NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Яснэг

Яснэг (коми Яснӧг) — посёлок в Сыктывдинском районе Республики Коми, административный центр сельского поселения Яснэг. География Расположен на правобережье Сысолы на расстоянии примерно 48 км по прямой от районного центра села Выльгорт на юг. История Выль-Ясног впервые упомянут в 1916 году как починок, где отмечено, что в нём всего 7 дворов и 21 житель. Основателями была семья Патовых. К 1926 году в починке было 16 дворов и 69 жителей. В 1930-х годах рядом с починком возник посёлок спецпереселенцев Вöрью. В переписи 1939 года уже упоминается лесоучасток Ясног. До войны в деревне Ясног было двадцать пять домов и колхоз «Выль Ясног». Название «Ясног» на «Яснэг» изменено в 1977 году. Собственно посёлок Ясног появился в 1948 году, в 1950 году был создан Ясногский лесопункт, началось строительство жилья и дорог. В 1959 году был создан Ясногский леспромхоз. В настоящее время в посёлке работает участковое лесничество, райпо, магазины, почта, дом культуры, детский сад, средняя школа, несколько лесозаготовительных предприятий и лесопильное производство ООО «Коми лесная компания», «Лузалес», «ЯснэгЛеспром», ООО «ШОМ». Население Постоянное население составляло 988 человек (русские 51 %, коми 33 %) в 2002 году, 796 — в 2010. Примечания
Верхнеколвинск

Верхнеколвинск (коми Колвайыв) — посёлок в городском округе Усинск Республики Коми. География Расположен в 129 км к северу от Усинска на берегу реки Колва. История С 1984 года по 1998 год Верхнеколвинск имел статус посёлка городского типа. Возник как центр добычи нефти и природного газа. Население Примечания
Черноборская

Черноборская (коми Мирскэй, Черноборскӧй) — деревня в Ижемском районе Республики Коми России. Входит в состав сельского поселения Сизябск. Этимология Происхождение топонима связано с бором Чернöгора, в котором располагалась изба для путешествующих по лесным дорогам. В названии отображён тип местной растительности: чёрный, травяной бор с хорошим подлеском. История На карте 1870—1892 годов населённый пункт обозначен как Черноборская Земская Изба. По состоянию на 1920 год, в Черноборской имелся один двор и проживало 2 человека (1 мужчина и 1 женщина). В административном отношении входила в состав Сизябской волости Ижмо-Печорского уезда. География Деревня находится в северо-западной части Республики Коми, в пределах Печорской низменности, на левом берегу реки Ижмы, на расстоянии примерно 21 километра (по прямой) к северо-западу от села Ижмы, административного центра района. Абсолютная высота — 36 метров над уровнем моря. Климат Климат характеризуется как умеренно континентальный, с продолжительной морозной многоснежной зимой и коротким прохладным летом. Средняя температура воздуха самого тёплого месяца (июля) составляет 14,6 °C; самого холодного (января) — −17,4 °C. Среднегодовое количество атмосферных осадков составляет 527 мм. Часовой пояс Черноборская, как и вся Республика Коми, находится в часовой зоне МСК (московское время). Смещение применяемого времени относительно UTC составляет +3:00. Население Гендерный состав По данным Всероссийской переписи населения 2010 года в гендерной структуре населения мужчины составляли 46,7 %, женщины — соответственно 53,3 %. Национальный состав Согласно результатам переписи 2002 года, в национальной структуре населения коми-ижемцы составляли 83 % из 23 чел. Примечания
Île Torup

L'île Torup (en russe : Остров Торупа, Ostrov Toroupa) est une île de la terre François-Joseph. Géographie Située dans le détroit Triningen dans la partie nord de la Terre de Zichy, entre les île Karl-Alexander et Hohenlohe, elle est de forme allongée et s'étend sur 1,5 km de longueur et 600 m de largeur. Elle est libre de glace. Son point culminant est un rocher de 128 m de haut situé au sud. Histoire Découverte le 17 août 1895 par Fridtjof Nansen et Otto Sverdrup, elle a été nommée en l'honneur du physiologiste norvégien Sophus Torup (1861-1937) ami de Fridtjof Nansen qui supervisa les travaux de Roald Amundsen. Frederick Jackson la visite en 1896. Cartographie Notes et références Portail de la Russie Portail des îles Portail de l’Arctique
Isola di Torup

