Невинномиськ

Невинноми́ськ — місто крайового підпорядкування в Ставропольському краї Росії, у передгірній похилій рівнині на обох берегах річки Кубань, у місці впадання в неї річки Великий Зеленчук за 55 км південніше Ставрополя. 29 жовтня 2020 року Дума Ставропольського краю вирішила надати місту звання «Місто військової доблесті». Через місто проходять Північно-Кавказька залізниця, а також федеральна автотраса «Кавказ». Автомобільний і залізничний вузли (6 мостів через Кубань і Великий Зеленчук). Залізничні станції Невинномиська (правий берег Кубані — центр міста) і Зеленчук (лівий берег Кубані — початок гілки на Черкеськ) на гілці Армавір — Мінеральні Води. Місто складається з центральної частини на правому березі Кубані, а також мікрорайонів: Фабрика, Рождественське, ПРП, Низки, Красна Деревня, Правокубанський, ЗИП, Мельниця, Головне, Старий Город, Будинки Побуту (вул. Степова). 14 грудня 2019 року жителями міста на мосту був встановлений світовий рекорд «найбільша кількість осіб, які одночасно стоять у планці в світі». Протягом 1 хвилини у планці стояло 4573 людини. Походження назви Місто Невинномиськ виникло з Станиці Невинномиська. Російський військовий історик Потто Василь Олександрович виявив у моздокському архіві справу 1784 року, де йшлося про річку, яку назвали «Невинною». Офіційна символіка Герб муніципального освіти міста являє геральдичний щит із обрамленням на зеленому фоні. Головна фігура щита, виконана в блакитному кольорі, символізує мис при злитті двох річок, відображаючи тим самим місце розташування міста на з'єднанні річок Кубань і Великий Зеленчук, а також пояснюючи походження назви міста. У нижній частині щита на з'єднанні рукавів річок зображена хімічна колба з рослиною всередині, обрамлена знизу шестернею, що вказує на головну специфіку міста як одного з найбільших промислових центрів Ставропольського краю. Колба-білого кольору, рослина-зеленого, шестерня — синього. У верхній частині щита поміщена деталь Ставропольського крайового герба у вигляді карти Ставропольського краю з хрестом і лінією сорок п'ятої паралелі. Колір карти-Золотий (жовтий), хрест і позначення паралелі — білого кольору. Цим підкреслюється, що місто є складовою частиною Ставропольського краю, вливаючись в нього символічним потоком блакитної річки. Обрамлення щита аналогічно обрамленню герба Ставропольського краю: зліва-дубовий вінок бронзового (жовто-коричневого) кольору, праворуч-вінок з колосків пшениці бронзового (жовто-коричневого) кольору. Обрамлення перевито стрічкою з квітами прапора Ставропольського краю. Вгорі щита на стрічці число 1825 червоного кольору, що означає Рік заснування міста Прапор муніципального утворення міського округу-міста Невинномиська являє собою прямокутне полотнище зі співвідношенням ширини до довжини 2: 3, розділене блакитним вілообразним хрестом на три частини: зелену (у древка) і дві жовті (вгорі і внизу). Вілоподібний хрест символізує злиття річок-Зеленчука і Кубані, окреслений ними трикутник — мис, інший простір — територія Ставропольського краю, перетинається річкою Кубанню. Зелений колір символізує колір молодості і життя, природи, весни і процвітання, надії і здоров'я, блакитний колір — честь, славу, істину, відданість і чеснота, Чисте небо і воду. Жовтий Колір (золото) — колір благополуччя і миру, родючості і багатства-золота і хлібів. Жовтий колір вказує на адміністративну приналежність міста Ставропольському краю, повторюючи колір крайового прапора. Мис і річки одночасно є елементами герба міста Невинномиська. Фізико-географічна характеристика Географічне положення Місто Невинномиськ знаходиться в Передкавказзі, на Ставропольській височині по берегах річки Кубань, при впадінні в неї річки Великий Зеленчук, в 55 км південніше