NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Султан-Сарай

Султа́н-Сара́й (кримс. Sultan Saray, з 1945 по 2023 рік — Улья́новка) — село в Україні, у Білогірському районі Автономної Республіки Крим. Підпорядковане Чорнопільській сільській раді. У 2015 році село було внесено до переліку населених пунктів, які потрібно перейменувати згідно із законом «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки». 12 травня 2016 року постановою Верховної Ради України № 1352-VIII селу повернено назву Султан-Сарай відповідно до вимог закону «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки». Постанова набрала чинности у 2023 році. Населення Згідно з переписом УРСР 1989 року чисельність наявного населення села становила 289 осіб, з яких 139 чоловіків та 150 жінок. За переписом населення України 2001 року в селі мешкало 480 осіб. Мова Розподіл населення за рідною мовою за даними перепису 2001 року: Примітки
Utkine, Krasnoperekopsk

Utkine (în ucraineană Уткіне) este un sat în comuna Vîșnivka din raionul Krasnoperekopsk, Republica Autonomă Crimeea, Ucraina. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației localității Utkine era vorbitoare de rusă (57,69%), existând în minoritate și vorbitori de tătară crimeeană (34,62%) și romani (7,69%). Note
Уткіне

У́ткіне (до 1948 року Бостерчі́, кримс. Bosterçi) — село Перекопського району Автономної Республіки Крим. Розташоване на сході району. Відстань від райцентру до населеного пункта становить 8 кілометрів по прямій. Населення 78 чоловік ( на данні 2001 року). Значення Українізована російська назва Уткіне від рос. Уткино означає Качкове. Примітки
Filativka

Filativka (Ukrainian: Філатівка; Russian: Филатовка; Crimean Tatar: Filatovka), is a village in the Krasnoperekopsk Raion, Autonomous Republic of Crimea, southern Ukraine. Along with the rest of the Crimean peninsula, the settlement was occupied and subsequently annexed by the Russian Federation in early 2014. Geography The village is located on the northernmost part of the Crimean peninsula, and has access to the shores of the Rotten Sea. Armiansk is situated 7 km to the northwest, Krasnoperekopsk 13 km to the south. Due to its geographical location, salt production and trade has been a significant part of the local economy. History The settlement was mentioned for the first time in a document in 1915, when the region was part of the Russian Empire, which administered the region under the Taurida Governorate. As of the first Soviet census in 1926, the village had a population of 103 inhabitants, of whom 99 were ethnic Ukrainians, while the rest consisted of one single Belarusian, Russian, Latvian and Czech person respectively. Following the failed 1991 Soviet coup attempt, a majority of Crimean population voted to become part of an independent Ukrainian state. Following the Revolution of Dignity in 2014, Russian military forces invaded and occupied Crimea, and subsequently conducted a highly disputed referendum, which would result in the unilateral annexation of Crimea by the Russian Federation. Demographics As of Ukraine's national census in 2001, Filativka had a population of 1,121 people. The linguistic structure of the population is diverse, since half of the ethnic Ukrainian population living on the Crimean peninsula speaks the Russian language natively. The exact linguistic composition of the settlement was as follows: Historical population data As of the 1926 Soviet census, Filativka had a population of 103 people, of whom all were peasants. The ethnic composition was as follows:. Notable people Vadym Mashchenko (born 2000), Ukrainian football player References
Filativka (Krasnoperekopsk)

Filativka (în ucraineană Філатівка) este localitatea de reședință a comunei Filativka din raionul Krasnoperekopsk, Republica Autonomă Crimeea, Ucraina. Demografie Conform recensământului din 2001, nu exista o limbă vorbită de majoritatea populației, aceasta fiind compusă din vorbitori de rusă (49,06%), ucraineană (28,99%), tătară crimeeană (16,41%) și română (3,12%). Note
Філатівка

