NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Рогачёво (аэродром)

Рогачёво или А́мдерма-2 — военный аэродром в Архангельской области на острове Южный архипелага Новая Земля, в 400 км севернее аэродрома Амдерма-1. Обслуживает два населённых пункта: Рогачёво и Белушья Губа (в 9 км юго-западнее аэродрома). Разговорное название аэродрома — «Рогачёво». В 2012 году было сообщено о размещении на аэродроме авиационной группы истребителей-перехватчиков МиГ-31. Годом позже от планов размещения отказались. В конце 2014 года было объявлено, что аэродром будет использоваться в качестве одного из пунктов базирования сил Объединённого стратегического командования «Север», официально созданного 1 декабря 2014 года. История Название «Амдерма-2» было присвоено аэродрому в советский период в целях соблюдения режима секретности (в действительности от Рогачёво до посёлка Амдерма около 400 км). С 1972 года на аэродроме базировался 641-й гвардейский Виленский ордена Кутузова III степени истребительный авиационный полк. С 1964 до 1988 года полк был вооружён истребителями-перехватчиками Як-28П, с 1987 года началось перевооружение на новые истребители Су-27. В 1993 году полк перебазирован на аэродром Африканда, где объединён с 431-м иап. На их базе был 1 сентября 1993 года образован 470-й гвардейский Виленский ордена Кутузова истребительный авиационный полк. Авиакомпании и пункты назначения До 2012 года дважды в неделю авиакомпания «Нордавиа» выполняла пассажирский рейс Архангельск (Талаги) — Амдерма-2 — Архангельск (Талаги) на самолёте Ан-24. C 5 ноября 2015 года «Авиастар Петербург» выполняет пассажирские и грузовые рейсы по маршруту Архангельск (Талаги) — Амдерма-2 — Архангельск (Талаги) на самолётах Ан-24 и Ан-26. См. также Список военных аэродромов России Примечания Ссылки Аэродромы северо-западного региона России Архипелаг Новая Земля. Аэродром Рогачево. 641-й иап (1988—1993) История 63-го гв. иап, 641-го гв. иап, 470-го гв. иап
Рогачово (аеродром)

Рогачово (також Рогачево або Бєлушья або Амдерма-2) — військова авіабаза на Новій Землі, Росія, розташована поблизу населеного пункту Рогачово, за 9 км на північний схід від Білушої Губи. Спочатку вона використовувалася як база для польотів бомбардувальників дальної авіації (так званий аеродром «підскоку»). У 1960-х роках база почала виконувати роль перехоплювача, частково для стримування операцій Lockheed SR-71 Blackbird в арктичному регіоні. Основним бойовим підрозділом Рогачево був 641-й Гвардійський винищувальний авіаційний полк. Він використовував літак Як-28P, потім у 1985 році отримав Су-27. Не виключено, що в 1993 році підрозділ міг розосередитися в Африканді. Протягом 1970-х років літаки Ту-128 часто перебазовувалися в Рогачево з південних районів. Приблизно в 1990-х роках сюди час від часу перекидали літаки МіГ-31. Рогачево було значною мірою прив'язане до свого тилового аеродрому Нарьян-Мар. У 2017 році Росія завершила нове будівництво на авіабазі, спрямоване на оновлення технологій і розширення соціальної інфраструктури. Історія Найменування «Амдерма-2» було присвоєно аеродрому ще в радянські часи з метою дотримання режиму секретності (насправді відстань між Рогачевим і селом Амдерма становить близько 400 км). З 1972 року на аеродромі базувався 641-й гвардійський винищувальний авіаційний полк. З 1964 по 1988 рік на озброєнні полку знаходилися винищувачі-перехоплювачі Як-28П, з 1987 року почалося переозброєння на нові винищувачі Су-27. У 1993 році полк був передислокований на аеродром Африканда, де був об'єднаний з 431-м апп. На їх базі 1 вересня 1993 року був сформований 470-й гвардійський Віленський ордена Кутузова винищувальний авіаційний полк. Напрямки До 2012 року двічі на тиждень авіакомпанія «Нордавіа» виконувала пасажирський рейс Архангельськ (Талаги) — Амдерма-2 — Архангельськ (Талаги) на літаку Ан-24. З 5 листопада 2015 року «Авіастар» виконує пасажирські та вантажні рейси за маршрутом Архангельськ (Талаги) — Амдерма-2 — Архангельськ (Талаги) на літаках Ан-24 і Ан-26. Примітки Посилання Сайт Рогачево (рос.)
Saint Catherine's Armenian Church