Ставрополя. У Невинномиську починається Невинномиський канал, що подає воду з річки Кубань в річку великий Єгорлик. Часовий пояс Місто Невинномиськ, як і весь Ставропольський край, знаходиться в часовій зоні, що позначається за міжнародним стандартом як Moscow Time Zone (MSK), час збігається з поясним. Клімат Клімат Невинномиська помірно континентальний, характеризується м'якою зимою і жарким літом. Завдяки великій кількості водних ресурсів і м'якому клімату, місто володіє мальовничими водоймами, лісосмугами і парками. Лісопарковий масив, уздовж лівого берега річки Кубань і правого берега річки Зеленчук, з природою, не зворушеною з часів заснування міста, є однією з визначних пам'яток міста і улюбленим місцем відпочинку городян. Історія XVIII—XIX століття Місто Невинномиськ-один з промислових центрів Ставропольського краю. Місто розташоване біля злиття двох річок великого Зеленчука і Кубані. Ця територія почала освоюватися ще в глибоку давнину. У той час по цій території переганяли свої стада скотарі, про що свідчать кам'яні вимостки — місця привалів. Археологи знайшли тут місцевості скіфські, хазарські, сарматські поховання, а також сліди аланських, давньоболгарських, ординських, меото-сарматських поселень. У другій половині першого тисячоліття нашої ери тут пролягало одне з відгалужень Великого Шовкового шляху від пониззя Волги в Закавказзі і чорноморські порти. Є свідчення, що тут бували гуни, авари, печеніги, половці, монголи. 1778 рік. Кримське ханство з його кубанськими володіннями увійшло до складу Російської імперії і відповідно пересунулися кордони на захід. На мису, для контролю над переправою і долиною, був побудований редут. Згодом мис отримав назву невинний, а невелика річка, що впадає в Кубань — безневинна. 1784 рік. Заснований неукріплений, що залишає на зиму редут. 1787 рік. Зміцнення редуту. 1789 рік. Близько Невинномиського редуту, за наказом начальника Кавказького корпусу генерала Текелі зосередилися великі військові сили, щоб відбити напад багатотисячного корпусу турків під командуванням сераскіра Батал-паші. 1804 рік. Загін черкесів, прорвавшись нижче Невинномиського редуту через кордонну лінію, спробував викрасти «мирних» ногайців за Кубань. Три хоперські сотні, резерв Невинномиського редуту сотника Гречкіна, три ескадрони драгун в районі Борсуковського поста розбило і розсіяло горян, відбивши ногайців. Початок 1810-х років. Будівництво редуту на Невинській горі. Гарнізон збільшено, встановлена ще одна гармата. Вересень 1813 року. Великий загін черкесів прорвався на допомогу Назир Саїд Ахмету Ефенді через лінію біля Невинномиського редуту. Близько двох тисяч ногайців з сім'ями і худобою рушили за Кубань під прикриттям трьохтисячного загону Черкеської кінноти. Загін генерала Портнягіна наздогнав ар'єргард горців і вступив у бій, який тривав два дні. В результаті тільки невелика частина зуміла в декількох місцях переправитися і піти за Кубань. 23 червня 1815 року. Півсотні хоперців під командою осавула Стрижневського, переслідуючи від Ставропольської фортеці абреків, наздогнала їх у Невинномиського редуту. При переправі через Кубань ватажок банди, князь Хопач, був убитий разом з десятьма своїми поплічниками. 14 (1 за ст. стилем) жовтня 1825 року. Заснована Станиця Невинномиська. 1826 рік. О. П. Єрмолов написав генерал-майору князю Горчакову: «Станиця Невинномиська поселена при фортеці невинний мис, поблизу гирла великого Зеленчука». Одночасно-були утворені Баталпашинська (нині Черкеськ), Біломечетська і Борсуковська Станиці. 16 травня 1833 року — Утворення в Невинномиській і Баталпашинській сильних кордонних резервів. Доведення складу полку до 12 сотень. Квітень 1834 року. Абреки чисельністю понад 20 осіб переправилися через Кубань біля Донського поля (нині селище головне), але були козаками повністю знищені. 