L'isola di Torup (in russo Остров Торупа ostrov Torupa) è una piccola isola russa nel Mar Glaciale Artico che fa parte della Terra di Zichy nell'arcipelago della Terra di Francesco Giuseppe. L'isola ha preso il nome del professore norvegese di fisiologia Sophus C. F. Torup (di origine danese, 1861–1937), che ha partecipato a molte spedizioni polari. Geografia Isola di Torup si trova nella parte nord della Terra di Zichy, nel canale di Triningen, 3 km a nord della costa nord-orientale dell'isola di Karl-Alexander e 6,5 km a sud dell'isola di Hohenlohe; ha una forma allungata di circa 1,5 km, una larghezza di 5/600 m e un'altezza di 128 m. L'isola è coperta dal ghiaccio. Poco distante, a nord-est si trovano le piccole isole di Coburg e Solovyov. Note Voci correlate Lista delle isole della Terra di Francesco Giuseppe Collegamenti esterni Mappa nautica russa U-40-XXII,XXIII,XXIV (1965)
Остров Торупа

Остров Торупа — остров архипелага Земля Франца-Иосифа. Административно относится к Приморскому району Архангельской области России. Расположение Расположен в северной части архипелага в водах пролива Тринингена между островами Карла-Александра и Гогенлоэ на расстоянии 3 километров к северо-востоку от побережья острова Карла-Александра и 6,5 километра к югу от Гогенлоэ. Описание Остров не покрыт льдом, бо́льшую его часть занимает скала высотой 128 метров, в южной части, на небольшом полуострове — каменистые россыпи. Имеет вытянутую форму длиной около 1,5 километра и шириной 500—600 метров. Назван в честь норвежского профессора физиологии — Софуса Торупа, участника подготовки многих норвежских полярных экспедиций. Источники Лист карты U-40-XXII,XXIII,XXIV о. Рудольфа. Масштаб: 1 : 200 000. Издание 1965 г. Примечания
Острів Торупа

О́стрів То́рупа (рос. Остров Торупа) — острів в Північному Льодовитому океані, у складі архіпелагу Земля Франца-Йосифа. Адміністративно відноситься до Приморського району Архангельської області Росії. Географія Острів знаходиться в північній частині архіпелагу, входить до складу Землі Зичі. Розташований в протоці Трінінген, на північний схід від острова Карла-Александра. Острів не вкритий льодом, більшу його частину займає скеля висотою 128 м. На півдні, на невеликому півострові, знаходяться кам'янисті розсипи. Історія Острів названий на честь норвезького професора фізіології Софуса Торупа, учасника підготовки багатьох норвезьких полярних експедицій. Примітки
Murmansk Internationale Lufthavn

Murmansk Internationale Lufthavn, (russisk: Международный аэропорт Му́рманск, tr. Mezjdunarodnyj aeroport Múrmansk) (IATA: MMK, ICAO: ULLM) er en international lufthavn ved byen Murmashi, 23 km sydvest for Murmansk, Murmansk Oblast i Rusland. Flyselskaber og destinationer Eksterne henvisninger Murmansk Lufthavns officielle hjemmeside (russisk) Murmansk Lufthavns officielle hjemmeside Arkiveret 18. februar 2016 hos Wayback Machine (engelsk)
Flughafen Murmansk

Der Flughafen Murmansk (russisch Аэропо́рт Му́рманск/Аэропорт Мурмаши, IATA-Code: MMK, ICAO-Code: ULMM) ist der Flughafen der gleichnamigen nordrussischen Hafenstadt auf der Halbinsel Kola, etwa 24 km vom Stadtzentrum entfernt. Im Jahr 2018 wurden auf dem Flughafen rund 938.000 Passagiere abgefertigt. Bis zur Übernahme 2015 durch Novaport wurde der Flughafen von Gazprom betrieben. Der Flughafen wird vor allem von russischen Fluglinien für Inlandsflüge angeflogen, daneben existiert eine saisonabhängige Verbindung von Finnair nach Helsinki. Siehe auch Liste der Flughäfen in Russland Weblinks Offizielle Webseiten Einzelnachweise
Murmansk Airport

