitude. Histoire Elle a été nommée en l'honneur de l'explorateur David W. Wilton, membre de l'expédition de Frederick George Jackson (1894-1897). Notes et références Liens externes (ru) Cartographie (1 : 200 000) : U-40-XXXI,XXXII,XXXIII (1971) Portail de la Russie Portail des îles Portail de l’Arctique
Isola di Wilton

L'isola di Wilton (in russo Остров Уилтона, ostrov Uiltona) è una piccola isola russa che fa parte dell'arcipelago della Terra di Francesco Giuseppe, nel Mar Glaciale Artico. Amministrativamente fa parte dell'oblast' di Arcangelo. L'isola ha preso il nome dell'esploratore scozzese David Wilton, un membro della spedizione Jackson-Harmsworth (1894–97). Geografia L'isola di Wilton si trova nella parte centro-meridionale dell'arcipelago; a 1 km dalla costa nord-est dell'isola di Nansen, a nord della baia Esinova; l'isola è di forma circolare con un diametro inferiore ai 2 km. Il punto più alto dell'isola raggiunge i 255 metri. Note Voci correlate Lista delle isole della Terra di Francesco Giuseppe Collegamenti esterni Mappa nautica russa U-40-XXXI,XXXII,XXXIII (1971)
Остров Уилтона

О́стров Уи́лтона — небольшой остров архипелага Земля Франца-Иосифа. Наивысшая точка острова — 255 метров. Административно относится к Приморскому району Архангельской области России. Находится в центральной части архипелага у побережья крупного острова Нансена в районе бухты Есинова. Имеет круглую форму диаметром чуть менее 2 километров. Бо́льшую его часть занимает скала высотой 255 метров, на южном побережье небольшая полоса галечника. Остров назван в честь шотландского исследователя Дэвида Уилтона, члена Экспедиции Джексона-Хармсворта. Источники Лист карты U-40-XXXI,XXXII,XXXIII остров Мак-Клинтока. Масштаб: 1 : 200 000. Издание 1971 г.
Мале Ондрово

Мале Ондрово (рос. Малое Ондрово) — присілок у Гатчинському районі Ленінградської області Російської Федерації. Населення становить 4 особи. Належить до муніципального утворення Сяськелевське сільське поселення. Географія Населений пункт розташований на південній околиці міста Санкт-Петербурга. Історія Згідно із законом від 16 грудня 2004 року № 113—оз належить до муніципального утворення Сяськелевське сільське поселення. Населення Чисельність населенняРік030609012015018301860189019201950198020102040Малое ОндровоСтатистика населення.mw-chart-120959d50fc5331eb81edd65e25090b1fccc70608c7b6405e74396cd508ad6f837371cff15924fc9b8e5b567616f08abff74730cdb5332c3dc8fa4002c173cab__zr220692-cls-1138716:hover{pointer-events:none}.mw-chart-120959d50fc5331eb81edd65e25090b1fccc70608c7b6405e74396cd508ad6f837371cff15924fc9b8e5b567616f08abff74730cdb5332c3dc8fa4002c173cab__zr220692-cls-1138717:hover{cursor:pointer;fill:rgba(0,0,0,1)}.mw-chart-120959d50fc5331eb81edd65e25090b1fccc70608c7b6405e74396cd508ad6f837371cff15924fc9b8e5b567616f08abff74730cdb5332c3dc8fa4002c173cab__zr220692-cls-1138718:hover{cursor:pointer}.mw-chart-120959d50fc5331eb81edd65e25090b1fccc70608c7b6405e74396cd508ad6f837371cff15924fc9b8e5b567616f08abff74730cdb5332c3dc8fa4002c173cab__zr220692-cls-1138719:hover{cursor:pointer;fill:rgba(82,130,235,1)}.mw-chart-120959d50fc5331eb81edd65e25090b1fccc70608c7b6405e74396cd508ad6f837371cff15924fc9b8e5b567616f08abff74730cdb5332c3dc8fa4002c173cab__zr220692-cls-1138720:hover{cursor:pointer;fill:rgba(0,0,0,0)} Примітки
Малі Борниці