Філа́тівка (кримс. Filativka) — село Перекопського району Автономної Республіки Крим. Розташоване на північному заході району. З 2014 року окуповане Російською Федерацією. Назва Уперше село згадується 1915 року як поселення Філатівка. Опис Село розташоване у північній частині Криму, на Перекопі. Філатівка розташована недалеко від берегів солоного озера Сиваш. На північ від села в озеро вдається Литовський ріг. На сході знаходиться затока Філатова Засуха та озеро Янгул. Від великих міст Криму село відрізане на заході, де тече Кримський канал. Усього у селі нараховується 297 дворів, що розташовані уздовж 7 вуличок. Населення Згідно з відомостями усеукраїнського перепису населення, у селі живе 1121 особа. Згідно з «переписом 2014 року», здійсненим окупаційною владою Криму, населення склало 516 осіб. За рідною мовою населення ділиться таким чином Примітки
Храм Святого Архистратига Михаила (Ореанда)

Храм Святого Архистратига Михаила — православный храм в посёлке Ореанда в Крыму, построенный в 2006 году у подножия горы Ай-Никола (Святого Николая) рядом с автомобильной дорогой Ялта — Севастополь. Достопримечательность Южного побережья Крыма. Храм находится в юрисдикции Ялтинского благочиния Симферопольской и Крымской епархии Русской православной церкви. История церкви Церковь возведена возле места, на котором располагался древний христианский монастырь, остатки которого были найдены археологами. Идея возведения на этом месте храма во имя архистратига Михаила принадлежит ялтинской семье Михаила Карашкевича, которые вместе с другими ктиторами пожертвовали деньги на возведение храма. 21 ноября 2006 года церковь была освящена митрополитом Симферопольским и Крымским Лазарем. Архитектурные особенности Церковь построена по проекту известного ялтинского архитектора Вячеслава Бондаренко. Внутренний интерьер (иконостас и иконы) разрабатывали иконописцы из Западной Украины во главе с В. Гуменюком, который украшал многие церкви Западной Украины. Горы, расположенные вокруг церкви, создают необычную акустику. Это используют священники для трансляции пения мужского церковного хора. Многократно отражаясь от скал, пение хора приобретает монументальное звучание, которое можно достичь лишь в специальных концертных залах. Литература Дмитренко Адам. Храмы Большой Ялты. — Симферополь: «Світ», 2006. Ссылки Ялтинское благочиние. Храм Архистратига Михаила. Верхняя Ореанда. Примечания
Țvitkove, Krasnohvardiiske

Țvitkove (în ucraineană Цвіткове) este un sat în comuna Amurske din raionul Krasnohvardiiske, Republica Autonomă Crimeea, Ucraina. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației localității Țvitkove era vorbitoare de rusă (64,73%), existând în minoritate și vorbitori de tătară crimeeană (20,09%) și ucraineană (14,73%). Note
Saint Hripsime Church of Yalta

Saint Hripsime Church (Armenian: Սուրբ Հռիփսիմե եկեղեցի, Surp Hripsime Yekeghetsi), is a working Armenian church located in Yalta on the Crimean peninsula, Ukraine and completed in 1917. It is modeled after a church of the same name in Vagharshapat, Armenia. In fact, a piece of that UNESCO World Heritage site church was symbolically used in the base of this church. References
Cathédrale Sainte-Hripsimé de Yalta

Sainte-Hripsimé (en arménien : Սուրբ Հռիփսիմե եկեղեցի, en ukrainien : Церква Святої Ріпсіме) est une église dédiée à sainte Hripsimé située à Yalta en Crimée. Son plan est calqué sur celui de l'église de Sainte-Hripsimé d'Etchmiadzin en Arménie. En effet, une partie de cette église classée au patrimoine mondial de l'UNESCO a été utilisée symboliquement dans les fondations de cette église. Histoire L'église a été construite de 1905 à 1917. Architecture Notes et références Lien externe Portail de l’architecture chrétienne Portail de l’Ukraine Portail de la Russie
Церковь Святой Рипсиме (Ялта)

