NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Txerski

Txerski és una serralada de muntanyes del nord-est de Sibèria entre el riu Yana i el riu Indigirka. Generalment pren la direcció de nord-oest a sud-est a través la República Sakhà i l'oblast de Magadan. El cim més alt és el pic Pobeda de 3.003 m d'altitud. Aquesta serralada fa de frontera entre la placa d'Euràsia i la placa d'Amèrica del Nord. Les muntanyes Txerki junt amb la serralada de Verkhoiansk, tenen un efecte moderat sobre el clima de Sibèria. Aquestes serralades obstrueixen el flux d'aire que prové de l'oest, fent disminuir la quantitat de neu que cau a les planes de l'oest. En algun moment entre 1633 i 1642 Poznik Ivanov ascendí per un afluent del riu Lena, travessà la serralada de Verkhoiansk fins al riu Yana i travessà la serralada Txerski fins al riu Indigirka. La serralada va ser descoberta l'any 1926 per Sergei Obruchev (fill de Vladimir Obruchev) qui li va donar el nom d'un explorador i geògraf polonès, Ivan Chersky (o Jan Czerski; en rus, Иван Черский). Tectònica La naturalesa precisa de la frontera entre les plaques tectòniques d'Euràsia i Nord-amèrica encara no està completament dilucidada. Tanmateix es considera que la serralada de Txerski és principalment una zona de sutura activa, una placa fronterera continental, on la compressió ocorre per la pressió d'una placa contra l'altra. Es creu que la zona de Txerski inclou una triplé junció. La zona és sísimicament activa. Notes
Pohoří Čerského

Pohoří Čerského (rusky Хребет Черского) je pohoří v severovýchodní části Sibiře mezi řekami Jana a Indigirka. Prochází od severozápadu k jihovýchodu Jakutskou republikou a Magadanskou oblastí. Nejvyšší horou je Pobeda (rusky Победа – vítězství), vysoká 3 003 metrů. Pohoří se nachází na rozhraní Eurasijské a Severoamerické tektonické desky. Pohoří Čerského spolu se sousedním Verchojanským pohořím ovlivňují klima, neboť brání proudění vlhkého oceánského větru od východu a tím zmenšují množství sněhových srážek na územích směrem na západ. Nese jméno polského geologa Jana Czerského. Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu pohoří Čerského na Wikimedia Commons
Tscherskigebirge (Nordostsibirien)

Das Tscherskigebirge (russisch Хребет Черского, wiss. Transliteration Chrebet Čerskogo; auch Cerski-Gebirge) ist ein bis 3003 m hohes Hochgebirge im Nordosten von Sibirien im asiatischen Teil Russlands. Es wurde nach dem Vorschlag Sergei Obrutschews 1926 nach dem polnisch-russischen Entdecker Iwan Tscherski (Jan Czerski, 1845–1892) benannt. Es sollte nicht mit dem gleichnamigen Tscherskigebirge in der Region Transbaikalien verwechselt werden. Ein Gipfel des Tscherskigebirges wurde nach Tscherskis Frau Mawra Tscherskaja benannt. Geographie Das Tscherskigebirge ist vom Fluss Lena, der in seinem Mittel- und Unterlauf die Mitteljakutische Niederung durchfließt, und von Jakutsk rund 700 km in nordöstlicher Richtung entfernt. Nördlich und südlich des Polarkreises und in der Mitte Ostsibiriens liegend, grenzt das Tscherskigebirge als Teil des Ostsibirischen Berglands im Norden an die Laptewsee. Im Nordosten befindet sich das Jana-Indigirka-Tiefland (Westteil des Ostsibirischen Tieflands) und im Osten grenzt es an das Momagebirge. Im Südosten fällt es nach und nach zum Ochotskischen Meer ab: die südlichen Ausläufer des Tscherskigebirges, zu denen die Balogotschankette mit dem 2286 m hohen Pik Aborigen gehört, reichen bis knapp vor Magadan. Im Südwesten geht das Gebirge über das Hochland von Oimjakon in das Suntar-Chajata-Gebirge über und im Nordwesten über das Jana-Tal und dem jenseits davon gelegenen Kulargebirge in das Werchojansker Gebirge. Administrativ gehört das Territorium des Gebirges fast ausschließlich zur Republik Sacha (Jakutien); nur die südlichen Ausläufer erreichen die Oblast Magadan. Ausdehnung Das knapp 1000 km lange Tscherskigebirge verläuft von Nordwesten nach Südosten in etwa parallel zum Suntar-Chajata-Gebirge im Südwesten und zum Momagebirge im Osten; wenn man die südöstlichen Ausläufer, die bis fast an das Ochotskische Meer reichen, noch dazu zählt, ist es sogar über 1200 km lang. Höchster Berg und größte Flüsse Das Tscherskigebirge erreicht mit der Pobeda (etwa 180 km nordöstlich der Stadt Ust-Nera) 3003 m Höhe. Es trennt die Einzugsgebiete von Lena und Kolyma, die beide in das Nordpolarmeer münden. Das Gebirge wird von der Indigirka durchflossen. Goldgewinnung Im Tscherskigebirge wurde und wird beiderseits der Kolyma nach Gold geschürft – über und unter Tage. Dies geschah früher auch in Straflagern (siehe hierzu Goldgewinnung in Straflagern). Einzelnachweise Weblinks Artikel Tscherskigebirge in der Großen Sowjetischen Enzyklopädie (BSE), 3. Auflage 1969–1978 (russisch)http://vorlage_gse.test/1%3D122093~2a%3DTscherskigebirge~2b%3DTscherskigebirge
Monts Tcherski

