Orosz fakopáncs

Orosz fakopáncs (oroszul: Дуга-1, kiolvasva: Duga-1; angolul Russian Woodpecker) volt az Egyesült Államokban és Nyugat-Európában a hidegháború alatt a népszerű neve annak a rádiójelnek, amelyet a rövidhullámú Rádió-vevőkészüléken lehetett hallani 1976 júliusa és 1989 decembere között. Az éles, folyamatos, 10 Hz-es kattogó hang a harkály kopácsolására emlékeztetett. Két működő Duga radart telepítettek, az egyiket Csernobil és Liubech közelében az Ukrán SZSZK-ben, a másik pedig Kelet-Szibériában. A Duga rendszer rendkívül nagy, több mint 10 MW-os teljesítménnyel sugárzott a rövidhullámú rádióamatőr-sávokon. A véletlenszerű frekvenciaugrások gyakran megzavarták a bejegyzett műsorszórók adásait, a rádióamatőr adásokat, az óceáni, kereskedelmi és légi közlekedést, valamint a közművek adásait, ami miatt a világ számos országából több ezer panasz érkezett. A jel olyannyira zavaróvá vált, hogy egyes kommunikációs rádió-vevőkészülékek áramköri kialakításukba a blokkolására „Woodpecker blanker”-t kezdtek beépíteni. A kéretlenül érkező jel eredetére több feltevés is létezett. Voltak, aki úgy gondolták hogy ezek a szovjet agymosási, míg mások, hogy időjárás-módosítási kísérletek. A jellegzetes adásmintázat miatt azonban sok szakértő és rádióamatőrök is rájöttek, hogy igazából egy horizonton túli rakétafelderítő rádiólokátorról van szó. A NATO katonai hírszerzése, a jelentésben a STEEL WORK vagy STEEL YARD nevet adta neki, az adóantenna hatalmas mérete alapján, amely 700 méter hosszú és 150 méter magas volt. Ez a hatalmas szerkezet fázisos elrendezést alkotott, ami szükséges volt ahhoz, hogy nagy antennanyereséget biztosítson magasabb frekvencián, valamint hogy lehetővé tegye a sugárzás irányának változtatását (bár arra, hogy ez utóbbit használták volna a normál működés során, nincsenek hitelt érdemlő adatok). A világ rádióamatőrei jól ismerték a rendszert, de azt, hogy a közismert jel forrására egy Over-the-horizon (OTH) radar, csak a Szovjetunió felbomlása után erősítették meg nyilvánosan. Elismerték, hogy a hangot a szovjet korai rakéta-előrejelző rendszer részeként telepített, Duga típusú horizonton túli rakétafelderítő rádiólokátorok által kibocsátott rádiójelek interferenciája okozta. Elhelyezkedése Az eredeti Duga első kísérleti rendszerként a dél-ukrajnai Mikolajiv, Fekete-tengeri kikötője mellett építették és sikeresen észlelte a mintegy 2500 kilométerre lévő Bajkonuri űrrepülőtérről indított rakétakilövéseket. A Duga képes volt nyomon követni a Távol-Keletről és a Csendes-óceánon lévő tengeralattjárókról indított kilövéseket, amikor ezek a rakéták a Jeges-tengeren lévő Novaja Zemlja felé repültek. Ezt a hatalmas radarkomplexumot 2002-ben állították helyre, miután egy tűzvész súlyosan megrongálta. Az adó é. sz. 46° 48′ 26″, k. h. 32° 13′ 12″46.807222222222, 32.22, a vevő pedig a é. sz. 47° 02′ 28″, k. h. 32° 11′ 57″47.041202777778, 32.199247222222 ponton helyezkedett el. Feltételezések szerint, az ukrajnai Mikolajiv közelében lévő, eredeti Duga adót és vevőt 2006-ban lebontották. Helyére egy páros került. A nyugati volt a Duga-1. Ez Észak-Ukrajnában, Ljubecs és Csernobil–2 között helyezkedett el. A vevő az é. sz. 51° 18′ 19″, k. h. 30° 03′ 57″51.305294444444, 30.065930555556 ponton található, Csernobiltól 12 kilométerre nyugat-északnyugatra; az adó az é. sz. 51° 38′ 16″, k. h. 30° 42′ 10″51.637772222222, 30.702891666667 ponton, Csernobiltól mintegy 50 kilométerre északkeletre (Csernyihivtől nyugatra, Homeltől délre). A másik, keleti rendszer volt a Duga-2, ez Habarovszki járásban, Komszomolszk-na-Amure közelében található. A vevő a várostól mintegy 30 km-re délkeletre, az é. sz. 50° 23′ 08″, k. h. 137° 19′ 