NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Дружноселля (Гатчинський район)

Дружноселля (рос. Дружноселье) — селище у Гатчинському районі Ленінградської області Російської Федерації. Населення становить 1302 особи. Належить до муніципального утворення Сєверське міське поселення. Географія Населений пункт розташований на південній околиці міста Санкт-Петербурга. Історія Згідно із законом від 16 грудня 2004 року № 113—оз належить до муніципального утворення Сєверське міське поселення. Населення Чисельність населенняРік1290132013501380141014402006200820102012201420162018Дружноселье (Гатчинский район)Статистика населення.mw-chart-8d37535253c10122ff4012900de62819b0ecf8680d34d24474d7ec40618951513a23f4ce36cd209546ebedc167471cc2ca2ed93363fff0b250e1e260d7e94071__zr220670-cls-1138606:hover{pointer-events:none}.mw-chart-8d37535253c10122ff4012900de62819b0ecf8680d34d24474d7ec40618951513a23f4ce36cd209546ebedc167471cc2ca2ed93363fff0b250e1e260d7e94071__zr220670-cls-1138607:hover{cursor:pointer;fill:rgba(0,0,0,1)}.mw-chart-8d37535253c10122ff4012900de62819b0ecf8680d34d24474d7ec40618951513a23f4ce36cd209546ebedc167471cc2ca2ed93363fff0b250e1e260d7e94071__zr220670-cls-1138608:hover{cursor:pointer}.mw-chart-8d37535253c10122ff4012900de62819b0ecf8680d34d24474d7ec40618951513a23f4ce36cd209546ebedc167471cc2ca2ed93363fff0b250e1e260d7e94071__zr220670-cls-1138609:hover{cursor:pointer;fill:rgba(82,130,235,1)}.mw-chart-8d37535253c10122ff4012900de62819b0ecf8680d34d24474d7ec40618951513a23f4ce36cd209546ebedc167471cc2ca2ed93363fff0b250e1e260d7e94071__zr220670-cls-1138610:hover{cursor:pointer;fill:rgba(0,0,0,0)} Примітки
Дубиці

Дубиці (рос. Дубицы) — присілок у Гатчинському районі Ленінградської області Російської Федерації. Населення становить 20 осіб. Належить до муніципального утворення Гатчинський муніципальний округ. Географія Населений пункт розташований на південній околиці міста Санкт-Петербурга. Історія Згідно із законом від 16 грудня 2004 року № 113—оз належить до муніципального утворення Єлизаветинське сільське поселення. 13 травня 2024 у зв'язку з ліквідацією Єлизаветенського сільського поселення увійшло до Гатчинського муніципального округа. Населення Чисельність населенняРік02040608010012018301860189019201950198020102040ДубицыСтатистика населення.mw-chart-979f11a4abaf97ea0a839684cf696c12af9988095ae056cfcfad023338f0347273e9f8833ae2bc85f5b23390e7a33b1a562bd24604e6d5cb1c5eb068f3c9dd4f__zr211253-cls-1089000:hover{pointer-events:none}.mw-chart-979f11a4abaf97ea0a839684cf696c12af9988095ae056cfcfad023338f0347273e9f8833ae2bc85f5b23390e7a33b1a562bd24604e6d5cb1c5eb068f3c9dd4f__zr211253-cls-1089001:hover{cursor:pointer;fill:rgba(0,0,0,1)}.mw-chart-979f11a4abaf97ea0a839684cf696c12af9988095ae056cfcfad023338f0347273e9f8833ae2bc85f5b23390e7a33b1a562bd24604e6d5cb1c5eb068f3c9dd4f__zr211253-cls-1089002:hover{cursor:pointer}.mw-chart-979f11a4abaf97ea0a839684cf696c12af9988095ae056cfcfad023338f0347273e9f8833ae2bc85f5b23390e7a33b1a562bd24604e6d5cb1c5eb068f3c9dd4f__zr211253-cls-1089003:hover{cursor:pointer;fill:rgba(82,130,235,1)}.mw-chart-979f11a4abaf97ea0a839684cf696c12af9988095ae056cfcfad023338f0347273e9f8833ae2bc85f5b23390e7a33b1a562bd24604e6d5cb1c5eb068f3c9dd4f__zr211253-cls-1089004:hover{cursor:pointer;fill:rgba(0,0,0,0)} Примітки
Єрмоліно (Ленінградська область)