St. Catherine's Armenian Church (Russian: Армянская церковь Святой Екатерины, Armyanskaya tserkov Svyatoy Yekaterini; Armenian: Սուրբ Կատարինե եկեղեցի, Surb Katarine yekeghetsi) is an Armenian Apostolic church on Nevsky Prospect, in central Saint Petersburg, Russia. Built in the 1770s, it is one of the earliest Armenian churches in Russia. History Foundation Private stables of Empress Elizabeth of Russia stood on its location in the mid-18th century, until it was granted to Petersburg Armenians on May 2, 1770 by Empress Catherine the Great, upon the request of her Armenian jeweler Ivan Lazarev. Its construction was primarily financed by Lazarev, who provided 30,000 rubles of the total 33,000. The church was designed by Yury Felten and is an early example of Russian Classicism. Its construction began in the spring of 1771 and was completed in 1776. The church was consecrated on February 18, 1780, by Hovsep Arghutian (Prince Argutinsky-Dolgorukov), the archbishop of the Russian diocese of the Armenian church, in the presence of Prince Grigory Potemkin, the favourite of Catherine the Great. It is named after Catherine of Alexandria, a namesake of the empress. Colored white and blue, it has a neoclassical portico and single cupola. Later history It became the center of Armenian cultural activity in the Russian imperial capital. The first Armenian publishing house in Russia functioned nearby. The church did not have bells until 1865, when Khristofo E. Lazarev received permission to install them. The church was completely renovated by the Russian-Armenian architect Alexander Tamanian in 1906–09. The church was closed down by Soviet authorities no later than May 1930. During the Second World War, the building served as the headquarters of the anti-aircraft defense and later as a decoration room of the Leningrad Theater of Musical Comedy. The Armenian community regained ownership of the church in August 1992 and the first mass took place in March 1993. After thorough restoration, the church was reconsecrated on July 12, 2000 by Karekin II, Catholicos of All Armenians, and Patriarch Alexy II of Moscow. It was renovated again in 2014. Gallery References Books Gadlo, Aleksandr Vilʹi͡amovich; Bessonov, Nikolaĭ Vladislavovich (2002). Многонациональный Петербург: история, религии, народы [Multiethnic Petersburg: history, religion, peoples] (in Russian). Iskusstvo–SPB. ISBN 9785210015495.
Église arménienne Sainte-Catherine

L'église Sainte-Catherine est une église appartenant à l'Église apostolique arménienne donnant sur la perspective Nevski à Saint-Pétersbourg. Histoire Les premiers Arméniens arrivèrent dès la fondation de la ville en 1703. Leur paroisse est fondée en 1710. Ils se réunissent alors dans des maisons privées. Les autorités leur refusent la construction de leur église en 1714. Ce n'est que le 25 septembre 1725 qu'ils reçoivent la permission du Synode, car la demande est présentée par une trentaine de foyers. Ils construisent une petite chapelle sur l'île Vassilievski. La Grande Catherine donne finalement en 1770 la « permission aux marchands et aux soldats arméniens de construire une église en pierre à Saint-Pétersbourg et une autre à Moscou. » Elle fait don d'une parcelle de terrain, en face du Gostiny Dvor, à l'emplacement d'anciennes petites écuries impériales donnant sur la perspective Nevski. Les travaux se déroulent de 1771 à 1776 selon les plans de Georg Friedrich Veldten et coûtent 33 000 roubles, somme fort importante à l'époque. Le riche Ivan Lazarev, à la tête de la communauté, en est le principal donateur. L'église de style néoclassique est consacrée le 18 février 1780, en présence du prince Grigori Potemkine. L'église est fermée par les autorités soviétiques en mai 1930 et divers ateliers sont installés, dont un atelier de décors du théâtre de comédies musicales. L'église retourne au culte le 14 mars 1993 et commence à être restaurée. Elle est solennellement consacrée le 12 juillet 2000 par le catholicos Garéguine II, en présence du patriarche Alexis II venu pour honorer les Arméniens. Références Voir aussi Articles connexes Église Sainte-Catherine de Saint-Pétersbourg ; Église Sainte-Catherine la Grande Martyre ; Église luthérienne Sainte-Catherine de Saint-Pétersbourg. Portail de l’architecture chrétienne Portail des chrétiens d’Orient Portail de la protection du patrimoine Portail du néo-classicisme Portail de Saint-Pétersbourg
Chiesa armena di Santa Caterina

