NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Bolshakovo transmitting station

The Bolshakovo transmitting station is a transmission centre for AM radio located near Bolshakovo in the enclave of Kaliningrad, Russia. It was used to broadcast radio station Voice of Russia to the west on medium wave, and has long wave and short wave broadcasting facilities. The medium wave services opened in 1974 and closed in 2007. The station was built during the Soviet Union and broadcast Radio Moscow, the official international broadcasting station of the USSR. After the fall of the Soviet Union, in 1993, the station was renamed Voice of Russia. The Bolshakovo site was used to broadcast on the medium wave frequencies of 1116 kHz and 1386 kHz with a power of 2,500 kW. In the 1990s the 1386kHz frequency was contested between Russia and Lithuania. It was allocated to Lithuania in the 1978 Geneva Plan for international broadcasting, but in 1978 Lithuania was part of the Soviet Union. On November 1, 2007, Russia ceased using the frequency of 1386 kHz. The site is also reported to have had long wave and shortwave transmitters. The longwave transmission was Radio Rossii on 171kHz. This ended on 9 January 2014. In 2014 shortwave Digital Radio Mondiale (DRM) digital broadcasts were coming from Bolshakovo on 6100kHz, 6125kHz, and 9625kHz. One set of antennas was an SV4+4 ARRT-Antenna with eight guyed masts, which were 257 metres (843 ft) tall. It has been reported that the centre was re-opened in 2022 with temporary broadcasts on 549 kHz, 1143kHz and 1215 kHz. See also List of tallest structures in the former Soviet Union References External links http://vcfm.ru/vc/Cities/kaliningrad.htm http://www.radioscanner.ru/forum/index.php?action=vthread&forum=5&topic=19657
Émetteur de Bolchakovo

L'émetteur de Bolchakovo était la plus puissante station militaire de radiodiffusion à moyennes fréquences dans le monde, situé à proximité de Bolchakovo (en russe : Большаково), une localité de l'oblast de Kaliningrad. Localisation L'émetteur de Bolchakovo se trouve à 112 km au nord-est de Kaliningrad et à 1 009 km à l'est de Berlin (distances orthodromiques), sur le territoire le plus occidental de l'ancienne Union soviétique. Caractéristiques et utilisation Les huit mâts haubanés équipés avec des antennes de la cage spéciale (dits ARRT-antennes) sont installés. Les mâts, construits en 1974, sont hauts de 257 m. Il a été utilisé par La Voix de la Russie pour la diffusion sur les fréquences de 1 116 kHz à moyennes fréquences et 1 386 kHz avec une puissance d'émission maximale constante de 2,5 MW. En mai 2008, il semble que l'utilisation des deux fréquences mentionnées ait cessé, et la station de Bolchakovo n'est probablement plus utilisée pour les moyennes fréquences. Cependant, il est toujours répertorié comme une station à ondes courtes et moyennes, et peut clairement être entendu jusqu'au Royaume-Uni grâce à une transmission en mode DRM sur 6 155 kHz entre 15 h 0 UTC (Z) et 17 h 0 GMT en semaine. Le Royaume-Uni se trouve pourtant à 1 500 km de Bolchakovo et l'émetteur dirige ses ondes dans une autre direction, décalée de 50 à 60° par rapport à la position du Royaume-Uni. Références Article connexe Émetteur de Taldom, le deuxième émetteur de même puissance. Liens externes Ressource relative à l'architecture : Structurae Portail des télécommunications Portail de la Russie Portail de l'oblast de Kaliningrad
Sosnowka (Kaliningrad, Gurjewsk, Lugowoje)

