NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Острова Верховского

Острова Верховского — небольшие острова в западной части залива Петра-Великого Японского моря, образованы двумя группами остроконечных гранитных голых скал красноватого цвета, расположенных соответственно 4,4 и 5,5 км к северо-востоку от острова Рейнеке. Высота наибольшего из островов 27,3 м. С больших расстояний острова Верховского имеют вид двух групп кекуров. Иногда, ближнюю к Рейнеке группу кекуров называют Малые Верховского, дальнюю — Большой Верховский, так как фактически это один остров с примыкающими к нему надводными осыхающими камнями. Административно входят в состав города Владивостока и принадлежат Дальневосточному морскому заповеднику. Поверхность Большого острова покрыта травянистой растительностью. На самом большом кекуре малой группы скал растительность встречается лишь местами, на голых гранитных скалах распространены суккулентные формы, берущие влагу из морских туманов, мороси и накапливающие её в мясистых листьях. Имеются гнездовья чаек. Острова Верховского одни из самых далёких от ближайшей суши (мористых) островов в Приморье. По этой причины вода у берегов очень прозрачна. Окружены более чем сорокаметровыми глубинами, являются одним из популярных районов для дайвинга. История Острова Верховского впервые были обнаружены французскими и английскими моряками в начале 1850-х годов. В 1862—1863 годы обследованы экспедицией подполковника Василия Бабкина. Тогда же были названы в честь члена экипажа корвета «Калевала» лейтенанта Владимира Павловича Верховского. Вторично были сняты экспедицией подполковника корпуса флотских штурманов Алексея Семёновича Стенина в 1886 году. В советское время острова являлись частью погранзоны и доступ на них был ограничен. В 1978 году стали частью Дальневосточного морского заповедника. В начале 1990-х их открыли для посещения туристами. В южной части Большого острова построен автоматический маяк. В конце 90-х на одной из скал была установлена мемориальная доска в память о погибшем аквалангисте. Примечания
Острови Верховського

Острови́ Верхо́вського (рос. Острова Верховского) — група невеликих островів в затоці Петра Великого Японського моря. Знаходяться за 4,6 км на південний схід від острова Рейнеке та за 5,3 км на південь від острова Шкота. Адміністративно належать до Первомайського району Владивостока Приморського краю Росії. Географія Острови утворені двома групами гостроверхих голих скель червонуватого кольору, розташованих одна від одної на відстані 900 м. Висота найбільшого на найвіддаленішого із островів 27,3 м. Здалеку острови нагадують дві групи кекурів. Іноді ближчу групу називають Малими Верховськими, а віддалену — Великі Верховські. Острови відносяться до Далекосхідного морського заповідника. Поверхня Великого острова вкрита трав'яною рослинністю. На найбільшому острові Малих островів рослинність зустрічається лише місцями, на голих гранітних скелях поширені сукулентні форми, які беруть вологу із морських туманів та дощу. Острови є популярними для гніздування мартинів. Через віддаленість островів, вода біля їхніх берегів дуже прозора, а 40-метрові глибини біля берега є популярним місцем для дайвінгу. Історія Острови вперше були відкриті французькими та англійськими моряками на початку 1850-их років. В 1862–1863 роках досліджені експедицією підполковника Василя Бабкіна. Тоді ж були і названі на честь члена екіпажу корвета «Калевала» лейтенанта Володимира Верховського. Вдруге були зняті експедицією підполковника корпусу флотських штурманів Олексія Стеніна 1886 року. В радянські часи острови були частиною прикордонного гарнізону і доступ до них був обмежений. В 1978 році острови стали частиною Далекосхідного морського заповідника. На початку 1990-их років їх відкрили для туристів. В південній частині Великого острова був збудований автоматичний маяк. В кінці 1990-их років на одній із скель була встановлена дошка в пам'ять про загиблого аквалангіста. Примітки
Partizansky District, Primorsky Krai

