NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Казармы Литовского драгунского полка

Казармы Литовского драгунского полка в Советске — памятник архитектуры, одна из главных достопримечательностей города, комплекс представляет собой яркий образец военной прусской архитектуры. Внутри главного здания находятся старинные росписи, повествующие о боевом пути драгунского полка, начиная с 1740 года. Расположение Здание казарм расположено в центре города Советска по адресу: улица Красноармейская, 2б История Драгунский Литовский полк армии Пруссии был основан в 1717 году. В декабре этого же года полк был расквартирован в Инстербурге (штаб), Тильзите, Рагните, Гольдапе, Шталлупёнене и Пилькаллене. В 1800 году была построена новая массивная казарма в Тильзите между Высокими и Немецкими воротами на Казернен-штрассе (сейчас улица Комсомольская), имевшая много комнат и стойл для коней. Во время коронации Вильгельма I в Кёнигсберге в 1861 году полк получает своё окончательное название «Литовский полк драгун № 1 принца Альбрехта Прусского». В октябре 1878 года в Немецкой кирхе Тильзита торжественно открылась памятная доска, посвящённая полку. В 1879 году полк размещается в новых казармах на Банхоф-штрассе (сейчас улица Красноармейская) города Тильзита. Грандиозный корпус драгунских казарм стал достойным преемником тевтонских замков. Длина этого корпуса по фасаду порядка 150 метров. В 1919 году драгунский полк был расформирован. После Второй мировой войны здания казарм использовались по назначению — там находилась советская военная часть. 23 сентября 2009 года трое военнослужащих занимались ремонтом вестибюля казарм, и обнаружили старинные росписи под слоем краски и побелки. Реставраторы из Санкт-Петербурга провели первый этап восстановления старинных надписей, которые, как оказалось, свидетельствуют о боевом пути Литовского драгунского полка с 1740 по 1890 годы. В 2013 году конюшни казарменного комплекса подверглись разорению — исчезли венчающие части колонн с уникальной художественной ковкой и чугунные плиты поилок. Кроме этого была повреждена старинная плиточная кладка. Ссылки Казармы драгунского полка «Принц Альберт Прусский» ( Литовский ) № 1 Зал славы Галерея
Лесное (Гурьевский район)

Лесное — посёлок в Гурьевском городском округе Калининградской области России. Через населённый пункт ходят автобус 109, 113, 137,191 и маршрутное такси 136 до Калининграда. История Входил в состав упразднённого Новомосковского сельского поселения. Население Примечания
Polessk

Polessk (rusky Поле́сск; německy Labiau; litevsky Labguva; polsky Labiawa, česky Labiava) je město v Kaliningradské oblasti v Rusku ležící 46 km severovýchodně od Kaliningradu. V roce 2021 zde žilo 7 tisíc obyvatel převážně ruské národnosti. Historie města Od vzniku do 19. století První zmínka pochází z roku 1258, kdy se Řádu německých rytířů podařilo podrobit si pruský kmen Sambů. Do roku 1300 se osada nazývala Labegowe moter, později došlo ke zkrácení na Labigow či Labiau. Samotný původní název pochází z pruských ze slov labs a moter znamenající dobrá bažina. Řád na místě postavil dřevěnou pevnost, která měla bránit cestu do Königsbergu. Pevnost v roce 1277 vyhořela a byla nahrazena kamenným hradem. Osada vznikla právě v okolí hradu. Po sekularizaci Řádu v roce 1525 se celé Východní Prusko transformovalo do Pruského Vévodství. Roku 1642 získává osada městská práva dekretem kurfiřta Fridricha Viléma. V roce 1656 byla ve městě podepsána tzv. Smlouva u Labiau mezi pruským kurfiřtem Fridrichem Vilémem a švédským králem Karlem Gustavem. Smlouva zaručila Pruskému vévodství plnou samostatnost výměnou za vojenskou podporu Švédům v nadcházející švédsko-polské válce. V roce 1885 bylo Labiau s populací téměř 5 tisíc lidí sídlem okresního soudu, pobočky říšské banky a pivovaru. Novodobé dějiny Po četných porážkách Wehrmachtu na Východní frontě v roce 1944 začalo německé velitelství s operací Hannibal. Cílem celé operace bylo evakuovat co největší množství německého obyvatelstva z Východního Pruska do Německa před příchodem Rudé armády. Sověti obsadili město na začátku roku 1945. Po válce připadlo město pod správu SSSR a bylo přejmenováno na Polessk podle hrdiny sovětského svazu plukovníku Sergeji Ivanoviči Polesskému, který padl při bojové operaci Rudé Armády ve Východním Prusku. Zbývající německé obyvatelstvo bylo deportováno do sovětské okupační zóny Německa a do města se nastěhovali především Rusové z centrálních oblastí Ruska a Povolží. Po rozpadu SSSR v roce 1991 se město stalo součástí Ruska jako jeho exkláva. Obyvatelstvo Vývoj obyvatelstva v průběhu doby Etnické složení obyvatelstva Při sčítání lidu v roce 2010 bylo etnické složení v městě následující: Významné osobnosti města Otto Brakat (1916–1978) – voják Wehrmachtu, nositel vyznamenání Rytířského kříže Christoph Aschmoneit (1901–1984) – lodní inženýr, jeden z tvůrců německých ponorek Kasimir von Auer (1788–1837) – pruský generál Jacob Ephraim Polzin (1778–1851) – německý architekt Galerie Odkazy Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Polessk na německé Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Polessk na Wikimedia Commons
Polessk