Sosnowka (russisch Сосновка, deutsch Kaveling) ist ein Ort in der russischen Oblast Kaliningrad. Er gehört zur kommunalen Selbstverwaltungseinheit Stadtkreis Gurjewsk im Rajon Gurjewsk. Geographische Lage Sosnowka liegt 14 Kilometer südöstlich der Stadt Kaliningrad (Königsberg), südlich der Bahnstrecke Kaliningrad–Tschernyschewskoje (Teilstück der ehemaligen Preußischen Ostbahn) und zwei Kilometer von Rybnoje (an der Regionalstraße 27A-025 (ex R508)) entfernt. Die nächste Bahnstation ist Lugowoje-Nowoje an obiger Bahnstrecke. Geschichte Das Kaveling (vor 1820 Kaweling, vor 1910 Caveling) genannte Gutsdorf kam 1874 in den neu errichteten Amtsbezirk Steinbeck (heute russisch: Rybnoje) und gehörte bis 1945 zum Landkreis Königsberg (Preußen) (1939 bis 1945 Landkreis Samland) im Regierungsbezirk Königsberg der preußischen Provinz Ostpreußen. Im Jahr 1910 zählte das Dorf 70 Einwohner. Am 30. September 1928 verlor Kaveling seine Eigenständigkeit und wurde in die Landgemeinde Steinbeck (Rybnoje) eingemeindet. Infolge des Zweiten Weltkrieges kam das nördliche Ostpreußen und mit ihm auch Kaveling zur Sowjetunion. Im Jahr 1950 erhielt der Ort den russischen Namen Roschtschino und wurde gleichzeitig dem Dorfsowjet Selenopolski selski Sowet im Rajon Kaliningrad zugeordnet. Später gelangte der Ort in den Lugowskoi selski Sowet im Rajon Gurjewsk. Von 2008 bis 2013 gehörte Sosnowka zur Landgemeinde Lugowskoje selskoje posselenije und seither zum Stadtkreis Gurjewsk. Kirche Kaveling mit seiner fast ausnahmslos evangelischen Einwohnerschaft war bis 1945 in das Kirchspiel Steinbeck–Neuendorf (russisch: Rybnoje–Rschewskoje) eingepfarrt. Das gehörte zum Kirchenkreis Königsberg-Land I in der Kirchenprovinz Ostpreußen der Kirche der Altpreußischen Union. Letzter deutscher Geistlicher war Pfarrer Viktor Felix Reiß. Heute liegt Sosnowka im Einzugsbereich der evangelisch-lutherischen Auferstehungskirche in Kaliningrad (Königsberg). Sie ist der Propstei Kaliningrad in der Evangelisch-lutherischen Kirche Europäisches Russland zugeordnet. Weblinks Sosnowka bei bankgorodov.ru Einzelnachweise
Сосновка (Луговское сельское поселение)

Сосновка — упразднённый посёлок (с 2024) в Гурьевском районе Калининградской области России. В рамках организации местного самоуправления входил (на год упразднения) в состав Гурьевского муниципального округа. Находится в пригородной зоне областного центра города Калининграда. Название В 1950 году Кафелинг был переименован в Сосновку. География ДП Вишневое-2 с востока, ДП Рощино с юга. История До 4 февраля 1992 года входил в Луговский сельсовет, после его преобразования подчинялся Луговской сельской администрации, входил в состав Луговского сельского округа. С 30 июня 2008 года в составе Луговского сельского поселения. После его упразднения Законом Калининградской области от 29 мая 2013 года № 229 с 1 января 2014 года в Гурьевском городском округе. После его преобразования с 1 января 2022 года вплоть до упразднения 19 января 2024 года в Гурьевском муниципальном округе. В 2024 году объединен с посёлком Рыбное. Население Историческая численность населения В 1910 году в Кафелинге проживало 70 человек. Примечания
Laduškin