42″50.38555, 137.32829722222 ponton, az adó pedig, a várostól 45 km-re északra a é. sz. 50° 53′ 35″, k. h. 136° 50′ 12″50.892961111111, 136.83677222222 ponton található. Története Genesis A szovjetek az 1960-as években korai figyelmeztető radarokat fejlesztettek ki ballisztikus rakétaellenes rendszereikhez, de ezek többsége vonalirányú látótávolságú rendszerek voltak, amelyek csak gyors elemzésre és elfogásra voltak alkalmasak. Ezek közül egyik sem volt képes korai figyelmeztetést adni a indításról másodperceken vagy perceken belül, ami időt adott a védelemnek a támadás tanulmányozására és a válasz megtervezésére. Akkoriban a szovjet korai figyelmeztető műholdhálózat nem volt jól kidolgozott. Egy Szovjetunióban elhelyezett horizonton túli radar segített volna megoldani ezt a problémát, és az ilyen rendszer kidolgozása az 1960-as évek végén kezdődött. Az első kísérleti rendszert, a Dugát, Mikolajiv közelében, Ukrajnában építették, sikeresen észlelve a rakétaindításokat a Bajkonuri Kozmodromról 2 500 kilométer (1 600 mérföld) távolságból. Ezt követte a prototípus Duga, amely ugyanazon a helyszínen épült, és képes volt nyomon követni a távol-keleti indításokat, valamint a csendes-óceáni tengeralattjárókat, miközben a rakéták Novaja Zemlya felé repültek. Mindkét radarrendszer kelet felé irányult, és viszonylag alacsony teljesítményűek voltak, de a koncepció bizonyításával megkezdődött a munka egy működő rendszeren. Az új Duga-1 rendszerek, amelyeket 1972-ben építettek, egy adót és vevőt használtak, amelyek körülbelül 60 kilométerrel (37 mérföld) voltak elválasztva. Orosz fakopáncs 1976-ban valamikor világszerte egyszerre észleltek egy új, erős rádiójelet, amelyet amatőr rádióoperátorok gyorsan "Fakopáncsnak" neveztek el. Néhány Woodpecker adó átviteli teljesítményét akár 10 MW-ra is becsülték, ami ekviviánként izotróp kisugárzott teljesítményt kapott. Még 1976 előtt is hasonló harkány-szerű interferenciát emlékeztek a rádióamatőrök körében, akik a magas frekvenciákon tartózkodtak. Már 1963-ban, vagy még korábban, a rádióamatőrök ezt "orosz harkálynak" nevezték. Keveset tudunk a teljesítményszintekről vagy az orosz jelölésről, de valószínűleg a Duga radarrendszerek előfutára volt. Akkoriban az is felmerült, legalábbis a rádióamatőrök körében, hogy ez egy horizonton túli radar. A rádióamatőrök és a NATO által végzett háromszögelések azt mutatták, hogy a jelek a mai Ukrajnában található helyről származtak, amelyet akkoriban Ukrán Szovjet Szocialista Köztársaságnak (a Szovjetunió része) neveztek. A különböző forrásokból származó jelentések apró eltérései miatt a helyszín különböző helyeken helyezkedett el Kijev, Minszk, Csernobil, Homel vagy Csernyihiv közelében. Mindezek a jelentések ugyanazt a telepítést írták le, az adó csak néhány kilométerre délnyugatra Csernobiltől (Minszk déli részén, Kijev északnyugati részén), a vevő pedig körülbelül 50 kilométerre (31 mérföld) északkeletre Csernobiltől (közvetlenül Csernyihivtől nyugatra, Gomel déli részén). Egyszer felmerült a feltételezés, hogy több adót is használtak. A radarrendszert a szovjetek 5Н32-West kóddal látták el, és két zárt városban állították fel. A Liubech-1 a két adót, a Csernobil-2 pedig a vevőket. Egy második létesítményt is építettek Komszomolszk-na-Amure közelében, a Bolshya Kartelben és a Lianban, de egy ideig nem vált aktívvá. Steel Yard A Duga-1 NATO jelentési nevét gyakran STEEL YARD-ként említik. Sok online és több nyomtatott hivatkozás használja ezt a nevet. Ugyanakkor egyes források használják a STEEL WORK (vagy STEEL WORKS) kifejezést is. Mivel bármely "hivatalos" forrás, amely NATO-jelentések nevet használ, valószínűleg titkosított, és a valódi név megállapítása