1839 рік. Велика група абреків напала біля станичного валу на групу козаків. Два козаки були вбиті, троє поранені і двоє захоплені в полон. 1850 рік. Невинномиську відвідав великий князь Олександр Миколайович (майбутній імператор Олександр II). У Станиці йому була організована урочиста зустріч. Невинномиська сотня почесним ескортом супроводжувала князя на річку Куму до П'ятигорська. 1894 рік. І. Д. Баранов ввів в експлуатацію одну з найбільших на Північному Кавказі парових млинів. 1895 рік. Купцем і. А. Лапіним побудована найбільша в Російській імперії шерстомойная фабрика. У Станиці відкриваються школи, з'являється перший сінематограф. У центрі Станиці зводиться новий храм Покрови Пресвятої Богородиці. XX століття 1905—1907 року — залізничники станції Невинномиська беруть участь у страйках першої російської буржуазно-демократичної революції. Травень 1917 року — організація першого професійного союзу робітників шерстомийної фабрики і млина. 1918 року — окупація більшовиками Станиці Невинномиської. Організовано Військово-революційний комітет. Створення Невинномиського революційного загону, бронепоїзду «Комуніст № 1». Організовано станичну Раду робітничих, селянських і козацьких депутатів. Націоналізована шерстомійна фабрика. 27 жовтня — у Станиці скликаний II Надзвичайний з'їзд рад Північного Кавказу. Під час громадянської війни Станиця розділилася на два табори: більшість працівників підприємств воювала на боці радянської влади, а козаки — на боці Білої гвардії. Станиця кілька разів переходила з рук в руки. У Невинномиській був організований другий Кубанський революційний загін Якова Балахонова. Тут воювали бійці червоного командира Івана Кочубея та білоказаки генерала Шкуро. 15 березня 1920 року, остаточний перехід під владу більшовиків. У квітні створено один з перших у Баталпашинському відділі комсомольський осередок. 1921 рік. Надалі Невинномиська пережила сильний голод, розкуркулення, репресії та масову колективізацію. Листопад 1922 року. Шерстомийній фабриці присвоєно ім'я Леніна. 2 липня 1924 року. Утворений Невинномиський район. 1927 рік. Проведено електрику. З'явилося радіо, відкрився кінотеатр. 1929 рік. У станиці організовано колгосп ім. Леніна. 1933 рік. При Невинномиській МТС створено політвідділ. 22 червня 1941 року. У районі створюються винищувальні загони по боротьбі з диверсантами. Серпень 1942 року. Початок окупації Невинномиська нацистськими загарбниками. 21 січня 1943 року. Захоплення Невинномиська частинами 9-ї армії. 2 листопада 1956 року. Скасовано Лібкнехтівський район. Села Ольгинське та Великокнязівське, передані до складу Невинномиського району. 1957 рік. Відкрито історико-краєзнавчий музей. 1959 рік. Невинномиський район перейменовано на Кочубеївський, а центр району перенесено з міста Невинномиська в селі Ольгінське. 1961 рік. Села Кочубеївське та Великокнязівське Невинномиського району об'єднані в один населений пункт-село Ольгинське. 1961 рік. Село Ольгинське перейменоване в село Кочубеївське. 1963 рік. Відкриття Палацу культури і техніки хіміків. XXI століття Червень 2002 року. Найбільша за 100 років повінь. 24 серпня 2006 року. Град. Градини досягали 20 мм в діаметрі і важили по 100 грам, зафіксовано більше сотні обривів ліній електропередач. Одна людина загинула і більше 80 отримали травми різного ступеня тяжкості. 12 червня 2008 року. Сильні дощі викликали підтоплення деяких районів міста. 