Єрмоліно (рос. Ермолино) — присілок у Гатчинському районі Ленінградської області Російської Федерації. Населення становить 2 особи. Належить до муніципального утворення Гатчинський муніципальний округ. Географія Населений пункт розташований на південній околиці міста Санкт-Петербурга. Історія Згідно із законом від 16 грудня 2004 року № 113—оз належить до муніципального утворення Єлизаветинське сільське поселення. 13 травня 2024 у зв'язку з ліквідацією Єлизаветенського сільського поселення увійшло до Гатчинського муніципального округа. Населення Чисельність населенняРік0102030405060701860189019201950198020102040Ермолино (Ленинградская область)Статистика населення.mw-chart-4a802976b06631e41d18b771b40d9e70c901825eff34d6c9103e7a25326729d3cf37caf82291bffa14ed27e2e0451fc84226b299a50fb41e6c2b67de88683409__zr211256-cls-1089015:hover{pointer-events:none}.mw-chart-4a802976b06631e41d18b771b40d9e70c901825eff34d6c9103e7a25326729d3cf37caf82291bffa14ed27e2e0451fc84226b299a50fb41e6c2b67de88683409__zr211256-cls-1089016:hover{cursor:pointer;fill:rgba(0,0,0,1)}.mw-chart-4a802976b06631e41d18b771b40d9e70c901825eff34d6c9103e7a25326729d3cf37caf82291bffa14ed27e2e0451fc84226b299a50fb41e6c2b67de88683409__zr211256-cls-1089017:hover{cursor:pointer}.mw-chart-4a802976b06631e41d18b771b40d9e70c901825eff34d6c9103e7a25326729d3cf37caf82291bffa14ed27e2e0451fc84226b299a50fb41e6c2b67de88683409__zr211256-cls-1089018:hover{cursor:pointer;fill:rgba(82,130,235,1)}.mw-chart-4a802976b06631e41d18b771b40d9e70c901825eff34d6c9103e7a25326729d3cf37caf82291bffa14ed27e2e0451fc84226b299a50fb41e6c2b67de88683409__zr211256-cls-1089019:hover{cursor:pointer;fill:rgba(0,0,0,0)} Примітки
Жабино (Гатчинський район)

Жабино (рос. Жабино) — присілок у Гатчинському районі Ленінградської області Російської Федерації. Населення становить 895 осіб. Належить до муніципального утворення Сяськелевське сільське поселення. Географія Населений пункт розташований на південній околиці міста Санкт-Петербурга. Історія Згідно із законом від 16 грудня 2004 року № 113—оз належить до муніципального утворення Сяськелевське сільське поселення. Населення Чисельність населенняРік20030040050060070080090018301860189019201950198020102040Жабино (Гатчинский район)Статистика населення.mw-chart-ffff6ccf06023343ac1c3b8910258c055e77055b18188d66208b14218cc561eb0ba4db3d16bbd01e1505484bb8e30bc638eefc5da580001107548260e6287f22__zr211257-cls-1089020:hover{pointer-events:none}.mw-chart-ffff6ccf06023343ac1c3b8910258c055e77055b18188d66208b14218cc561eb0ba4db3d16bbd01e1505484bb8e30bc638eefc5da580001107548260e6287f22__zr211257-cls-1089021:hover{cursor:pointer;fill:rgba(0,0,0,1)}.mw-chart-ffff6ccf06023343ac1c3b8910258c055e77055b18188d66208b14218cc561eb0ba4db3d16bbd01e1505484bb8e30bc638eefc5da580001107548260e6287f22__zr211257-cls-1089022:hover{cursor:pointer}.mw-chart-ffff6ccf06023343ac1c3b8910258c055e77055b18188d66208b14218cc561eb0ba4db3d16bbd01e1505484bb8e30bc638eefc5da580001107548260e6287f22__zr211257-cls-1089023:hover{cursor:pointer;fill:rgba(82,130,235,1)}.mw-chart-ffff6ccf06023343ac1c3b8910258c055e77055b18188d66208b14218cc561eb0ba4db3d16bbd01e1505484bb8e30bc638eefc5da580001107548260e6287f22__zr211257-cls-1089024:hover{cursor:pointer;fill:rgba(0,0,0,0)} Примітки
Заполля (Гатчинський район)