Partizansky District (Russian: Партиза́нский райо́н) is an administrative and municipal district (raion), one of the twenty-two in Primorsky Krai, Russia. It is located in the south of the krai and borders with Chuguyevsky District in the north and northeast, Lazovsky District in the east, the territory of Nakhodka City Under Krai Jurisdiction and the Sea of Japan in the south, the territory of Partizansk Town Under Krai Jurisdiction and Shkotovsky District in the west, and with Anuchinsky District in the northwest and north. The area of the district is 4,253.9 square kilometers (1,642.4 sq mi). Its administrative center is the rural locality (a selo) of Vladimiro-Alexandrovskoye. Population: 30,238 (2010 census); 31,666 (2002 census); 29,455 (1989 Soviet census). The population of Vladimiro-Alexandrovskoye accounts for 18.9% of the district's total population. Geography The territory of the Partizanskaya River basin is one of the warmest valleys in the Russian Far East. History The district was established in 1932. References Notes Sources Законодательное Собрание Приморского края. Закон №161-КЗ от 14 ноября 2001 г. «Об административно-территориальном устройстве Приморского края», в ред. Закона №673-КЗ от 6 октября 2015 г. «О внесении изменений в Закон Приморского края "Об административно-территориальном устройстве Приморского края"». Вступил в силу со дня официального опубликования. Опубликован: "Красное знамя Приморья", №69 (119), 29 ноября 2001 г. (Legislative Assembly of Primorsky Krai. Law #161-KZ of November 14, 2001 On the Administrative-Territorial Structure of Primorsky Krai, as amended by the Law #673-KZ of October 6, 2015 On Amending the Law of Primorsky Krai "On the Administrative-Territorial Structure of Primorsky Krai". Effective as of the official publication date.). Законодательное Собрание Приморского края. Закон №158-КЗ от 10 ноября 2004 г. «О Партизанском муниципальном районе», в ред. Закона №524-КЗ от 26 декабря 2014 г. «О внесении изменений в Закон Приморского края "О Партизанском муниципальном районе"». Вступил в силу со дня официального опубликования. Опубликован: "Ведомости Законодательного Собрания Приморского края", №72, 11 ноября 2004 г. (Legislative Assembly of Primorsky Krai. Law #158-KZ of November 10, 2004 On Partizansky Municipal District, as amended by the Law #524-KZ of December 26, 2014 On Amending the Law of Primorsky Krai "On Partizansky Municipal District". Effective as of the day of the official publication.).
Raïon de Partizansk (kraï du Primorié)

Le raïon de Partizansk (en russe : Партиза́нский район, Partizanski raïon) est une subdivision administrative (raïon) et une municipalité (okroug municipal) du kraï du Primorié en Russie. Situé en Extrême-Orient russe, il se trouve dans le sud-est du Primorié, couvrant une partie méridionale de la cordillère du Sikhote-Aline et la vallée de la Partizanskaïa/Soutchan. Son centre administratif est le village de Vladimiro-Aleksandrovskoïe, et il compte en tout 27 localités. Sa population s'élevait à 29 869 habitants en 2023. Géographie Le raïon de Partizansk est situé dans le kraï du Primorié, un sujet du sud de l'Extrême-Orient russe. Le raïon, qui se trouve dans le sud du Primorié, a une superficie de 4 097,24 km2. La subdivision est baignée par le golfe de Pierre-le-Grand, un golfe du nord de la mer du Japon. La Soutchan/Partizanskaïa (appellations chinoise et russe respectivement) coule dans le raïon, avec son estuaire dans le golfe de Nakhodka. Le raïon est limitrophe du raïon de Chkotovo au sud-ouest, de la ville fermée de Fokino au sud-ouest aussi, de l'okroug urbain de Nakhodka au sud, du raïon de Lazo à l'est, du raïon de Tchougouïevka au nord-est et du raïon d'Anoutchino au nord-ouest. Du sud, il est baigné par les eaux de la mer du Japon, la longueur du littoral est d'environ 50 km, à cause de Nakhodka qui empiète sur le littoral. Histoire Le raïon de Partizansk a été créé le 4 janvier 1926 par décret du Comité exécutif central panrusse. Démographie Recensements (*) ou estimations de la population: Localités Le raïon de Partizansk comptait au 29 juin 2023 27 localités. La localité la plus peuplée était Vladimiro-Aleksandrovskoïe avec 6 409 habitants au recensement de 2021. Transports Le raïon est desservi entre autres par la route régionale 05A-608 qui relie Nakhodka à Artiom et la route fédérale A370. Cette dernière route, l'A370, mène elle soit à Vladivostok soit à Khabarovsk. Il y a aussi la route régionale 05N-131, qui relie Nakhodka, par Lazo et Olga, à Kavalerovo. Notes et références Notes Références Annexes Articles connexes Subdivisions du kraï du Primorié Partizanskaïa Liens externes (ru) Site officiel du raïon de Partizansk Portail du kraï du Primorié
Partyizanszkij járás