nehéz. A legkorábbi nyílt forráskódú említés a NATO jelentési névről erre a rendszerre, amely még aktív volt a nyomtatott hivatkozási kiadvány, egyértelműen a STEEL WORK kifejezést használja. A Jane's Information Group gyakran idézett nyílt forráskódú referenciát több katonai területről és témáról származó információktól. A "Jane's Radar and Electronic Warfare Systems" című könyvük, több kiadásban több éven át, a "Steel Works" kifejezést használta. Polgári azonosítás Már a legkorábbi jelentések óta gyanították azt is, hogy a jelek egy horizonton túli radar tesztjei lehetnek, és ez maradt a hidegháború legnépszerűbb hipotézisje. Számos más elmélet is felmerült, beleértve a nyugati adások zavarásától kezdve a tengeralattjáró kommunikációig. A sugárzási zavaró elméletet korán elvetették, amikor egy megfigyelő felmérés kimutatta, hogy a Radio Moszkva és más szovjetbarát állomásokat ugyanolyan súlyosan érintette a "fakopáncs-szerű" zavarás, mint a nyugati állomásokat. Ahogy egyre több információ került elérhetővé a jelről, egyre nyilvánvalóbbá vált annak radarjelzőként való szerepe. Különösen a jele minden BPSK modulált impulzus esetében egyértelműen felismerhető szerkezetet tartalmazott, amelyet végül egy 31 bites pszeudo-véletlenszerű bináris sorozatként azonosítottak, amelynek tulajdonságai hasonlóak a Barker-kódokhoz, 100 μs bitszélességgel, ami 3,1 ms impulzust eredményezett. Ennek az impulzus/szekvencia automatikus korrelációja egyetlen 100 μs impulzusot eredményez, amely 31-szerese a befogadott sorozat amplitúdójának, így 15 kilométer (9,3 mi) felbontás (a fény 50 μs távolság) és közel 30 dB folyamat nyeresége. Ez a rendszer kihasználta az impulzuskompressziót, hogy növelje a befogadott visszhangok erejét, ezáltal növelve az érzékenységet és az effektív hatótávolságot. Amikor egy második harkály is megjelent, amely Kelet-Oroszországban található, de szintén az Egyesült Államok felé mutatott, és az első rendszer mintázatában lévő üres pontokat fedte le, ez a következtetés elkerülhetetlenné vált. Ezek a további telepítések lehetővé tették a potenciális célpontok vagy rakéták pontosabb meghatározását több dimenzióban, részben a Barker kódok tulajdonságainak köszönhetően, amelyek lehetővé teszik, hogy több radar ugyanazon a frekvencián működjön jelentős interferencia nélkül. 1988-ban az Egyesült Államok Szövetségi Kommunikációs Bizottsága (FCC) tanulmányt végzett a Duga jelről. Az adatelemzés szerint az impulzusismétlés intervallum (PRI) körülbelül 90 ms, 7–19 MHz közötti frekvenciatartomány, 0,02–0,8 MHz sávszélesség, valamint a tipikus 7 perces átviteli idő. A Woodpecker által továbbított impulzusok széles sávszélességgel rendelkeztek, jellemzően 40 kHz. Ismétlődő frekvenciáik 10, 16 és 20 Hz voltak, a leggyakoribb 10 Hz, míg a 16 és 20 Hz-es módokat ritkán használták. A jel zavarása Ennek a "fakopáncs-szerű" zavarnak a leküzdésére az amatőr rádiókezelők megpróbálták zavarni a jelet azzal, hogy szinkronizált, modulálatlan folyamatos hullámú jeleket küldtek ugyanazon impulzussebességgel, mint a sértő jel. Megalapítottak egy klubot, amelynek neve The Russian Woodpecker Hunting Club volt. A jel eltűnése Az 1980-as évek végétől, még akkor is, amikor az FCC tanulmányokat publikált, a jelek ritkábbá váltak, és 1989-ben eltűntek. Bár a Duga rendszerek végső leállításának okai nem kerültek nyilvánosságra, a hidegháború végével az 1980-as évek végén kialakult stratégiai egyensúly változása is szerepet játszhatott. Egy másik tényező talán az US-KS korai figyelmeztető műholdak sikere volt, amelyek az 1980-as évek elején kezdtek szolgálatba állni, és ekkorra már teljes hálózattá nőttek ki. A műholdas rendszer azonnal, közvetlen és rendkívül biztonságos figyelmeztetést biztosít, míg bármely radaralapú rendszer zavarásnak van kitéve, és az OTH rendszerek hatékonysága a légköri körülményektől is befolyásolható. Egyes jelentések szerint az orosz Távol-Keleten működő Komszomolszk-na-Amure létesítményt 1989 novemberében leállították a harci készenléti szolgálatról, és néhány felszerelését később selejteztek. Az eredeti Duga-1 helyszín a 30 kilométeres (19 mérföldes) 30 km-es zónában található, a csernobili erőmű körül. 