Emperor Nicholas II Murmansk Airport (Russian: Аэропо́рт Му́рманска им. Николая II or Аэропорт Мурмаши; IATA: MMK, ICAO: ULMM) is an international airport serving the city Murmansk in Russia. It is located near the town of Murmashi in Murmansk's southern suburbs, 24 kilometres (15 mi) outside the city centre. It serves as the airline hub for Smartavia. As of 2019, it is the 31st busiest airport in Russia and 53rd busiest airport in the former USSR. The airport served 763,668 passengers in 2016, an increase of 1.65% from 2015. In 2017 it served 845,928 passengers, an increase of 10.8% from 2016. History Previously, the airfield had military significance and was called Murmashi airfield. During the Soviet-Finnish war, the Soviet 147th fighter aviation regiment, provided with Polikarpov I-15 bis, I-16 and I-153 aircraft, was based at the airfield. After the German invasion of USSR, the 147th fighter aviation regiment performed tasks to cover Murmansk and the Kirov railway from German air raids. From July 1941, the regiment received MiG-3 aircraft, which it used until the spring of 1942. In mid-July 1941, the regiment included four MiG-3s designed to intercept enemy bombers and by the end of the month received 17 MiG-3s. In January 1942, the regiment received P-40 Tomahawk aircraft. The regiment was based at the airfield until the spring of 1945. In November 2015, Novaport bought out the Murmansk Airport from its former owner, Gazprom Oil, with the aim to develop flights from the low-cost airline Pobeda to the airport. Terminals Passenger terminal On the ground floor of the only civilian passenger terminal there are check-in counters, waiting room, international zone, cafes and souvenir shops. On the second floor there is a cafe, a duty-free shop, airline representative offices and souvenir shops. The duty-free store is located only in the international zone. The arrival zones are located on the first floors — in the right ("arrival hall B") and left ("arrival hall A") wings of the building. There is also a hall for VIP guests, where inspection and check-in takes place separately from other passengers. Cargo terminal The cargo terminal with an area of 400 m2 is located on a fenced territory, in the area under responsibility for transport security. Airlines and destinations Statistics Accidents and incidents On 11 November 1965, Aeroflot Flight 99 crashed while on approach to Murmansk Airport. 32 of the 64 passengers and crew on board were killed in the accident. In popular culture In the novel The Long Dark Tea-Time of the Soul by Douglas Adams, it is stated that Murmansk Airport is the only airport that is not full of tired, cross people who have found that their luggage is in Murmansk Airport. The airport also briefly serves as a location in the Alex Rider novel Skeleton Key by Anthony Horowitz. See also List of the busiest airports in Russia List of the busiest airports in Europe List of the busiest airports in the former USSR References External links Official website
Aeropuerto de Múrmansk

El Aeropuerto de Múrmansk (IATA: MMK, OACI: ULMM) , en ruso: Аэропорт Мурманска им. Николая II, es un Aeropuerto internacional que opera en la ciudad de Múrmansk, en Rusia. Se encuentra cerca de Óblast de Múrmansk, en la periferia sur de Múrmansk, a 24 km del centro. Sirve como centro de conexiones aéreas para SmartAvia. Terminal de pasajeros En la planta baja de la única terminal de pasajeros civiles se encuentran mostradores de facturación, sala de espera, zona internacional, cafeterías y tiendas de recuerdos. En la segunda planta hay una cafetería, una tienda libre de impuestos, oficinas de representación de aerolíneas y tiendas de recuerdos. La tienda libre de impuestos se encuentra únicamente en la zona internacional. Las zonas de llegadas se encuentran en las primeras plantas, en las alas derecha (sala de llegadas B) e izquierda (sala de llegadas A) del edificio. También hay una sala para invitados VIP, donde la inspección y el registro se realizan por separado del resto de los pasajeros. Terminal de cargo La terminal de carga con una superficie de 400 m² está ubicada en un territorio vallado, en la zona bajo responsabilidad de la seguridad del transporte. Aerolíneas y destinos Destinos nacionales Destinos internacionales Estadísticas Ver fuente y consulta Wikidata. Accidentes e incidentes El 11 de noviembre de 1965, el Vuelo 99 de Aeroflot se estrelló durante la aproximación al aeropuerto de Múrmansk. 32 de los 64 pasajeros y tripulantes a bordo fallecieron en el accidente.​ Referencias Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Aeropuerto de Múrmansk. airport-murmansk.ru
Aéroport de Mourmansk

