NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Zelenchukskaya

Zelenchukskaya (Russian: Зеленчу́кская; Karachay-Balkar: Зеленчук, Джаланджюк, romanized: Zelençuk, Calancük, Abaza: Зеленчыкв, Зеленчукская, Nogai: Зеленчукский, romanized: Zelençukskiy) is a rural locality (a stanitsa) and the administrative center of Zelenchuksky District of the Karachay–Cherkess Republic, Russia, located on the Bolshoy Zelenchuk River. Rural locality Population: 19,449 (2010 census); 21,025 (2002 census); 20,455 (1989 Soviet census). In terms of population, it is the most populous rural locality in the republic. The Special Astrophysical Observatory of the Russian Academy of Science is located to the south of the stanitsa. History The stanitsa was founded on May 1, 1859 and named after the river on which it stands. On December 8-9, 1942, approximately 180 Jews were murdered in a mass execution perpetrated by German troops in a trench dug 2-3 km out of the village. Demographics In 2002, the population included: Russians (77.1%) Karachays (17.4%) all other ethnicities comprising less than 1% of population each Climate Zelenchukskaya has a warm-summer humid continental climate (Köppen climate classification: Dfb) with moderately warm and very humid summers and cold, dry winters. References Notes Sources Народное Собрание (Парламент) Карачаево-Черкесской Республики. Закон №84-РЗ от 24 февраля 2004 г. «Об административно-территориальном устройстве Карачаево-Черкесской Республики», в ред. Закона №34-РЗ от 5 июля 2011 г «О внесении изменений в некоторые законодательные акты Карачаево-Черкесской Республики в связи с изменением наименования должности высшего должностного лица Карачаево-Черкесской Республики». Вступил в силу со дня официального опубликования. Опубликован: "День Республики", №36-37 (16431), 28 февраля 2004 г. (People's Assembly (Parliament) of the Karachay–Cherkess Republic. Law #84-RZ of February 24, 2004 On the Administrative-Territorial Structure of the Karachay–Cherkess Republic, as amended by the Law #34-RZ of July 5, 2011 On Amending Various Legislative Acts of the Karachay–Cherkess Republic Due to the Change of the Title of the Top Executive Position of the Karachay–Cherkess Republic. Effective as of the official publication date.).
Zelentchoukskaïa

Zelentchoukskaïa est une ville de la république de Karatchaïévo-Tcherkessie, dans le Caucase septentrional. Sa population était de 19 449 habitants en 2010. À proximité de la ville se trouve l'Observatoire spécial d'astrophysique, composé d'un grand télescope optique le BTA-6 et d’un radiotélescope, le RATAN-600. Histoire Les 8 et 9 décembre 1942, environ 180 Juifs sont assassinés lors d'une exécution de masse perpétrée par les troupes allemandes dans une tranchée creusée à 2-3 km de la ville. Notes et références Liens externes Ressource relative à la géographie : OKATO Portail de la Russie
Zelenčukskaja

Zelenčukskaja (in russo Зеленчукская?) è una città della Russia europea meridionale che si trova della Repubblica autonoma della Karačaj-Circassia. Fondata come stanica nel maggio 1859, attualmente è capoluogo del Zelenčukskij rajon ed ospita una popolazione di circa 20 000 abitanti. Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Zelenčukskaja
Зеленчуцька