2021-től a radart véglegesen leállították, és valószínűleg a jövőben nem fogják újraindítani, mivel az ilyen megállapodásokat nem tartalmaznak az 1992-es orosz és ukrán tárgyalások. A Dnépri korai figyelmeztető radarrendszerek Mukachevóban és Szevastopolban a legtöbb antenna még mindig áll, és gyakran használják rádióamatőrök, akik saját hordozható rádióberendezésükkel látogatják meg a területet. Látogatható-e a Duga radar? Igen, látogatható, mivel a Duga‑1 antennarendszer a Csernobil körüli 30 km-es zónában található, mely 700 méter hosszú, és 150 méter magas, mely a legtöbb hivatalos túraútvonal része. Azonban a Orosz-Ukrán háború miatt jelenleg hivatalosan nem látogatható. csak engedéllyel, és kísérővel lehet belépni a területre (ezt a túraszervező intézi) a terület biztonságos, sugárzás szempontjából ellenőrzött. a radarhoz közel lehet menni, és a legtöbb túrán fel is lehet menni a szerkezet egy részére, ahol engedélyezett. A radar nem működik, a területet rendszeresen karbantartják a túrák látogatottsága miatt. Visszakapcsolható lenne a Duga radar? A Duga radar antennarendszerei fizikailag ma is állnak, ezért elméletben lehetséges lenne a visszakapcsolásuk, azonban a gyakorlatban ez szinte teljesen kizárt. A rendszer működéséhez szükséges nagy teljesítményű adóberendezéseket, vezérlőpultokat és jelfeldolgozó elektronikát a Szovjetunió felbomlása után szétszerelték vagy leselejtezték, különösen a keleti állomáson, Komszomolszk-na-Amure-ban, amelyet 1989 novemberében hivatalosan kivontak a harci szolgálatból. A csernobili Duga‑1 létesítmény 1992 után semmilyen orosz–ukrán megállapodásban nem szerepelt, így a katonai karbantartás teljesen megszűnt, a radar pedig végleg kikapcsolt állapotban maradt. A modern orosz hadsereg számára a Duga technológiája már elavult, mivel a korai előrejelzést ma műholdak és korszerűbb OTH‑rendszerek végzik. A csernobili zóna infrastruktúrája sem alkalmas egy ilyen energiaigényes és személyzetet igénylő rendszer újraindítására, így a szakirodalom szerint a Duga radar „véglegesen kikapcsolt” és katonai célra már nem állítható helyre. Kulturális és szimbolikus jelentősége Videojátékokban Az ukrán fejlesztésű S.T.A.L.K.E.R. számítógépes játéksorozat története a Csernobili Atomerőműre és az ott történt nukleáris balesetre fókuszál. A játék számos valódi helyszínt tartalmaz a környéken, köztük a Duga-1 rendszert is. A rendszer maga a S.T.A.L.K.E.R.: Clear Sky című részben jelenik meg a kitalált Limansk-13 városában. Bár az S.T.A.L.K.E.R.: Shadow of Chernobyl 'Agyperzősítője' az elméletekből merített, miszerint a Duga-1-et elmeirányításra használták, nem ölti fel a valódi tömb formáját. Azonban a 2024-es S.T.A.L.K.E.R. 2: Heart of Chornobyl sorozatban a Duga-1 tömb helyszíne a térkép feltérképezhető része. A történetben a játék "Monolith" frakciója megpróbálja használni a Duga-1-et, hasonlóan ahhoz, ahogy a "Brain Scorcher" a S.T.A.L.K.E.R.: Shadow of Chernobyl című játékban is használatos. A Call of Duty: Black Ops-ban a "Grid" térkép Pripyat területén van a Duga-1 tömb közelében. A sorozat későbbi játéka, a Cold War, a Dugát egy lehetséges végső küldetés helyszíneként és a Zombies játékmódban, az Outbreak-ben