A Partizanszkij járás (oroszul Партиза́нский райо́н) Oroszország egyik járása a Tengermelléki határterületen. Székhelye Vlagyimiro-Alekszandrovszkoje. Népesség 1989-ben 29 455 lakosa volt. 2002-ben 31 666 lakosa volt. 2010-ben 30 238 lakosa volt. Jegyzetek Források Всероссийская перепись населения 2002 года. Национальный состав населения по регионам России. Демоскоп Weekly. A 2010-es népszámlálás adatai: http://www.gks.ru/free_doc/new_site/perepis2010/croc/perepis_itogi1612.htm Archiválva 2013. március 15-i dátummal a Wayback Machine-ben
Partizanskij rajon (Territorio del Litorale)

Il Partizanskij rajon (in russo Партиза́нский райо́н?) è un rajon (distretto) del Territorio del Litorale, nell'estremo oriente russo; il capoluogo è il villaggio (selo) di Vladimiro-Aleksandrovskoe. Il rajon si estende nella parte meridionale del Territorio del Litorale, lungo la valle del fiume Partizanskaja, affacciandosi per un tratto sulla costa del golfo di Pietro il Grande. Il suo territorio confina con i circondari urbani delle città di Nachodka, Partizansk e Fokino. Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Partizanskij rajon (Territorio del Litorale) Collegamenti esterni Sito ufficiale, su rayon.partizansky.ru.
Партизанський район (Приморський край)

Партиза́нський райо́н (рос. Партизанский район) — район Приморського краю. Адміністративний центр — село Володимиро-Олександрівське. Населення Населення району — 29 793 чоловік (2009). Географія Площа району — 4 340 км². Клімат Клімат помірний, мусонний. Літо тепле і вологе, найтепліший місяць — серпень (+20 … +21). Зима ясна, з морозною і малосніжною погодою, самий холодний місяць — січень (-12 … −16). Історія Партизанський район був утворений 19 лютого 1932 року. У районі є великі запаси різних корисних копалин. Розвідані великі запаси облицювального каменю, є запаси золота, агату, вугілля, торфу. Флора і фауна являє собою химерне поєднання південних і північних представників. В окремих куточках збереглися реліктові види — тис, коркове дерево амурське. Багато лікарських рослин. Прибережна зона Японського моря має багаті запаси морепродуктів: трепанга, гребінця, морських їжаків, креветки. Економіка Промисловість району представлена лісозаготівельними підприємствами; підприємствами, які займаються виробництвом вапна, щебеню, граніту та мармуру; будівельними компаніями. Примітки
Черски

Черски (на руски: Черский; на якутски: Черскэй) е селище от градски тип, административен център на Нижнеколимски район в Якутия, Русия. Разположен е в долното течение на река Колима. Населението му към 2016 г. е 2605 души. История Селището съществува поне от 17 век, когато е било малко рибарско селце. През 1931 г. селото получава официално име – Нижние Крести. През 1963 г. получава статут на селище от градски тип и е преименувано на Черски в чест на полския геолог и палеонтолог на руска служба Ян Черски, който изследва района на Източен Сибир през 1880-те години. По времето на социализма селището е било затворено за чужденци и е служело като място за изгнание на затворници от ГУЛАГ, главно такива, изповядващи някаква религия. През 1937 г. избухва въстание на затворниците, което бива кърваво потушено. Около 100 души са убити близо до езеро, което днес се нарича Кървавото езеро. През 1981 г. в Черски е създадена научна станция, изследваща глобалното затопляне и възстановяването на плейстоценовия ландшафт. Население Климат Климатът в Черски е субарктичен. Транспорт Черски разполага с пристанище и летище. До селището не стигат асфалтирани пътища. Източници
Čerskij

