NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Reserva Natural de Magadan

A Reserva Natural de Magadan (em russo: Магаданский заповедник) é uma área protegida na Rússia, localizada em quatro diferentes setores da região de Magadan, no Extremo Oriente Russo, incluindo a costa norte do Mar de Okhotsk. Todos os setores estão longe uns dos outros, têm diferentes climas, topografia, flora e fauna, e não há assentamentos ou rotas de transporte. Os córregos do território são alguns dos locais de maior presença de salmão. Um setor, a ilha de Yamskogo, é o lar de colónias de aves marinhas, com um total de até 6 milhões de aves. A reserva está situada no distrito de Olsky, no Oblast de Magadan. Recentemente, a reserva experimentou visitas de cruzeiros muito limitadas (menos de 200 passageiros) a uma das ilhas e planos estão sendo estudados para encontrar formas de aumentar o eco-turismo educacional na área altamente inacessível. Topografia O maior setor, de nome Cava Chelomdzhinskogo (624.456 hectares), está no canto sudoeste de Magadan. É separado do mar de Okhotsk por duas reservas de natureza regionais (o Kava e Kavinskaya). O segundo maior sector é Seymchansky (117.839 hectares), no interior do rio Colima, a 520 km da cidade de Magadan. O terceiro maior sector é a área de Ola (103.434 hectares), na Península de Koni, que se estende até o Mar de Okhotsk. O quarto sector é a parcela de Yamskogo (38 809 hectares), no sudoeste da região, e é dividido em subsecções costeiras, inundáveis e insulares. A cidade mais próxima, Magadan, encontra-se a 180 quilómetros de distância. Clima e eco-região Esta reserva está localizada na ecorregião montanhosa de tundra de Cherskii-Kolyma. A ecorregião abrange as áreas montanhosas do nordeste da Sibéria. É uma ecorregião de extremo frio e extrema aridez. O clima de Magadan é o clima continental húmido, caracterizado por longos invernos frios e verões curtos e frescos. Referências
Магаданский заповедник

Госуда́рственный приро́дный запове́дник «Магада́нский» — заповедник, расположенный на юге Магаданской области вблизи северного берега Охотского моря, в Ольском и Среднеканском районах Магаданской области. Идея создания этого заповедника принадлежит известному русскому учёному Алексею Петровичу Васьковскому (1911—1979) из Института биологических проблем Севера, обоснование заповедника началось в 1973 году. Заповедник основан в 1982 году постановлением Совета Министров РСФСР и решением Магаданского облисполкома . Площадь 883 817 га. Заповедник состоит из четырех участков: Кава-Челомджинского (624 456 га), Ольского (103 425 га), Ямского (38 096 га), Сеймчанского (117 839 га). Все участки на большом удалении друг от друга, на их территории нет населенных пунктов и транспортных путей. Центральная усадьба заповедника расположена в городе Магадане (100-650 км от участков). С 2005 года заповедник является кандидатом на включение в список объектов Всемирного наследия ЮНЕСКО. Флора и фауна На территории заповедника отмечено 729 видов сосудистых растений. Основная лесообразующая порода — лиственница. Вторая широко распространенная порода — кедровый стланик, реликтовый очаг сибирской ели. Обитают 32 вида рыб, птицы — всего свыше 180 видов, включая 150 гнездящихся, на побережье колонии морских птиц, наземных млекопитающих около 40 видов. Повсеместно обитают белка, бурундук, горностай, заяц-беляк, соболь, красная полёвка. На побережье лежбища морских млекопитающих. Примечания Литература А. К. Котляр, А. С. Новиков, С. В. Тархов. Магаданский заповедник // Заповедники Дальнего Востока СССР / Отв. ред. В. Е. Соколов, Е. Е. Сыроечковский. — М.: Мысль, 1985. — С. 40—54. — 100 000 экз. А. Новиков, Ю. Минько. Заповедник "Магаданский" // журнал «Охота и охотничье хозяйство», № 9, 1985. стр.3-5
Магаданський заповідник