Polessk (russisk: Поле́сск; tr. Poléssk), indtil 1946 kendt som Labiau (tysk: Labiau; polsk: Labiawa; litauisk: Labguva), er en by i Rusland. Byen ligger i Kaliningrad oblast, der er en russisk eksklave mellem Polen og Litauen. Polessk ligger ved floden Dejma kort før udløbet i Den Kuriske Lagune og ca. 49 kilometer nordøst for byen Kaliningrad. Byen har et indbyggertal på 6.954 (2023) indbyggere. Den blev nævnt første gang i 1258 . Den er hovedby i Polessk rajon i Kaliningrad oblast. Referencer Eksterne henvisninger
Polessk

Polessk (en russe : Полесск ; en allemand : Labiau ; en polonais : Labiawa ; en lituanien : Labguva) est une ville de l'oblast de Kaliningrad, en Russie. C'est le centre administratif du raïon Polesski. Sa population s'éleve à environ 7 000 habitants. Géographie La ville est située dans la région historique de Prusse, près de l'embouchure de la Deïma dans la lagune de Courlande. Polessk se trouve à 42 km au nord-est de Kaliningrad, à 55 km au sud-ouest de Sovetsk et à 1 048 km à l'ouest de Moscou. Histoire La ville abrite un château médiéval construit par les chevaliers de l'ordre Teutonique après leur conquête de la Sambie en 1258/1259. La première construction de la forteresse en bois, mentionnée comme Labegowe, visait à protéger la ville de Königsberg contre les attaques depuis la lagune de Courlande ; elle a été laissée en ruines par l'assaut des tribus scaloviens en 1277 et fut ensuite reconstruite en pierre. L'ordre a commencé à travailler sur la construction d'un Wasserburg sur la Deïma qui a été complété en 1360. L'église de la ville a été bâtie à la fin du XIVe siècle. Après la sécularisation de l'État teutonique en 1525, la forteresse fit partie du duché de Prusse et le duc Albert la donna comme cadeau à sa première femme Dorothée de Danemark. À partir de 1565, elle fit la résidence de sa seconde épouse Anne-Marie de Brunswick. En 1642, la localité a reçu sa reconnaissance officielle en tant que ville par le « Grand Électeur » Frédéric-Guillaume Ier de Brandebourg qui y séjourna volontiers lors de ses chasses. Il y a également signé le traité de Labiau avec le roi Charles X Gustave de Suède le 20 novembre 1656. Dès 1815, Labiau faisait partie de la province de Prusse-Orientale au sein du royaume de Prusse puis dans l'Empire allemand. La ville était le chef-lieu de l'arrondissement de Labiau au sein du district de Königsberg. En 1885, Labiau avait 4 744 habitants, presque tous luthériens. La ville fut prise par l'Armée rouge en 1945, peu avant la fin de la Seconde Guerre mondiale, et annexée par l'Union soviétique, conformément aux décisions de la conférence de Potsdam. L'année suivante Labiau fut renommée Polessk. La population allemande qui n'avait pas encore été évacuée fut alors expulsée vers l'ouest de l'Allemagne et remplacée par des Russes. Le château brûla en 1965. Population Recensements (*) ou estimations de la population Notes et références Liens externes Ressource relative à la géographie : OKATO (ru) Informations sur Polessk Portail du royaume de Prusse Portail de l'oblast de Kaliningrad
Polessk