La chiesa armena di Santa Caterina in russo Армянская церковь Святой Екатерины? è una chiesa armena di San Pietroburgo e sorge sulla Prospettiva Nevskij. È dedicata a santa Caterina d'Alessandria. Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su chiesa armena di Santa Caterina
Catharinakerk (Sint-Petersburg)

De Kerk van de Heilige Catharina (Russisch: Церковь армянская Святой Екатерины, Armeens: Հայերեն Սուրբ Քեթրին) is een Armeense kerk in de Russische stad Sint-Petersburg. De kerk staat aan de Nevski Prospekt 40-42 en, zoals bij een schuilkerk, iets van de straat af gelegen en verscholen tussen bebouwing. Geschiedenis Kort na de stichting van de stad Sint-Petersburg kwamen ook de eerste Armeniërs zich in de stad vestigen. Een Armeense parochie werd gesticht in 1710. In 1714 diende de Archimandriet een verzoek in om een eigen kerk te bouwen. Dit verzoek werd echter, ondanks het voor die tijd zeer tolerante karakter van de stad, door de autoriteiten afgewezen. Pas in 1725 kreeg de gemeenschap de toestemming om kerkdiensten te vieren in een houten gebouw op het Vasilevski-eiland. In 1740 werd het de gemeenschap toegestaan een kleine stenen kerk te bouwen, maar de dood van Anna Ivanovna gooide roet in het eten en van de bouw kwam niets terecht. In 1770 diende Ivan Lazarev, een Armeense handelaar in edelstenen, namens de Armeense gemeenschap opnieuw een verzoek in. Hij had goede contacten met Catharina de Grote die het verzoek dan ook onmiddellijk inwilligde. Er werd voor de bouw van de kerk een stuk grond toegewezen aan de Nevski Prospekt tegenover de handelsplek Gostiny Dvor. De bouwkosten bedroegen 33.000 roebel, waarvan 90% werd gedragen door Ivan Lazarev. Op 18 februari 1780 werd de kerk ingewijd ter ere van de heilige Catharina, de patrones van Catharina de Grote. De kerk zou het centrum worden van de Armeense cultuur in Sint-Petersburg. Sovjet-periode In 1930 werd de kerk gesloten. Na de sluiting gingen de beschildering van het interieur en de iconostase verloren. Er werden in 1931-1934 extra verdiepingen aangebracht om verschillende werkplaatsen te kunnen huisvesten. Tijdens de oorlog werd het gebouw het hoofdkwartier van de defensie en na de oorlog werd het gebouw ter beschikking gesteld aan de Muzikale Komedie van Sint-Petersburg. Heropening In 1990 verzocht de Armeense gemeenschap om teruggave van de kerk. De kerk werd in 1993 teruggegeven en vervolgens gerestaureerd. Op 12 juli 2000 werd de kerk door de Katholikos van Armenië Karekin II in bijzijn van Patriarch Alexis II ingewijd. Externe link (ru) De officiële website van de Catharinakerk
Inta Airport

Inta Airport (Komi: Инта Аэропорт, Russian: Аэропорт Инта) (IATA: INA, ICAO: UUYI) is an airport in Komi Republic, Russia located 2 km north of Inta. It services small transport aircraft. History On October 8, 2013, air traffic between Inta and the capital of the republic, Syktyvkar, was resumed. Flights are operated by Komiaviatrans airline twice a week (Tuesday, Saturday) on an L-410 aircraft. The airline also carries out passenger transportation from the airport to the villages of the Intinsky district (Adzvavom, Kosyuvom, Petrun) and the villages of the Nenets Autonomous Okrug (Kharuta, Khorey-ver). In 2022, the Inta airfield was excluded from the register of Russian civil aviation airfields. Airlines and destinations See also List of airports in Russia References RussianAirFields.com
Aeropuerto de Intá