Церковь Святой Рипсиме в Ялте (арм. Յալթայի Սուրբ Հռիփսիմե հայկական եկեղեցի) — храм Армянской апостольской церкви в Ялте (ул. Загородная, 3, литер «А»), Крым. Считается одним из шедевров армянской архитектуры Крыма. История Храм построен в 1909—1917 годах, архитектор Г. Тер-Микелов. Прототипом послужила церковь Святой Рипсиме в Эчмиадзине. Церковь была построена на средства и при непосредственном участии П. О. Гукасова. Для росписи церкви был приглашён известный армянский художник В. Суренянц (1860—1921). После многолетней подготовительной работы в 1917 году он переехал в Ялту и поселился рядом с церковью. Последовавшая вскоре эмиграция главного заказчика и прекращение финансирования работ, тяжёлая болезнь, смены власти существенно осложнили его работу. Художник успел окончить только роспись купола, он умер в 1921 году и был похоронен у стен церкви. В 1927—1930 годах на киностудии «Межрабпомфильм» режиссер Яков Протазанов снимал сатирический антирелигиозный фильм «Праздник святого Иоргена» по пьесе Харальда Бергстедта «Фабрика святых» (1919). В виде натуры для собора св. Йоргена использован двор, лестницы и внутренний интерьер церкви Святой Рипсиме. Церковь служила натурной площадкой на съёмках фильма «Много шума из ничего», киностудии «Мосфильм» 1973 года по пьесе У. Шекспира. 22 ноября 2010 года отмечалось 100-летие храма, в связи с чем глава Украинской епархии ААЦ Григорис Буниатян отслужил праздничную литургию в церкви. Примечания Ссылки Павел Можаев. Армянская церковь (церковь святой Рипсиме) в Ялте (рус.) (7 июня 2016). Дата обращения: 18 февраля 2023.
Вірменська церква (Ялта)

Церква Святої Ріпсіме, або Сурб-Ріпсіме (вірм. Յալթայի Սուրբ Հռիփսիմե հայկական եկեղեցի), відома також як Вірменська церква — пам'ятка культури та храм Вірменської апостольської церкви в Ялті, Крим, Україна. Є архітектурним шедевром Ялти та розташовується на схилі пагорба Дарсан. Історія Вірменська церква (Ялта) була зведена коштом великого вірменського нафтопромисловця Погоса Тер-Гукасяна (1858–1937) в пам'ять про його дочку, яка рано пішла з життя і була похована в усипальні біля підмурків храму. Проєкт церкви у 1905 році розробив архітектор Габріель Тер-Мікелян, будівництво тривало з 1909 до 1917 року. Креслення, розписи купола, малюнок вівтаря та інше були виконані за ескізами визначного вірменського художника Вардгеса Суренянца. З 1960 року будівлю церкви використовував Ялтинський краєзнавчий музей. На її території проходили зйомки декількох фільмів («Овід», «Три товстуни», «Щит і меч», «Свято святого Йоргена»). До 1988 року з нагоди 150-ліття Ялти церква була відреставрована. В теперішній час церква є дієвим храмом Вірменської апостольської церкви. Сьогодні тут ведуться служби, працює недільна школа. Архітектура, інтер'єр За обрисами нагадуючи церкву Святої Ріпсіме в Ечміадзині, яка є зразком хрестовокупольного храму середньовічної Вірменії, будівля Вірменської церкви одночасно несе вплив стилю модерн. Матеріалом для будівництва послужив фороський вулканічний туф. Храм вінчає купол конічної форми, стіни прикрашені орнаментом, плетінням, розетками. Церква славиться своєю унікальною акустикою. На фронтоні церкви напис: Галерея Див. також Вардгес Суренянц Примітки Посилання Армянская церковь в Ялте [Архівовано 7 квітня 2012 у Wayback Machine.] Вірменська церква (Ялта) [Архівовано 25 березня 2013 у Wayback Machine.]
Часовня Святого Пантелеимона (Старый Крым)

Часовня Святого Пантелеимона — православная часовня над источником в городе Старый Крым. Посвящена святому Пантелеимону, почитаемому верующими, как целитель и покровитель врачевания. По преданию, часовня была построена в 1826 году над источником, в котором была обнаружена икона святого. Старая часовня сгорела в 1904 году. В 2001 году на деньги прихожан была построена новая часовня, значительные средства на которую выделила Федерации греков Украины. Источник, вода которого считается целебной, также сохранился. За ним долгое время ухаживала Ксения Токарева, переехавшая в Старый Крым из Топлы в 1958 году. Примечания Ссылки Источник св. Пантелеимона
Ceremîsivka, Bilohirsk