Магаданський заповідник (рос. Магаданский заповедник) — заповідник, складається з чотирьох ділянок: Кава-Челомджинського (624 456 га), Ольської (103 425 га), Ямської (38 096 га), Сеймчанської (117 839 га), включаючи північне узбережжя Охотського моря. Всі ділянки на великій відстані одна від одної, на їх території немає населених пунктів і транспортних шляхів. Центральна садиба заповідника розташована у місті Магадан (100—650 км від ділянок). Всі ділянки знаходяться на великій відстані між собою, мають різний клімат, рельєф, флору і фауну, а також відсутні населені пункти та транспортні шляхи. На річках території знаходяться одні з найбільших непорушених місць нересту лосося. На Ямській ділянці розташовані колонії морських птахів, загалом до 6 мільйонів осіб. Топографія Найбільша ділянка, Кава-Челомджинського (624 456 га), знаходиться на SW від Магадана. Відокремлена від Охотського моря двома регіональними природними заповідниками (Кава та Кавінська). Другою за величиною ділянкою є Земля Сеймчанської (117 839 га) на материку вздовж річки Колима, за 520 км від міста Магадан. Третьою за величиною ділянкою є Ольська (103 434 га), що розташована на півострові Коні, який омивається Охотським морем. Четверта ділянка — Ямського (38 809 га), на південному заході області, має поділ на прибережну, заплавну та острівну. Клімат та екорегіон Заповідник знаходиться у Черсько-Колимському гірському тундровому екорегіоні. Цей екорегіон охоплює гірські райони північного сходу Сибіру, вельми холодний та посушливий. Клімат — субарктичний, без посушливого сезону (класифікація Кеппена — субарктичний клімат (Dfc)). Цей клімат характеризується прохолодним літом (лише 1-3 місяці вище 10° C) і холодною сніжною зимою (найхолодніший місяць нижче −3° C). Флора і фауна На території заповідника відзначено 729 видів судинних рослин. Основна лісова порода — модрина. Друга широко поширена порода — кедровий сланець, реліктовий осередок сибірської ялини. Зустрічається 32 види риб, птахів — всього понад 180 видів, включаючи 150 що гніздяться, на узбережжі колонії морських птахів, наземних ссавців близько 40 видів. Повсюдно мешкають білка, бурундук, горностай, заєць-біляк, соболь, нориця червона. На узбережжі лежбища морських ссавців. Примітки
Маго

Маго́ (рос. Маго) — селище у складі Ніколаєвського району Хабаровського краю, Росія. Адміністративний центр Магинського сільського поселення. Населення Населення — 1480 осіб (2010; 2273 у 2002). Джерела Аркуш карти N-54-101 Маго. Масштаб: 1 : 100 000. Стан місцевості на 1991 р. Видання 1994 р. (рос.) Примітки Посилання На Вікімапії [Архівовано 1 лютого 2018 у Wayback Machine.]
Макаровка (Хабаровский край)

Мака́ровка — село в Николаевском районе Хабаровского края. Входит в состав Пуирского сельского поселения. Расположено на берегу Амурского лимана. Население Численность населенияГод0501001502002501920194019601980200020202040Макаровка (Хабаровский край)Статистика населения.mw-chart-abd1e2e65c79a3e607ffe169216a19e4fe4660cdfb0c7a13fbcfc761d7bd4076b708402cf6e5a6953c9ba1308ab6093aa77210149b6f6d373a7c027d8c7ae478__zr204151-cls-1056120:hover{pointer-events:none}.mw-chart-abd1e2e65c79a3e607ffe169216a19e4fe4660cdfb0c7a13fbcfc761d7bd4076b708402cf6e5a6953c9ba1308ab6093aa77210149b6f6d373a7c027d8c7ae478__zr204151-cls-1056121:hover{cursor:pointer;fill:rgba(0,0,0,1)}.mw-chart-abd1e2e65c79a3e607ffe169216a19e4fe4660cdfb0c7a13fbcfc761d7bd4076b708402cf6e5a6953c9ba1308ab6093aa77210149b6f6d373a7c027d8c7ae478__zr204151-cls-1056122:hover{cursor:pointer}.mw-chart-abd1e2e65c79a3e607ffe169216a19e4fe4660cdfb0c7a13fbcfc761d7bd4076b708402cf6e5a6953c9ba1308ab6093aa77210149b6f6d373a7c027d8c7ae478__zr204151-cls-1056123:hover{cursor:pointer;fill:rgba(82,130,235,1)}.mw-chart-abd1e2e65c79a3e607ffe169216a19e4fe4660cdfb0c7a13fbcfc761d7bd4076b708402cf6e5a6953c9ba1308ab6093aa77210149b6f6d373a7c027d8c7ae478__zr204151-cls-1056124:hover{cursor:pointer;fill:rgba(0,0,0,0)} Примечания Ссылки Система «Налоговая справка»
Макаровка (Ніколаєвський район)