Зеленчуцька — станиця, адміністративний центр Зеленчуцького району Карачаєво-Черкесії. Населення — 21 тис мешканців, найбільший сільський населений пункт республіки і 20-й по Росії. Географія Станиця лежить на річці Великий Зеленчук, за 60 км південно-західніше Черкеська. За 10 км на захід лежить станиця Сторожова, за 10 км на схід — Кардоницька. Південніше, вище за течією Великого Зеленчука, знаходяться Архизьке городище з Зеленчуцькими храмами, де знайдено, зокрема, Зеленчуцький напис. Історія Станицю Зеленчуцьку було засновано у 1859, назву отримала по річці Великий Зеленчук. Входила в Баталпашинський відділ Кубанської області. 19 серпня 1991, була проголошена Зеленчуцько-Урупська Козача Радянська Соціалістична Республіка зі столицею в станиці. А 30 листопада 1991, була проголошена Верхньо-Кубанська Козача Республіка також зі столицею в станиці Зеленчуцька. Реальних політичних наслідків дані заяви не спричинили. У 2007, у Зеленчуцькій на постійній основі розмістилася окрема гірська мотострілецька бригада озброєних сил РФ. Аналогічна бригада була також розташована в дагестанському Ботлиху. Побудовано житлові будинки для офіцерів і членів їхніх родин, гуртожитки для військовослужбовців за контрактом, комплекси побутового обслуговування. На південній околиці станиці Зеленчуцької знаходиться радіотелескоп РАТАН-600. Відомі особистості В поселенні народився: Попов Юрій Лазарович (1929—2013) — радянський і російський оперний співак, Народний артист СРСР. Посилання Ресурси Інтернету Сайт станиці Зеленчуцька Фотогалерея [Архівовано 29 січня 2018 у Wayback Machine.]
Zozin-Jurt

Zozin-Jurt (russisch Цоцин-Юрт) ist ein Dorf (selo) in der Republik Tschetschenien (Russland) mit 18.306 Einwohnern (Stand 14. Oktober 2010). Geographie Der Ort liegt am Nordrand des Großen Kaukasus, knapp 30 km Luftlinie ostsüdöstlich der Republikhauptstadt Grosny. Das Dorf durchfließt der Chulchulau, der sich unterhalb des Ortes mit mehreren anderen Flüsschen zur Belka, einem rechten Zufluss der Sunscha, vereinigt. Zozin-Jurt gehört zum Rajon Kurtschalojewski und liegt acht Kilometer nordwestlich von dessen Verwaltungszentrum Kurtschaloi. Geschichte In der sowjetischen Periode trug der Ort den Namen Oktjabrskoje. Insbesondere im Zweiten Tschetschenienkrieg gehörte Zozin-Jurt zu den am stärksten umkämpften Orten und gelangte vor allem in den Jahren 2001 bis 2003 durch „Säuberungsaktionen“ der Russischen Streitkräfte in die Schlagzeilen. 2003 versuchte eine Selbstmordattentäterin in Zozin-Jurt, den heutigen tschetschenischen Präsidenten Ramsan Kadyrow zu töten. Bevölkerungsentwicklung Anmerkung: Volkszählungsdaten Infrastruktur Durch Zozin-Jurt verläuft die Straße, die von der Stadt Argun bei Grosny in das Verwaltungszentrum Kurtschaloi und die östlichen Teile des Rajons mit den Dörfern Zentoroi und Alleroi verläuft. Einzelnachweise
Tsotsi-Yurt

Tsotsi-Yurt (Russian: Цоци-Юрт, Chechen: Цоци-Эвла, Coci-Evla) is a village (selo) in Kurchaloyevsky District, Chechnya. Administrative and municipal status Municipally, Tsotsi-Yurt is incorporated as Tsotsi-Yurtovskoye rural settlement. It is the administrative center of the municipality and the only settlement included in it. Geography Tsotsi-Yurt is located on both banks of the Khulkhulau River. It is located 4.5 kilometres (2.8 mi) north-west of the town of Kurchaloy and 25 kilometres (16 mi) south-east of the city of Grozny. The nearest settlements to Tsotsi-Yurt are Dzhalka and Novy Engenoy to the north, Ilaskhan-Yurt to the north-east, Geldagana to the south-east, Avtury to the south, Germenchuk to the south-west, Mesker-Yurt to the west, and the city of Argun to the north-west. History According to legend, the village of Tsotsi-Yurt was founded by a man named Tsotsa, a member of the Meskroy teip. In 1944, after the genocide and deportation of the Chechen and Ingush people and the Chechen-Ingush ASSR was abolished, the village of Tsotsi-Yurt was renamed to Oktyabrskoye and settled by people from the neighbouring republic of Dagestan. During the early 1990s, the village regained its old Chechen name, Tsotsi-Yurt. Population 2002 Census: 15,935 2010 Census: 18,306 2018 estimate: 20,317 According to the 2010 census, the majority of residents of Tsotsi-Yurt were ethnic Chechens. Infrastructure All of Tsotsi-Yurt is supplied by gas and water pipelines. It lies on the public transport route from Grozny to Kurchaloy. The village has three schools, several kindergartens and a clinic. There is a small agricultural and industrial economy in the village. References
Цоці-Юрт

