NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Arkhyz

Arkhyz (em russo: Архыз) é uma região montanhosa na vizinhança do aul epônimo. Ela se situa a uma altitude de 1450 metros, no vale do rio Bolshoi Zelenchuk, República de Carachai-Circássia, Grande Cáucaso, Rússia, a uma distância de cerca de 70 km do Mar Negro. A vila moderna do local foi fundada em 1923, perto da confluência dos rios Arkhyz e Psysh. As montanhas do entorno elevam-se cerca de 3 000 m acima do nível do mar. Nizhny Arkhyz é uma região de preservação arqueológica, estendendo-se por 4 km em torno das ruínas de Nizhnearkhyzskoe gorodishche, identificada como a capital de Alania, um reino cristão medieval destruído no século XIII pelas hordas de Mangu Cã. Nenhum documento bizantino menciona o nome da cidade, mas Almaçudi refere-se a ela como Ma'as ou Magas. Igrejas O detalhe mais marcante do lugar é um grupo de três igrejas medievais, cuja construção é associada às atividades missionárias do patriarca de Constantinopla Nicolau I Místico no Cáucaso. Três estruturas guardam muita semelhança com as igrejas Shoana e Senty, situadas em vales vizinhos. No século XIX, as igrejas foram afiliadas ao mosteiro de Santo Alexandre Nevsky. Com a queda da União Soviética, uma comunidade monástica renasceu no local. A Igreja Norte parece ter sido a catedral da diocese de Alânia, entre os séculos X e XIII. A cúpula tem uma altura de 21 metros no seu ponto mais alto. O nártex continha no passado um batistério. Um viajante do século XIX descreveu afrescos bizantinos, que ainda eram visíveis nas suas paredes. A Igreja Central parece ter sido concebida mais cedo que as outras duas, na forma de uma cruz regular, mas ela foi estendida a oeste logo após sua construção original. Ela é muito maior que a Igreja Sul, que foi construída em alvenaria de cascalho grosso, extensivamente restaurada por monges em 1899. Ela caiu em desuso durante os anos soviéticos, mas foi reconsagrada a Santo Elias. A Igreja Sul mantém a distinção de ser a igreja mais antiga em funcionamento de toda a Rússia. Remanescentes Ossetas A 30 km de Nizhny Arkhyz foi encontrada em 1888 uma curta inscrição funerária, escrita em caracteres gregos, datada de 941 ou 963. A inscrição foi interpretada por Vasily Abayev o texto mais antigo preservado em língua osseta. Observatório Arkhyz é também o local do SAO RAS, um observatório astronômico. Por muito tempo, o telescópio óptico do SAO RAS foi o maior telescópio refletor de espelho sólido do mundo, com 6 metros de diâmetro. Notas Este artigo foi inicialmente traduzido, total ou parcialmente, do artigo da Wikipédia em inglês cujo título é «Arkhyz», especificamente desta versão. Referências Fontes Kuznetsov V.A. V Verkhovyakh Bolshogo Zelenchuka. Moscow: Iskusstvo, 1977. (em russo) Zelenchuk churches: History and Views Ligações externas (em russo) History of Arkhyz on arkhyz.info (em russo) The village of Arkhyz on dombayinfo.ru (em russo) Website of the Arkhyz mountain resort
Čečeň

Čečeň (rusky Чечень) je ostrov v severozápadní části Kaspického moře. Leží severně od Agrachanského poloostrova. Náleží k Dagestánské republice Ruska. Je 12 km dlouhý a maximálně 5 km široký. Od břehu do moře se táhnou písečné kosy a porosty rákosu. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Čečeň na Wikimedia Commons Literatura V tomto článku byly použity informace z Velké sovětské encyklopedie, heslo „Чечень“.
Chechen Island