Ceremîsivka (în ucraineană Черемисівка) este un sat în comuna Bahate din raionul Bilohirsk, Republica Autonomă Crimeea, Ucraina. Demografie Conform recensământului din 2001, nu exista o limbă vorbită de majoritatea populației, aceasta fiind compusă din vorbitori de rusă (48,09%), tătară crimeeană (39,57%) și ucraineană (9,36%). Note
Черемисівка

Череми́сівка (1948 року — Копюрліко́й, кримс. Köpürliköy, рос. Черемисовка) — село в Україні, в Білогірському районі Автономної Республіки Крим. Підпорядковане Багатівській сільській раді. Опис У селі народився кримськотатарський письменник та художник Еннан Алімов. Збереглася старовинна саманна мечеть Копюрлікой Джамісі 1703 року, що її відкрили після реконструкції у 2017 році. 22 січня 2005 року на повороті до села було встановлено пам'ятник кримськотатарському народному герою Аліму Азамат-оглу, що народився у селі. Примітки
Czornomornaftohaz

Czornomornaftohaz (ukr. Чорноморнафтогаз, ros. Черноморнефтегаз) – ukraińskie przedsiębiorstwo, zajmujące się poszukiwaniem i rozpoznawaniem złóż i wydobyciem ropy naftowej i gazu ziemnego na szelfie Morza Czarnego i Azowskiego. Przedsiębiorstwo eksploatuje 6 złóż gazu i 1 złoże ropy naftowej, wydobywa około 4,3% ogólnej ilości wydobycia gazu na Ukrainie. 100% akcji spółki posiada Naftohaz Ukrainy, jednak po aneksji Krymu przez Rosję władze Republiki Krymu zapowiedziały nacjonalizację przedsiębiorstwa, a wicepremier Krymu Rustam Temirgaljew zapowiedział, że firma stanie się oddziałem Gazpromu. Przypisy Linki zewnętrzne Strona internetowa przedsiębiorstwa (ros.)
Ciornopillea (Bilohirsk)

Ciornopillea (în ucraineană Чорнопілля) este localitatea de reședință a comunei Ciornopillea din raionul Bilohirsk, Republica Autonomă Crimeea, Ucraina. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației localității Ciornopillea era vorbitoare de rusă (56,96%), existând în minoritate și vorbitori de tătară crimeeană (29,44%), ucraineană (10,76%) și greacă (2,38%). Note
Чорнопілля

Чорнопі́лля (до 1948 року — Карачо́ль, кримс. Qaraçöl) — село в Україні, в Білогірському районі Автономної Республіки Крим. Центр Чорнопільської сільської ради. Назва Історична назва села Карачоль утворена від кримськотатарських слів «кара» (чорний) і «чоль» (земля, степ, необроблене поле). У 1948 році село було перейменоване, з урахуванням перекладу попередньої назви села, в Чорнопілля. Історія Перша згадка про поселення Карачоль відноситься до 1856 року. У першій половині XIX ст. місцевість, де розташоване село, належала відставному російському офіцеру Максиму Грекову, як подарована за службу; його маєток був розміщений в поселенні Дозорне. У той час село відносилось до Феодосійського повіту Таврійської губернії. За переписом 1864 року в ньому нараховувалось 10 дворів і мешкало 24 особи (10 чоловіків та 14 жінок) — вільних селян. У 1864 році нащадки Максима Грекова продали Карачоль (1421 десятин пашні) 15 селянам. За декілька років тут оселилися також греки, які переселились до Криму в 1830 році зі східної Фракії після російсько-турецької війни. За іншими джерелами Карачоль одразу була продана грекам. Село почало зростати, до 1915 року тут вже нараховувалось 104 двори і проживало 537 осіб (237 чоловіків і 264 жінки). До Другої світової війни населення села було переважно грецьким. Але, невдовзі після звільнення Криму, 1944 року всіх греків депортували на Урал, без права повернення на батьківщину. В 1960-х роках вони почали повертатися до села. Населення Мова Розподіл населення за рідною мовою за даними перепису 2001 року: Церква Святих Костянтина і Олени Греки-переселенці шанували святих Константина і Олену, які були заступниками їх старого села у Фракії. У 1986 році грецькою общиною була побудована невелика каплиця. До 1913 року була побудована та почала діяти церква, освячена на честь святих рівноапостольних царів Костантина і Олени. З приходом радянської влади у 1932 році церкву закрили, а її приміщення передали сільській раді для клубу. У 1992 році будівля церкви була повернена грецькій православній общині. Впродовж декількох років її реставрували коштом спонсорів і грецького національного банку. У 1999 році церква знову почала діяти. Поруч із церквою розташоване джерело святого Костянтина, яке вважається цілющим. Освіта і культура В селі діють такі навчальні заклади: Дошкільний навчальний заклад «Сонечко» (вул. Шкільна, 3) Чорнопільська загальноосвітня школа I—III ступенів (вул. Шкільна, 1) Грецький культурно-освітній центр Грецький культурно-етнографічний центр «Карачоле» був відкритий 2004 року і працював на громадських засадах. В його фондах нараховується близько 500 експонатів. В травні 2011 року припинив роботу. Адреса: вул. Шоссейна, 46а Примітки Посилання Чорнопілля на сайті Верховної Ради України[недоступне посилання з серпня 2019] Грецьке товариство села Чорнопілля (рос.)
Réservoir du fleuve Noir