Цоці-Юрт (рос. Цоци-Юрт) — село у Курчалоївському районі Чечні Російської Федерації. Населення становить 20 629 осіб (2019). Входить до складу муніципального утворення Цоці-Юртовське сільське поселення. Історія Згідно із законом від 20 лютого 2009 року органом місцевого самоврядування є Цоці-Юртовське сільське поселення. Населення Чисельність населенняРік30006000900012 00015 00018 00021 000197019801990200020102020Цоци-ЮртСтатистика населення.mw-chart-62f9d2e0ceeee4753351008f341d65550e7217155fda10bb4644276e35ce061954fd8dfa009a9432843aad4ff943418c858928290a13808e5f1abc8c5f82ba4f__zr211015-cls-1089635:hover{pointer-events:none}.mw-chart-62f9d2e0ceeee4753351008f341d65550e7217155fda10bb4644276e35ce061954fd8dfa009a9432843aad4ff943418c858928290a13808e5f1abc8c5f82ba4f__zr211015-cls-1089636:hover{cursor:pointer;fill:rgba(0,0,0,1)}.mw-chart-62f9d2e0ceeee4753351008f341d65550e7217155fda10bb4644276e35ce061954fd8dfa009a9432843aad4ff943418c858928290a13808e5f1abc8c5f82ba4f__zr211015-cls-1089637:hover{cursor:pointer}.mw-chart-62f9d2e0ceeee4753351008f341d65550e7217155fda10bb4644276e35ce061954fd8dfa009a9432843aad4ff943418c858928290a13808e5f1abc8c5f82ba4f__zr211015-cls-1089638:hover{cursor:pointer;fill:rgba(82,130,235,1)}.mw-chart-62f9d2e0ceeee4753351008f341d65550e7217155fda10bb4644276e35ce061954fd8dfa009a9432843aad4ff943418c858928290a13808e5f1abc8c5f82ba4f__zr211015-cls-1089639:hover{cursor:pointer;fill:rgba(0,0,0,0)} Примітки
Тамбукан

Тамбукан е овално безотточно езеро със солена вода в Северен Кавказ, Русия. Акваторията на водоема влиза в регионите Република Карачаево-Черкезия (около 66% от повърхността) и Ставрополски край (33% от повърхността на езерото). Водният басейн се намира на 8 km от град Пятигорск. Площта на Тамбукан е 1,87 km2, а дълбочината варира между 1,5 и 3,1 m. Източници Топографски карти Лист от карта K-38-3 Залукокоаже. Мащаб: 1 : 100 000. Укажете датата на издаване/състоянието на местността.
Tambukanské jezero

Tambukanské jezero (rusky Тамбуканское озеро nebo Большой Тамбукан), je hořkoslané jezero na severním Kavkaze na hranici Stavropolského kraje a Kabardsko-Balkarska v Rusku. Má rozlohu 1,87 km². Je hluboké 1,5 až 3,1 m. Lázně Na dně jezera pod solankou leží mocná vrstva jílového bahna. Obsahuje sulfáty a chloridy, sodné a hořečnaté, s mineralizací 50 až 60 g/l. Využívá se především k léčení v bahenních lázních Kavkazských minerálních vod. 12 km od jezera se nachází město Pjatigorsk. Literatura V tomto článku byly použity informace z Velké sovětské encyklopedie, heslo „Тамбуканское озеро“. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Tambukanské jezero na Wikimedia Commons
Lake Tambukan