L'aéroport Nicolas-II de Mourmansk (russe : Аэропорт Мурманск Николай II ou russe : Аэропорт Мурмаши Николай II (code OACI : MMK • code FAA : ULMM) est l'aéroport international de Mourmansk, en Russie. Il est situé près de la ville de Mourmachi dans la banlieue sud de Mourmansk, distant de 24 km à l'extérieur du centre-ville. Compagnies aériennes et destinations Édité le 09/02/2018 Accidents et incidents Le 11 novembre 1965, le vol 99 Aeroflot s'est écrasé lors de l'approche sur l'aéroport de Mourmansk. Trente-deux des soixante-quatre passagers et membres d'équipage à bord ont été tués dans l'accident. Références Liens externes L'Aéroport de mourmansk site officiel (en russe) Informations sur l'aéroport pour ULMM au Monde Aero Données. Les données actuelles de la octobre 2006. Portail de l’aéronautique Portail de la Russie
Murmanszki repülőtér

A Murmanszki repülőtér (IATA: MMK, ICAO: ULMM) (orosz nyelven: Аэропорт Мурманска им. Николая II) nemzetközi repülőtér Oroszországban, amely Murmanszk közelében található. Éves utasforgalma 938 022 (2018) fő. Futópályák A repülőtér futópályái: 13/31 (2500 m, 42 m, aszfaltbeton) Forgalom Az utasforgalom az elmúlt években az alábbi módon változott: Jegyzetek További információk Hivatalos oldal (angol, orosz) A repülőtér aktuális időjárása a NOAA/NWS-től Baleset- és repülőesemény-történet az Aviation Safety Network adatbázisában
Aeroportul Murmansk

Aeroportul Murmansk (IATA: MMK, ICAO: ULMM) este un aeroport din Murmansk, Regiunea Murmansk, Rusia ce deservește zona Murmansk. Aeroportul a fost tranzitat în 2025 de 1.410.000 de pasageri. A fost numit după Nicolae al II-lea al Rusiei. Situat la o altitudine de 81 m, aeroportul dispune de 1 pistă. Este operat de Murmansk Airlines⁠(d). Infrastructură Piste Aeroportul dispune de o singură pistă. Pista 13/31 are suprafața de asfalt și dimensiunile 2.500 m × 42 m. Terminale Note Vezi și
Мурманськ (аеропорт)

Аеропорт Мурманськ IATA: MMK, ICAO: ULMM — міжнародний аеропорт федерального значення що обслуговує місто Мурманськ, Росія. Розташований за 4 км на південний захід від селища Мурмаші, за 24 км від центру міста. Аеропорт є одним з вузлових аеропортів для авіакомпанії Nordavia. Приймаємі типи повітряних суден Здатний приймати Airbus A321, Airbus A320, Airbus A319, Ил-76 (Т, ТД), Boeing 737 (200, 300, 400, 500, 800), Sukhoi Superjet 100, Boeing 757 (200), DC-9 (32, 41, 51), Fokker F27MK050, SAAB-2000, Ту-214, Ту-204, Ту-154, Ту-134, Ан-12, Ан-24 (26,30,32), Ан-72, Ан-74, Ан-148 та його модифікації, Як-42, Як-42Д, Як-40, Ил-114, Embraer ERJ-145 та інші типи ПС 3-го і 4-го класів, вертольоти всіх типів. Аеровокзал На першому поверсі розташовуються стійки реєстрації, зал очікування, чиста зона та зона міжнародних ліній. На другому поверсі, є кав'ярні, зал очікування, представництва авіакомпаній і сувенірні крамниці. У чистій зоні на перших і других поверхах, розташовуються кафе і крамниці Duty-free. Зони прильоту, знаходяться на перших поверхах у правому - «зал прильоту В» і лівому - «зал прильоту А» крилах будівлі. Є так само зал для VIP-гостей, огляд і реєстрація в якому проходить окремо від інших пасажирів. Авіалінії та напрямки, серпень 2019 Наземне транспортне сполучення Від аеровокзалу до Мурманська, курсують рейсові автобуси №106 (з 6:23 до 00:30) великої і малої місткості. Кінцева зупинка автобусного маршруту - залізничний вокзал, розташований в центрі міста. Інтервали руху автобусів складають від 10 до 15 хвилин в ранковий і денний час, після 20:00 від 30 до 50 хвилин. Час в дорозі 45-50 хвилин. Є можливість замовити таксі. Примітки Ресурси Інтернету (англ.) Офіційний сайт аеропорту Мурманськ
Nagurskoye (air base)