Laduškin (rusky Ладушкин; německy Ludwigsort; litevsky Liudvigsortas; polsky Ludwinów) je město v Kaliningradské oblasti náležící Rusku. Leží 28 km jihozápadně od místního centra, Kaliningradu, kousek od pobřeží Viselského zálivu. V roce 2021 žily ve městě necelé 4 tisíce obyvatel převážně ruské národnosti. Historie města Oblast byla osídlena už v pravěku, o čemž svědčí prehistorická pohřebiště nalezená nedaleko města. Samotná obec byla založena Řádem německých rytířů v roce 1314 a v roce 1593 zde byla postavena papírna. Tu v roce 1597 daroval Jiří Fridrich Braniborsko-Ansbašský, regent nemocného Albrechta Fridricha, vlastníkovi tiskárny z Königsbergu Georgu Osterbergerovi. Do roku 1709 často měnila majitele až ji nakonec koupil kníže Fridrich Ludvík Šlesvicko-Holštýnsko-Sonderbursko-Becký a nechal ji pojmenovat po sobě Ludwigsort (česky Ludvíkovo místo či Ludvíkov). V roce 1780 byla zchátralá papírna definitivně zavřena a okolní budovy přešly pod správu panství v Charlottenthal (dnes Dubki), kde byla lovecká a rekreační rezidence šlesvického knížete. V polovině 19. století byl v Ludwigsortu vybudován klasicistní zámeček. V 1885 měla obec pouze 175 obyvatel a zemědělský charakter. Na konci 19. století se ale Ludwigsort stal vyhledávaným výletním letoviskem pro obyvatele nedalekého Königsbergu, a tak byla roku 1894 do vesničky dovedena železnice. Před druhou světovou válkou byl postaven kostel, fungovala škola, pošta a počet obyvatel stoupl na cca 1 200. Za války byla ve vsi továrna na střelivo a pro místní dělníky byly postaveny dvojdomky. Rudá armáda vstoupila do vesnice bez boje 13. března 1945. Po válce bylo veškeré německé obyvatelstvo o odsunuto a nahrazeno dosídlenci z centrálního Ruska. Ludwigsort získal městská práva v roce 1946 a byl přejmenován na Laduškin na počet poručíka Ivana Laduškina, Hrdiny Sovětského svazu, který padl v březnu 1945 nedaleko města. Počet obyvatel začal rychle stoupat a brzy přesáhl předválečný stav. Nedaleká rybářská vesnice Patersort (dnes Beregovoje) byla přičleněna k městu, a tak Laduškin získal přístup k moři. Od roku 1946 do roku 1962 bylo město sídlem přilehlého okresu. Po reorganizaci státní správy byly ale úřady přesunuty do Bagrationovsku. Status okresního města se Laduškinu navrátil v roce 2004. Ze zajímavých míst stojí za zmínku velký památník obětem druhé světové války, socha poručíka Laduškina a dřevěný pravoslavný kostel postavený v 90. letech. Ve městě je vzrostlý nejméně šestisetletý dub (obvod 6,8 m, vysoký 29 m, koruna 32 m), který se dostal i do znaku města. Nedaleko města se nachází zřícenina řádového hradu Balga. Obyvatelstvo Vývoj obyvatelstva v průběhu doby Etnické složení obyvatelstva Při sčítání lidu v roce 2010 bylo etnické složení v městě následující: Galerie Odkazy Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Laduschkin na německé Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Laduškin na Wikimedia Commons
Ladusjkin

Ladusjkin (russisk: Ла́душкин; tr. Ládusjkin), indtil 1946 kendt som Ludwigsort (tysk: Ludwigsort; polsk: Ludwinów; litauisk: Liudvigsortas), er en by i Rusland. Byen ligger i Kaliningrad oblast, der er en russisk eksklave mellem Polen og Litauen. Ladusjkin ligger ved strandsøen Wisłabugten (tysk: Frisches Haff), 28 kilometer sydvest for byen Kaliningrad og tæt på grænsen til Polen. Byen har et indbyggertal på 3.634 (2023) indbyggere. Den blev grundlagt i 1314 og fik navnet Ludwigsort i 1709, hvor den blev opkaldt efter hertug Frederik Ludvig af Slesvig-Holsten-Sønderborg-Beck. Den fik bystatus i 1946, hvor den også fik navnet Ladusjkin efter den sovjetiske soldat Ivan Ladusjkin. Referencer Eksterne henvisninger
Ladouchkine