Polessk (Russisch: Полесск; Duits: Labiau; Pools: Labiawa; Litouws: Labguva) is een stad in de Russische oblast Kaliningrad, en behoorde tot Duitsland tot 1945, onder de naam Labiau. De stad telde 7.681 inwoners bij de volkstelling van 2002 tegen 6.859 bij die van 1989. Polessk ligt aan de Dejma, vlak voordat deze rivier uitmondt in het Koerse Haf, ongeveer halverwege Kaliningrad en Sovjetsk. De stad vormt een gemeente als het stedelijk district Polessk. In 1945 werd het toenmalige Labiau evenals de rest van Oost-Pruisen onder de voet gelopen door de Russen, waarbij alle nog niet geëvacueerde Duitse inwoners werden verdreven en vervangen door Burgers van de SU. Bij de conferentie van Potsdam werd Labiau toegewezen aan de toenmalige Sovjet-Unie. Het kreeg in 1946 de naam Polessk, naar de landstreek Polesië. Bij Polessk begint het Kanaal van Polessk (Polesski kanal), dat parallel loopt aan het Koerse haf en de verbinding vormt tussen de Dejma en de Memel. Het werd in 1698 voltooid onder de Brandenburgse keurvorst Frederik III en droeg tot 1945 zijn naam: Großer Friedrichsgraben. In het stadje bevinden zich de restanten van een belangrijke burcht van de Duitse Orde uit 1258, waarbij de nederzetting tot ontwikkeling kwam. De burcht overleefde de Tweede Wereldoorlog, maar werd in de jaren'60 door brand verwoest. De Adelaarsbrug uit 1923 over de Dejma werd in de oorlog verwoest en na herbouw in 2002 weer in gebruik genomen. Behalve Duitsers woonden er in Labiau ook (protestantse) Litouwers. Tot hun gemeenschap behoorde de lutherse predikant Jonas Bretkūnas (Johannes Bretke), die hier in 1579 aan de eerste Litouwse Bijbelvertaling begon.
Polessk

Polessk (ryska Поле́сск; tyska: Labiau) är en stad i Kaliningrad oblast, den ryska exklav som ligger mellan Polen och Litauen vid Östersjön nära Kurisches haff. Folkmängden uppgår till cirka 7 000 invånare. Historia Staden var främst känd för sitt slott, uppfört av Tyska orden 1277 och för fördraget i Labiau som kung Karl X Gustav där ingick 20 november 1656 med kurfursten Fredrik Vilhelm av Brandenburg. I fördraget förnyades det i Marienburg i juni samma år ingångna vapenförbundet och Karl Gustav avsade sig länshögheten över Ostpreussen samt medgav kurfursten och hans efterträdare suveräniteten över detta land, varigenom första grunden lades till kungariket Preussen. Under preussiskt styre var Labiau kretsstad i regeringsområdet Königsberg i Ostpreussen. 1905 hade orten 4 512 invånare. Efter Tysklands nederlag i andra världskriget 1945 tillföll orten Sovjetunionen och bytte namn till Pollesk. Källor Carlquist, Gunnar, red (1933). Svensk uppslagsbok. Bd 16. Malmö: Svensk Uppslagsbok AB. sid. 648 Den här artikeln är helt eller delvis baserad på material från Nordisk familjebok, Labiau, 1904–1926. Noter Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Polessk.
Primorsk (Kaliningrad oblast)

Ikke at forveksle med byen Primorsk i Leningrad oblast i Rusland og byen Prymorsk i Zaporizjzja oblast i Ukraine. Primorsk (russisk: Примо́рск; tr. Primórsk), indtil 1946 kendt som Fischhausen (tysk: Fischhausen; polsk: Rybaki; litauisk: Žuvininkai eller Skanavikas), er en by i Rusland. Byen ligger i Kaliningrad oblast, der er en russisk eksklave mellem Polen og Litauen. Primorsk ligger på halvøen Samland ved strandsøen Wisłabugten (tysk: Frisches Haff) ca. 30 kilometer vest for byen Kaliningrad. Byen har et indbyggertal på 1.447 (2023) indbyggere. Den blev nævnt første gang i 1268 og fik bystatus i 2008. I middelalderen var Fischhausen residens for fyrstbiskopperne af Samland bispedømme, selv om bispedømmets katedral var domkirken i Königsberg (i dag Kaliningrad). Referencer Eksterne henvisninger
Primorsk (oblast de Kaliningrad)

