NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Масандрівський палац

Масандрівський палац(кримс. Masandra Saray) — палац російського імператора Олександра III, пам'ятка архітектури XIX століття в селищі Масандра на Південному узбережжі Криму. Нині палац-музей — філія Алупкинського палацово-паркового музею-заповідника. Історія Першим власником Масандри після анексії Криму Російською імперію став житель Поділля, французький принц, іспанський гранд і російський контрадмірал Карл Нассау-Зіген (1745—1808). Він був одружений з польською магнаткою Кароліною Годзькою, здобув чотири перемоги над турецьким флотом. За успішний штурм Очакова цариця Катерина II подарувала йому Масандру. У 1794 році принц покинув Російську імперію. Масандра повернулася в царську казну. Будівництво палацу розпочалось 1881 року на кошти князя Семена Воронцова. Проєктував палац у стилі часів Людовика XIII французький архітектор Етьєн Бушар. Після смерті князя в 1882 році роботи призупинилися. 1889 року масандрівський маєток разом із недобудованою спорудою придбав імператор Олександр III, який доручив академіку Максиміліану Месмахеру закінчити будівництво та оформити інтер'єр палацу. У 1892–1902 роках спорудження палацового ансамблю продовжилося з внесенням багатьох змін в декор фасаду, виражений в стилі модерну, інтер'єр і планування парка. Будівництвом керував архітектор Оскар Вегенер. Робота була завершена вже по смерті імператора. Палац призначався для відпочинку, тому в ньому не було апартаментів для зустрічей і парадних зал. Сім'я нового імператора Миколи II проводила літо в Лівадійському палаці. До Масандри члени імператорської сім'ї приїжджали для прогулянок парком, а в палаці зупинялись для нетривалого денного відпочинку. Після Жовтневого перевороту в Росії, у 1929–1941 роках, палац використовувався як санаторій «Пролетарське здоров'я» для важкохворих на туберкульоз. У післявоєнні роки палац заселив Інститут виноградарства і виноробства «Магарач», але вже 1948 року тут розмістилася державна дача, відома як «Сталінська». Тут відпочивали Сталін, Хрущов, Брежнєв. 1992 року в палаці відкрилася музейна експозиція, присвячена епосі Олександра III: тут представлено палацові інтер'єри другої половини XIX століття, предмети побуту і витвори мистецтва. 3 вересня 1993 року тут проходили переговори української та російської делегацій про розділ Чорноморського флоту (див. Масандрівські угоди). Інтер'єр палацу Література Крым экскурсионный. Путеводитель. 50 популярных маршрутов. Харків. 2009. Библєкс. ISBN 978-966-2161-08-3. стор. 143 П. В. Голобуцький, Ш. К. Мясоутов. Нассау-Зіген Шарль-Анрі-Ніколя-Отто де [Архівовано 14 квітня 2016 у Wayback Machine.] // Енциклопедія історії України: у 10 т. / редкол.: В. А. Смолій (голова) та ін. ; Інститут історії України НАН України. — К. : Наукова думка, 2010. — Т. 7 : Мл — О. — С. 202. — ISBN 978-966-00-1061-1. Інтернет-ресурси Розташування на мапі Масандрівський палац — Історико-просвітній проект Портал — Ірина Пустиннікова.
Sanatorne

Sanatorne (Ukrainian: Санаторне; Russian: Санаторное; Crimean Tatar: Melas, from Greek Μέλας) is an urban-type settlement in the Yalta Municipality of the Autonomous Republic of Crimea, a territory recognized by a majority of countries as part of Ukraine and annexed by Russia as the Republic of Crimea. Sanatorne is located on Crimea's southern shore at an elevation of 79 metres (259 ft). The settlement is located 3 km (1.9 mi) east from Foros, which it is administratively subordinate to. Its population was 531 in the 2001 Ukrainian census. Current population: 232 (2014 Census). References
Sanatorne

Sanatorne (în ucraineană Санаторне) este o așezare de tip urban din orașul regional Ialta, Republica Autonomă Crimeea, Ucraina. În afara localității principale, nu cuprinde și alte sate. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației așezării de tip urban Sanatorne era vorbitoare de rusă (87,57%), existând în minoritate și vorbitori de ucraineană (10,36%). Note
Санаторне