Мака́ровка (рос. Макаровка) — село у складі Ніколаєвського району Хабаровського краю, Росія. Входить до складу Пуїрського сільського поселення. Населення Населення — 7 осіб (2010; 25 у 2002). Національний склад (станом на 2002 рік): нівхи — 80 % Джерела Аркуш карти N-54-103 Озерпах. Масштаб: 1 : 100 000. Стан місцевості на 1991 р. Видання 1994 р. (рос.) Примітки Посилання На Вікімапії [Архівовано 25 серпня 2011 у WebCite]
Lesser Kurils Zakaznik

Lesser Kurils Zakaznik (Russian: Малые Курилы) is a federal-level Zakaznik or "State Nature Preserve" in the disputed Lesser Kuril Chain, administered by Sakhalin Oblast, Russia, but also formally part of Nemuro Subprefecture, Japan. The preserve was established in 1983, in accordance with the Japan-Soviet Joint Communiqué of 10 October 1973. The protected area of 678.92 square kilometres (262.13 sq mi) includes a marine area of 409 square kilometres (158 sq mi). Description The Zakaznik encompasses areas of Shikotan in addition to Anuchina, Polonsky Island, Tanfiliev Island, Yuri, and Zelyony in the Habomai Islands. The protected marine zone extends to one nautical mile from the coast. The Zakaznik helps conserve marine mammals (including cetaceans, Steller sea lions (Eumetopias jubatus), Western Pacific harbor seals (Phoca vitulina stejnegeri), and sea otters (Enhydra lutris), as well as the Shikotan vole (Clethrionomys rex), red-crowned crane (Grus japonensis), colonies of seabirds, wintering waterfowl, and local plant communities. See also List of protected areas of Russia (Sakhalin Oblast) References
Малые Курилы

«Малые Курилы» — государственный природный заказник федерального значения. Расположен в Южно-Курильском городском округе Сахалинской области; на островах Малой Курильской гряды. Учрежден постановлением Совета Министров РСФСР от 6 января 1982 г. № 14. Имеет профиль комплексного (ландшафтного). Находится в ведении Министерства природных ресурсов и экологии Российской Федерации. Общая площадь территории заказника составляет 45 000 га, в том числе земельных участков островов — 19 800 га (из них на острове Шикотан — 14 300 га), акватории Тихого океана — 25 200 га. В состав заказника входят острова Малой Курильской гряды: Шикотан (частично), Полонского, Зелёный, Танфильева, Юрий, Анучина, Сторожевой, Сигнальный, Рифовый, мелкие острова и скалы, находящиеся в прилегающих к ним внутренних морских водах и одномильной акватории территориального моря, и прилегающая акватория Тихого океана. Территория Малой Курильской гряды является предметом территориального спора между Россией и Японией. См. также Заповедник «Курильский» Заказник «Малые Курилы» страничка на лихенологическом сайте Алексея Пчелкина Официальный сайт заповедника «Курильский» Примечания Литература канд. биол. н. И. Львов. "Малые Курилы" // журнал «Охота и охотничье хозяйство», № 4, 1990. стр.12-13
Maldiak