Chechen Island (; Russian: Остров Чечень, romanized: Ostrov Chechen') is a coastal island on the western shore of the Caspian Sea. It is located 20 km east of Krainovka right off the headland on the northern tip of the Agrakhan Peninsula. This island belongs to the Republic of Dagestan, a federal subject of the Russian Federation. The island has a length of 15 kilometres (9 mi) and a maximum width of 10 km. The sea around Chechen Island usually freezes between January and March. Adjacent islands include Lopatin Island (also known as Lopatina), Bazar, Prygunki, Pichuzhonok and Yaichnyy Island and are collectively known as the 'Chechen Archipelago'. History One of the islands first mentions was around 1500 under the name sicamatela on an Italian map. The island is named after the Chechens. According to the Russian geographer and military man, the Chechens were previously settled up to the sea. German explorer Samuel Gmelin, who visited the area up until 1774, mentions how Chechens would go fishing on the island.In the morning of the tenth day of the month at about 7 o'clock we left for the island of Chechen'. It got its name from an ethnic group that lives in the mountains - Chechens. They go fishing here.In 1863 the lighthouse on the island was built by English builders. In tsarist times, the island was used as a place of exile. During the Civil War, being an important stronghold of oil shipping, it changed hands. In 1918, the British established a naval aviation base on the island, their intention was to use it for bombing the ships of the Volga flotilla based in Astrakhan. In April 1920, by the forces of the Volga-Caspian military flotilla, the Russian SFSR took control of the island. Ecology There are many birds on Chechen Island, especially seagulls. In very cold winters herds of Saiga tatarica find refuge in the island. Notes References External links Radio operators
Čečenski otok

Čečenski otok (rus. Остров Чечень) je obalni otok na zapadnoj obali Kaspijskog jezera. Nalazi se 20 km istočno od Krainovke, odmah uz rt na sjevernom vrhu poluotoka Agrahan. Ovaj otok pripada Republici Dagestan, saveznoj jedinici Ruske Federacije. Otok je dug 15 km i maksimalne širine od 10 km. More oko Čečenskog otoka obično se smrzava između siječnja i ožujka. Susjedni otoci uključuju otok Lopatin (također poznat kao Lopatina), Bazar, Prigunki, Pičužonok i Jaični, a zajednički su poznati kao 'Čečenski arhipelag'. Povijest Jedan od prvih spomena otoka bio je oko 1500. godine pod nazivom Sicamatela na talijanskoj karti. Otok je dobio ime po Čečenima. Prema ruskom geografu i vojniku, Čečeni su prethodno bili naseljeni uz more. Njemački istraživač Samuel Gmelin, koji je posjećivao područje do 1774. godine, spominje kako su Čečeni išli loviti ribu na otok. Godine 1863. svjetionik na otoku izgradili su engleski graditelji. U carsko doba otok je korišten kao mjesto progonstva. Tijekom Građanskog rata, budući važno uporište u naftnom prometu, promijenio je vlasnika. Godine 1918. Britanci su na otoku smjestili pomorsku zrakoplovnu bazu koju su namjeravali koristiti za bombardiranje brodova Volške flotile sa sjedištem u Astrahanu. U travnju 1920. snage Volško-kaspijske vojne flotile konačno su ga dodijelile RSFSR-u. Ekologija Na Čečenskom otoku ima mnogo ptica, posebno galebova. U vrlo hladnim zimama krda sajgi pronalaze utočište na otoku. Galerija Izvori Vanjske poveznice Radiooperateri
Isola Čečen'