Čerskij (rusky Черский) je sídlo městského typu v Saše v Ruské federaci. Při sčítání lidu v roce 2010 měl bezmála tři tisíce obyvatel. Jižně od obce je přírodní rezervace, tzv. pleistocenní park, kde probíhá pokus o obnovení mamutí stepi. Poloha a doprava Čerskij leží na pravém, východním břehu Kolymy bezmála sto kilometrů jižně od jejího ústí do Východosibiřského moře. Od Jakutsku, hlavní města Sachy, je vzdálen bezmála dva tisíce kilometrů severovýchodně. Z Čerského vede sezónní zimní silnice přes vesnici Kolymskoje do Sredněkolymsku. Kromě toho zde funguje malé letiště a říční přístav. Dějiny Osídlení zde bylo již v 17. století. V roce 1931 byla obec oficiálně pojmenována Nižnije Kresty (Нижние Кресты). V roce 1963 získala obec status sídlo městského typu a zároveň byla přejmenována k poctě polárníka Janem Czerského, který zdejší oblast zkoumal v roce 1891 a v roce 1892 zemřel v nedaleké vesnici Kolymskoje. Odkazy Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Tscherski na německé Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Čerskij na Wikimedia Commons
Tscherski

Tscherski (russisch Черский) ist eine Siedlung städtischen Typs in Russland, im nördlichen Jakutien nahe der Mündung der Kolyma ins Polarmeer. Sie hat 2857 Einwohner (Stand 14. Oktober 2010). Der Ort ist, wie auch das gleichnamige Gebirge in der Nähe, nach dem polnischstämmigen Sibirienforscher Iwan Tscherski (Jan Czerski) benannt. Bevölkerungsentwicklung Anmerkung: Volkszählungsdaten Siehe auch Pleistozän-Park Einzelnachweise
Tcherski

Tcherski (en russe : Черский) est une commune urbaine de la république de Sakha, en Russie. Sa population s'élevait à 2 684 habitants en 2013. Historique C'était à partir des années 1960 une ville regroupant de nombreux scientifiques. La fin des financements lors de la chute de l'URSS en 1991/1992 a conduit à un départ massif de ses habitants Géographie Tcherski est située sur le fleuve Kolyma à 130 km de l'embouchure du fleuve, 1 920 km à l'est de Iakoutsk. Elle est le centre administratif du raïon de Nijnekolymsk. Elle est desservie par l'aéroport de Tcherski. Elle dispose d'un port disposant à la dislocation de l'URSS de vingt grues mobiles. Population Recensements (*) ou estimations de la population Notes et références Liens externes (ru) Site communautaire non officiel de Tcherski Portail de la Russie Portail de la Sibérie Portail de l’Arctique
Čerskij

Čerskij (in russo Черский?), nota prima come Nižnie Kresty (in russo Нижние Кресты?), è un insediamento di tipo urbano situato nella Sacha-Jakuzia, in Russia, sul fiume Kolyma, 1920 chilometri a est dalla capitale del territorio, Jakutsk. La città ha perso negli ultimi anni circa due terzi della sua popolazione, raggiungendo ora i 2,857 abitanti (dati del censimento del 2010) a confronto dei 11.176 (dati del censimento del 1989). La città dispone di un aeroporto. Note Voci correlate Aeroporto di Čerskij Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Čerskij Collegamenti esterni (RU) Portale della città, su chersky.ru. URL consultato il 27 marzo 2009 (archiviato dall'url originale il 7 marzo 2009). (RU) Stazione scientifica russa nord-orientale a Čerskij, su faculty.uaf.edu. URL consultato il 27 marzo 2009 (archiviato dall'url originale il 4 marzo 2009).
Czerski

Czerski (ros. Черский, Czerskij) – osiedle typu miejskiego w Rosji, w Jakucji, siedziba administracyjna ułusu niżniekołymskiego. Leży na prawym brzegu Kołymy, około 80 km powyżej jej ujścia; około 1500 km na północny wschód od Jakucka; 7 tys. mieszkańców (2005). Ośrodek regionu hodowli reniferów; przemysł spożywczy; elektrownia cieplna; port rzeczny. Administracyjnie w skład osiedla Czerski wchodzi także osiedle Zielony Przylądek. Nazwane na cześć polskiego badacza Syberii, zesłańca i geologa Jana Czerskiego. Znajduje się tu dyrekcja Rezerwatu przyrody „Wyspy Niedźwiedzie”. Przypisy Linki zewnętrzne Osiedla: Czerski (na południu) i Zielony Przylądek (na północy) - zdjęcie satelitarne z Google Maps
Черски