Maldiak (en russe : Мальдяк, en évène : Малдяк, « être détruit », « mourir » lors d'une épidémie) est un village russe du raïon de Soussouman de l'oblast de Magadan, dans la région extrême-orientale de la Kolyma. Sa population s'élevait à 175 habitants au recensement de 2021. Géographie Le village de Maldiak se situe dans l'oblast de Magadan, un oblast de la Sibérie du nord-est, en Russie extrême-orientale. La localité fait partie de la région de la Kolyma, et du district fédéral d'Extrême-Orient. Le village se trouve dans le raïon de Soussouman, une subdivision de l'oblast. Maldiak, comme tout l'oblast de Magadan, se trouve dans le fuseau horaire MSK+8 (heure de Magadan). Le décalage horaire appliqué par rapport au temps universel coordonné est +10:00. Démographie Recensements (*) et estimations de la population : Notes et références Annexes Articles connexes Raïon de Soussouman Liste des localités de l'oblast de Magadan Liens externes Ressource relative à la géographie : OKATO Portail de la Sibérie
Мальдяк

Мальдяк (рос. Мальдяк) — селище в Сусуманському районі Магаданської області Росії. Географія Географічні координати: 62°59' пн. ш. 148°14' сх. д. Часовий пояс — UTC+10. Відстань до районного центру, міста Сусуман, становить 35 км, а до обласного центру — 637 км. Через селище протікає річка Мальдяк. Історія Сучасна назва селища походить від річки Мальдяк (евен. молидяк — «місце, куди ходять за дровами»), яка протікає поруч. Золотодобувна копальня Мальдяк, заснована 1937 року, була однією з найперших, заснованих на Колимі. Уперше золото було виявлено в долині струмка Мальдяк у 1935 році. 1939 року Борис Вронський знайшов перший на північному сході Росії залізний метеорит вагою 922 грами, названий згодом «Мальдяк». У 1930-1950-ті роки на Мальдяку функціонував один з таборів системи ГУЛАГу, ув'язнені якого в тяжких умовах працювали на копальнях. У 1939 році в ув'язненні на Мальдяку знаходився Сергій Корольов. Загалом у Мальдяківській долині знаходилося шість табірних зон, у кожній по дві тисячі ув'язнених, які працювали на примітивних промивних установках, із забоїв підвозили на тачках золотоносні піски. Внаслідок такої каторжної праці на полігонах загинули тисячі в'язнів. За всю історію існування копальні «Мальдяк» на ній було видобуто понад 110 тонн золота. Населення Чисельність населення за роками: За даними перепису населення 2010 року на території селища проживало 108 осіб. Частка чоловіків у населенні складала 78,7% або 85 осіб, жінок — 21,3% або 23 особи. Примітки Джерела Б.Г.Щербинин, В.В.Леонтьев. Там, где геологи прошли / В.Ф.Белый (доктор геолого-минералогич. наук), Г.Л.Мальцев (инженер-геолог), К.А.Новикова (канд.филологич.наук) - рецензенты. — Магадан : Магаданское книжное изд-во, 1980. — 175 с. — 22 000 прим. Составители: Ф.А.Шефер, В.И.Рябков. Золотой Берелёх. Фотоальбом. — Москва : ТОО "Пента", 1998. — ISBN 5-88950-007-4.
Маніли (Камчатський край)