Nagurskoye (Russian: Нагу́рское; also written as Nagurskaja; ICAO: UODN) is an airfield in Alexandra Land in Arkhangelsk Oblast, Russia located 1,350 kilometres (840 mi) north of Murmansk. It is an extremely remote Arctic base and Russia's northernmost military base. The base is named after Polish-Russian pilot Jan Nagórski. Nagurskoye was built in the 1950s as a staging base for Soviet Long Range Aviation bombers to reach the US, and was maintained by the Operational Group Arctic (OGA), which maintained all Arctic bomber staging facilities. An An-72 (Coaler) cargo plane crashed there on 23 December 1996 while attempting to land, one of the northernmost plane crashes ever. The airfield is operational, maintained by Frontier Guards (FSB) and capable of servicing An-26 and An-72 aircraft. Il-76 cargo aircraft can land at each of the two unsurfaced runways and have been carrying supplies, equipment and personnel. Satellite photographs from September 2015 show a new base without armored vehicles or air defenses. Instead, the base consists of a central structure, several supporting structures such as fuel depots and heating installations, old and new runways, as well as anchorages that allow for the delivery of construction materials and supplies. Satellite photos by Planet Labs from 13 August 2020 show that the newer runway is being concrete surfaced and extended from 8,200 feet (2,500 m) to 11,500 feet (3,500 m). The runway expansion can support permanent deployments of combat jets to Moscow's most northerly base. Deploying interceptors, maritime strike fighters, airborne early warning and maritime patrol aircraft at Nagurskoye would give Russia a significant military edge in the Arctic; while refuelling long-range bombers there would noticeably extend their range. Based units According to the Georgian Foundation for Strategic and International Studies, an aviation commandant's office exists at the base, belonging to the 45th Air and Air Defence Forces Army. Three other units—a tactical group from the 80th Arctic Motor Rifle Brigade, and two battalions from the Northern Fleet Joint Strategic Command—are also based on the island near to the base. See also List of military airbases in Russia References
Aeródromo de Nagúrskoye

El aeródromo de Nagurskoye (en ruso: Аэродром Греэм-Белл IATA: , ICAO: UODN) es un aeropuerto militar situado en la Tierra de Alejandra (en ruso: Земля Александры), una isla rusa en aguas del océano Ártico. Es la más occidental de las islas del archipiélago de la Tierra de Francisco José. Administrativamente, pertenece al óblast de Arjánguelsk de la Federación de Rusia. Es el campo de aviación en activo más septentrional de toda Rusia. Pista El aeródromo de Nagurskoye dispone de una pista de hielo en dirección 10/28 de 1400x35 m. (4593x115 pies). Los aeródromos militares más cercanos son Greem Bell (296 km), Sredni Ostrov (816 km), Rogachevo (1.028 km) y Ostrov Bolshevik (1.047 km). El aeropuerto civil más cercano es Dikson (1.114 km).​ Operaciones militares Construido durante la década de los 50, como base para bombarderos estratégicos y operado por el OGA (Grupo de Control Ártico).​ Parece ser que el objetivo, durante la Guerra Fría era el de proporcionar protección contra acercamientos de reconocimiento a los límites de la Unión Soviética o como base de intercepción de primera línea contra bombarderos americanos. En la actualidad es atendido por helicópteros Mil Mi-8 y Mil Mi-26 y aviones Antonov An-72 y Antonov An-26. El 23 de diciembre de 1996 se estrelló en este aeródromo un avión An-26 de carga, durante la maniobra de aterrizaje. Referencias Enlaces externos Mapa de ubicación de los aeropuertos de Arjánguelsk en "Our Airports" Archivado el 27 de abril de 2012 en Wayback Machine. (en inglés) Consultado el 27 de marzo de 2012
Baza lotnicza Nagurskoje