Ladouchkine (en russe : Ладушкин ; en allemand : Ludwigsort ; en polonais : Ludwinów ; en lituanien : Liudvigsortas) est une petite ville de l'oblast de Kaliningrad, en Russie, dans le raïon de Bagrationovsk (l'ancienne Eylau). Sa population s'élève à 3 884 habitants en 2013. Géographie Ladouchkine se trouve à 28 km au sud-ouest de Kaliningrad et à 1 114 km à l'ouest de Moscou. Histoire Avant 1945 Un village a été fondé en 1314 sous le nom de Ludwigsort (« village de Louis ») près de la lagune de la Vistule, qui est devenu une petite ville par la suite. Elle faisait partie jusqu'en mars 1945 de l'arrondissement d'Heiligenbeil du district de Königsberg en province de Prusse-Orientale. Après 1945 Après l'annexion du nord de la province de Prusse-Orientale par l'Union soviétique, après la Seconde Guerre mondiale, la ville fut renommée Ladouchkine en 1946, en l'honneur d'un jeune officier de l'Armée rouge, Ivan Ladouchkine, tué à proximité, l'année précédente et distingué du titre de Héros de l'Union soviétique. Ladouchkine est administrée depuis Baltiisk comme une enclave militaire spéciale du raïon de Bagrationovsk. Patrimoine Les ruines du château des chevaliers teutoniques de Balga se trouvent à proximité de Ladouchkine. Population Recensements (*) ou estimations de la population Notes et références Liens externes Ressource relative à la géographie : OKATO (ru) Informations sur Ladouchkine Portail du royaume de Prusse Portail de l'oblast de Kaliningrad
Laduškin

Laduškin in russo Ладушкин?, fino al 1945 in tedesco Ludwigsort, è una città della Russia, nell'oblast' di Kaliningrad. È stato cambiato il nome nel 1945 in onore del soldato dell'Armata Rossa Ivan Laduškin (1922-1945). Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Laduškin
Ladoesjkin

Ladoesjkin (Russisch: Ла́душкин; Duits: Ludwigsort; Pools: Ludwinów; Litouws: Liudvigsortas) is een kleine stad in de Russische oblast Kaliningrad. De stad had 3.796 inwoners bij de volkstelling van 2002. De stad werd in 1314 gesticht als Ludwigsort en was niet ver gelegen van de oevers van het Wislahaf en de ruïnes van het Kasteel van Balga van de Duitse Orde. Ludwigsort was als kuuroord een zomerverblijf voor stadsbewoners uit Koningsbergen in het begin van de 20e eeuw, wat waarschijnlijk te maken had met het feit dat de stad in 1894 al een treinstation had gekregen aan de Pruisische staatsspoorlijn Dirschau naar Seepothen. Na de Tweede Wereldoorlog werd de stad geannexeerd door de Sovjet-Unie en in 1946 hernoemd in Ladoesjkin, vernoemd naar Ivan Ladoesjkin, soldaat in het Rode Leger die in 1945 sneuvelde. Ladoesjkin wordt bestuurd vanuit Baltiejsk als een speciale militaire enclave binnen de Bagriatonovsk Regio.
Ładuszkin

Ładuszkin (ros. Ладушкин, dawniej pol. Ludwikowo, niem. Ludwigsort) – miasto w Rosji, w obwodzie królewieckim. W 2021 roku liczyło 3820 mieszkańców. Założone w 1314. Regionalny ośrodek ruchu turystycznego – w pobliżu m.in. Uszakowo, Balga, Zalew Wiślany. Znajduje tu się stacja kolejowa Ładuszkin, położona na linii Królewiec – Mamonowo. Przypisy Linki zewnętrzne Ludwigsort (2), pow. świętosiekierski, [w:] Słownik geograficzny Królestwa Polskiego, t. V: Kutowa Wola – Malczyce, Warszawa 1884, s. 472 .
Ладушкін

Ла́душкін (рос. Ладушкин) або Людвинів/Людвіґсорт (нім. Ludwigsort; лит. Liudvigsortas; пол. Ludwinów) — місто в Калінінградській області Росії. Населення міста становить 3,8 тис. осіб. За часів прусської влади місто називалось Людвіґсорт. У місті розвинена харчова промисловість. Залізнична станція Ладушкін. Примітки
Ochotnoje (Kaliningrad, Slawsk)