Малі Борниці (рос. Малые Борницы) — присілок у Гатчинському районі Ленінградської області Російської Федерації. Населення становить 59 осіб. Належить до муніципального утворення Гатчинський муніципальний округ. Географія Населений пункт розташований на південній околиці міста Санкт-Петербурга. Історія Згідно із законом від 16 грудня 2004 року № 113—оз належить до муніципального утворення Єлизаветинське сільське поселення. 13 травня 2024 у зв'язку з ліквідацією Єлизаветенського сільського поселення увійшло до Гатчинського муніципального округа. Населення Чисельність населенняРік4550556065702006200820102012201420162018Малые БорницыСтатистика населення.mw-chart-75166cb486a863698cc3c63dff1bc71986979f5f3fa8a33517a2e99356d498ad17718eb0e5efc8baf782fcac15d2c9a9a8f9d159a471c14e7ec62b6515a27c78__zr220694-cls-1138726:hover{pointer-events:none}.mw-chart-75166cb486a863698cc3c63dff1bc71986979f5f3fa8a33517a2e99356d498ad17718eb0e5efc8baf782fcac15d2c9a9a8f9d159a471c14e7ec62b6515a27c78__zr220694-cls-1138727:hover{cursor:pointer;fill:rgba(0,0,0,1)}.mw-chart-75166cb486a863698cc3c63dff1bc71986979f5f3fa8a33517a2e99356d498ad17718eb0e5efc8baf782fcac15d2c9a9a8f9d159a471c14e7ec62b6515a27c78__zr220694-cls-1138728:hover{cursor:pointer}.mw-chart-75166cb486a863698cc3c63dff1bc71986979f5f3fa8a33517a2e99356d498ad17718eb0e5efc8baf782fcac15d2c9a9a8f9d159a471c14e7ec62b6515a27c78__zr220694-cls-1138729:hover{cursor:pointer;fill:rgba(82,130,235,1)}.mw-chart-75166cb486a863698cc3c63dff1bc71986979f5f3fa8a33517a2e99356d498ad17718eb0e5efc8baf782fcac15d2c9a9a8f9d159a471c14e7ec62b6515a27c78__zr220694-cls-1138730:hover{cursor:pointer;fill:rgba(0,0,0,0)} Примітки
Меньково (Ленінградська область)

Меньково (рос. Меньково) — присілок у Гатчинському районі Ленінградської області Російської Федерації. Населення становить 530 осіб. Належить до муніципального утворення Кобринське сільське поселення. Географія Населений пункт розташований на південній околиці міста Санкт-Петербурга. Історія Згідно із законом від 16 грудня 2004 року № 113—оз належить до муніципального утворення Кобринське сільське поселення. Населення Чисельність населенняРік10020030040050060018301860189019201950198020102040Меньково (Ленинградская область)Статистика населення.mw-chart-29602d562c084aeaaf36cd42dde1633844c73d02750dacd847151fd42f3828e682f89c5a5ea1e89076112815b7c9878d16dc80a6346fcfa8053f11727d8838e5__zr211280-cls-1089141:hover{pointer-events:none}.mw-chart-29602d562c084aeaaf36cd42dde1633844c73d02750dacd847151fd42f3828e682f89c5a5ea1e89076112815b7c9878d16dc80a6346fcfa8053f11727d8838e5__zr211280-cls-1089142:hover{cursor:pointer;fill:rgba(0,0,0,1)}.mw-chart-29602d562c084aeaaf36cd42dde1633844c73d02750dacd847151fd42f3828e682f89c5a5ea1e89076112815b7c9878d16dc80a6346fcfa8053f11727d8838e5__zr211280-cls-1089143:hover{cursor:pointer}.mw-chart-29602d562c084aeaaf36cd42dde1633844c73d02750dacd847151fd42f3828e682f89c5a5ea1e89076112815b7c9878d16dc80a6346fcfa8053f11727d8838e5__zr211280-cls-1089144:hover{cursor:pointer;fill:rgba(82,130,235,1)}.mw-chart-29602d562c084aeaaf36cd42dde1633844c73d02750dacd847151fd42f3828e682f89c5a5ea1e89076112815b7c9878d16dc80a6346fcfa8053f11727d8838e5__zr211280-cls-1089145:hover{cursor:pointer;fill:rgba(0,0,0,0)} Примітки
Муттолово

Муттолово (рос. Муттолово) — присілок у Гатчинському районі Ленінградської області Російської Федерації. Населення становить 18 осіб. Належить до муніципального утворення Сяськелевське сільське поселення. Географія Населений пункт розташований на південній околиці міста Санкт-Петербурга. Історія Згідно із законом від 16 грудня 2004 року № 113—оз належить до муніципального утворення Сяськелевське сільське поселення. Населення Чисельність населенняРік05010015020025030018301860189019201950198020102040МуттоловоСтатистика населення.mw-chart-6733d6957bda91ed8f8d6f38e82e2b1ce6e7919b03ca119e13e84ee1bccc843285a63382f2309c0685859d7dbb0909d9e603975ef105ef65ecaae040ff982d63__zr220699-cls-1138749:hover{pointer-events:none}.mw-chart-6733d6957bda91ed8f8d6f38e82e2b1ce6e7919b03ca119e13e84ee1bccc843285a63382f2309c0685859d7dbb0909d9e603975ef105ef65ecaae040ff982d63__zr220699-cls-1138750:hover{cursor:pointer;fill:rgba(0,0,0,1)}.mw-chart-6733d6957bda91ed8f8d6f38e82e2b1ce6e7919b03ca119e13e84ee1bccc843285a63382f2309c0685859d7dbb0909d9e603975ef105ef65ecaae040ff982d63__zr220699-cls-1138751:hover{cursor:pointer}.mw-chart-6733d6957bda91ed8f8d6f38e82e2b1ce6e7919b03ca119e13e84ee1bccc843285a63382f2309c0685859d7dbb0909d9e603975ef105ef65ecaae040ff982d63__zr220699-cls-1138752:hover{cursor:pointer;fill:rgba(82,130,235,1)}.mw-chart-6733d6957bda91ed8f8d6f38e82e2b1ce6e7919b03ca119e13e84ee1bccc843285a63382f2309c0685859d7dbb0909d9e603975ef105ef65ecaae040ff982d63__zr220699-cls-1138753:hover{cursor:pointer;fill:rgba(0,0,0,0)} Примітки
Екатерининский парк (Кронштадт)

