Карагински район

Карагински район e административно-териториална единица и общински район в състава на Камчатския край на Руската федерация. Административен център е село Осора. География Карагинският общински район се намира в северната част на полуостров Камчатка, между Охотско море на северозапад и Берингово море на изток. Състои се от три териториални зони: северна, южна и остров Карагински. Площта на района е 40,6 хил. km2. В най-северната част на източното крайбрежие на района село Илпирское, на което принадлежи своеобразен „географски рекорд“ в световен мащаб – ако човек застане с лице към морето, приблизително в посока югоизток-изток, то по права линия в продължение на 32 хиляди километра (около 80% от дължината на екватора на Земята) се простира само океан, като тази въображаема линия, опира в сушата едва в района на град Карачи, Пакистан (по-точно – 1° западно от него). Релеф Голяма част от територията на района е заета от северния край на Средния хребет. На северозапад е разположен Параполския дял, на северизток – разклонения на Корякското възвишение. Бреговата линия е разнородна. Западният бряг е очертан от плавна крива, а източният е силно насечен от широки и дълбоко врязващи се в сушата заливи, разделени от скалисти полуострови. Низината на Параполския дол на много места е мочурлива. Климат Климатичните условия са сурови. Зимата започва през октомври и завършва в края на април (средно 200 дни). Средната температура на най-студения месец (февруари) е -14 °C, в отделни дни пада до -36°. Най-дълбоката снежна покривка е в средата на март (130 cm). Средната скорост на вятъра е 4.2 m/s. Количеството на падащите валежи е 530 mm на месец. Пролетта е кратка и не е много ясно изразена. Преходът на средна температура над 0 °C се случва в средата на май, като ветровете от изток и от запад през този период често донасят застудявания и затоплянето на въздуха се извършва бавно. Лятото е прохладно, особено в крайбрежните райони. Средната месечна температура през най-топлия месец (юли) е +12 °C. Преобладават западните и югоизточните ветрове от моретата, които докарват ниска облачност и понижават температурата на въздуха. Количеството на валежите е 730 mm месечно. Възможни са дълготрайни проливни дъждове. Хидрография На територията на Карагинския район е силно развита реката мрежа – тук протичат 64 реки със 127 притока. Повечето от тях извират от Средния хребет и Корякското възвишение. За водното захранване на реките голяма роля играят подземните води, което обуславя значителното естествено регулиране на оттока, като до 70 % от оттока е през летните и есенните месеци. Реките имат сравнително спокоен характер на теченията, повечето от тях са протичат през широки долини. Най-големите реки са: в северната зона – Анапка; в южната зона – Начики, Русакова; на островната зона – Мамигинваям. Водата в реките е слабо минерализирана. Открити са 31 минерален източника, включително термални, като минералният състав на повечето от тях не е изследван. Русаковските, Дранкинските и Тимлатските извори имат балнеоложко значение. Население Полезни изкопаеми Има запаси на природен газ и нефт, кафяви въглища, злато, сяра, платина, медноникелови руди. История Карагинският район с център село Карага е създаден на 1 април 1926 година. В него е включена цялата територия на Карагинския (с изключение на територията на Укинския селски съвет) и Олюторския район с районен център село Тиличики. След формирането на 10 декември 1930 г. на Корякския национален окръг, от състава на Карагинския район е отделен Олюторския като самостоятелен район. През 1933 г. към Карагинския район е присъединен Укинския селски съвет. От 1 април 1942 г. административен център на района става селото Осора. До 1 юли 2007 г. влиза в състава на Корякския автономен окръг на Камчатска област. Население Национален състав Коренните северни народи са 36,9 % от населението, в т.ч.: коряки – 35,2 %; ителмени – 0,1 %; чукчи – 0,04 %; ескимоси – 0,04 %; евенки— 0,08 %; Административно-териториално устройство В Карагинския район има 6 населени места в състав от един селище от градски тип и пет от селски: В съветския период, на територията на района се намират селата Анапка, Красное, Белореченск, Кирпични, Макаревское, Хайлюля, Ука, Горна Езерная, Чемурнаут, Нови Рекиники. Част от тях опустяват още преди началото на перестройката в СССР. Флора и фауна Животинският свят на района е разнообразен, тук се срещат див северен елен, снежен овен, лос, вълк, кафява мечка, лисица, полярна лисица, росомаха, рис, заек. Птици: скален орел, сокол скитник, белоопашат орел, белоклюна гагара, черна казарка, пискулка, малък лебед, орел рибар, сивокрила чайка, червенокрака маевка, розова чайка, алеутска рибарка и мн. др. В реките и езерата живеят щука, сребрист шаран, умбра, михалица, полярен щипок, всички видове тихоокеанска пъстърва. Интересни туристически места са моржовата колония на остров Семьонов на остров Карагински, островът Птичи, заселен с колонии морски птици и др. С флората и фауната са свързани и някои от основните отрасли на икономиката на района – риболов, преработвателна промишленост, еленовъдство. Местно самоуправление Председател на Съвета на депутатите от 2014 г. – Владислав Гаврилов, управител на района Началник на администрацията Николай Алешкин Известни жители Коянто (В. Косигин) (1933 – 2012) – корякски писател Външни препратки Официален сайт на администрацията на Карагинския район Архив на оригинала от 2016-11-12 в Wayback Machine. Неофициален сайт на бивши и настоящи жители на Карагинския район Архив на оригинала от 2017-05-20 в Wayback Machine. Пощенски кодове на селищата в Карагинския район Законодательные акты (Карагинский р-н) Архив на оригинала от 2016-11-02 в Wayback Machine. Източници