Ochotnoje (russisch Охотное, deutsch Liedemeiten, 1938 bis 1945 Gerhardsweide, litauisch Lydimaičiai) ist ein Ort in der russischen Oblast Kaliningrad. Er gehört zur kommunalen Selbstverwaltungseinheit Stadtkreis Slawsk im Rajon Slawsk. Geographische Lage Ochotnoje liegt 14 Kilometer südwestlich der Kreisstadt Slawsk (Heinrichswalde) und sechs Kilometer nordwestlich von Bolschakowo an einer Nebenstraße, die von Bolschakowo nach Gastellowo (Groß Friedrichsdorf) führt. Bolschakowo ist auch die nächste Bahnstation und liegt an der Bahnstrecke Kaliningrad–Sowetsk (Königsberg–Tilsit). Geschichte Das Bild des seinerzeit recht kleinen ostpreußische Dorfes Liedemeiten war geprägt von einem Sägewerk und einer Windmühle, beides wirtschaftlich wichtige Faktoren für das Leben der Bevölkerung. Als im Jahre 1874 der Amtsbezirk Osseningken (ab 1931: Grünau, russisch: Ossinowka, nicht mehr existent) entstand, wurde Liedemeiten diesem zugeordnet und gehörte so – auch nach der Umbenennung in „Amtsbezirk Grünau“ im Jahre 1931 – bis 1945 zum Kreis Niederung (der ab 1938 „Kreis Elchniederung“ hieß) im Regierungsbezirk Gumbinnen der preußischen Provinz Ostpreußen. Am 3. Juni – amtlich bestätigt am 16. Juli – im Jahre 1938 wurde Liedemeiten im Zuge der Umbenennung von Orten in Ostpreußen im Jahr 1938 in „Gerhardsweide“ umbenannt. In Kriegsfolge kam der Ort 1945 mit dem nördlichen Ostpreußen zur Sowjetunion. Er erhielt im Jahr 1947 die russische Bezeichnung „Ochotnoje“ und wurde gleichzeitig dem Dorfsowjet Bolschakowski selski Sowet im Rajon Bolschakowo zugeordnet. Seit 1963 gehört Ochotnoje zum Rajon Slawsk. Vor 1975 wechselte der nach dem Zweiten Weltkrieg erweiterte Ort in den Gastellowski selski Sowet. Von 2008 bis 2015 gehörte Ochotnoje zur Landgemeinde Bolschakowskoje selskoje posselenije und seither zum Stadtkreis Slawsk. Einwohnerentwicklung Kirche Bis 1945 war die mehrheitlich evangelische Bevölkerung Liedemeitens resp. Gerhardsweides in das Kirchspiel der Kirche Skaisgirren mit Pfarrsitz in Groß Skaisgirren (1938 bis 1946: Kreuzingen, jetzt russisch: Bolschakowo) eingepfarrt und gehörte so zum Niederung (Elchniederung) innerhalb der Kirchenprovinz Ostpreußen der Kirche der Altpreußischen Union. Auch heute liegt Ochotnoje wieder im kirchlichen Einzugsgebiet Bolschakowos, wo sich in den 1990er Jahren eine neue evangelisch-lutherische Gemeinde gebildet hat. Sie ist eine Filialgemeinde in der Kirchenregion der Salzburger Kirche in Gussew (Gumbinnen) innerhalb der Propstei Kaliningrad der Evangelisch-lutherischen Kirche Europäisches Russland. Weblinks Ochotnoje bei bankgorodov.ru Ochotnoje bei prussia39.ru Einzelnachweise
Высокое (Славский район)

Высокое — посёлок в Славском районе Калининградской области, входил в состав Большаковского сельского поселения. История В 1938 году поселок Попелькен (Popelken) был переименован в Марктхаузен (Markthausen). 21 января 1945 года посёлок был взят воинами 89-й танковой бригады под командованием полковника А. И. Соммера. В 1946 году Марктхаузен был переименован в поселок Высокое. Население Достопримечательности Кирха Попелькена в руинах (1780 г.). Объект культурного наследия местного (муниципального) значения. Примечания
Зелёное (Полесский район)