Les monts Tcherski (en russe : Хребет Черского, Khrebet Tcherskogo) sont une chaîne de montagnes du Nord-Est de la Russie, en Sibérie orientale. Orienté nord-ouest sud-est, l'ensemble, qui s'étend sur une longueur de mille kilomètres, est situé pour l'essentiel sur le territoire de la République de Sakha (Iakoutie), les contreforts méridionaux étant situés dans l'oblast de Magadan. Toponymie Les monts Tcherski ont été baptisés en l'honneur de l'explorateur, géographe et géologue polo-biélorusse Jan Czerski, déporté en Sibérie pour avoir pris part à l'insurrection de janvier (1863-1864), qui dirigea une des premières expéditions scientifiques dans la région. Géographie Les monts Tcherski sont situés de part et d'autre du cercle polaire et font partie des montagnes de Sibérie orientale situées au sud de la mer des Laptev. Le massif est entouré au nord-est par la plaine de Sibérie orientale et à l'est par les monts de la Moma. Vers le sud-est, le massif s'abaisse progressivement vers la mer d'Okhotsk ; les contreforts méridionaux du massif s'étendent jusqu'au port de Magadan. Parmi ces contreforts se trouve la chaîne des monts Anngatchak avec le mont Aborigène haut de 2 287 mètres. Au nord-ouest, les monts Tcherski s'étendent jusqu'à la vallée de l'Iana et au sud-ouest jusqu'au plateau d'Oïmiakon, au sein des monts de Verkhoïansk. Du point de vue géologique, le massif se situe à la frontière des plaques tectoniques eurasiatique et nord-américaine. Il est constitué de horsts parallèles de schistes et de granites. Ces couches ont été soulevées à l'ère secondaire par plissements puis aplanis par l'érosion qui explique leur forme de croupe arrondie. Ils ont ensuite été de nouveau soulevés ce qui a permis à l'érosion glaciaire de ciseler les parties les plus hautes. Le massif est traversé par le fleuve Indiguirka qui y perce une vallée sinueuse. Son point culminant est le mont Pobeda (en russe Gora Pobeda) à 3 003 mètres d'altitude et le deuxième plus haut sommet est le mont Aborigène (2 287 mètres) situé sur les contreforts méridionaux du massif. Le massif comporte de nombreux glaciers. Vu les températures glaciales liées au climat des monts Tcherski en hiver, la seule forme de végétation est la toundra où se glissent, surtout dans les vallées, des mélèzes de Dahurie. Les monts Tcherski sont quasiment inhabités à l'exception de quelques exploitations minières. Références Liens externes Ressource relative à la géographie : Peakbagger.com Portail de la montagne Portail de la Sibérie Portail de l’Arctique
Monti Čerskij