Baza lotnicza Nagurskoje (ros. Нагу́рское, ICAO: UODN) – baza lotnicza Sił Powietrznych Federacji Rosyjskiej, położona na Ziemi Franciszka Józefa. Nazwana na cześć polsko-rosyjskiego pioniera lotnictwa arktycznego, Jana Nagórskiego. Położenie Baza lotnicza leży w obwodzie archangielskim na Ziemi Aleksandry w archipelagu Ziemia Franciszka Józefa, w granicach administracyjnych osady Nagurskoje, 1376 km na północny wschód od Murmańska. Historia Nagurskoje zostało zbudowane w latach 50. XX wieku jako baza wypadowa dla sowieckich bombowców Lotnictwa Dalekiego Zasięgu, aby dotrzeć do Stanów Zjednoczonych. Było utrzymywane przez agencję rosyjskich sił powietrznych OGA (Arktyczna Grupa Kontrolna), która utrzymywała wszystkie jednostki w obszarze arktycznym. 23 grudnia 1996 roku samolot transportowy An-72 rozbił się w okolicach bazy podczas próby lądowania. W 2015 roku na obszarze bazy znajdowało się kilka połączonych obiektów wolnostojących, takich jak magazyny paliwa, instalacje grzewcze i domy mieszkalne. Uważa się, że lotnisko jest operacyjne i utrzymywane przez FSB i zdolne do obsługi samolotów An-26 i An-72. W 2017 roku ukończono rozbudowę bazy. Objęła ona nowy pas o długości 2500 metrów, pomieszczenia mieszkalne dla 150 żołnierzy oraz stanowiska dla floty myśliwców MiG-31 bądź Su-34. Baza jest wykorzystywana jako jeden z punktów stacjonowania sił Zjednoczonego Dowództwa Strategicznego „Północ” oficjalnie utworzonego 1 grudnia 2014 roku. Drogi startowe i operacje lotnicze Operacje lotnicze wykonywane są z betonowej drogi startowej: RWY 10/28, 1400 × 35 m Przypisy
Nagurskaja

Nagurskaja (ryska: Нагу́рское är en rysk militärflygbas på ön Alexandras land i Frans Josefs land i Arktis, 1 350 kilometer norr om Murmansk. Nugurskaja är den mest nordligt belägna ryska militärbasen. Flygbasen har sitt namn efter den polsk-ryske flygpionjären och polarforskaren Jan Nagórski (1888–1976). År 1914 hade han, med utgångspunkt i Novaja Zemlja, flugit mot Frans Josefs land för att leta efter Georgij Sedovs (1877–1914) nordpolsexpedition. Nagurskaja inrättades på 1950-talet som framskjuten bas för Sovjetunionens strategiska bombflyg för att nå USA. Flygfältet underhålls av Ryska federationens federala säkerhetstjänst. Basen byggdes ut 2020, så att den längre start- och landningsbanan förlängdes från 2 500 meter till 3 500 meter. Historik Under andra världskriget upprättade tyskarna 1943 den militära väderstationen Wetterstation Schatzgräber på Alexandras land. Den tvingades att evakuera 1944 efter det att besättningen hade ätit rått isbjörnkött och fått trikinos. Efter kriget uppgraderade ryssarna 1947 basen med en vinterlandningsplats för flygplan. Tidigt på 1960-talet uppfördes en anläggning vid landningsbanan med status som polarstation. På 1980-talet fanns på platsen en grupp väderobservatörer, zoologer och geologer samt en kontingent från flygvapnet och en från marinen. Väderstationen lades ned 1997. Från 2007 började basen att återuppbyggas i etapper. Den största utvidgningen skedde från 2015 för att tillåta flygtrafik året runt. Källor Noter