Черски (рус. Черский) - село и административни центар Нижњеколимског рејона у североисточном делу Јакутије. Има укупно 2.684 становника (2013) Становништво Референце Спољашње везе (језик: руски) Званични сајт града Архивирано на веб-сајту Wayback Machine (13. август 2011)
Markowo (Tschukotka)

Markowo (russisch Ма́рково) ist ein Dorf (selo) im Autonomen Kreis der Tschuktschen (Russland) mit 809 Einwohnern (Stand 14. Oktober 2010). Geographie Der Ort liegt im zentralen Teil der Anadyrniederung am rechten Ufer des Anadyr. Markowo gehört zum Rajon Anadyrski und befindet sich knapp 350 km Luftlinie westlich des Kreis- und Rajonverwaltungszentrum Anadyr. Es ist die einzige Ortschaft der gleichnamigen Landgemeinde (selskoje posselenije). Geschichte Markowo liegt in dem Teil der Region, der aufgrund seiner relativ günstigen klimatischen Bedingungen als erster von den Russen auf ihrer Expansion nach Osten besiedelt wurde, wenn auch in bescheidenem Umfang. In dem zuvor nur von nomadisch lebenden Tschuktschen, Jukagiren und Ewenen bewohnten Gebiet wurde bereits 1649 vom Kosaken Semjon Deschnjow und einer 1650 zu ihm gestoßenen Abteilung unter Michail Staduchin etwa 20 km östlich (flussabwärts) der heutigen Ortslage am gegenüberliegenden Ufer der Anadyr der Anadyrski Ostrog errichtet, später auch Anadyrsk genannt. Die Befestigung wurde zwar 1764 aufgegeben, aber die mittlerweile angesiedelte russische Bevölkerung, zum Teil mit der Urbevölkerung zur ethnischen Gruppe der Tschuwanen (auch Tschuwanzen) vermischt, verblieb in der Gegend und gründete unter anderem um 1840 das Dorf Markowo. Dieses war bis ins 20. Jahrhundert die bedeutendste Ansiedlung Tschukotkas, bis es ab den 1930er-Jahren durch Siedlungen an der Küste, insbesondere die heutige Stadt Anadyr, abgelöst wurde. Von 1930 bis 1960 war Markowo Verwaltungssitz des nach ihm benannten Markowski rajon. Während des Zweiten Weltkriegs wurde beim Dorf ein Flugplatz an der Route errichtet, über die im Rahmen des Lend-Lease-Abkommens Flugzeuge aus den Vereinigten Staaten in die Sowjetunion überführt wurden. Von den 1960er-Jahren bis 1998 besaß Markowo den Status einer Siedlung städtischen Typs. Bevölkerungsentwicklung Anmerkung: Volkszählungsdaten Verkehr Markowo ist nicht an das feste Straßennetz angeschlossen, aber im Winter über unbefestigte Pisten erreichbar. Eine Straße von Anadyr und weiter nach Omolon an der Westgrenze des Autonomen Kreises ist geplant. Ab dem Ort gilt der Anadyr als schiffbar, und in der eisfreien Zeit besteht Schiffsverbindung. Bei Markowo befindet sich ein Flughafen (ICAO-Code UHMO), über den Verbindung nach Anadyr besteht. Persönlichkeiten Tatjana Jurjewna Atschirgina (* 1944), Journalistin und Lyrikerin Einzelnachweise Weblinks Markowo auf der Website des Anadyrski rajon (russisch)
Markovo

Márkovo (del ruso: Ма́рково) es una localidad rural ubicada en el centro-sur del distrito autónomo de Chukotka (extremo noreste de Rusia), a la orilla del curso medio del río Anádyr. En el año 2010 tenía una población de 809 habitantes.​ Clima Gracias a estar rodeado por montañas, Márkovo disfruta de un microclima especial con veranos cálidos y más largos que en cualquier otra parte de Chukotka, lo que ha ayudado al surgimiento una vegetación específica y de bosques de hoja caduca. Historia La fecha de la fundación de Márkovo no se conoce, aunque se cree que es uno de los primeros asentamiento de habla rusa en Chukotka. Algunas fuentes establecen que fue fundada en 1649 por la tripulación del explorador Semión Dezhniov (1609-1672), que igualmente fundaron poco después Anádyr, la actual capital del distrito autónomo.​ Márkovo jugó un rol clave en el establecimiento de la Unión Soviética en el distrito a comienzos del siglo XX, ya que los soviéticos la usaron como punto de apoyo o base para posteriormente conquistar la importante ciudad mercantil de Anádyr. Durante la Segunda Guerra Mundial fue construido un aeródromo en la localidad, el Aeródromo de Márkovo. Referencias
Nevelsky District, Sakhalin Oblast