Заполля (рос. Заполье) — присілок у Гатчинському районі Ленінградської області Російської Федерації. Населення становить 3 особи. Належить до муніципального утворення Гатчинський муніципальний округ. Географія Населений пункт розташований на південній околиці міста Санкт-Петербурга. Історія Згідно із законом від 16 грудня 2004 року № 113—оз належить до муніципального утворення Єлизаветинське сільське поселення. 13 травня 2024 у зв'язку з ліквідацією Єлизаветенського сільського поселення увійшло до Гатчинського муніципального округа. Населення Чисельність населенняРік0369121518212006200820102012201420162018Заполье (Гатчинский район)Статистика населення.mw-chart-4d20f21b2fe81f5e2ab76434f6650a8accb961600394e5425d423c7b8242a148526f572d9840a5e415d0450f1b39d42b5d2840d37fd1f5c788715c995ec41484__zr211260-cls-1089033:hover{pointer-events:none}.mw-chart-4d20f21b2fe81f5e2ab76434f6650a8accb961600394e5425d423c7b8242a148526f572d9840a5e415d0450f1b39d42b5d2840d37fd1f5c788715c995ec41484__zr211260-cls-1089034:hover{cursor:pointer;fill:rgba(0,0,0,1)}.mw-chart-4d20f21b2fe81f5e2ab76434f6650a8accb961600394e5425d423c7b8242a148526f572d9840a5e415d0450f1b39d42b5d2840d37fd1f5c788715c995ec41484__zr211260-cls-1089035:hover{cursor:pointer}.mw-chart-4d20f21b2fe81f5e2ab76434f6650a8accb961600394e5425d423c7b8242a148526f572d9840a5e415d0450f1b39d42b5d2840d37fd1f5c788715c995ec41484__zr211260-cls-1089036:hover{cursor:pointer;fill:rgba(82,130,235,1)}.mw-chart-4d20f21b2fe81f5e2ab76434f6650a8accb961600394e5425d423c7b8242a148526f572d9840a5e415d0450f1b39d42b5d2840d37fd1f5c788715c995ec41484__zr211260-cls-1089037:hover{cursor:pointer;fill:rgba(0,0,0,0)} Примітки
Дачная столица (музей)

«Да́чная столи́ца» — историко-бытовой музей в посёлке Сиверский Гатчинского района Ленинградской области. Экспозиция посвящена истории Сиверской дачной местности, крупнейшей в дореволюционной России. Музей был открыт в 2010 году по инициативе краеведа Андрея Бурлакова в усадьбе конца XIX века. История усадьбы и музея Дача была построена в конце XIX века художником и архитектором Иваном Михайловичем Гольмдорфом. В 1910 году её купил издатель и писатель Иван Александрович Иванов. Его усадьба стала местом встреч художников, поэтов, актеров и музыкантов, которые проводили летний отдых в Сиверской. По свидетельству современников здесь бывали: Александр Блок, Анна Ахматова, Дмитрий Мережковский, Зинаида Гиппиус и другие выдающиеся деятели культуры. В 1929 году дачу национализировали, здесь разместился профсоюзный санаторий финбанковских работников. Во время Великой Отечественной войны в здании размещались немецкие лётчики. После войны дача стала использоваться как спальный корпус "Сиверской лесной школы". В 1988 году здание было передано "Сиверской специальной (коррекционной) школе-интернату". В 1992 году по инициативе директора школы Валентины Владимировны Юниной был открыт музей истории Сиверской. В нём была представлена коллекция предметов дачного быта начала XX века, собранная Андреем Бурлаковым. В июне 2009 года для организации музея было предоставлено здание дачи Гольмдорфа. Торжественное открытие состоялось 15 июля. 25 июля в музее состоялись дачные посиделки интеллигенции из Москвы, Санкт-Петербурга и Сиверского. Экспозиция В залах музея представлены следующие экспозиции: формирование Сиверской дачной местности дачный быт конца XIX - начала XX века дачный быт послевоенной эпохи пионерская комната дачная кухня экспозиция выставочного зала Большинство экспонатов — дары старожилов посёлка. Фотогалерея Литература Бурлаков А. В. Сиверская и её окрестности // Туристские маршруты Гатчинского района. Южное направление. — Гатчина: СЦДБ, 2003. — С. 56-57. — 120 с. — 3000 экз. — ISBN 5-94331-037-1. Ссылки В Ленинградской области откроется музей «Дачная эпоха» . REGNUM (6 июня 2009). Дата обращения: 