Маніли (рос. Манилы) — село у Пенжинському районі Камчатського краю Російської Федерації. Населення становить 722 особи. Входить до складу муніципального утворення село Маніли. Історія До 1 червня 2007 року у складі Коряцького автономного округу Камчатської області, відтак у складі Камчатського краю. Згідно із законом від 2 грудня 2004 року органом місцевого самоврядування є село Маніли. Населення Чисельність населенняРік70075080085090095010002001200420072010201320162019Манилы (Камчатский край)Статистика населення.mw-chart-1a10acc4f26fc0ed1525a7de9bbf5e2b9de28c49fb008f284f6740fbd4bcacf019ab358cac3b5892642d0ebdc2ad493660c2c6c445569301997b6447afe95b6f__zr194589-cls-1005626:hover{pointer-events:none}.mw-chart-1a10acc4f26fc0ed1525a7de9bbf5e2b9de28c49fb008f284f6740fbd4bcacf019ab358cac3b5892642d0ebdc2ad493660c2c6c445569301997b6447afe95b6f__zr194589-cls-1005627:hover{cursor:pointer;fill:rgba(0,0,0,1)}.mw-chart-1a10acc4f26fc0ed1525a7de9bbf5e2b9de28c49fb008f284f6740fbd4bcacf019ab358cac3b5892642d0ebdc2ad493660c2c6c445569301997b6447afe95b6f__zr194589-cls-1005628:hover{cursor:pointer}.mw-chart-1a10acc4f26fc0ed1525a7de9bbf5e2b9de28c49fb008f284f6740fbd4bcacf019ab358cac3b5892642d0ebdc2ad493660c2c6c445569301997b6447afe95b6f__zr194589-cls-1005629:hover{cursor:pointer;fill:rgba(82,130,235,1)}.mw-chart-1a10acc4f26fc0ed1525a7de9bbf5e2b9de28c49fb008f284f6740fbd4bcacf019ab358cac3b5892642d0ebdc2ad493660c2c6c445569301997b6447afe95b6f__zr194589-cls-1005630:hover{cursor:pointer;fill:rgba(0,0,0,0)} Примітки
Maralayy

Maralayy (Russian: Маралайы; Yakut: Маралаайы, Maralaayı) is a rural locality (a selo), the only inhabited locality, and the administrative center of Mugudaysky Rural Okrug of Churapchinsky District in the Sakha Republic, Russia, located 33 kilometers (21 mi) from Churapcha, the administrative center of the district. Its population as of the 2010 Census was 837, up from 778 as recorded during the 2002 Census. References Notes Sources Official website of the Sakha Republic. Registry of the Administrative-Territorial Divisions of the Sakha Republic. Chruapchinsky District Archived April 27, 2017, at the Wayback Machine. (in Russian) Государственное Собрание (Ил Тумэн) Республики Саха (Якутия). Закон №173-З №353-III от 30 ноября 2004 г. «Об установлении границ и о наделении статусом городского и сельского поселений муниципальных образований Республики Саха (Якутия)», в ред. Закона №1058-З №1007-IV от 25 апреля 2012 г. «О внесении изменений в Закон Республики Саха (Якутия) "Об установлении границ и о наделении статусом городского и сельского поселений муниципальных образований Республики Саха (Якутия)"». Вступил в силу со дня официального опубликования. Опубликован: "Якутия", №245, 31 декабря 2004 г. (State Assembly (Il Tumen) of the Sakha (Yakutia) Republic. Law #173-Z No. 353-III of November 30, 2004 On Establishing the Borders and on Granting the Urban and Rural Settlement Status to the Municipal Formations of the Sakha (Yakutia) Republic, as amended by the Law #1058-Z No. 1007-IV of April 25, 2012 On Amending the Law of the Sakha (Yakutia) Republic "On Establishing the Borders and on Granting the Urban and Rural Settlement Status to the Municipal Formations of the Sakha (Yakutia) Republic". Effective as of the day of the official publication.).
Маралайы