El Aeropuerto de Intá (del ruso: Аэропорт Инта) (IATA: INA; ICAO: UUYN) es un aeropuerto situado 2 km al norte de la ciudad de Intá, en la República Komi, en Rusia. El espacio aéreo está controlado desde el FIR de Syktyvkar (ICAO: UUYY) Según la operadora del aeropuerto, la compañía rusa Komiaviatrans, está cerrado a aviones de todo tipo.​ Pista El aeropuerto de Intá dispone de una pista de hormigón en dirección 02/20 de 1.450x40 m. (4.757x131 pies) que permite el despegue o aterrizaje de todo tipo de helicópteros y de los aviones Antonov An-2, Antonov An-24 y Yakovlev Yak-40. El pavimento es del tipo PCN 14/R/C/X/T.​ Sólo hay una calle de acceso que conecta la plataforma con la pista principal. Referencias Enlaces externos El Aeropuerto de Intá en la base de datos de los aeropuertos rusos AviaPages.ru (en ruso). Operador del Aeropuerto de Intá (en ruso). Información del Aeropuerto de Intá en Great Circle Mapper (en inglés) Consultado el 24 de marzo de 2012 Historial de accidentes del Aeropuerto de Intá en Aviation Safety Network (en inglés). (en inglés) Consultado el 24 de marzo de 2012 Mapa de ubicación de los aeropuertos de Komi en "Our Airports" (en inglés) Consultado el 24 de marzo de 2012
Aeroporto di Inta

L'aeroporto di Inta è un aeroporto civile regionale situato a 2 km dalla città di Inta, nella Repubblica dei Comi, in Russia. L'Aeroporto di Inta è il filiale della compagnia aerea russa Komiaviatrans. Dati tecnici L'aeroporto è attualmente dotato di una pista attiva cementata di classe D di 1 450 m × 40 m che permette il decollo/atterraggio e degli elicotteri Mil Mi-2, Mil Mi-8 e degli seguenti tipi degli aerei: Antonov An-2, Antonov An-24, Antonov An-26, Yakovlev Yak-40. L'aeroporto di Inta è aperto nel periodo estivo dalle 2:20 alle 13:30 e nel periodo invernale dalle 3:20 alle 14:00. Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Aeroporto di Inta Collegamenti esterni (RU) L'aeroporto di Inta sul database degli aeroporti russi avia.ru, su dir.avia.ru. URL consultato l'8 ottobre 2007 (archiviato dall'url originale il 17 ottobre 2007). (RU) I dati meteorologiche all'aeroporto di Inta, su komimeteo.ru. (EN) La vista satellitare dell'aeroporto di Inta sulla wikimapia.org, su wikimapia.org.
Aeroportul Inta

Aeroportul Inta (IATA: INA, ICAO: UUYI) este un aeroport din Inta⁠(d), Gorodskoi okrug Inta⁠(d), Republica Komi, Rusia. Aeroportul a fost tranzitat în 2017 de 3.469 de pasageri. Situat la o altitudine de 56 m, aeroportul dispune de 1 pistă. Este operat de Komiaviatrans⁠(d). Infrastructură Piste Aeroportul dispune de o singură pistă. Pista are orientarea 02L/20R. Terminale Note Vezi și
Инта (аэропорт)

Инта — аэропорт города Инты в Республике Коми. Расположен на 2 км севернее города, управляется интинским филиалом компании ФГУП «Комиавиатранс». История С 8 октября 2013 года возобновилось воздушное сообщение между Интой и столицей республики Сыктывкаром. Рейсы выполняются авиакомпанией Комиавиатранс два раза в неделю (вторник, суббота) на самолёте L-410. Также авиакомпанией осуществляются пассажирские перевозки из аэропорта в села Интинского района (Адзьвавом, Косьювом, Петрунь) и посёлки Ненецкого автономного округа (Харута, Хорей-вер). В 2022 году аэродром Инта был исключён из реестра российских аэродромов гражданской авиации. Как добраться Аэропорт находится в 2 километрах от центра города, отделён от города рекой Большая Инта. Время движения на личной машине или на такси составит около 10 минут. В районе аэропорта ходят рейсовые автобусы № 5 ул. Воркутинская — пос. Юсьтыдор Характеристики Взлётно-посадочная полоса класса D расположена в 400 м севернее здания аэровокзала и рассчитана на приём самолётов Ан-2, Ан-24, Як-40, L-410. По состоянию на 2010 год была закрыта для самолётов всех типов. В 2013 году была проведена реконструкция взлетно-посадочной полосы аэропорта. Основной пассажирооборот аэропорта приходится на гражданские пассажирские и грузовые вертолёты Ми-2, Ми-8, Ми-26. Происшествия и несчастные случаи 27 февраля 2014 года самолёт L-410 компании Комиавиатранс, выполняющий рейс «Сыктывкар — Инта», при посадке выкатился за пределы взлётно-посадочной полосы. Никто не пострадал. 5 июня 2014 года самолёт L-410 компании Комиавиатранс, выполняющий рейс «Сыктывкар — Инта», при посадке выкатился за пределы взлётно-посадочной полосы. Никто не пострадал. 20 октября 2015 года самолёт L-410 компании Комиавиатранс, выполняющий рейс «Сыктывкар — Инта», при посадке был сдут боковым ветром за пределы взлётно-посадочной полосы. Никто не пострадал. Показатели деятельности Интересные факты Возле аэропорта на постаменте установлен пассажирский вертолёт Ми-4. Поэт Игорь Царёв сочинил стихотворение об Интинском аэропорте. С 14 апреля 2010 года по 31 декабря 2010 года аэропорт был закрыт для всех типов вертолётов. См. также Инта Верхняя Инта Сыктывкар (аэропорт) Примечания Ссылки Аэропорт Инта (рус.). Wikimapia. Дата обращения: 7 августа 2010. Аэропорт Инта (рус.). Коми метеоагентство. Дата обращения: 7 августа 2010.
Медведь (Шимський район)