L'isola Čečen' (in russo: остров Чечень) è la maggiore di un gruppo di isole che costituisce l'arcipelago Čečen' ed è situata nel mar Caspio, in Russia. Amministrativamente, appartiene al territorio della città di Machačkala, capitale del Daghestan, nel Circondario federale del Caucaso Settentrionale. Geografia Le isole si trovano all'estremità settentrionale della penisola di Agrachan (Аграханский полуостров), a sud-est del golfo di Kizljar e a sud dell'isola Tjulenij. È un gruppo di isole basse e sabbiose, che spesso cambiano la loro forma a seconda del livello del mar Caspio. Čečen' ha una lunghezza di 15 km, e una larghezza di 10 km per una superficie di circa 55 km². Nella parte ovest dell'isola si trova l'insediamento di Ostrov Čečen'. Isole adiacenti Isole Prygunki (острова Прыгунки), gruppo di isole a est di Čečen', divise fra loro da stretti canali 43°58′54″N 47°50′49″E43°58′54″N, 47°50′49″E. A sud-ovest, al di là dello stretto Čečenskim Prochod (пролив Чеченским Проход), tre isole, divise da stretti canali, si trovano sulla punta della penisola di Agrachan: Isola Pičužonok (остров Пичужонок). Isola Bazar (остров Базар). Isola Jaičnyj (остров Яичный). Flora e fauna La vegetazione dell'isola è prettamente erbacea o palustre. È comune il trifoglio del Caspio, il trifoglio giallo, la gramigna siberiana, la gramigna rossa, il Convolvulus persicus e a volte si vedono cespugli di tamerici. È presente una grande varietà di uccelli migratori, molti gabbiani e cormorani; rettili e anfibi. Ci sono volpi e, negli inverni rigidi, arrivano sul ghiaccio piccole mandrie di Saiga tatarica. Storia Su di una mappa italiana disegnata intorno al 1500, stampata da E. P. Goldschmidt, l'isola appariva con il nome di Sicamatela. I primi scritti sull'isola sono probabilmente del 1604, quando G. Tektandera parla di un'isola, ricoperta di canne a otto miglia dal Terek. Un altro riferimento è del mercante russo Fedota Kotova nel suo viaggio verso la Persia (1623). Una mappa del Daghestan che illustra la costa del mar Caspio nel XVIII secolo, quando il livello del mare era inferiore di circa meno 25 metri, mostra l'isola Čečen' come una piccola falce e la penisola Agrachan divisa in due parti. In epoca sovietica l'isola era un kolchoz di pesca. Nel 1965, sull'isola sono stati fatti i test dell'ekranoplano. Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su isola Čečen' Collegamenti esterni Mappa: K-38-XII (Rilevata nel 1983-89, ed. 1993) Адам Тараман, Блог «Мысли Чеченца», Остров Чечень - остров чеченцев.
Чечень

Чечень – острів у північно-західній частині Каспіського моря, найбільший з островів Чеченського архіпелагу, відокремлений від суходолу протокою Чеченський прохід. Острів має 30 км у дожину та 5км у ширину. Адміністратино входить до складу Кіровського району міста Махачкали, Дагестан, Росія Назва Острів Чечень віддавна входив до складу чеченської історичної області Арар-Акка (Аух) та отримав свою назву від етноніму Шешен – Чечан – Чечен (назвачеченського народу), яка зустрічається як на рівнині, так і в горах. Наприклад Сесанхой (чеченський тейп), Сесан – Юрт, Цецан – Юрт, Чечен – Аул. За іншою версією наза походить від плетених кошиків для зберігання риби. Населення На острові проживали мешканці різних чеченських тейпів. Основним заняттям мешканці острова Чечень було рибальство. Однак за сучасним адміністративним поділом РФ та історичними й політичними подіями, острі входить до складу Республіки Дагестан де основним населенням є росіяни та представники різних дагестанських народів, здебільшого аварці які займаються браконьєрством у літній період. Втім існує версія, що перші поселенці на острові – пірати, селяни-втікачі та старовіри з різних губерній Росії. Вони займались рибальстом, вели господарство та грабували купецькі судна. Розпад СРСР боляче вдарив по економіці острова – розташований тут рибальський колгосп імені Чапаєва збанкрутував, закрились магазини, дитячі садки і навіть лікарню, а єдиним транспортом на острові залишились старі мотоцикли. Отож до 1991 року населення острова складало 2 тисячі чоловік, а станом на 2015 тут залишилось 15 сімей. Транспорт У радянські часи острів з материком ма повітряне сполучення – кілька разі на тиждень літали кукурузники та гвинтокрили. Зараз на острів можна дістатись лише водою, при цьому мешканці мають саморобні човни. Примітки
Senty Church