I Monti Čerskij (in russo, хребет Черского, chrebet Čerskogo) sono un complesso sistema montuoso della Siberia Orientale, in Russia, che si estende per 1 500 km in direzione nord-ovest/sud-est nella repubblica autonoma della Sacha-Jacuzia e nell'oblast' di Magadan. Geografia Il sistema montuoso è costituito da creste parallele e i monti Ulachan-Čistaj sono la parte più alta dell'intero sistema, fra essi si trova il monte Pobeda, il punto più alto dell'intero sistema (3 003 m). I confini del sistema montuoso sono: gli altopiani della Jana e di Ojmjakon a ovest; la valle della Moma e del Selennjach a nord-est; e l'altopiano dell'alta Kolyma a sud. Parallela a nord-est si trova la catena dei Monti della Moma, a nord i Monti del Selennjach. Le principali catene che fanno parte del sistema montuoso sono le seguenti (tra parentesi la massima altitudine della catena montuosa). Tra i fiumi Jana e Indigirka: Chadaran'ja (Хадаранья, 2 185 m) Kisiljach (Кисиляхский, 1 548 m) Tas-Chajachtach (Тас-Хаяхтах, 2 356 m) Čemalginskij (Чемалгинский, 2 547 m) Kurundja (Курундя,1 919 m) Dogdo (Догдо, 2 272 m) Nel corso superiore della Kolyma: Ulachan-Čistaj (Улахан-Чистай, 3 003 m) Ochandja (Охандя, 2 337 m) Čerge (Черге, 2 332 m) Anngačak (Большой Аннгачак, 2 293 m) Tra il Čibagalach e l'Adyča: Čibagalachskij (Чибагалахский, 2 449 m), Borong (Боронг, 2 304 m) Siljapskij (Силяпский, 2 703 m) Nen'delginskij (Неньделгинский, 1 777 m) Tra l'Indigirka e la Nera: Tas-Kystabyt (Тас-Кыстабыт, 2 341 m) Chalkanskij (Халканский, 1 615 m) Idrografia Hanno origine dai monti Čerskij alcuni fra i maggiori fiumi della Siberia nord-orientale, come la Kolyma e il Tompo; l'Indigirka invece nasce più a meridione, dai monti Suntar-Chajata, e nel suo percorso verso nord taglia in due la catena separandola in due parti. Geologia La catena è situata sul confine fra la placca eurasiatica e la placca nordamericana, insieme con i monti di Verkhojansk; vi si trovano importanti giacimenti di minerali metalliferi, soprattutto di oro e stagno. Storia I monti prendono il nome dall'esploratore, geologo e botanico polacco Jan Čerskij, morto durante una spedizione nella Siberia nord-orientale nel 1892. Note Bibliografia Istituto Geografico De Agostini. Enciclopedia geografica, edizione speciale per il Corriere della Sera, vol. 6. RCS Quotidiani s.p.a., Milano, 2005. ISSN 1824-9280. Istituto Geografico De Agostini. Grande atlante geografico del mondo, edizione speciale per il Corriere della Sera. Milano, 1995 Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Monti Čerskij Collegamenti esterni (RU) Grande enciclopedia sovietica, su bse.sci-lib.com. Mappa Q-53_54 (JPG), su maps.vlasenko.net. URL consultato l'8 dicembre 2020. (Edizione 1988)
Tsjerskigebergte

Het Tsjerskigebergte (Russisch: Хребет Черского; Chrebet Tsjerskogo) is een Russisch gebergte, gelegen in Noordoost-Siberië. Het vormt onderdeel van het Oost-Siberisch Bergland en ligt op de grens van de Euraziatische Plaat en de Noord-Amerikaanse Plaat. In het Tsjerskigebergte bevinden zich goudwinningsgebieden, die berucht zijn geworden door de Goelag. Geografie Het gebergte spreidt zich uit rond de noordpoolcirkel en het midden van Midden-Siberië. Het grenst in het noorden aan de Laptevzee. Ten noordoosten van het Tsjerskigebergte bevindt zich het Oost-Siberisch Laagland en in het oosten grenst het aan het Momagebergte. In het zuidoosten bereikt het min of meer de Zee van Ochotsk: de zuidelijke uitlopers van het Tsjerskigebergte (waaronder de 2586 meter hoge Aborigen), reiken tot bijna aan de stad Magadan. In het noordwesten gaat het gebergte over het dal van de rivier de Jana en in het zuidwesten gaat het via het Hoogland van Ojmjakon over in het Verchojanskgebergte. Het gebergte werd genoemd naar de Poolse soldaat, geograaf en geoloog Ivan Dementievitsj Tsjerski (oorspronkelijk Jan Czerski), die Siberië bestudeerde in de 19de eeuw, nadat hij veroordeeld was voor zijn deelname aan de Januariopstand. Bestuurlijk gezien behoort het gebergte bijna geheel tot de autonome deelrepubliek Jakoetië. Enkel de zuidelijke uitlopers worden tot de oblast Magadan gerekend. Het gebergte vormt samen met het Verchojanskgebergte een barrière in Siberië, die ervoor zorgt dat het klimaat aan de westzijde droger is, doordat luchtstromingen vanuit de Grote Oceaan worden geblokkeerd en de sneeuwval op de vlaktes ten westen ervan als gevolg daarvan veel minder is. Eind jaren '60 ontstond in dit gebergte de Batagaika-krater. Hoogste bergen en belangrijkste rivieren Het hooggebergte bereikt met de Gora Pobeda (ongeveer 180 kilometer ten noordoosten van Oest-Nera) een hoogte van 3147 meter. Het ligt deels binnen het stroomgebied van de Lena en de Kolyma, die beide in de Noordelijke IJszee uitmonden. In het gebergte stroomt de Indigirka.
Montes Chersky