10 сентября 2009. Ромашенкова Т. Дачная история: Под Санкт-Петербургом открылся музей загородной жизни // Российская газета : газета. — 2009. — № 4974 (150). Перевезенцева Н. Сиверская снова стала дачной столицей // Вечерний Петербург : газета. — СПб., 2009. Хрусталева И. В витринах «Русской Швейцарии» . Исторический журнал «Гатчина сквозь столетия» (24 июля 2009). Дата обращения: 10 сентября 2009. Тимофеева В. «Дачная столица» в Сиверской (недоступная ссылка — история) // Гатчина-инфо : газета. — Гатчина, 2009. — № 81. Сереброва Н. Приезжайте в «Дачную столицу»! (недоступная ссылка — история) // Гатчина-инфо : газета. — Гатчина, 2009. — № 82. Бахвалов С. У самовара на Сиверской даче (недоступная ссылка — история) // Гатчина-инфо : газета. — Гатчина, 2009. — № 85. Бурлаков А. Из Гатчины в Сиверскую, в дачную столицу… (недоступная ссылка — история) // Гатчина-инфо : газета. — Гатчина, 2009. — № 88. — С. 32.
Rozhdestveno Memorial Estate

The Rozhdestveno Memorial Estate (Russian: [rɐʐˈdʲestvʲɪnə]) is a writer's house museum and park near Siverskaya, Gatchinsky District, Leningrad Oblast, that commemorates the most famous owner of the estate, Vladimir Nabokov; the Batovo and Vyra estates, also immortalized by Nabokov, are nearby. As Nabokov spent part of his youth at Vyra, he visited his grandmother at Batovo and his uncle at Rozhdestveno. The Batovo mansion burned down in 1925 and Vyra was destroyed in 1944, leaving Rozhdestveno as the sole survivor of the triad of estates owned by the Nabokov family. The estate is named after the Rozhdestva Bogoroditsy Church (Church of the Nativity of Our Lady). The mansion, designed in the Italian style, displays six Ionic columns supporting the main facade. The roof is crowned by a rectangular belvedere. Inside, the large center hall was used for balls and formal receptions. While rooms on the ground floor served for official functions, rooms on the second floor contained the actual living quarters. The kitchen and other household facilities were located in the basement. Stables and other estate buildings are nearby. During the nineteenth century the estate was acquired by Nabokov's grandfather Ivan Rukavishnikov. It was inherited by his son, Vasiliy Ivanovich Rukavishnikov, in 1901. "Uncle Ruka" died in 1916 and bequeathed the estate along with "what would amount nowadays to a couple of million dollars" to his nephew Vladimir Nabokov. Nabokov did not enjoy his property for long. In 1917, during the revolution, he left the Leningrad area in 1917 never to see the villa again. The museum did not start as a memorial to Nabokov, when, in 1957, it began as a venue to show the local history, and was then converted into a museum of a local collective farm named after Lenin. With the presentation of photos from Nabokov's cook the former estate owners entered the picture. In 1974 the "Museum of Local History and Tradition" moved to the manor, and ten years later it was transformed into the "Rozhdestveno Historic Literary and Memorial Museum of Vladimir Nabokov". Nabokov readings started in 1988, and the Nabokov Room was opened in 1992. Significant damage was done by a fire in 1995. While the museum commemorates Nabokov it also displays the life of Russian nobility and of the common people of the area from the final years of Imperial Russia. Vandalism On the 20 February 2013, vandals attacked the Nabokov Rozhdestveno Memorial Estate for promoting pedophilia. This followed a series of incidents in Saint Petersburg, in which the Nabokov house was attacked and a producer of a play based on his work was beaten. References See also Nabokov House