Tambukan Lake (Russian: Тамбукан) is a lake with bitter-salt water on Northern Caucasus in Stavropol Krai (about 33% surface) and the Kabardino-Balkar Republic (about 66% surface) of Russia, located eight kilometers from Pyatigorsk. The lake's surface area is 1.87 square kilometers, and its depth ranges between 1.5 and 3.1 meters. The lake bed is a thick layer of silt, which has been used since 1886 in institutions for mud cures in Yessentuki and other therapeutic mud baths in the region of Caucasian Mineral Waters. These mud baths have been used by famous individuals such as Feodor Chaliapin, Anton Chekhov, and Leo Tolstoy. Notable events In 1395, the warlord Timur took a bath in Tambukan Lake. In 1709, Kabardian prince Murzarbek Tambiev defeated the Crimean-Turkish army near this lake . The word Tambukan comes from Turkic words Tambu qanı and means Tambiev’s blood or Tambiev’s asylum. In 1717, Peter The Great sent his physician Shober on an expedition to Tambukan Lake to obtain medicinal water and mud. The first scientific description of Tambukan Lake was by Guldenschtedt in 1773. References
Tamboekanmeer

Het Tamboekanmeer (Russisch: озеро Тамбукан; ozero Tamboekan) is een zoutmeer in de Noordelijke Kaukasus, gelegen op de grens van de Russische kraj Stavropol (± 33% van het wateroppervlak) en de autonome republiek Karatsjaj-Tsjerkessië (± 66%), op ongeveer 9 kilometer ten zuidoosten van de stad Pjatigorsk, aan de R-217. De diepte varieert tussen 1,5 en 3,1 meter. De bodem is bedekt met een dikke laag silt, die sinds 1886 wordt gebruikt voor medische modderbaden in Jessentoeki en andere kuuroorden in de regio van de Kaukasische Minerale Wateren. Onder andere Fjodor Sjaljapin, Leon Tolstoj en Anton Tsjechov bezochten deze baden. Het silt wordt ook geëxporteerd. Het meer wordt reeds in 1395 genoemd toen Timoer Lenk er een bad nam. In 1709 versloeg de Kabardijnse prins Moerzabek Tambiev nabij het meer een Krim-Tataars leger. Hier komt ook de naam van het meer vandaan: Tamboekan is afkomstig van het Turkse woord Tamboe k’an en betekent "het bloed van Tambiev" of "Tambiev's asiel". In 1717 stuurde de Russische tsaar Peter de Grote zijn natuurkundige Gottlieb Schober op expeditie naar het meer om er medicinaal water en modder te halen. In 1773 werd het meer voor het eerst wetenschappelijk beschreven door Johann Anton Güldenstädt.
Тамбуканське озеро

Тамбука́нське о́зеро — гірко-солоне озеро на Північному Кавказі, розташоване за 12 км на південний схід від П'ятигорська на межі з Кабардино-Балкарією. Площа 1,87 км; глибина від 1,5 до 3,1 м. На дні озера під ропою залягає потужний шар мулу. Ропа озера — сульфатно-хлоридно-натрієво-магнієва з мінералізацією 50—60 г/л. Озеро служить джерелом лікувальної сульфідної грязі, яка використовується в санаторіях Кавказьких Мінеральних Вод і експортується. За 2 км на південь від озера на річці Етока розташовано село Етока Предгірного району Ставропольського краю. Див. також Єсентуки (мінеральна вода) Джерела Культінфо (рос.)
Mizur

Mizur (Russian: Мизур; Iron Ossetic: Мызур, Myzur) is a rural locality (a settlement) in Alagirsky District of the Republic of North Ossetia–Alania, Russia, located on the Ardon River. Population: 3,166 (2010 census); 2,883 (2002 census); 4,005 (1989 Soviet census). Economy Mining is the main occupation of the settlement's residents. In film The 2021 Ossetian-language film Unclenching the Fists by Kira Kovalenko is set in Mizur. References
Мизур