2 травня 2012 року стався землетрус силою 4 бали, жертв немає. Органи влади Дума міста — орган міста; глава міста — глава муніципального освіти, який очолює адміністрацію міста; адміністрація міста — виконавчо-розпорядчий орган міста; контрольно-Рахункова палата міста. Голови міста Анатолій Семенченко; Віктор Ледовской; Костянтин Храмов; В. О. З березня по липень 2012 року — Тетяна Васильченко; з липня 2012 року по 21 квітня 2015 року — Сергій Батинюк; з 21 квітня 2015 року по 17 листопада 2016 року — Надія Богданова; з 17 листопада 2016 року — Михайло Міненков. Голови Адміністрації: до квітня 2015 року — Сергій Батинюк; з 29 травня 2015 року до листопада 2016 року — Василь Шестак. З листопада 2016 року посаду голови Адміністрації суміщає голова міста. Голова Думи міста Олександр Олександрович Медяник. Культура Міський Палац Культури ім. Горького. Культурно-дозвіллєвий центр Батьківщина. Центральна міська бібліотека, відкрита 21 квітня 1976 року. Невинномиський історико-краєзнавчий музей. Музей був створений у травні 1957 року. Ініціаторами були ветерани громадянської та Великої Вітчизняної воєн. У музеї три зали-експозиційний («погляд у минуле. Про історію розвитку міста»" та два виставкових. Парки культури і відпочинку Невинномиська Охорона здоров'я ГБУЗ СК міська лікарня Невинномиська ГБУЗ СК Стоматологічна поліклініка Невинномиська ГБУЗ СК"Ставропольська Крайова клінічна спеціалізована психіатрична лікарня № 1. Невинномиська філія ГБУЗ СК «Крайовий клінічний протитуберкульозний диспансер»" Невинномиська філія ГКУЗ СК «Дитячий крайовий санаторій» Журавлик" АНМО «Ставропольський крайовий клінічний консультативно-діагностичний центр», Невинномиська філія НУЗ «Вузлова поліклініка на станції Ставрополь» ВАТ «Російські залізниці», поліклініка № 2 У 2019 році на підставі розпорядження Уряду Ставропольського краю 7 медичних установ міста були реорганізовані шляхом приєднання до ГБУЗ СК «Міська лікарня» р. Невинномиська (Міська лікарня № 2, Дитяча міська лікарня, Міська поліклініка № 1, Міська поліклініка № 2, Станція швидкої медичної допомоги, Невинномиськ міський лікувально-реабілітаційний центр, Невинномиськ міський лікарсько-фізкультурний диспансер). Структура установи представлена п'ятьма основними підрозділами (поліклініка, лікарня № 1, лікарня № 2, Дитяча лікарня, Станція швидкої медичної допомоги) в тому числі шкірно-венерологічним диспансерним відділенням, пологовим будинком, жіночою консультацією, а також діагностичними, лабораторними та іншими допоміжними службами. Крім того, в місті здійснюють свою роботу Приватні клініки та центри: Поруч з Невинномиському в селах Казьминское і Воронезьке є термальні джерела. Спорт Спортивно-культурний комплекс «Олімп-Арена». Побудований в 90-х роках XX століття. Після масштабної реконструкції, що завершилася в 2019 році, «Олімп-Арена» став найсучаснішим спортивним комплексом на півдні Росії з інфраструктурою, що дозволяє приймати змагання міжнародного рівня. Басейн. Дитячо-Юнацька Спортивна Школа Рекорд. Стадіон НГГТІ (колишня назва Хімік). Стадіон «Спортивне ядро» (Вовняник). Домашній стадіон футбольної команди «Невинномиськ», до недавнього часу брала участь в чемпіонаті Ставропольського краю. За нестачею коштів команда була зняла з чемпіонату СК і зараз виступає в чемпіонаті Кочубеївського району. Дитяча футбольна команда Веста. Базується в будівлі ліцею № 6. Пам'ятки монументального мистецтва Пам'ятник В. І. Леніну. 1958 р. Пам'ятник І. А. Кочубею. 1959 р. Пам'ятник В. І. Леніну. 1957 р. Пам'ятник А. М. Горькому. 1958 р. Пам'ятник Д. І. Менделєєву. 1960 р. Пам'ятник Г. М. Кржижановському. 1976 р. Пам'ятник Герою Радянського Союзу Т. Н. Підгірному. 1975 р. Міста-побратими Белово, Болгарія Кванджу, Південна Корея Піцунда, Грузія Сумгаїт, Азербайджан Бєлорєченський район, Росія Черкеськ, Росія Люди В місті народився Шпак Анатолій Петрович — вчений у галузі фізики твердого тіла, академік НАН України. Примітки Посилання Офіційний сайт Адміністрації міста [Архівовано 20 липня 2020 у Wayback Machine.](рос.)