Nevelsky District (Russian: Не́вельский райо́н) is an administrative district (raion) of Sakhalin Oblast, Russia; one of the seventeen in the oblast. Municipally, it is incorporated as Nevelsky Urban Okrug. It is located in the southwest of the oblast and includes Moneron Island to the west, located in the south of the Tartary Strait. The area of the district is 1,445.4 square kilometers (558.1 sq mi). Its administrative center is the town of Nevelsk. Population (excluding the administrative center): 5,876 (2010 census); 8,225 (2002 census); 13,972 (1989 Soviet census). References Notes Sources Сахалинская областная Дума. Закон №25-ЗО от 23 марта 2011 г. «Об административно-территориальном устройстве Сахалинской области», в ред. Закона №62-ЗО от 27 июня 2013 г. «О внесении изменения в статью 10 Закона Сахалинской области "Об административно-территориальном устройстве Сахалинской области"». Вступил в силу 9 апреля 2011 г.. Опубликован: "Губернские ведомости", №55(3742), 29 марта 2011 г. (Sakhalin Oblast Duma. Law #25-ZO of March 23, 2011 On the Administrative-Territorial Structure of Sakhalin Oblast, as amended by the Law #62-ZO of June 27, 2013 On Amending Article 10 of the Law of Sakhalin Oblast "On the Administrative-Territorial Structure of Sakhalin Oblast". Effective as of April 9, 2011.). Сахалинская областная Дума. Закон №524 от 21 июля 2004 г. «О границах и статусе муниципальных образований в Сахалинской области», в ред. Закона №45-ЗО от 27 мая 2013 г. «О внесении изменения в Закон Сахалинской области "О границах и статусе муниципальных образований в Сахалинской области"». Вступил в силу 1 января 2005 г. Опубликован: "Губернские ведомости", №175–176(2111–2112), 31 июля 2004 г. (Sakhalin Oblast Duma. Law #524 of July 21, 2004 On the Borders and Status of the Municipal Formations in Sakhalin Oblast, as amended by the Law #45-ZO of May 27, 2013 On Amending the Law of Sakhalin Oblast "On the Borders and Status of the Municipal Formations in Sakhalin Oblast". Effective as of January 1, 2005.).
Raïon de Nevelsk

Le raïon de Nevelsk (russe : Не́вельский райо́н) est l'une des dix-sept subdivisions administratives (raïons) de l'oblast de Sakhaline, à l'est de la Russie. En tant que division municipale, il est intégré à l'okroug urbain de Nevelsk. Il est situé au sud-ouest de l'oblast. Sa superficie est de 1 445,4 km2. Son centre administratif est la ville de Nevelsk. La population du raïon (en excluant le centre administratif) était de 5 876 (2010); 8 225 (2002) 13 972 (1989). Notes et références Portail de la Russie Portail de la Sibérie
Nevel'skij rajon (oblast' di Sachalin)

Il Nevel'skij rajon (in russo Невельский городской округ?) è un rajon dell'Oblast' di Sachalin, nell'Estremo oriente russo. Istituito il 15 giugno 1946, ha come capoluogo Nevel'sk, ricopre una superficie di 1.445,4 km2 ed ospitava nel 2010 una popolazione di circa 7.000 abitanti. Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Nevel'skij rajon Collegamenti esterni Sito ufficiale, su adm-nevelsk.ru.
Невельський міський округ

Невельський район (рос. Невельский район) — адміністративно-територіальна одиниця (район) та муніципальне утворення (муніципальний район) у складі Сахалінської області Російської Федерації. Адміністративний центр — місто Невельськ. Географія Знаходиться на півдні Сахаліну. Невельський район прирівняний до районів Крайньої Півночі. Історія Район утворений 5 червня 1946 року. З 1905 по 3 вересня 1945 року входив до складу губернаторства Карафуто Японії. Населення Примітки