térképként használja, a térkép helyesen "Duga" nevet kapta. Az említett térképen ereszkedő vonalak vannak, amelyek felvihetik a játékost a Duga tetejére vagy közepére, annak ellenére, hogy a radar rendszerében ez hiányzik. A Duga antenna array szerepel a Call of Duty: Warzone játék átdolgozott "Verdansk '84" térképén is. A Duga radar megjelenik a Liftoff drónverseny-szimulátorban, "Az orosz harkály" néven. Egy Duga-radar szerepel a 2017-es PUBG: Battlegrounds játékban, egy térképen, amely egy kitalált orosz katonai bázist ábrázol. A Spintires játékhoz készült Csernobili DLC a szarkofág ábrázolását és egy antenna tömbjét tartalmazza, amely hasonlít a Duga-hoz. A Duga radar nagy szerepet kap a Proze: Enlightenment virtuális valóság játékban, amely egy feszültség/rejtvényes játék, és az az elmélet, hogy a radart az 1950-60-as években elmeirányító kísérletek használják. A játék valójában azzal kezdődik, hogy a játékos felmászik az egyik pilonra egy karbantartási liften. Egy Duga-radar szerepel a 2021-es Chernobylite videojátékban. Könyvben Markiyan Kamysh Stalking the Atomic City: Life Among the Decadent and the Depraved of Chornobyl című könyve illegális utazásokat mutat be a Csernobili Kizárási Zónába, beleértve a Dugába is, és a kritikusok is dicsérték. A La Repubblica szerint a 2019-es TOP10 könyv közé tartozik a "Tíz könyv csillagképe, amely a kor szellemét legjobban tükrözi". A The Guardian "figyelemre méltó könyvnek" nevezte. Az "orosz fakopáncs" Justin Scott Hajógyilkos című regényében jelenik meg. Film és televízió A csernobili Duga volt a 2015-ös Chad Gracia által készített The Russian Woodpecker című dokumentumfilmjének középpontjában. A film interjúkat tartalmaz a duga parancsnokával, Vladimir Musietsszel, valamint az alelnökkel, az adatközpont vezetőjével és másokkal a radar építésében és üzemeltetésében részt vevőkkel. A dokumentumfilm, amely számos díjat nyert, tartalmaz drónos videófelvételeket az arrambáról, kézi kamerás felvételeket a környezetről, valamint Artem Ryzhykov operatőr felmászását is. A film egy Összeesküvés-elméletet is felvet, miszerint a Csernobili atomerőmű-baleset célja a radar tervezésének hibáinak eltussolása. A Duga radar szerepel a Divergent sorozat filmjeiben, ahol a fővárost körülvevő hatalmas falként és kerítésként használták. Szélesebb képeken a szerkezetét számítógéppel generált képek létrehozására használták, és több közeli jelenetet közvetlenül a helyén készítettek. Az NBC sci-fi sorozatának 12. epizódjában, a Debris című sci-fi sorozatban a Duga radar array kitalált rendszerként jelenik meg Virginia államban. A csernobili dugai helyszín szerepel a Science Channel "A rejtélyei az elhagyottak titkai" című sorozatában (1. évad, 1. epizód). Források "ЗАГОРИЗОНТНАЯ РЛС "ДУГА"" (orosz nyelven). Hozzáférés: 2009. február 8.. "Steel Yard OTH" (angol nyelven). GlobalSecurity.org. Hozzáférés: 2009. február 8.. : External link in |publisher= (súgó) Irodalom Headrick, James M. (1990. július 1.). "Looking over the Horizon (HF Radar)". IEEE Spectrum. Vol. 27, no. 7. 36–39. o. doi:10.1109/6.58421. S2CID 40523127. Headrick, James M.; Skolnik, Merrill I. (1974. január 1.). "Over-the-Horizon radar in the HF band". Proceedings of the IEEE. 62 (6): 664–673. Bibcode:1974IEEEP..62..664H. doi:10.1109/PROC.1974.9506. S2CID 32258331. Headrick, James M. (1990). "24: HF over-the-horizon radar". In Skolnik, Merrill I. (ed.). Radar Handbook (2nd ed.). New York: McGraw-Hill. Kosolov, A.A., ed. (1987). Over-the-Horizon Radar (translated by W. F. Barton). Norton, Mass.: Artech House. The Top Secret Military Base Hidden in Chernobyl's Irradiated Forest Kapcsolódó szócikkek Csernobil–2 30 km-es zóna Források