Le réservoir du fleuve Noir (en ukrainien : Чорнорічечне водосховище) est un lac artificiel formé sur le cours du Tchorna (fleuve Noir), en Crimée. Le réservoir est d'une surface de 6,04 km2 (604 ha), sa profondeur va jusqu'à 31 m ; le volume total d'eau est de 64,2M m3. Le réservoir est utilisé pour l'alimentation de la ville de Sébastopol en eau. Sa ressource naturelle est protégée par la réserve naturelle de Baydar. Galerie Notes et références Portail de l’Ukraine Portail de l’eau Portail des lacs et cours d'eau Portail des barrages Portail de la Russie
Чорноріченське водосховище

Чорнорі́ченське водосховище (кримс. Çorğuna suv anbarı) — водосховище природного стоку у південно-західній частині півострова Крим, у Бахчисарайському районі поблизу міста Севастополь. Утворене у 1956 році на Чорній річці, у центрі Байдарскої долини. Площа — 6,04 км². Обсяг — 64,2 млн ма³. Висота над рівнем моря 251 м. Опис Водосховище знаходиться в центрі Байдарської долини поблизу села Озерне, повністю на території Бахчисарайського району Автономної Республіки Крим. Водосховище природного стоку, джерело заповнення — річка Чорна . Має в довжину 3,45 км, в ширину 3,55 км, площа дзеркала 6,04 км². Середня глибина водосховища 10,7 м, найбільша — 31,7 м. Обсяг водосховища 64,2 млн м³, експлуатаційні запаси — 44,3 млн м³ . Нижче 7 млн м³ починається «червона зона», яка загрожує стану водойми. У Севастополі вводилися графіки подачі води по районам міста, якщо до червня накопичений обсяг не перевищував 30 млн м³ . Водоскидна споруда являє собою водозливну гравітаційну греблю автоматичної дії. Історія Пошуки на річці Чорна з метою водопостачання міста Севастополя проводилися в 1938—1940 роках. 26 квітня 1949 року Рада Міністрів СРСР прийняла розпорядження про будівництво водосховища в центрі Байдарської долини . Будівництво греблі висотою 28 м завершили в 1956 році що дозволило збирати 33,2 млн м³ річкових вод. У 1977—1984 роках греблю наростили до сучасної висоти 36 метрів і зараз Чорноріченське водосховище є найбільшим за обсягом серед водосховищ Криму. У 2012 році через спекотне літо і початок осені виникло виснаження запасів глибоких вод і утворився дефіцит водного запасу водосховища . Період недостатньої кількості опадів тривав три роки . В результаті чого в грудні 2014 року обсяг водосховища скоротився до 7,16 млн м . Але за рахунок рясних опадів вже до 20 травня 2015 року обсяг збільшився до 49 млн м³ . У 2014—2015 роках в районі водосховища були пробурені свердловини, вода з яких самопливом стала поповнювати запаси зі швидкістю 10-15 тис. м³ на добу . У лютому 2015 року в окупаційному уряді Севастополя обговорювалося питання зміцнення берегів Чорноріченського водосховища, щоб зменшити фільтрацію води при його активному наповненні . У жовтні 2015 року та лютому 2016 року обсяг води становив 40 млн м³ . Обслуговування та використання Водосховище обслуговується і використовується з метою водопостачання державним унітарним підприємством міста Севастополя «Водоканал». Середньодобове споживання води з водосховища — 120 тис. м³ . Див. також Байдарский заказник Чорнорічинський каньйон Примітки Посилання Чернореченское водохранилище. www.sevastopolonline.com. Процитовано 8 травня 2019.: Обслуговування CS1: Сторінки з параметром url-status, але без параметра archive-url (посилання)
Замок Чобан-Куле