Маралайы (местные жители также используют название Мугудай; якут. Маралаайы) — село в Чурапчинском районе (улусе) Якутии. Образует Мугудайский наслег. Село основано в 1931 году. География Село расположено в 33 км к западу от Чурапчи, в 180 км к востоку от Якутска. Транспорт Мугудай (Маралайы) стоит на федеральной трассе Р504 «Колыма» (Якутск — Магадан). Население Численность населенияГод77078079080081082083084020012004200720102013201620192022МаралайыСтатистика населения.mw-chart-ba1fc85b1717226cf86a7a4943b9907a5b0931ddab51c81a26a8207561417746f6edbc46c5f88b02810368a6d1e77fb5e0024693b6ade0e6161675e68335efae__zr204175-cls-1056244:hover{pointer-events:none}.mw-chart-ba1fc85b1717226cf86a7a4943b9907a5b0931ddab51c81a26a8207561417746f6edbc46c5f88b02810368a6d1e77fb5e0024693b6ade0e6161675e68335efae__zr204175-cls-1056245:hover{cursor:pointer;fill:rgba(0,0,0,1)}.mw-chart-ba1fc85b1717226cf86a7a4943b9907a5b0931ddab51c81a26a8207561417746f6edbc46c5f88b02810368a6d1e77fb5e0024693b6ade0e6161675e68335efae__zr204175-cls-1056246:hover{cursor:pointer}.mw-chart-ba1fc85b1717226cf86a7a4943b9907a5b0931ddab51c81a26a8207561417746f6edbc46c5f88b02810368a6d1e77fb5e0024693b6ade0e6161675e68335efae__zr204175-cls-1056247:hover{cursor:pointer;fill:rgba(82,130,235,1)}.mw-chart-ba1fc85b1717226cf86a7a4943b9907a5b0931ddab51c81a26a8207561417746f6edbc46c5f88b02810368a6d1e77fb5e0024693b6ade0e6161675e68335efae__zr204175-cls-1056248:hover{cursor:pointer;fill:rgba(0,0,0,0)} Экономика Основная отрасль экономики — сельское хозяйство. Конный завод «Мугудайский». В 2004 году построен пищекомбинат. В ноябре 2015 построен новый корпус школы Культура и образование Мугудайская средняя школа им. Д. Д. Красильникова. Военно-спортивный клуб «Орлёнок», неоднократный призёр различных соревнований республиканского уровня. Дом детского творчества. Центр пропаганды и социальной реабилитации «Сагах». Известные уроженцы Гуляев, Михаил Дмитриевич — председатель Государственного комитета Республики Саха (Якутия) по физической культуре и спорту. Жореева, Татьяна Андреевна — Заслуженный работник культуры Республики Саха, ведущий методист Национальной библиотеки Республики Саха (Якутия). Красильников, Дмитрий Данилович — лауреат Ленинской премии в области науки и техники. Ноговицын, Андрей Тимофеевич — Заслуженный работник сельского хозяйства Республики Саха (Якутия), удостоен звания «Лучший менеджер России» (2001). Ноговицына, Матрёна Степановна — чемпионка России по шашкам (2006, 2010). Примечания Ссылки Маралайы на карте России Мугудайский наслег . Архивировано из оригинала 10 марта 2007 года. По велению Чингисхана . Архивировано из оригинала 29 сентября 2007 года. Благородный почин меценатов в селе Мугудай . Архивировано из оригинала 12 марта 2007 года. Интервью с Михаилом Дмитриевичем Гуляевым, председателем Государственного комитета Республики Саха (Якутия) по физической культуре и спорту (недоступная ссылка — история).
Markovo Airport

Markovo Airport (Russian: Аэропорт Марково) (IATA: KVM) is an airport located in Markovo, in the Chukotka autonomous district of Russia. Starting in the 1940s, Markovo was one of eight stops on the backbone Aeroflot passenger route from Moscow to Anadyr. Military history By 1951, US intelligence reported that an airfield for Tupolev Tu-4 bombers was being constructed at Markovo. However the Soviet Union chose instead to build several bomber staging bases along the northern coast, which could be better supplied by the Northern Sea Route. US intelligence continued to monitor Markovo as a possible Tupolev Tu-22M (Backfire) staging base as late as 1980. Airlines and destinations See also List of airports in Russia References
Aeródromo de Markovo