Os montes Chersky (em russo: Хребет Черского; transliterado: Jrebet Tcherskogo) são uma cordilheira montanhosa do nordeste da Rússia, localizada na Sibéria Oriental, entre o rio Yana e o rio Indigirka. Geografia Los montes Chersky estendem-se por cerca de 1000 km, sendo a cordilheira orientada na direção NO-SE, com a parte principal na república de Sakha (Iacútia) e uma pequena parte, a sul, no oblast de Magadan. Os montes Chersky são cruzados pelo círculo polar ártico, e fazem parte das montanhas da Sibéria Oriental situadas a norte do mar de Laptev. O maciço está rodeado, a nordeste, pela planície da Sibéria Oriental e a leste pelas montanhas Moma; para sudeste a cordilheira desaparece pouco a pouco no mar de Okhotsk, e as últimas ramificações meridionais chegam até à região costeira de Magadan; a sudoeste, estendem-se até ao vale do rio Yana e à meseta Oïmiakon e montanhas Verkhoyansk. Nos Chersky nascem alguns dos grandes rios da Sibéria Oriental, como o rio Kolyma e o rio Tompo. O monte mais alto é o monte Pobeda com 3147 metros. Os montes Chersky, juntamente com a vizinha cordilheira Verkhoyansk, têm efeito moderador sobre o clima da Sibéria. As vertentes obstruem o movimento das correntes de ar de oeste, diminuindo a quantidade de neve que cai nas planícies a oeste. Na região há importantes jazidas de minerais metalíferos, sobretudo de ouro e estanho. História Os montes Chersky foram descobertos em 1926 por Serguei Óbruchev (filho do geólogo russo Vladímir Óbruchev), que os designou em homenagem ao explorador, geólogo e geógrafo russo de origem polaca Jan Czersky (1845–1892), que encabeçou uma das primeiras expedições científicas na região. Geologia Do ponto de vista geológico, o maciço fica na fronteira entre duas placas tectónicas, a placa Euroasiática e a placa Norte-americana. Referências Ligações externas Este artigo foi inicialmente traduzido, total ou parcialmente, do artigo da Wikipédia em inglês cujo título é «Chersky Range».
Milkovo Airport

Milkovo Airport (Russian: Аэропорт Мильково) (ICAO: UHPM) is an airport in Kamchatka Krai, Russia located 4 km southwest of Milkovo. It is a medium-sized airfield; probably constructed in the 1960s, with a single parking tarmac. Dr. Yuyvk, a local physician, requested this airport's construction as patients in Milkovo could not be supplied needed medicines. See also List of airports in Russia References RussianAirFields.com
Мількове (аеропорт)

Мількове (ICAO: UHPM) — місцевий аеропорт, розташований за 4 км на північний захід від с. Мількове у Камчатському краї. Аеропорт здатний приймати літаки типу Ан-2, Ан-12, Ан-24, Ан-26, Ан-28, Ан-32, Ан-74, Л-410 та гелікоптери усіх типів. Джерела Авиасправочник Aviapages.ru(рос.)
Благовешченск