Санато́рне (раніше Мела́с, Санаторний; кримс. Melas) — селище в Україні, у складі Ялтинського району Автономної Республіки Крим. Знаходиться за 3 км на схід від Фороса, за 39 км від Ялти, і за 101 км від Сімферополя. Найближчий залізничний вузол до м. Севастополя — на відстані 51 км. Санаторне — курортне селище, в якому розташовано 2 санаторії, дитячий оздоровчий комплекс, а також підприємства торгівлі, громадського харчування, побутового обслуговування, дитячий комбінат. На території селища розташований пам'ятка архітектури — палац А. Перовського (архітектор Ельсон), нині — один з корпусів санаторію «Меллас», Меласський парк (пам'ятник садово-паркової архітектури), унікальний природний пам'ятник магматичного походження — гора Дракон з тунелем. Історія Селище з'явилося після окупації Криму Російською імперією, і бере початок від садиби «Меллас» російського міністра наділів Лева Перовського, який у 1834 році викупив ці землі, заклав парк і побудував палац. Після його смерті землі належали російському поету і письменнику О. К. Толстому. Див. також Гора дракона (Крим) Палац Кокорєвих Примітки Посилання Облікова картка на сайті ВРУ
Vidradne, Crimea

Otradnoye or Vidradne (Ukrainian: Відрадне; Russian: Отрадное; Crimean Tatar: Mağaraç) is an urban-type settlement in the Yalta municipality of the Autonomous Republic of Crimea, a territory recognized by a majority of countries as part of Ukraine and annexed by Russia as the Republic of Crimea. Vidradne is located on Crimea's southern shore at an elevation of 68 metres (223 ft). The settlement is located 9 km (5.6 mi) southeast from the town of Massandra, which it is administratively subordinate to. Its population was 582 at the 2001 Ukrainian census. Current population: 707 (2014 Census). References
Vidradne

Vidradne (în ucraineană Відрадне) este o așezare de tip urban din orașul regional Ialta, Republica Autonomă Crimeea, Ucraina. În afara localității principale, nu cuprinde și alte sate. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației așezării de tip urban Vidradne era vorbitoare de rusă (84,36%), existând în minoritate și vorbitori de ucraineană (14,43%). Note
Відрадне (Ялтинський район)

Відра́дне (раніше — Магара́ч; кримс. Mağaraç) — селище в Україні, у складі Ялтинського району Автономної Республіки Крим. Загальні відомості Селище підпорядковується Масандрівській селищній раді, розташоване на південний захід від Нікітського ботанічного саду, на півночі і заході межує з автомагістраллю М18E105 Ялта — Сімферополь і з смт Масандра. До залізничного вокзалу в Сімферополі — 79 км. Має транспортне сполучення з Ялтою (маршрутне таксі). Населення 600 осіб, із яких переважна більшість українці й росіяни. Історія Магарач — старовинне грецьке село, перша документальна згадка якого зустрічається в «Джизйє дефтера Ліва-і Кефе» (Османських податкових відомостях) 1652 року, згідно з якими, в «селищі Скіті разом з Магарач», Мангупського кадилика Кефінського еялету Османської імперії було кілька десятків імен та прізвищ платників податків-християн — більше, ніж у будь-якому іншому з перелічених у відомості поселень. У 1778 році християнське населення селища було депортовано російськими військами у Надазов'я. Селище почало розвиватися після утворення 1828 року дослідно-виробничої бази з виноградарства та будівництва 1851 року винзаводу. На території селища, в парковій зоні, розташований пансіонат «Прибережний» (з 2000 року — парк—пам'ятка садово-паркового мистецтва). 13 червня 2011 року у смт Відрадне було освячено Перший храм Української греко-католицької церкви на Кримському півострові. 22 липня 2012 року Блаженніший Патріарх Святослав, Предстоятель УГКЦ, особисто передав до храму на постійне перебування для публічного почитання мощі священномученика Климента папи Римського. У березні 2014 року незаконно анексоване Російською Федерацією. Таємна садиба Януковича У курортному селищі Відрадне на ділянці колишньої дружини екс-президента України Віктора Януковича Людмили Янукович знаходиться триповерхова вілла площею 2345 м², котеджі для відпочинку на березі моря, будиночки для обслуги, спа-центр, басейн, тенісний корт, альтанки, господарські приміщення тощо. Вілла знаходиться на колишній території кримського науково-дослідного інституту виноградарства і виноробства «Магарач». У 2003 році тоді ще прем'єр Віктор Янукович отримав цю землю, відібравши її у інституту, а у 2004 році там побудували віллу. У 2015 році ринкова вартість цієї садиби з ділянкою, пляжем і спорудами оцінювалася у 25 мільйонів доларів. За інформацією розслідувачів, всі підходи до особняка перекриті залізними воротами. Примітки Посилання Розташування на мапі Література Горный Крым. Атлас туриста / ГНПП «Картографія», Укргеодезкартографія ; ред.: Д. И. Тихомиров, Д. В. Исаев, геоинформ. подгот. Е. А. Стахова. — К. : ДНВП «Картографія», 2010. — 112 с. Енциклопедія сучасної України / ред. кол.: І. М. Дзюба [та ін.] ; НАН України, НТШ. — К. : Інститут енциклопедичних досліджень НАН України, 2001­–2025. — ISBN 966-02-2074-X.
Woschod (Jalta)