Senty Church (Russian: Сентинский храм) is a Christian church built in 965 in the territory of modern Karachay-Cherkessia (Russian Federation). It is situated on the left bank of the Teberda River, near the village of Nizhnyaya Teberda, 18 km south of Karachaevsk. Senty Church is the earliest dated church in Russia. History Precise dating of the church is based on the inscription found on the northern wall of the eastern aisle. The text is as follows:+ Ἐνεκεν[ίσ]θ(η), ἐνεώσ[θ(η)] ὁ να[ὸς] τ(ῆς)ὑπεραγίας θ(εοτόκ)ου ἐπὴ βασηλ[είαςΝηκηφώρου, Βασηλ[είου] καὶ [Κωνσταντίνουκὲ Δα(υὶ)δ ἐξουσηωκράτορ(ος) [Ἀλανίαςκ(αὶ) Μαρίας ἐξουσ[η]ωκράτ[ορίσσηςμ]ην(ὴ) Ἀπρη(λίου) β´, ἡμέρᾳ ἁγ[ή]ου Α[ντιπάσχα (?)δηὰ χηρὸς Θεοδώρου, μητ[ροπο-λ(ίτου) καθηγη(ασμένου) Ἀλανί(ας), ἀπ[ὸ] κ[τί-σε(ως) κό(σμου) ἔτ(ους) ςυογ´. Ἀν[ε-γράφε[το] δηὰ χειρὸς [τοῦ δεῖνοςἀποκρησ(ιαρίου) πατρ(ικίου). Which means:+Sanctified, renewed the churchof the Blessed Virgin is in the reign ofNikephoro, Basil and Constantineand David, exusiocrator (a special title for ruler of Alania, byzantine exarch) of Alaniaand Maria, exusiocratorisson 2 April, in the day of the saint Antipascha,by the hand of Theodorе, sanctified mitropolite of Alaniain the year 6473 [964/965 in the modern Gregorian calendar] from the creation of the world.Written by the hand of [name],apocrisiarius patriciusLike the Shoana Church and the Arkhyz Cathedral, Senty Church is believed to have been constructed in connection with missionary activities of Patriarch Nicholas Mystikos in the 10th century. In the second half oh the 19th century an orthodox Spassko-Preobrazhenskiy convent was built near the Senty church. The church was much altered at the urging of the nuns, its original form was changed. In the soviet times the convent was turned into an orphan house. At the present time it is being rebuilt. Near the church lie the ruins of a mausoleum which is also dates back to the 10th century. Supposedly it was intended to be used as a burial place for higher church officials. This building is unique for the northern Caucasus. Architecture The church is built from polished sandstone with a use of limestone solution. It has one dome. It is cross-shaped in plan, with an apse from the eastern side. Interior In the Senty Church there are many traces of frescoes. This is the biggest mural complex in Alania. See also Shoana Church Zelenchuksky Churches North Church (Alania) External links History and exploration of the church Frescoes of Senty Church Photographs of the church Gallery References list Beletskiy D.V., Vinogradov A.U. Freski Sentinskogo khrama i problemy istorii alanskogo khristianstva v X veke (Frescoes of Senty Church and problems of history of alan christianity in Xth century), «Rossijskaja arkheologija», 2005. Vinogradov A.U., Beletskiy D.V., Nizhnij Arkhyz i Senty: drevnejshije khramy Rossii. Problemy khristianskogo iskusstva Alanii i Severo-Zapadnogo Kavkaza (Nizhniy Arkhyz and Senty: the most ancient churches in Russia. Problems of christian art of Alania and north-west Caucasus. Moscow, 2011. 392 p.
Iglesia de Senti

La iglesia de Senti (en ruso: Сентинский храм) es una iglesia de piedra de estilo bizantino situada en el Gran Cáucaso de Rusia, en la orilla izquierda del río Teberdá, cerca del pueblo de Nízhnaya Teberda, 18 km al sur de Karacháyevsk, en Karacháyevo-Cherkesia, Rusia. El diminuto edificio, de unos 10 m de altura, es notable por ser una de las iglesias más antiguas de Rusia. Al igual que la iglesia de Shoana y la catedral de Arjyz, se cree que se construyó en conexión con las actividades misioneras del Patriarca de Constantinopla Nicolás I el Místico en el primer cuarto del siglo X. Hay restos de frescos del siglo XI. La iglesia fue alterada por petición de las monjas de un cercano monasterio en el siglo XIX. Cerca de la iglesia se encuentran las ruinas de un antiguo mausoleo. Enlaces externos y referencias Historia y exploración de la iglesia Frescos de la Iglesia de Senti Fotografías de la iglesia
Igreja de Sentí