Зелёное — посёлок в Полесском городском округе Калининградской области России. История В 1950 году указом Президиума Верховного Совета РСФСР населённому пункту Грюнден (нем. Gründen) присвоено наименование посёлок Зелёное. Население Улицы Примечания
Февральское (Полесский район)

Февральское — посёлок в Полесском муниципальном округе Калининградской области. История В 1947 году в результате объединения трех бывших восточнопрусских деревень Гросс-Киршнакайм (нем. Groß Kirschnakeim) (в 1938-1946 — Киршкайм (нем. Kirschkeim)), Клайн-Киршнакайм (нем. Klein Kischnakeim) (в 1938-1946 — Клайншанцкруг (нем. Kleinschanzkrug)) и Двилен (нем. Dwielen) (в 1938-1946 — Майснерсхоф (нем. Meißnershof)) был образован посёлок Февральское в составе Сосновского сельсовета Полесского района. В 1997 году к Февральскому был присоединен посёлок Полтавка, который до 1947 года назывался Хагенвальде (нем. Hagenwalde), к 1975 году к Полтавке была также отнесена упраздненная деревня Малышево, бывший Жанцелль (нем. Szanzell) (в 1938-1946 — Шанцкруг (нем. Schanzkrug)). С 2008 по 2016 год Февральское входило в состав Саранского сельского поселения, с 2022 — в составе Полесского муниципального округа. Население Численность населенияГод3603804004204404604805001930194019501960197019801990200020102020Февральское (Полесский район)Статистика населения.mw-chart-2862f6d58820aa302bda9d1471748844bcb43c4c52aee410e7dfe14e20f382984b4714bddd775636f5cbe89025ff5e2e6a7d8ca1f3e9edc9b12253632cd1680f__zr198858-cls-1027803:hover{pointer-events:none}.mw-chart-2862f6d58820aa302bda9d1471748844bcb43c4c52aee410e7dfe14e20f382984b4714bddd775636f5cbe89025ff5e2e6a7d8ca1f3e9edc9b12253632cd1680f__zr198858-cls-1027804:hover{cursor:pointer;fill:rgba(0,0,0,1)}.mw-chart-2862f6d58820aa302bda9d1471748844bcb43c4c52aee410e7dfe14e20f382984b4714bddd775636f5cbe89025ff5e2e6a7d8ca1f3e9edc9b12253632cd1680f__zr198858-cls-1027805:hover{cursor:pointer}.mw-chart-2862f6d58820aa302bda9d1471748844bcb43c4c52aee410e7dfe14e20f382984b4714bddd775636f5cbe89025ff5e2e6a7d8ca1f3e9edc9b12253632cd1680f__zr198858-cls-1027806:hover{cursor:pointer;fill:rgba(82,130,235,1)}.mw-chart-2862f6d58820aa302bda9d1471748844bcb43c4c52aee410e7dfe14e20f382984b4714bddd775636f5cbe89025ff5e2e6a7d8ca1f3e9edc9b12253632cd1680f__zr198858-cls-1027807:hover{cursor:pointer;fill:rgba(0,0,0,0)} Примечания
Красноторовка (Калининградская область)

Красноторовка (до 1946 года — Хайлигенкройц, нем. Heiligenkreutz ) — посёлок Зеленоградского района Калининградской области. Административный центр Красноторовского сельского поселения. Население 452 человека (2010). География Красноторовска расположена на северо-востоке Земландского полуострова в 45 км от Калининграда. История Первое упоминание Хайлигенкройц относится к 1260 году. В 1362 году была построена кирха. Поселение входило в состав Пруссии, позднее Германии. С 1945 года в составе СССР. В 1946 году переименован в Красноторовку. Население Известные люди Инга Медведева — обладатель бронзовой медали в скоростном спуске на Паралимпиаде в Солт-Лейк-Сити. Достопримечательности Руины евангелической кирхи Этимология названия «Хайлигенкройц» означает по-немецки «Святой крест». Примечания
Тьомкіно (Правдинський район)