Primorsk (en russe : Приморск ; en allemand : Fischhausen ; en lituanien : Žuvininkai/Skanavikas ; en polonais : Rybaki) est une ville de l'oblast de Kaliningrad, en Russie. Sa population s'élevait à 2 109 habitants en 2008. Géographie Primorsk est située sur la lagune de la Vistule, à 32 km à l'ouest de Kaliningrad et à 1 121 km à l'ouest de Moscou. Histoire Primorsk est l'une des plus anciennes localités de la région. Sous son ancien nom allemand de Fischhausen, elle est associée à Saint Adalbert de Prague, probablement décapité vers 997 par le peuple païen des Sambiens (en) après qu'il eut détruit leur forêt de chênes sacrée. En 1243, Fischhausen devient le siège des évêques de Sambie. En 1818, elle devient le chef-lieu de l'arrondissement de Fischhausen, arrondissement de la province de Prusse-Orientale du royaume de Prusse dépendant du district de Königsberg. Durant la Seconde Guerre mondiale, l'avance de l'Armée rouge se poursuit sur Fischhausen après la chute de Königsberg. Du 21 au 24 avril 1945, la ville est conquise après d'âpres combats et presque entièrement détruite. Après la guerre, la ville passe sous contrôle soviétique. En 1946, elle est renommée Primorsk (« maritime » en russe). En 2006, elle perd son statut de ville pour devenir une commune urbaine. Elle était, au recensement de 2002, la cinquième plus petite ville de Russie, derrière Vyssotsk, Verkhoïansk, Tchekaline et Magas. En 2008, elle regagne son statut de ville. Personnalités Albert Frédéric de Prusse, mort en 1618 à Fischhausen. Wilhelm Wien, né en 1864 à Fischhausen. Dietrich von Saucken, né en 1892 à Fischhausen. Liens externes Ressource relative à la géographie : OKATO Portail du royaume de Prusse Portail de l'oblast de Kaliningrad
Primorsk (oblast' di Kaliningrad)

Primorsk (in russo Приморск?) è una città della Russia europea, nell'oblast' di Kaliningrad. Storicamente appartenuta alla Germania, fu nota fino al 1945 con il nome di Fischhausen. Il toponimo attuale significa "città sulla costa". Lo status attuale di gorod è stato conferito nel 2008. Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Primorsk
Primorsk (oblast Kaliningrad)

Primorsk (tot 1946 bekend onder de Duitse naam Fischhausen) is een stad in Rusland, oblast Kaliningrad. In 2004 had Primorsk 2100 inwoners, en is een stad van het kleinste nederzettingstype (gorod) in Rusland Primorsk werd door de Sovjets veroverd in een gevecht van 21 tot 24 april 1945, en werd daarbij bijna compleet verwoest. Primorsk is een van de oudste nederzettingen in zijn regio. Uit de Duitse tijd resteren onder andere het station, een brug en de ruïne van de kerk. In 1996 werd er een Duitse oorlogsbegraafplaats ingewijd. Geboren in Fischhausen Dietrich von Saucken (1892-1980), generaal
Primorsk, Kaliningrad

Primorsk (în rusă Приморск, în germană, până în 1946, Fischhausen/Schönewick, în poloneză Rybaki, în lituaniană Žuvininkai) este o localitate cu 2100 loc. (2006) situat în regiunea Kaliningrad, Rusia. Date geografice Localitatea este amplasată în golful Калининградский залив (germ. Frisches Haff, pol. Zalew Wiślany) la sud-vest de Kaliningrad. Evoluția populației Personalități marcante Dietrich von Saucken (1892–1980), general german Wilhelm Wien (1864–1928), fizician, laureat al premiului Nobel Legături externe Kreisgemeinschaft Fischhausen e. V. Arhivat în 12 noiembrie 2014, la Wayback Machine. (Pinneberg)
Primorsk, Kaliningrad oblast