Екатери́нинский парк (также Екатерининский сквер, Советский сквер, Советский бульвар) — парк в Кронштадте. Памятник архитектуры и истории XIX века, объект культурного наследия федерального значения. Расположен в историческом центре Кронштадта, вдоль Советской улицы и Обводного канала. Название связано со старым наименованием Советской улицы — Большая Екатерининская. История Парк был разбит в 1839—1843 гг. по приказу мореплавателя Ф. Ф. Беллинсгаузена, который был в этот период главным командиром порта Кронштадта. В 1861 году была сооружена чугунная решётка, оградившая парк, а в 1887 году она была заменена на новую, сохранившуюся до настоящего времени. В 1886 году парк был продлён за Екатерининский мост. До 1893 года бульвар зимой был закрыт, с этого времени начали расчищать аллеи, и он стал доступен для публики в любое время. В народе бульвар нередко называли «собачьим» вследствие того, что в нём любили выгуливать собак, хотя это и запрещалось властями. 11 сентября 1870 года в парке открыт памятник Ф. Ф. Беллинсгаузену. Памятник изваял скульптор И. Н. Шредер, постамент создал архитектор И. А. Монигетти. Местоположение Парк представляет собой узкую полосу между Советской улицей и Обводным каналом, отделяющим парк от кронштадтского Адмиралтейства. Он начинается от улицы Карла Маркса и заканчивается на улице Комсомола. Парк разделён надвое улицей Рошаля, выводящей на Советский мост. В восточной части парка через Обводный канал переброшен пешеходный Парусный мост. Галерея Примечания Ссылки Екатерининский парк . citywalls.ru. Дата обращения: 5 апреля 2018.
Chalski (république de Carélie)

Chalski (en carélien : Šalla, en finnois : Salla, en russe : Ша́льский) est un hameau du raïon de Poudoj en république de Carélie, centre administratif de l'établissement rural de Chalski. Géographie Chalski est situé à l'embouchure de la rivière Vodla, qui se jette dans le lac Onega, à 32 kilomètres par la route à l'ouest de Poudoj. Démographie Recensements (*) ou estimations de la population : Bibliographie (ru) Karelija: entsiklopedija, Petrozavodsk, Petropress, 2009 (ISBN 978-5-8430-0125-4) (ru) « Generalnyi plan Tšolmužskogo selskogo poselenija Medvežjegorskogo munitsipalnogo raiona Respubliki Karelija: Materialy po obosnovaniju v tekstovoi forme », sur fgis.minregion.ru, République de Carélie (consulté le 1er mars 2021) Références Voir aussi Articles connexes Liens externes Site officiel Portail de la Finlande Portail de la république de Carélie
Погост (Ленінградська область)

Погост (рос. Погост) — присілок у Гатчинському районі Ленінградської області Російської Федерації. Населення становить 64 особи. Належить до муніципального утворення Кобринське сільське поселення. Географія Населений пункт розташований на південній околиці міста Санкт-Петербурга. Історія Згідно із законом від 16 грудня 2004 року № 113—оз належить до муніципального утворення Кобринське сільське поселення. Населення Чисельність населенняРік3060901201501802102402701750180018501900195020002050Погост (Ленинградская область)Статистика населення.mw-chart-6ffd1279f9466473b1180d2e0c7a366c00a8f54287aef95046ec3421a539222f58f3367d553d9265089fe531ede7e0bd024ef7eb77f0a46eb672cb4256e5c9af__zr220701-cls-1138759:hover{pointer-events:none}.mw-chart-6ffd1279f9466473b1180d2e0c7a366c00a8f54287aef95046ec3421a539222f58f3367d553d9265089fe531ede7e0bd024ef7eb77f0a46eb672cb4256e5c9af__zr220701-cls-1138760:hover{cursor:pointer;fill:rgba(0,0,0,1)}.mw-chart-6ffd1279f9466473b1180d2e0c7a366c00a8f54287aef95046ec3421a539222f58f3367d553d9265089fe531ede7e0bd024ef7eb77f0a46eb672cb4256e5c9af__zr220701-cls-1138761:hover{cursor:pointer}.mw-chart-6ffd1279f9466473b1180d2e0c7a366c00a8f54287aef95046ec3421a539222f58f3367d553d9265089fe531ede7e0bd024ef7eb77f0a46eb672cb4256e5c9af__zr220701-cls-1138762:hover{cursor:pointer;fill:rgba(82,130,235,1)}.mw-chart-6ffd1279f9466473b1180d2e0c7a366c00a8f54287aef95046ec3421a539222f58f3367d553d9265089fe531ede7e0bd024ef7eb77f0a46eb672cb4256e5c9af__zr220701-cls-1138763:hover{cursor:pointer;fill:rgba(0,0,0,0)} Примітки