Медведь (рос. Медведь) — село в Шимському районі Новгородської області Російської Федерації. Населення становить 951 особу. Входить до складу муніципального утворення Медведське сільське поселення. Історія Від 2004 року входить до складу муніципального утворення Медведське сільське поселення. Населення Примітки
Зимитиці (селище)

Зіміті́ци — селище в Волосовському муніципальному районі Ленінградської області, адміністративний центр Зімітіцького сільсікого поселення. Селище розташоване в північній частині району за 24 км на північний захід від Волосово. В Зімітіцах є як багатоповерхові будинки, так і приватний сектор. Історія Селище засноване в 1884 році, коли в ці місця прибула велика група естонських переселенців. Естонці походили з волості Колга кіхельконда Куусалу Ревельського повіту Естляндської губернії. Переселенці купили у місцевого поміщика генерал-майора фон Блока 3 тисячі десятин землі за 50 тис. рублів, і заснували на придбаній землі два селища — Зімітіци та Голятіци. Таким чином, окрім старовинного села Зімітіци (вперше згадується в 1500 році), з'явилось і однойменне селище (так же й було і в Голятіцах). Тільки невелика частина естонців оселилась в селі Зімітіци, і остання включно до радянських часів залишалась естонською по національному складу. Таким чином, сформувалась одна з найбільших в Санкт-Петербургській губернії естонських колоній. За даними Ю.Меомуттеля, до кінця XIX ст. в колонії (тобто не тільки в Зімітіцах, але і в Голятіцах) нараховувалось 74 сім'ї естонських поселенців. До 1918, за даними А. Ниголя, сімей було 80, у них проживало 660 естонців. За даними перепису 1926 року в Зімітіцах було 154 двори з населенням 572 чол., у тому числі естонців — 151 двір 561 чол.(98 %), росіян — 2 двори, 8 чол., фінів — 1 дв., 3 чол. Наявність такого чисельного естонського населення стало передумовою надання в кінці 20-х рр. Зімітіцкій сільраді статусу національного естонського. Національна сільрада проіснувала до 1939, коли вона була скасована поруч з іншими аналогічними адміністративно-територіальними одиницями Ленінградської області (рішення Леноблвиконкому від 14.04.1939). Зімітіци ввійшли в склад Ільєшської сільради. До того часу населення селища також відчутно зменшилось — за даними перепису 1939 р. в селищі проживало тільки 414 чол. Селище значно постраждало під час Німецько-радянської війни, його населення навіть до 1952 р. становило всього 102 чол. Дальша динаміка чисельності населення виглядала так (на 1 січня): 1960 — 207 чол. 1961 — 237 1962 — 222 1963 — 285 1966 — 257 1967 — 257 1968 — 268 1969 — 270 1970 — 321 1971 — 328 1972 — 548 1973 — 779 1974 — 703 1975 — 838 1997 — 1400 2002 — 1420 (поточний облік) 2002 — 1401 (перепис 07.10.2002) 2007 — 1446 Таким чином, стрімкий ріст населення селища починається на межі 1960-х і 1970-х рр. Транспорт Селище розташоване на автодорозі М11(E20)«Нарва». Здійснюється автобусне сполучення по приміським маршрутам № 69 Кінгісепп — Бегуніци № 69А Кінгісепп — Зімітіци № 487 Санкт-Петербург — Зімітіци Розклад руху автобусів і потягів по трасі Санкт-Петербург - Зімітіци -Івангород [Архівовано 11 липня 2009 у Wayback Machine.] За 15,8 км на південь від селища знаходиться пункт зупинки Овінцево залізниці Мга — Івангород, по якій здійснюється приміське сполучення. Див. також За 1,5 км на південний схід від селища знаходиться село Зімітіци.
Amderma Airport