Замок Чобан-Куле (кримс. Çoban Qule) — оборонна фортифікаційна споруда, що існувала на мисі Чобан-Куле (Агіра) над Чорним морем поблизу села Морське (Капсихор) в другій половині XV століття. Історія Наприкінці 1450 років генуезець Антоніо ді Гуаско заснував поселення Тассілі, яке стало центром однойменної сеньйорії. Під приводом захисту від нападів турецьких піратів, ді Гуаско приблизно в 1460 році почав будувати замок. Вважається, що в будівництві замку брав участь професійний інженер — фортифікатор Антоніо де Боніно, який прибув з Генуї для інспекції місцевих укріплень. Проте до кінця замок так і не був добудований. 1475 року був захоплений турками, як і всі генуезькі володіння в Криму. Опис замку Замок Чобан-Куле знаходиться на мисі Агіра, за п'ять кілометрів на захід від села Морського. Укріплення складалось з власне замку — башти-донжону та оборонних стін з кутовими баштами та нижнього двору, що прилягав до замку з південно-східної сторони. Кутові башти мали бійниці з можливістю обстрілу вздовж стін. Зараз від донжону залишились цокольний, перший і, частково, другий поверхи. Тепер висота стін башти досягає 8-9 м, товщина — до 3 м. На першому поверсі башти збереглися камін, амбразура з камерою, відкос входу в башту. В цоколі знаходився басейн для води. З заходу, півночі і сходу доступ до башти прикривала оборонна стіна протяжністю 230 метрів. В цілому замок виглядає як квадратне в плані укріплення з чотирма баштами по кутам і масивним донжоном в центрі замкового подвір'я. Галерея Література А. В. Иванов. Крепости и замки Южного берега Крыма. Севастополь, 2008. Г.Б Литвинов. Судак. Популярна енциклопедія. Сімферополь, 2004. Посилання Чобан-Куле на сайті «Прогулка» (укр) [Архівовано 21 серпня 2010 у Wayback Machine.]
Șaumean, Sakî

Șaumean (în ucraineană Шаумян) este un sat în comuna Vorobiove din raionul Sakî, Republica Autonomă Crimeea, Ucraina. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației localității Șaumean era vorbitoare de tătară crimeeană (58,93%), existând în minoritate și vorbitori de ucraineană (12,5%), rusă (8,93%), ebraică (5,36%) și greacă (1,79%). Note
Яни Кьогенеш

Яни Кьоґенеш (кримс. Yañı Kögeneş, до 1937 року — ділянка № 36б, Мережине Б, до 2023 року — Шаумя́н) — село Євпаторійського району Автономної Республіки Крим. У 2015 році село було внесено до переліку населених пунктів, які потрібно перейменувати згідно із законом «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки». 12 травня 2016 року постановою Верховної Ради України № 1352-VIII село перейменоване на Яни Кьоґенеш відповідно до вимог закону «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки». Постанова набрала чинности у 2023 році. Населення Згідно з переписом УРСР 1989 року чисельність наявного населення села становила 42 особи, з яких 21 чоловік та 21 жінка. За переписом населення України 2001 року в селі мешкало 56 осіб. Мова Розподіл населення за рідною мовою за даними перепису 2001 року: Примітки