El Aeródromo de Márkovo (en ruso: Аэропорт Марково; ICAO: UHMO; IATA: ), se encuentra 1 km al sur de Márkovo, en el distrito autónomo de Chukotka, Rusia. El espacio aéreo está controlado desde el FIR de Anádyr (ICAO: UHMA).​ Pista El aeródromo de Márkovo dispone de una pista de tierra en dirección 09/27 de 2428x25 m. (7966x82 pies).​ Es adecuado para ser utilizado por los siguientes tipos de aeronaves : Antonov An-12, Antonov An-24, Antonov An-26 (en invierno Ilyushin Il-76) y clases menores, y todo tipo de helicópteros. Aerolíneas y destinos La compañía ChukotAvia realiza vuelos regulares a Anádyr. Referencias Enlaces externos Características técnicas del aeródromo - AviaPort (en ruso). Consultado el 10 de septiembre de 2011 Información del Aeródromo de Markovo en Great Circle Mapper. (en inglés) (en inglés). Consultado el 10 de septiembre de 2011 Historial de accidentes en Márkovo (en inglés) Consultado el 26 de marzo de 2012 Mapa de ubicación de los aeropuertos de Chukotka en "Our Airports" Archivado el 11 de abril de 2012 en Wayback Machine. (en inglés) Consultado el 26 de marzo de 2012
Aeroportul Markovo

Aeroportul Markovo (IATA: KVM, ICAO: UHMO) este un aeroport din Districtul autonom Ciukotka, Rusia ce deservește zona Markovo⁠(d)[[Markovo (human settlement in Anadyrsky District, Chukotka Autonomous Okrug, Russia)|​]]. Aeroportul a fost tranzitat în 2021 de 2.636 de pasageri. aeroportul dispune de o singură pistă. Infrastructură Piste Terminale Note Vezi și
Марково (аэропорт)

Ма́рково — региональный аэропорт, расположен в селе Марково Анадырского района Чукотского автономного округа. История Аэропорт Марково был построен в годы Великой Отечественной войны как запасной аэродром участка трассы Алсиб. В 1945 году в аэропорту Марково пролётом был нарком иностранных дел В. М. Молотов, который на встрече с работниками аэропорта отметил их вклад в деле организации авиатрассы АлСиб и вручил подарок — большие напольные часы в деревянном корпусе оригинальной конструкции. В 1949 году на аэродроме сформирован 95-й смешанный авиационный отряд, впоследствии переименованный в 95-ю смешанную авиационную дивизию. В ноябре 1953 года дивизия перебазировалась в состав 26-й воздушной армии Белорусского военного округа. Принимаемые типы воздушных судов Принимаемые типы ВС: Ан-2, Ан-12, Ан-24, Ан-26, Ан-28, Ан-72, Ан-74, Ил-18, L-410, Як-40, с 2014 г. — DHC-6-400, а также вертолёты всех типов. Показатели деятельности Маршрутная сеть Пассажирские авиарейсы в направлении окружного центра осуществляются бортами Ми-8 и DHC-6 с регулярностью 1—2 раза в месяц и с такой же регулярностью в направлении сёл Чуванское и Ламутское. Примечания
Matscha-Krater

Matscha (russisch Мача) bezeichnet eine Gruppe von Einschlagkratern in der Republik Sacha im südlichen Mittelsibirien. Der Krater ist mit einem Durchmesser von 300 Metern der größte in einem Feld von fünf Kratern mit Durchmessern zwischen 60 und 300 Metern. Die zwei größten Krater bilden den birnenförmigen Abram-See, drei kleinere Krater befinden sich weiter im Norden. Alle Krater sind gut erhalten. Die Krater können durch den Fall von Eisenmeteoriten entstanden sein. Ihr Alter wird auf ungefähr 7.000 Jahre geschätzt. Siehe auch Liste der Einschlagkrater der Erde Weblinks Terrestrial Impact Crater List. In: cruzio.com. Abgerufen am 26. Januar 2021. Gurov, E. P.; Gurova, E. P.; Kovaliukh, N. N.: The group of Macha craters in western Yakutia. In: Doklady Akademii Nauk SSSR. Band 296, 1987, S. 185–188, doi:10.1016/S0032-0633(97)00041-X, bibcode:1987DoSSR.296..185G (russisch: Gruppa meteoritnykh kraterov macha v zapadnoy Yakutii.). Philippe Pailloua et al.: Discovery of the largest impact crater field on Earthin the Gilf Kebir region, Egypt. 6. November 2004 (impactika.com [PDF; 1,1 MB] Matcha-Krater wird auf Seite 3 beschrieben). Einzelnachweise