Тьо́мкіно (рос. Тёмкино), до 1947 року — Мертенсдорф (нім. Mertensdorf) — селище в Правдинському районі Калінінградської області Російської Федерації. Входить до складу Правдинського міського поселення. Посилання Тьомкіно на «Prussia39.ru» (рос.)
Тростники (Гурьевский городской округ)

Тростники — посёлок в Калининградской области России. Входил в состав Добринского сельского поселения в Гурьевском районе. История Около 1320 года в километре севернее замка Каймен была построена орденская кирха. В 1920-е годы на приходском кладбище около кирхи был установлен памятник павшим в Первой мировой войне в виде высокого креста. 26 января 1945 года населенные пункты Ботенен и Лауткайм были взят войсками 3-го Белорусского фронта, в 1946 году были объединены в поселок Тростники. Население В 1910 году население Ботенена составляло 229 жителей, в 1933 году — 284 жителя, в 1939 году — 280 жителей. В 1910 году в Лауткайме проживало 37 человек. Примечания Ссылки Официальный сайт Администрации Гурьевского городского округа
Rosenauer Kirche

Die Rosenauer Kirche (russisch Кирха Розенау) ist eine Kirche in Königsberg im ehemaligen Stadtteil Rosenau. Sie liegt südöstlich der Stadtmitte. Die Grundsteinlegung war 1914. Durch die Kriegsereignisse verzögerte sich die Fertigstellung bis 1926. Die Fundamente dieser neogotischen Kirche ruhen auf den Granitblöcken eines ehemaligen Königsberger Festungswerks. Im Zweiten Weltkrieg nur unwesentlich beschädigt, diente sie lange Jahre als Lagerstätte. Seit der Renovierung 1991 dient das Gotteshaus der orthodoxen Glaubensrichtung. Siehe auch Liste der Sakralbauten in Kaliningrad Literatur Robert Albinus: Königsberg-Lexikon. Stadt und Umgebung. Flechsig, Würzburg 2002, ISBN 3-88189-441-1. Richard Armstedt: Geschichte der königl. Haupt- und Residenzstadt Königsberg in Preußen. Reprint der Originalausgabe, Stuttgart 1899. Fritz Gause: Die Geschichte der Stadt Königsberg in Preussen. 3 Bände. Böhlau, Köln 1996, ISBN 3-412-08896-X. Jürgen Manthey: Königsberg – Geschichte einer Weltbürgerrepublik. Carl Hanser, München 2005, ISBN 3-446-20619-1. Gunnar Strunz: Königsberg entdecken. Zwischen Memel und frischem Haff. Trescher, Berlin 2006, ISBN 3-89794-071-X. Baldur Köster: Königsberg. Architektur aus deutscher Zeit. Husum Druck, Husum 2000, ISBN 3-88042-923-5. Weblinks Einzelnachweise
Rosenau Church

Rosenau Church (German: Rosenauer Kirche; Russian: Кирха Розенау) is a church in Kaliningrad, Russia. The Protestant church was built in Rosenau, a quarter of southern Königsberg, Germany. Land for the new church was donated by the final owners of the estate Rosenau, the Schulte-Heuthaus family. Construction began on 23 July 1914, but was halted due to the outbreak of World War I. It was finally completed from 2 April 1925 to 12 December 1926. The Neo-Gothic church included material from dismantled sections of the Königsberg fortifications. Lightly damaged during World War II, the building was then used for storage by the Soviet Union. Renovated from 1990 to 1992, it is now used as a place of worship by the Russian Orthodox Church. References Albinus, Robert (1985). Lexikon der Stadt Königsberg Pr. und Umgebung (in German). Leer: Verlag Gerhard Rautenberg. p. 371. ISBN 3-7921-0320-6. Gause, Fritz (1968). Die Geschichte der Stadt Königsberg. Band II: Von der Königskrönung bis zum Ausbruch des Ersten Weltkriegs (in German). Köln: Böhlau Verlag. p. 761.