Amderma Airport (IATA: AMV, ICAO: ULDD) is a former interceptor base in Arctic Russia, near Novaya Zemlya, located 4 km west of Amderma (Амдерма). It is a simple airfield built on a spit along the ocean, with some tarmac space. The facility's prime purpose was to defend the northern approaches to European Russia. Amderma's significance was driven home during the Cold War years when on 1 June 1960 a MiG-19 from Amderma shot down a Boeing RB-47H that was crossing Cape Kanin Nos. Since the 1960s, the airfield has been home to the 72 Guards Interceptor Aviation Regiment (72 Gv IAP) of the 10th Independent Army of the Air Defence Forces, which was operating at least 31 MiG-31 aircraft during the 1991-94 period. Tupolev Tu-128 and MiG-19 were stationed here in the 1960s. Airlines and destinations Nordavia used to operate twice-monthly flights to Arkhangelsk via Naryan-Mar using Antonov An-24 aircraft. See also List of airports in Russia List of military airbases in Russia References
Aeropuerto de Amderma

El Aeropuerto de Amderma (ruso: Аэропорт Амдерма; código IATA AMV, ICAO: ULDD) es un aeropuerto civil situado a unos 6 km al oeste de Amderma, junto al mar de Kara, en Nenetsia, un distrito autónomo del óblast de Arjánguelsk, Rusia. Se trata de una antigua base de interceptores en el ártico, situada cerca de Nueva Zembla. El objetivo de la instalación era defenderse de las aproximaciones aéreas a través del ártico. La existencia del aeródromo fue conocida cuando, el 1 de junio de 1960, un MiG-19 (designación OTAN: Farmer)​ procedente de Amderma derribó un RB-47H que realizaba tareas de reconocimiento electrónico, cuando sobrevolaba el norte de la URSS; cuatro de sus tripulantes murieron y dos fueron hechos prisioneros. Desde los años 1960 alojó el 72 Gv IAP (72 Regimiento de guardia de aviación de intercepción). Durante los años 60 estuvieron estacionados aviones del tipo Tupolev Tu-128 (designación OTAN: Fiddler)​ y MiG-19. Eltre los años 1991 y 1994 hubo al menos 31 aviones MiG-31 (designación OTAN: Foxhound).​ El espacio aéreo está controlado desde el FIR del propìo aeropuerto de Amderma (ICAO: ULDD).​ Pista El aeropuerto de Amderma dispone de una pista de hormigón en dirección 07/25 de 2.600x50 m. (8.530x164 pies).​ El pavimento es del tipo PCN 27/R/A/X/T,​ lo que permite la operación de aeronaves del tipo Antonov An-2, Antonov An-24, Antonov An-26, Antonov An-30, Antonov An-74, Ilyushin Il-18, Ilyushin Il-76, Yakovlev Yak-40, Yakovlev Yak-42, Tupolev Tu-134, Tupolev Tu-154, Tupolev Tu-204, así como de todo tipo de helicópteros. El peso máximo al despegue es de 200 toneladas. Dispone de Indicador de Trayectoria de Aproximación de Precisión (PAPI, en inglés), lo que le permite permanecer abierto durante todo el año. Cerca de la pista principal se encuentra el pequeño aeródromo "Laguna", con dos pistas perpendiculares en direcciones 07/25 y 16/34, utilizables cuando la laguna está helada.​ Aerolíneas y destinos Referencias Enlaces externos El aeropuerto en Aviapages.ru Diagrama del aeropuerto en la base de datos de aeropuertos rusos. (en inglés). Consultado el 17 de septiembre de 2011 Amderma en Great Circle Mapper. (en inglés). Consultado el 17 de septiembre de 2011 Historial de accidentes en Amderma (en inglés). Consultado el 30 de marzo de 2012 Mapa de ubicación de los aeropuertos Nenetsia en "Our Airports" (en inglés) Consultado el 30 de marzo de 2012