Igreja de Sentí (em russo: Сентинский храм) é uma igreja cristã construída em 965 no território da atual Karachay-Cherkessia (Federação Russa). Está situada na margem esquerda do rio Teberda, perto da vila de Nizhnyaya Teberda, 18 km ao sul de Karachaevsk, região histórica da Rota da Seda . A Igreja de Sentí é a igreja mais antiga da Rússia. História A datação é baseada numa inscrição no edifício do templo encontrada na parede norte do braço oriental. A inscrição é feita em gesso brilhante preto e branco da primeira etapa da decoração, com destaque para a data. A altura das letras varia de 1,3 a 2,8 cm e em números de 2 a 6,8 cm, e seu texto é lido da seguinte forma: + Santificado, renovou a igreja da Virgem Maria está no reinado de Nicéforo, Basílio e Constantino e Davi, o exociador de Alanya, 2 de abril, o dia da Santa Antipascha, pela mão de Teodoro Metrópole consagrada de Alanya no ano de 6473, desde a criação do mundo. Escrito pela mão de Apocrisiário de Patricia. Como a Igreja de Chuana e a Catedral Arkhyz, acredita-se que a Igreja de Sentí tenha sido construída em conexão com as atividades missionárias do Patriarca Nicolau I de Constantinopla no século X. Na segunda metade do século XIX, um convento ortodoxo de Spassko-Preobrazhenskiy foi construído perto da Igreja de Sentí. A igreja recebeu muitas alterações ao longo do tempo. Nos tempos soviéticos, o convento foi transformado em uma casa para órfãos. Perto da igreja estão as ruínas de um mausoléu, que também remonta ao século X. Supostamente, pretendia ser usado como um local de sepultamento para os oficiais superiores da igreja. Este edifício é singular para o norte do Cáucaso. Arquitetura A igreja é construída em arenito polido com o uso de solução de calcário. Tem uma cúpula. É em forma de cruz no plano, com uma abside do lado oriental. Interior Na Igreja de Sentí há muitos vestígios de afrescos. Este é o maior complexo de murais de Alania. Lista de referências Beletskiy DV, Vinogradov AU Freski Sentinskogo khrama i problemy istorii alanskogo khristianstva x X veke (Igreja dos afrescos da Sentí e problemas da história do cristianismo no século X), «Rossijskaja arkheologija», 2005. Vinogradov AU, Beletskiy DV, Nizhnij Arkhyz i Senty: drevnejshije khramy Rossii. Problema khristianskogo iskusstva Alanii em Severo-Zapadnogo Kavkaza (Nizhniy Arkhyz e Senty: as igrejas mais antigas da Rússia. Problemas da arte cristã de Alania e noroeste do Cáucaso. Moscou, 2011. 392 p. Referências
Aleksandrovskoe

Aleksandrovskoe (in russo Александровское?) è un villaggio della Russia europea meridionale, situato nel Territorio di Stavropol'; è il centro amministrativo del distretto Aleksandrovskij. Si trova sulle alture di Stavropol', lungo il fiume Tomuzlovka (affluente della Kuma), 105 km a sud-est di Stavropol'. Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Aleksandrovskoe
Александровське (Ставропольський край)

Александровське (рос. Александровское) — село у Александровському районі Ставропольського краю Російської Федерації. Муніципальне утворення — Александровський муніципальний округ. Населення становить 27 471 особа. Історія Згідно із законом від 4 жовтня 2004 року № 88-КЗ у 2004—2020 роках муніципальним утворенням була Александровська сільрада. Населення Примітки
Estadio Spartak (Nalchik)

El Estadio Spartak (en ruso: Стадион Спартак) es un estadio multiusos de la ciudad de Nalchik, Rusia. El estadio fue inaugurado en 1960 y tiene capacidad para 14 400 espectadores. En el estadio disputa sus partidos como local el Spartak Nalchik. Historia El estadio fue inaugurado en 1960 para la disputa de los partidos del equipo de fútbol de la ciudad, el FC Spartak Nalchik. Desde 1992, el estadio cuenta con un certificado oficial de la Unión del Fútbol de Rusia. El estadio tiene una capacidad para 14 400 espectadores, pero necesitó en 2006 una reestructuración, ordenada por la Liga Premier de Rusia, para mejorar las gradas, instalar equipos de iluminación moderna y pantallas de alta calidad para el videomarcador. Véase también Anexo:Estadios de fútbol de Rusia Enlaces externos Sitio oficial
Stadion Spartak w Nalczyku

Stadion Spartak – wielofunkcyjny stadion w Nalczyku, w Rosji. Obiekt może pomieścić 14 400 widzów. Został otwarty w 1960 roku. Swoje mecze rozgrywa na nim drużyna Spartak Nalczyk. Przypisy Bibliografia Informacja o stadionie na World Stadiums. worldstadiums.com. [zarchiwizowane z tego adresu (2015-09-05)]. (ang.)
Спартак (стадион, Нальчик)