Primorsk (ryska: Приморск, äldre tyskt namn: Fischhausen) är en stad vid en vik av lagunen Frisches Haff i Kaliningrad oblast i Ryssland. Folkmängden uppgår till cirka 2 000 invånare. Historia Omkring 4 km i sydväst om staden låg borgen Lochstädt, där biskopen av Samland residerade. Fischhausen besattes av svenskarna 1626, och efter ritning av ingenjör Heinrich Thome anlades befästningar kring slottet och staden 1628–1631. Fischhausen hade sedan svensk garnison till 1635, då det utrymdes. Under preussiskt styre var Fischhausen en kretsstad i regeringsområdet Königsberg i Ostpreussen. År 1900 hade orten 2 746 invånare. Efter Tysklands nederlag i andra världskriget tillföll orten Sovjetunionen och bytte namn till Primorsk. Kända personer med anknytning till orten Albrekt Fredrik av Preussen, avled 1618 i Fischhausen; Wilhelm Wien, född in 1864 i Fischhausen. Källor Den här artikeln är helt eller delvis baserad på material från Nordisk familjebok, Fischhausen, 1904–1926. Noter Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Primorsk, Kaliningrad oblast.
Meschduretschje (Kaliningrad, Gussew)

Meschduretschje (russisch Междуречье, deutsch Groß Pillkallen, 1938–1945 Kallenfeld, litauisch Didysis Pilkalnis) ist ein Ort in der russischen Oblast Kaliningrad im Rajon Gussew. Der Ort gehört zur kommunalen Selbstverwaltungseinheit Stadtkreis Gussew. Sein Hauptsiedlungsbereich erfasst jetzt den ehemaligen deutschen Ort Kauschen am anderen Ufer des Eimenfließes (ru. Uljanowka). Geographische Lage Meschduretschje liegt am Flüsschen Eimenfließ (1938–1945 Lehmgraben, heute russisch: Uljanowka) an der russischen Fernstraße A 198 (27A-040, einstige deutsche Reichsstraße 132) etwa in der Mitte zwischen den Städten Sowetsk (Tilsit) und Gussew (Gumbinnen). Eine Bahnanbindung bestand vor 1945 mit der Bahnstation Kraupischken (1938 bis 1946: Breitenstein, heute russisch: Uljanowo) an den Bahnstrecken Insterburg–Kraupischken/Breitenstein sowie Ragnit–Kraupischken/Breitenstein der Insterburger Kleinbahnen. Beide sind jetzt außer Betrieb. Geschichte Im Jahr 1947 wurde der Ort Groß Pillkallen in Meschduretschje umbenannt und in den Dorfsowjet Maiski selski Sowet im Rajon Gussew eingeordnet. Später übernahm Meschduretschje auch noch den ehemaligen deutschen Ort Kauschen. Der Ort Kauschen war 1947 zunächst in Kischino umbenannt worden und in den Uljanowski selski Sowet im Rajon Sowetsk eingeordnet worden. Von 2008 bis 2013 gehörte Meschduretschje zur Landgemeinde Kubanowskoje selskoje posselenije und seither zum Stadtkreis Gussew. Groß Pillkallen Zum ersten Male urkundlich erwähnt wurde das spätere Dörfchen Groß Pillkallen im Jahre 1564/1565. Vor 1945 bestand es lediglich aus mehreren kleinen Höfen und Gehöften. Zwischen 1874 und 1945 war Groß Pillkallen in den Amtsbezirk Girrehnen (heute russisch: Griwino) eingegliedert, der – von 1939 bis 1945 in „Amtsbezirk Kallenfeld“ umbenannt – zum Kreis Ragnit, ab 1922 zum Landkreis Tilsit-Ragnit im Regierungsbezirk Gumbinnen der preußischen Provinz Ostpreußen gehörte. In Groß Pillkallen waren im Jahre 1910 144 Einwohner registriert. Ihre Zahl stieg bis 1933 auf 144 und betrug – nachdem das Dorf 1938 in „Kallenfeld“ umbenannt worden war – im Jahre 1939 noch 140. Im Jahre 1945 kam das Dorf in Kriegsfolge mit dem nördlichen Ostpreußen zur Sowjetunion. Kirche Der weitaus größte Teil der Bevölkerung Groß Pillkallens resp. Kallenfelds war vor 1945 evangelischer Konfession. Das Dorf war in das Kirchspiel der Kirche Kraupischken (der Ort hieß zwischen 1938 und 1946: Breitenstein, heute russisch: Uljanowo) eingepfarrt, die Teil des Kirchenkreises Pillkallen (Schloßberg) in der Kirchenprovinz Ostpreußen der Kirche der Altpreußischen Union war. Heute liegt Meschduretschje im Einzugsbereich der in den 1990er Jahren neu entstandenen evangelisch-lutherischen Gemeinde in Sabrodino (Lesgewangminnen, 1938–1946 Lesgewangen) innerhalb der Propstei Kaliningrad (Königsberg) der Evangelisch-lutherischen Kirche Europäisches Russland. Weblinks Meschduretschje bei bankgorodov.ru Meschduretschje bei prussia39.ru Einzelnachweise
Междуречье (Гусевский район)