Благовещенск (на руски: Благовещенск) е град в Русия, административен център на Амурска област. Градът има население от 224 335 жители към 2016 г. История Основан е като Уст-Зейски военен пост през 1856 година. Преименуван е на Благовешченск и получава статут на град и административен център на Амурска област с нарочен указ от император Александър II от 5 (17 юли) 1858 година. Към края на XIX век градът се превръща във важно речно пристанище и промишлен център. На територията на областта е заселена амурска казашка войска. През 1900 година избухва конфликт с местните китайци, в резултат на което всички те са изселени от града. В периода 1920 – 1922 г. (с Амурска област) е в състава на Далекоизточната република. През 1922 година Благовешченск влиза в РСФСР. Икономика В града са развити редица отрасли на промишлеността: металургия, дърводобив, корабостроене и кораборемонт, електротехническа, дървообработваща, кибритена, спиртоварна и хранителна. Той е център на богат зърнопроизводителен район. Снабдява се с електричество от Благовешченската ТЕЦ. Близостта на града с китайската граница обуславя засилена търговия с Китай. Благовешченск е важен железопътен възел, разполага с летище и речно пристанище. География Благовешченск се намира на 7985 км източно от Москва. Разположен е на югозапад от Зейско-Буреинската равнина, на левия бряг на река Амур, при вливането на река Зея. На отсрещния бряг на Амур се намира китайският град Хъйхъ. Население Климат Благовешченск е разположен в зона на влажен умереноконтинентален климат, със студена зима и топло лято. Средната годишна температура е 1,6 °C. Образование В Благовешченск са разположени следните висши училища: Побратимени градове Хейхе, КНР Удалянчи, КНР Външни препратки ((ru)) Новости Благовещенска и Амурской области ((ru)) Благовещенск и Амурская область ((ru)) Благовещенск on-line ((ru)) Мой Благовещенск ((ru)) Православные храмы и монастыри Архив на оригинала от 2006-06-14 в Wayback Machine. Източници
Blagověščensk

Blagověščensk (rusky Благове́щенск, výslovnost) je ruské město, administrativní centrum Amurské oblasti. Nachází se 7985 km východně od Moskvy. Žije zde přibližně 240 tisíc obyvatel. Město leží asi 110 km od Transsibiřské magistrály, na levém břehu řeky Amur v místě soutoku se Zejou. Amur tvoří od roku 1860 hranici s Čínou, do té doby patřila oblast právě Číně. 20 km severozápadně od města se nachází letiště Ignatěvo. Historie a současnost Město bylo založeno roku 1856 jako vojenská základna Usť-Zeja. Dnešní jméno získal Blagověščensk podle místního farního kostela Zvěstování (rusky Благовещение, Blagoveščenje). Rozkvět města je dán zejména zlatou horečkou z počátku 20. století a pozicí na čínské hranici, pouhých pár set metrů od města Chej-che. Během Boxerského povstání roku 1900 bylo město ostřelováno čínskými povstalci. Dle místního vyprávění město zachránila Panna Marie, k jejíž ikoně se zdejší obyvatelé čtrnáct dní v kuse modlili. Na konci povstání se ruská armáda ve spolupráci s kozáky rozhodla vyhnat čínskou komunitu na pravý, čínský břeh řeky Amur. Lidé byli vojáky nahnáni do řeky, kde mnoho z nich v hluboké vodě zahynulo. Hovoří se až o třech tisících utonulých Číňanů. Dnes tvoří Blagověščensk a Chejche zónu volného obchodu. Nachází se zde jedna z nejpočetnějších čínských komunit v Rusku. Město pro Číňany nabízí jednoduchou možnost migrace do Ruska, zařizuje mnoho čínských institucí a nedávno bylo dokonce postaveno nové sídliště Severnyj s nabídkou levného bydlení pro nové obyvatele města. Město je sídlem Amurské státní univerzity (rusky Аму́рский госуда́рственный университе́т, Amurskij gosudarstvenyj universitet) a Blagověščenské státní pedagogické univerzity (rusky Благовещенский Государственный Педагогический Университет, Blagověščenskij gosudarstvenyj pedagogičeskij universitet). Paleontologie V této oblasti byli od 50. let 20. století objevovány početné fosilie dinosaurů. Kachnozobí hadrosauridi zde byli koncem křídy (asi před 70 až 66 miliony let) patrně loveni velkými tyranosauridními teropody, blízce příbuznými populárnímu severoamerickému druhu Tyrannosaurus rex. Jejich fosilní zuby a jiné části kostry byly objeveny ve stejných sedimentech (geologické souvrství Udurčukan a některá další). Odkazy Reference Související články Most Blagověščensk – Chej-che Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Blagověščensk na Wikimedia Commons
Blagovesjtjensk