Woschod (ukrainisch und russisch Восход) ist eine Siedlung städtischen Typs mit 481 Einwohnern. Die Ortschaft liegt an der subtropischen Südküste der Halbinsel Krim, 7 km nordöstlich von Jalta, zu deren Stadtgemeinde es administrativ gehört. Seit der international nicht anerkannten Annexion der Halbinsel Krim durch Russland im März 2014 gehört Woschod de facto zum Föderationssubjekt Südrussland der Russischen Föderation. De jure nach Angaben der administrativ-territorialen Teilung der Ukraine ist Woschod Teil der Autonomen Republik Krim, die zu den durch Russland besetzten Gebieten gehört. Geschichte Der Ort wurde 1920 gegründet und gehörte kurzzeitig zum Gouvernement Taurien, das bis Oktober 1921 bestand. Nach der Gründung der Sowjetunion war er Teil der ASSR der Krim (später Oblast Krim) innerhalb der Russischen SFSR. 1971 bekam Woschod den Status einer Siedlung städtischen Typs. Durch Beschluss des Obersten Sowjets der UdSSR aus Anlass des 300. Jahrestags des Vertrags von Perejaslaw wurde Woschod zusammen mit der Oblast Krim am 26. April 1954 an die Ukrainische Sozialistische Sowjetrepublik angeschlossen. Seit 1991 ist Woschod Teil der unabhängigen Ukraine. Als Folge der völkerrechtswidrigen Annexion der Krim steht Woschod seit 21. März 2014 unter russischer Kontrolle. Weblinks Поселок Восход, bigyalta.net (russisch) Einzelnachweise
Voskhod, Yalta Municipality

Voskhod (Ukrainian: Восход; Russian: Восход; Crimean Tatar: Cemiyet) is an urban-type settlement in the Yalta Municipality of the Autonomous Republic of Crimea, a territory recognized by a majority of countries as part of Ukraine and annexed by Russia as the Republic of Crimea. Voskhod is located on Crimea's southern shore at an elevation of 229 metres (751 ft). It is administratively subordinate to the Massandra Settlement Council. Its population was 384 in the 2001 Ukrainian census. Current population: 466 (2014 Census). References External links http://rada.gov.ua/
Восход (Ялтинський район)