Château de Rojdestveno

Le château de Rojdestveno (en russe : Рождествено) est un château néoclassique de la fin du XVIIIe siècle, situé à côté du village du même nom, dans le raïon de Gatchina à côté de Saint-Pétersbourg. Ancien domaine de la famille maternelle de Nabokov, c'est aujourd'hui un musée en partie consacré à l'écrivain Vladimir Nabokov (1899-1977). Histoire Le château a été construit comme maison de campagne à la fin du XVIIIe siècle. Son architecte est inconnu ; les historiens émettent les hypothèses de plans dessinés par Ivan Starov, Fiodor Volkov ou Nikolaï Lvov. Situé sur une hauteur au bord d'un étang, il se présente sous la forme d'un vaste quadrilatère avec portique hexastyle ionique sur la façade d'honneur et la façade donnant sur le parc à l'anglaise. Il est surmonté d'un belvédère rectangulaire. L'écrivain Vladimir Nabokov hérite de Rojdestveno de par sa mère, Elena Ivanovna Roukavichnikov, issue d'une richissime famille de propriétaires terrien. Il relate l'historique du château dans Autres rivages : vers 1711, le domaine est la propriété d'Alexei, le fils aîné de Pierre le Grand. Le domaine appartient en 1797 à un conseiller de cour du nom d'Efremov, puis à différents propriétaires, riches négociants de la capitale, à partir de la seconde moitié du XIXe siècle. Il est acheté en 1890 par un conseiller d'État actuel, Ivan Vassilievitch Roukavichnikov, orfèvre fortuné. Il procède à des restaurations et fait construire à côté volière, poulailler, écuries, serres, et même un court de tennis. Son fils hérite du domaine en 1901 et en 1916 le neveu de ce dernier (fils de sa sœur) le futur écrivain Vladimir Nabokov, qui y venait souvent. Sa mère Le château est transformé après la révolution de 1917 en foyer d'habitation pour les étudiants vétérinaires de l'institut du district. Il est occupé par la Wehrmacht après l'été 1941, et abrite une école après la guerre. À partir de 1957, on organise un petit musée dans la bibliothèque du village qui rassemble divers documents retraçant l'histoire du village et du kolkhoze. En 1973, le musée se déplace dans le château où il dispose de trois salons dans lesquels sont présentés des souvenirs se rapportant à la vie de Vladimir Nabokov en Russie. En 1987, le musée obtient l'ensemble du château et s'intitule Musée historico-littéraire de Rojdestveno et musée mémoriel Vladimir-Nabokov. Il est restauré par l'architecte Siomotchkine, après un incendie en 1995. En 2002, on ouvre en plus une exposition permanente sur l'histoire du château. Des expositions temporaires sont organisées régulièrement. Un concours est ouvert en 2021 pour la restauration de la demeure sur le budget de l'oblast de Léningrad. Notes et références Article connexe Hôtel particulier Nabokov à Saint-Pétersbourg: le rez-de-chaussée est occupé par un musée consacré à Nabokov. Liens externes (ru) Histoire du village de Rojdestveno Sources (ru) Cet article est partiellement ou en totalité issu de l’article de Wikipédia en russe intitulé « Рождествено » (voir la liste des auteurs). Portail des châteaux Portail des musées Portail du néo-classicisme Portail de la littérature Portail de la culture russe
Рождєствено