Blagovesjtjensk (russisk: Благове́щенск, tr. Blagovésjtjensk; dansk: ~ Bebudelsens by; kinesisk: 海兰泡, Hailanpao) er en by i Amur oblast i det Fjernøstlige føderale distrikt i Den Russiske Føderation. Blagovesjtjensk er administrativt center i oblasten, og har 239.932(2025) indbyggere. Geografi Blagovesjtjensk er beliggende på den venstre bred af floden Amur og højre bred af Zejafloden. På den anden side af Amur, 526 m væk, ligger den kinesiske by Heihe. Blagovesjtjensk er endestation på jerbanelinjen, der går mod syd fra stationen i Belogorsk på den transsibiriske jernbane. Byen ligger på samme breddegrad som Kyiv og det russiske sortjordsområde, på trods af dette er vintrene længere og meget koldere. Klima Blagovesjtjensk har fastlandsklima med lange, kolde vintre og korte, varme somre. Den koldeste måned er januar med en gennemsnitstemperatur på -21,2 °C, den lavest målte temperatur i Blagovesjtjensk var -37,1 °C. Den varmeste måned er juli med en gennemsnitstemperatur på 22,4 °C, den højest målte temperatur i Blagovesjtjensk var 39,4 °C i juni måned. Den gennemsnitlige årlige nedbør er 567 mm. Historie Amur har udgjort Ruslands grænse til Kina siden Aiguntraktaten i 1858 og Pekingkonventionen fra 1860. Området nord for Amur havde været kontroleret af Qing-dynastiet, indtil det blev afstået til Rusland ved Nertjinsktraktaten i 1889. Den nuværende by grundlagt i 1856, og blev den militære forpost Ust-Zacky (dansk: ~ Bosættelse ved Zejaflodens udmunding) i 1858. Zar Alexander II gav byen navnet Blagovesjtjensk i 1858, efter Bebudelseskirken og gjorde den til guvernementssæde for Amur guvernement. Demografi Befolkningsudvikling Note: Folketællings data (bortset fra 1913 og 1923) Administrativ inddeling Tekst mangler, hjælp os med at skrive teksten Seværdigheder Tekst mangler, hjælp os med at skrive teksten Notable bysbørn Emilia Schüle, tysk skuespiller Referencer Eksterne henvisninger
Blagovéshchensk

Blagovéshchensk ( en ruso: Благовещенск, en chino: 海兰泡) es la capital del óblast de Amur de la Federación Rusa. Situada en la orilla izquierda del río Amur, en la frontera con China, enfrente de la ciudad china de Heihe. Es el único centro administrativo de un sujeto federal de Rusia situado en la frontera. Historia Blagovéshchensk fue fundado en 1856 como el puesto militar de Ust´-Zeisk. En 1858, fue renombrado, obteniendo su nombre actual, obtuvo el estatus de ciudad y se convirtió en el centro administrativo del óblast de Amur. El 5 (17 de julio) de 1858, Alejandro II de Rusia emitió un ukaz sobre la fundación de la ciudad. La ciudad fue nombrada en honor a la Anunciación (Благовещение). A finales del siglo XIX, Blagovéshchensk se convirtió en un importante puerto y centro industrial. En 1913, la ciudad fue conectada a la red ferroviaria del Transiberiano. En 1919, durante la intervención en la guerra civil rusa, fue ocupada por el ejército japonés. Entre 1920 y 1922, el óblast de Amur estaba dentro de la República del Lejano Oriente, y posteriormente fue rebautizada, convirtiéndose en la guberniya de Amur. Después de varias transformaciones administrativo-territoriales, que duraron un cuarto de siglo siguiente, Blagovéshchensk de nuevo se convirtió en el centro administrativo del óblast de Amur, en 1948. Hasta finales de los años 1980, el acceso a la ciudad para habitantes de otras regiones de la Unión Soviética y extranjeros era limitado. Gracias a esto el nivel de crímenes era muy bajo, pero por otra parte el crecimiento económico era muy lento. En octubre de 2022, estaciones de tren, oficinas de alistamiento militar, varios centros comerciales y edificios universitarios de la ciudad fueron objeto de amenazas de bomba.​ Cultura En la ciudad hay dos templos ortodoxos, teatros, dos parques, cuatro cines, un museo y un centro cultural. Hay dos universidades, la Universidad Estatal Pedagógica de Blagovéshchensk y la Universidad Estatal de Amur. Desde 2003, anualmente se organiza el foro cinematográfico "Otoño de Amur".​ Transporte El transporte público está representado por autobuses, trolebuses, marshrutkas y taxis. Además, barcos cruzan el Amur, en invierno, autobuses y, entre estaciones, aerodeslizadores. Demografía Clima Galería Referencias Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Blagovéshchensk. Новости города Благовещенска и Амурской области Мой Благовещенск Благовещенская городская Дума Институт Конфуция на базе Благовещенского государственного педагогического университета