Мизу́р (осет. Мызур, устар. Мызуры Бын) — горный посёлок городского типа (с 1941 по 2005 г. — рабочий посёлок) в Алагирском районе Республики Северная Осетия-Алания. Административный центр Мизурского сельского поселения, является самым длинным, протяжённым горным посёлком городского типа. География Посёлок вытянуто расположен по обоим берегам реки Ардон, на Транскавказской магистрали. Находится в 27 км к югу от районного центра Алагир и в 65 км к юго-западу от Владикавказа. Фактически, Мизур является одним из самых узких посёлков России, он плотно зажат между автомобильной дорогой и горами, образующими ущелье с необычным видом. К северу от посёлка расположены селения — Верхний Мизур, Гусойта и Ксурта. Недалеко от въезда в посёлок, на правом берегу реки Ардон расположен посёлок Геологов. История В конце XIX века на землях Мизурского общества осети, бельгийскими предпринимателями был основан рабочий посёлок, для жителей которых основной сферой деятельности стала добыча свинцово-цинковой руды в здешних отрогах южного склона Скалистого хребта. В XX веке посёлок стал заселяться осетинами с разных окраин Осетии, а также русскими (жившими там с XIX века, а также переселёнными в разное время в XX веке) и другими представителями разных народов СССР. Посёлок стал застраиваться как городское поселение, являющееся пунктом притяжения курортного, социального, торгового назначения, а также всех окрестных поселений. Строились трёх-, пяти- и девятиэтажные многоквартирные дома. Также в нём снимались кинофильмы Северо-Осетинской киностудии. В 1981 году Указом Президиума Верховного Совета РСФСР посёлок Мизурский переименован в Мизур. В 2005 году преобразован в сельский населённый пункт. Селение держит на сегодняшний день статус крупнейшего по населению и по территории горного населенного пункта. Население Население 3623 чел. на 2020 год. Экономика В Мизуре расположена Мизурская обогатительная фабрика, входящая в Садонское горнорудное предприятие — группу предприятий, добывающих и обогащающих свинцово-цинковую руду для завода «Электроцинк» (Владикавказ). Гидроэлектростанция, Хлебопекарня, В апреле 2021 года открылась швейная фабрика. Половина местных жителей работает в Алагире и в других поселениях района, некоторые жители ездят на работу в город Владикавказ. Так же часть сельчан занимается частным бизнесом на территории посёлка. Памятники Памятник Иосифу Сталину Памятник Коста Хетагурову Памятник Владимиру Ленину Памятник Максиму Горькому Примечания Ссылки Мизур. Серебряно-свинцовый завод. Архивировано из оригинала 30 сентября 2007 года. БСЭ: Мизурский Фотогалерея (рус.). www.tsay.ru. Дата обращения: 11 ноября 2020. Видео. Мизур: история и современность
Верхний Кавкамахи

Верхний Кавкамахи (дарг. ЧебяхI Кавкамахьи) — село в Акушинском районе Дагестана. Входит в состав сельского поселения «Сельсовет Бургимакмахинский». Географическое положение Расположено в 4 км к северо-востоку от районного центра села Акуша. Население Примечания
Dagni

Dagni (Russian: Дагни; Tabassaran: Дагьни) is a rural locality (a selo) in Guriksky Selsoviet, Tabasaransky District, Republic of Dagestan, Russia. Population: 315 (2010 census); 374 (2002 census); 257 (1989 Soviet census). There are 3 streets. Geography Dagni is located 10 km southwest of Khuchni (the district's administrative centre) by road. Gyugryag is the nearest rural locality. References
Дагни

Дагни (таб. Дагьни) — село в Табасаранском районе Республики Дагестан (Россия). Входит в состав сельского поселения Сельсовет Гурикский. География Село расположено в 2,5 км. к юго-западу от административного центра района - с. Хучни. Граничит с селениями Акка, Гюгряг, Куваг. Население Примечания
Kakmakhi