Рождєствено - музей-садиба в колишньому маєтку родини Набокових, представником якої був російський письменник-емігрант Набоков Володимир Володимирович (1899—1977). В садибі Рождєствено пройшли дитячі роки письменника. Садиба розташована у селі Рождествено Гатчинського району Ленінградської області є філією Державного бюджетної установи культури Ленінградської області «Музейна агентство». Історія Історія садиби вивчається, а її початковий період поки невідомий. Так, існують припущення, що садибний будинок палац в кінці 18 століття побудував невідомий архітектор. Ним міг бути — * Львов Микола Олександрович Старов Іван Єгорович Волков Федір Іванович З 1797 р. за наказом імператора Павла садибу передали надворному раднику Єфремову М. Ю. В 19 ст. садиба тричі змінила власника, поки ним став володар золотих покладів Рукавишніков Іван Васильович. Панський будинок відремонтували, а садибні будівлі доповнили новими стайнями, птахівником, оранжереєю. Родзинкою садиби став тенісний корт. З 1901 р. володарем садиби став син Рукавишнікова — Василь, а з 1916 р. — племінник Василя — Набоков Володимир Володимирович. Після більшовицького перевороту в жовтні 1917 р. родина Набокових стала часткою мільонної еміграції з країни. Після 1918 р. в садибі розмістили гуртожиток ветеринарного технікуму. В роки війни 1941—1945 територія садиби була на тимчасово окупованих територіях, але панський будинок не був зруйнований. з 1973 р. колгосп селища Рождєствено отримав колишню панську садибу Рукавишнікових-Набокових для розміщення музею. З 1987 р. садиба отримала статус історико-літературного та меморіального музею В. В. Набокова. Джерела Бурлаков А. В. По набоковским местам // Туристские маршруты Гатчинского района. Южное направление. — Гатчина: СЦДБ, 2003. — С. 63-69. — 120 с. — 3000 экз. — ISBN 5-94331-037-1 Авикайнен И. В., Райков Г. П. Музей-усадьба «Рождествено». — СПб.: Алаборг, 2007. — 24 с. — (Музеи русской провинции). — ISBN 5-86983-083-4 Гуревич И. Маршрут 5 «Гатчинское кольцо» // Ленинградская область: Путеводитель для автомобилистов. — 1-е изд. — СПб.: ЗАО «Карта» Лтд, 2008. — С. 55-56. — 192 с. — (Окно в Россию). — ISBN 978-5-7678-0021-6 Див. також Садиба Ярополець Полюстрово Приютіно Гостилиці Мар'їно Оранієнбаум Александріно Чернишових Череменецький палац Примітки
Суйда (музей-усадьба)

«Су́йда» — музей-усадьба в посёлке Суйда Гатчинского района Ленинградской области, филиал ленинградского областного государственного учреждения культуры «Музейное агентство». Музей расположен во флигеле бывшего поместья Абрама Петровича Ганнибала — прадеда Александра Сергеевича Пушкина. До обустройства этой усадьбы главным имением Ганнибала была Карьякула на территории современной Эстонии. Абрам Ганнибал купил имение в Суйде в 1759 году. До него земли принадлежали Петру Апраксину, который получил их в дар от Петра I. При Ганнибале в усадьбе был разбит парк с гротом, беседкой, солнечными часами. В Суйде родилась Надежда Пушкина, мать Александра Пушкина, здесь же она венчалась с его отцом. В 1986 году краевед Андрей Вячеславович Бурлаков открыл музей истории Суйды, просуществовавший до 1993 года. В 1999-м музей был возрождён как государственный. Его директором стал Бурлаков, который находился на этой должности до начала 2008 года. Из построек оригинальной усадьбы до наших дней сохранились дом управляющего, конюшня, оранжерея, кузница, скотный двор, а также высеченная из ледникового валуна скамейка — «каменный диван». Главный господский дом сгорел в 1897 году. Фундамент был снесён в 