Республиканский стадион «Спарта́к» — футбольный стадион в кабардино-балкарском городе Нальчик, Россия. Домашняя арена футбольного клуба «Спартак-Нальчик». На этом стадионе клуб проводит домашние матчи чемпионата России и Кубка России по футболу. История С 1960 года является домашней ареной ФК «Спартак-Нальчик». С 1992 года стадион имеет официальный сертификат РФС. До 2006 года арена вмещала 14 400 зрителей, но по просьбе РФПЛ была реконструирована, появились новые места для зрителей, современные осветительные приборы, качественное табло. Вместимость стадиона 13 800 зрителей. Средняя посещаемость стадиона 2006 — 13 393 зрителей [1] 2007 — 12 420 зрителей [2]. 2008 — 8880 зрителей [3]. 2009 — 9473 зрителей [4]. 2010 — 9580 зрителей [5]. 2011/2012 — 4587 зрителей [6]. 2012/2013 — 2419 зрителей [7]. Примечания Ссылки Страничка стадиона на сайте болельщиков ПФК «Спартак-Нальчик» [allstadiums.ru/evropa/stadiony-rossii/spartak-nalchik.html Стадион «Спартак» (Нальчик) на сайте allstadiums.ru] Профиль на сайте FootballFacts.ru Профиль на сайте FootballFacts.ru (запасное поле)
Yukhari-Yarak

Yukhari-Yarak (Russian: Юхари-Ярак; Tabassaran: Заан Яракк) is a rural locality (a selo) in Ashaga-Yaraksky Selsoviet, Khivsky District, Republic of Dagestan, Russia. Population: 349 (2010 census); 342 (2002 census); 373 (1989 Soviet census). There are 5 streets. Geography Yukhari-Yarak is located 16 km north of Khiv (the district's administrative centre) by road. Ashaga-Yarak is the nearest rural locality. References
Юхари-Ярак

Юхари-Ярак (таб. Заан Яракк, Ярку) — село в Хивском районе Дагестана. Входит в состав Ашага-Яракского сельсовета. География Село находится на берегу реки Яргильнир, на расстоянии 10 км к северо-востоку от села Хив, административного центра района. Население Известные уроженцы Юсуфов, Раюдин Айдакадиевич (род. 1967) — российский государственный деятель. Заслуженный экономист Российской Федерации. Примечания
Юхарі-Ярак

Юхарі-Ярак — село в Хівському районі Дагестану, над пагорбом Гъуршагъ.[джерело?] До райцентру 15 км. В селі мешкають 332 особи, є 50 дворів.[джерело?] 4 травня 1992 року сталась трагічна подія для села. Автобус ПАЗ впав з кручі і 20 мешканців села загинуло.[джерело?] Примітки
Nizhneye Labkomakhi

Nizhneye Labkomakhi (Russian: Нижнее Лабкомахи; Dargwa: УбяхӀ Лябхъумахьи) is a rural locality (a selo) in Verkhne-Labkomakhinsky Selsoviet, Levashinsky District, Republic of Dagestan, Russia. The population was 365 as of 2010. There are 13 streets. Geography Nizhneye Labkomakhi is located 22 km southeast of Levashi (the district's administrative centre) by road, on the Khalagork River. Verkhneye Labkomakhi and Karlabko are the nearest rural localities. Nationalities Dargins live there. References
Нижнее Лабкомахи

Нижнее Лабкомахи (дарг. УбяхӀ Лябхъумахьи) — село в Левашинском районе Дагестана. Входит в состав сельского поселения Сельсовет Верхне-Лабкомахинский. География Расположено в 12 км к юго-востоку от районного центра села Леваши, на реке Халагорк. Население Примечания
Aynikab

Aynikab (Russian: Айникаб; Dargwa: ГӀяйнихъяб) is a rural locality (a selo) in Verkhne-Ubekimakhinsky Selsoviet, Levashinsky District, Republic of Dagestan, Russia. The population was 103 as of 2010. There are 3 streets. Geography Aynikab is located 30 km southwest of Levashi (the district's administrative centre) by road. Musultemakhi and Kumamakhi are the nearest rural localities. Nationalities Dargins live there. References