Kakmakhi (Russian: Какмахи; Dargwa: Кьякьмахьи) is a rural locality (a selo) in Burgimakmakhinsky Selsoviet, Akushinsky District, Republic of Dagestan, Russia. The population was 616 as of 2010. Geography Kakmakhi is located 8 km northeast of Akusha (the district's administrative centre) by road. Burgimakmakhi is the nearest rural locality. References
Какмахи

Какмахи (дарг. Кьякьмахьи) — село в Акушинском районе Дагестана. Входит в состав сельского поселения «Сельсовет Бургимакмахинский». Географическое положение Расположено в 4 км к северо-востоку от районного центра села Акуша. Население Примечания
Какмахі

Какмахі (рос. Какмахи) — село Акушинського району, Дагестану Росії. Входить до складу муніципального утворення Сільрада Бургімакмахінська. Населення — 616 (2010). Населення За даними перепису населення 2002 року в селі мешкало 517 осіб. У тому числі 267 (51,64 %) чоловіків та 250 (48,36 %) жінок. Переважна більшість мешканців — даргинці (100 % від усіх мешканців). У селі переважає північнодаргинська мова. Примітки
Chinimakhi

Chinimakhi (Russian: Чинимахи; Dargwa: ЧIигIнимахьи) is a rural locality (a selo) in Burgimakmakhinsky Selsoviet, Akushinsky District, Republic of Dagestan, Russia. The population was 916 as of 2010. There are 3 streets. Geography Chinimakhi is located 10 km east of Akusha (the district's administrative centre) by road. Chankalamakhi is the nearest rural locality. References
Чинимахи

Чинимахи (дарг. ЧIигIнимахьи) — село в Акушинском районе Дагестана. Входит в состав сельского поселения «Сельсовет Бургимакмахинский». Географическое положение Расположено в 3 км к востоку от районного центра села Акуша. Население Примечания
Чінімахі

Чінімахі (рос. Чинимахи) — село Акушинського району, Дагестану Росії. Входить до складу муніципального утворення Сільрада Бургімакмахінська. Населення — 916 (2010). Населення За даними перепису населення 2002 року в селі мешкало 908 осіб. У тому числі 436 (48,02 %) чоловіків та 472 (51,98 %) жінки. Переважна більшість мешканців — даргинці (100 % від усіх мешканців). У селі переважає північнодаргинська мова. Примітки
Baksanski nevtrinski observatorij

Baksanski nevtrinski observatorij (rusko Бакса́нская нейтри́нная обсерватория; kratica BNO) je nevtrinski observatorij Inštituta za jedrske raziskave Ruske akademije znanosti. Leži v Baksanski soteski Kavkaškega hrbta, 38 km od mesta Tirniauz v avtonomni republiki Kabardino-Balkariji. Podzemna poslopja observatorija so v dveh tunelih z dolžino 3670 m pod goro Andirči. Njihova globina ustreza od 100 do 4800 m vodne površine. Zaposlenih je približno 250 ljudi, od katerih večina živi v naselju Nevtrino. Ima naslednjo opremo: Baksalski podzemni scintilacijski daljnogled (BPST) s površino 3000 m³ na globini 300 m pod površjem galij-germanijev nevtrinski daljnogled (GGNT), radiokemijski detektor Sončevih nevtrinov s tarčo iz kovinskega galija z maso 60 ton (projekt SAGE, leži 3500 m od vhoda v tunel) postrojenje »Andirči« za zaznavanje širokih zračnih ploh, sekundarnih osnovnih delcev. Leži na gori na nadmorski višini 2060 m, ima površino 5×104 m² in 37 scintilacijskih detektorjev kompleks nadzemnih postrojenj
Баксанська нейтринна обсерваторія