1910-м, через участок дома была проложена мощёная дорога. Когда в 1912-м правнучка Абрама Ганнибала Анна Семёновна приезжала в Суйду, она уже не нашла даже остатков особняка. Современный музей располагается в каменном флигеле господской усадьбы, возведённом в 1812 году. В экспозиции представлены подлинные вещи самого Абрама Ганнибала: книги из его библиотеки, бронзовый подсвечник, шкатулка, табакерка, серебряная чайная ложечка. Почти все экспонаты были переданы в дар музею потомками А. П. Ганнибала, пушкинистами, старожилами Суйды. Всего содержится около 1000 единиц хранения. В 1991 году правнуком А. С. Пушкина музею было подарено старинное полотенце с кружевами и монограммой «А. С.», которое по преданию принадлежало А. С. Пушкину. С 1986 года в музее ежегодно проводятся пушкинские праздники. С 2006 года выпускается ежегодный краеведческий альманах «Лукоморье». Литература Бурлаков А. В. По Пушкинским местам // Туристские маршруты Гатчинского района. Южное направление. — Гатчина: СЦДБ, 2003. — С. 23—24. — 120 с. — 3000 экз. — ISBN 5-94331-037-1. Суйда // Гатчинский район Ленинградской области. Достопримечательности. Экскурсионные маршруты: Путеводитель / Под общей редакцией А. А. Сырова. — СПб.: Инкери, 2004. — С. 56—58. — 116 с. — 2000 экз. — ISBN 5-98187-031-3. Сёмочкин А. А. Северное кольцо // Господин Верхний Оредеж. — СПб.: Летопись, 2009. — Т. II. — С. 88—97. — 122 с. — 1500 экз. — ISBN 978-5-904545-01-7. Ссылки Музей-усадьба «Суйда» в энциклопедии «Культура Ленинградской области» (недоступная ссылка) Музей-усадьба «Суйда» в «Музейном центре Ленинградской области» Репортаж о музее, 2022 Примечания
Gare de Gatchina-Varsovie

La gare de Gatchina-Varsovie, (en russe : Варшавский вокзал (Гатчина)) est une gare ferroviaire de Russie. Situation ferroviaire Elle est située sur les lignes Saint-Pétersbourg - Luga et Saint-Pétersbourg - Ivangorod. C'est l'une des deux principales gares de la ville, tous les trains de banlieue s'y arrêtent. Histoire La gare est mise en service en 1853 comme partie du Chemin de fer Saint-Pétersbourg-Varsovie ; le bâtiment est construit en 1858 par Petr Salmanovitch. Elle est reliée à la ligne des Chemins de fer de la Baltique en 1870 et avec la gare Gatchina Terminal-de-la-Baltique. Détruite lors de la Seconde Guerre mondiale, elle fut reconstruite par David Bourychkin. Elle donne sur les rues Karl-Marx et Tchkalov. Service des voyageurs Accueil Desserte Intermodalité Elle est reliée au réseau de bus urbain. Notes et références Voir aussi Articles connexes Transport ferroviaire en Russie. Liste de gares en Russie. Liens externes Portail de l'oblast de Léningrad Portail du chemin de fer
Gatczyna Warszawska

Gatczyna Warszawska (ros. Гатчина-Варшавская, Варшавский вокзал) – stacja kolejowa w miejscowości Gatczyna, w rejonie gatczyńskim, w obwodzie leningradzkim, w Rosji. Położona jest na linii dawnej Kolei Warszawsko-Petersburskiej. Funkcję terminala pasażerskiego dla stacji spełnia Dworzec Warszawski. Dworzec położony jest przy skrzyżowaniu ulic Karola Marksa i Czkałowa. W pobliżu dworca znajdują się przystanki licznych linii komunikacji miejskiej i podmiejskiej. Historia Stacja powstała w 1853. Na XIX-wiecznej Kolei Warszawsko-Petersburskiej znajdowała się pomiędzy stacjami Sujda i Carskie Sioło. Przypisy Bibliografia Станция Гатчина-Варшавская. railwayz.info. [dostęp 2023-03-26]. (ros.). 1990 Квадрат N-36 топографических карт. [dostęp 2023-03-26]. (ros.).