Междуре́чье (до 1938 — Гросс Пилькаллен (нем. Groß Pillkallen), до 1946 — Калленфельд (нем. Kallenfeld)) — посёлок в Гусевском городском округе Калининградской области. Входит в состав Кубановского сельского поселения. География Посёлок Междуречье расположен на реке Ульяновке (бассейн Инструча), в восточной части Калининградской области, примерно на половине пути между городами Советск и Гусев. История После Второй мировой войны в 1946 году населённый пункт Калленфельд (до 1938 — Гросс Пилькаллен) был переименован в Междуречье, позднее он был объединен с посёлком Каушен, располагавшемся на противоположном от него берегу реки Айменфлис (ныне Ульяновка). Население Примечания
Lossewo (Kaliningrad, Gurjewsk)

Lossewo (russisch Лосево, deutsch Rentengut) ist ein Ort in der russischen Oblast Kaliningrad. Er gehört zur kommunalen Selbstverwaltungseinheit Stadtkreis Gurjewsk im Rajon Gurjewsk. Geographische Lage Lossewo liegt sieben Kilometer nordwestlich von Dobrino (Nautzken) und ist auf einer Nebenstraße von Nowgorodskoje (Mettkeim) aus zu erreichen. Die nächste Bahnstation ist Dobrino an der Bahnstrecke Kaliningrad–Sowetsk (Königsberg–Tilsit). Geschichte Das bis 1946 Rentengut genannte Dorf war bis 1945 ein Ortsteil von (Adlig) Schulkeim (heute russisch: Altaiskoje) und mit dieser Gemeinde in seiner Geschichte verbunden. Es gehörte zum Landkreis Labiau im Regierungsbezirk Königsberg der preußischen Provinz Ostpreußen. 1945 kam Rentengut mit dem nördlichen Ostpreußen zur Sowjetunion. Im Jahr 1950 erhielt der Ort die russische Bezeichnung Lossewo und wurde gleichzeitig dem Dorfsowjet Dobrinski selski Sowet im Rajon Gurjewsk zugeordnet. Von 2008 bis 2013 gehörte Lossewo zur Landgemeinde Dobrinskoje selskoje posselenije und seither zum Stadtkreis Gurjewsk. Kirche In Rentengut lebte vor 1945 eine überwiegend evangelische Bevölkerung, die in das Kirchspiel Kaymen (1938–1946 Kaimen, russisch: Saretschje) eingepfarrt war. Es gehörte zum Kirchenkreis Labiau (Polessk) in der Kirchenprovinz Ostpreußen der Kirche der Altpreußischen Union. Heute liegt Lossewo im Einzugsbereich der in den 1990er Jahren neu gegründeten evangelisch-lutherischen Gemeinde in Marschalskoje (Gallgarben), einer Filialgemeinde der Auferstehungskirche in Kaliningrad (Königsberg) innerhalb der Propstei Kaliningrad der Evangelisch-lutherischen Kirche Europäisches Russland (ELKER). Weblinks Lossewo bei bankgorodov.ru Einzelnachweise
Лосево (Гурьевский район)

Лосево — посёлок в Калининградской области России. Принадлежит к Добринскому сельскому поселению в Гурьевском районе. География Посёлок расположен в 15 км к северо-востоку по прямой от районного центра, города Гурьевска, на южной окраине лесной местности под названием Добринский лес. История Населённый пункт относится к исторической области древней Пруссии именем Самбия. Носил название Рентенгутсхаус до 1905, Рентенгут — до 1946 года. Население Примечания Ссылки Официальный сайт Администрации Гурьевского городского округа