Бакса́нська нейтри́нна обсерваторія — науковий комплекс, який входить до складу Інституту ядерних досліджень Російської академії наук. Розташована на території Кабардино-Балкарії в Баксанській ущелині неподалік Ельбрусу. Почала діяти 1977 року. Основний напрям досліджень — реєстрація нейтрино та космічних променів високих енергій сонячного і галактичного походження, які виникають під час гравітаційного колапсу зір або спалахів нових чи наднових (Нейтринна астрономія). Головні інструменти: сцинтиляційний телескоп — великий бетонний блок заввишки 11 м з основою 16х16 метрів. На верхній площині блока та у двох горизонтальних розрізах встановлено 3 200 сцинтиляційних детекторів. Знаходиться на глибині 300 метрів під поверхнею. Джерела Баксанська нейтринна обсерваторія // Астрономічний енциклопедичний словник / за заг. ред. І. А. Климишина та А. О. Корсунь. — Львів : Голов. астроном. обсерваторія НАН України : Львів. нац. ун-т ім. Івана Франка, 2003. — С. 47. — ISBN 966-613-263-X. Баксанська нейтринна обсерваторія [Архівовано 25 вересня 2006 у Wayback Machine.]
Бургимахи

Бургимахи (дарг. БурхIимахьи) — село в Акушинском районе Дагестана. Входит в состав сельского поселения «Сельсовет Дубримахинский». Географическое положение Расположено в 4 км к востоку от районного центра села Акуша, на р. Инки (бассейн р. Акуша). Население Примечания
Бургімахі

Бургімахі (рос. Бургимахи) — село Акушинського району, Дагестану Росії. Входить до складу муніципального утворення Сільрада Дубрімахінська. Населення — 137 (2010). Населення За даними перепису населення 2002 року в селі мешкало 97 осіб. У тому числі 45 (46,39 %) чоловіків та 52 (53,61 %) жінки. Переважна більшість мешканців — даргинці (99 % від усіх мешканців). У селі переважає північнодаргинська мова. Примітки
Khazhnimakhi

Khazhnimakhi (Russian: Хажнимахи; Dargwa: ХIяжнимахьи) is a rural locality (a selo) in Dubrimakhinsky Selsoviet, Akushinsky District, Republic of Dagestan, Russia. The population was 143 as of 2010. Geography Khazhnimakhi is located 4 km southeast of Akusha (the district's administrative centre) by road, on the Gandara River. Khazhnimakhi is the nearest rural locality. References
Хажнимахи

Хажнимахи (дарг. ХIяжнимахьи) — село в Акушинском районе Дагестана. Входит в состав сельского поселения «Сельсовет Дубримахинский». Географическое положение Расположено в 3 км к юго-востоку от районного центра села Акуша, на р. Гандара (бассейн р. Акуша). Население Примечания
Хажнімахі

Хажнімахі (рос. Хажнимахи) — село Акушинського району, Дагестану Росії. Входить до складу муніципального утворення Сільрада Дубрімахінська. Населення — 143 (2010). Населення За даними перепису населення 2002 року в селі мешкало 118 осіб. У тому числі 59 (50,00 %) чоловіків та 59 (50,00 %) жінок. Переважна більшість мешканців — даргинці (100 % від усіх мешканців). У селі переважає північнодаргинська мова. Примітки
Хенклакар

Хенклакар (дарг. ХIенкьлакьар) — село в Акушинском районе Дагестана. Входит в состав Дубримахинского сельсовета. Географическое положение Село находится на берегу реки Инки (бассейн р. Акуша), на расстоянии 3 км к юго-востоку от села Акуша, административного центра района. Население Примечания
Хенклакар

Хенклакар (рос. Хенклакар) — село Акушинського району, Дагестану Росії. Входить до складу муніципального утворення Сільрада Дубрімахінська. Населення — 20 (2010). Населення За даними перепису населення 2002 року в селі мешкало 11 осіб. У тому числі 4 (36,36 %) чоловіка та 7 (63,64 %) жінок. Переважна більшість мешканців — даргинці (100 % від усіх мешканців). У селі переважає північнодаргинська мова. Примітки