Восхо́д (також Джеміє́т, кримс. Cemiyet) — селище в Україні, у складі Ялтинського району Автономної Республіки Крим, підпорядковується Масандрівській селищній раді. Опис Курортне селище Восход розташоване на березі Чорного моря, біля Масандри, більше відоме як Джемієт (перейменоване в 1971 році). Розташоване в східній частині Південного берега Криму, за 71 км від залізничної станції Сімферополь. Через селище проходить траса державного значення — Сімферополь — Ялта (М18), є транспортне сполучення з м. Ялта (тролейбус, маршрутне таксі). Північна і північно-східна частини селища межують із Ялтинським гірсько-лісовим заповідником, східна — з територією Державного Нікітського ботанічного саду, західна — з смт Масандра. Територія селища є рекреаційною зоною. Тут розташовані санаторій, ефіроолійний завод, пансіонат, дитячий садок. На території Восходу розташована колишня садиба графа Устинова (початок XX ст.), є паркова зона в районі пансіонату. Історія У 1971 році селища Душисте, Дорожнє (Джемієт), Сосняк увійшли до складу смт Восход. В XIX столітті тут розташовувався маєток баронеси Марії Фредерікс, на території якого діяла Благовіщенська громада сестер милосердя Червоного Хреста. Із 1920 року, після будівництва протитуберкульозного санаторію та ефіроолійного заводу, селище почало облаштовуватися і формуватися. Примітки Посилання Енциклопедія сучасної України / ред. кол.: І. М. Дзюба [та ін.] ; НАН України, НТШ. — К. : Інститут енциклопедичних досліджень НАН України, 2001­–2025. — ISBN 966-02-2074-X.
Mufti-Jami Mosque

The Mufti-Jami Mosque, (Crimean Tatar: Müfti Cami, Ukrainian: Муфті Джамі, Russian: Муфти-Джами, Turkish: Müftü Camii) is located in a neighborhood of Feodosia, Crimea, sometimes called “Little Istanbul” in the southwestern part of the old city. Structure The main part of the building is a square plan of about 16 by 16 meters covered by a dome. The main entrance is from the north, with a portal framed by windows and mihrab niches; another entrance is from the west. Inside the building, facing the main entrance is a rectangular mihrab of about 7 by 3 meters. The minaret is at the northwestern corner of the building. History The mosque was commissioned by a person named Mûsâ in 1623 and finished by 1639. The mosque was not destroyed during the Russian invasion of 1783, unlike most Ottoman-era buildings in the city. After the invasion, the mosque was used as a Russian Orthodox church and later as an Armenian Catholic church. Since the building was not in use as a mosque at the time, it survived the mass deportation of Tatars in 1944. Some restoration was done in 1967. The interior walls had been decorated with hand-painted designs from its years as a church, but when the building underwent restoration in 1975, these were plastered over. The minaret was rebuilt in 1976 on its old base. Restoration may have continued till 1980. The mosque was reopened for Muslim worship in 1995, and the designs under the plaster were brought into the open again. Regular worship has continued since 1998. In the courtyard of the building are the ruins of a structure called a tomb. This may be one of the two places of pilgrimage (ziyaretgâh) mentioned by Evliya Çelebi, those of Şehid Baba and Şeyh Ebûbekir. Around the mosque a few broken gravestones remain; other gravestones have been moved to the city museum. Photos See also Religion in Crimea Islam in Ukraine Islam in Russia List of mosques in Russia List of mosques in Europe References
Mosquée Mufti-Djari

La mosquée Mufti-Djari est un bâtiment religieux en Crimée. Fondée en 1637 ; elle se trouve à Théodosie en Crimée. Elle a été une église arménienne pendant l'Empire russe. C'est un bâtiment classé au registre national des monuments d'Ukraine et en Russie. Notes et références Voir aussi Liste de mosquées d'Ukraine. Portail de l’architecture et de l’urbanisme Portail de l'islam Portail de l’Empire ottoman Portail de l’Empire russe Portail de l’Ukraine
Mufti Dżami

Mufti Dżami (krymskotat. Müfti Cami, ukr. Муфті Джамі, ros. Муфти-Джами) – meczet w Teodozji, zabytek XVII-wiecznej architektury osmańskiej. Historia Meczet został zbudowany w latach 1623–1627. Po przyłączeniu Krymu do Imperium Rosyjskiego został odebrany muzułmanom i przekazany miejscowej społeczności ormiańskiej z przeznaczeniem na kościół. Taką też funkcję budynek spełniał do połowy XX w. Po II wojnie światowej został całkowicie porzucony. Według niektórych źródeł był restaurowany w 1975 r. W 1987 r. pożar zniszczył nieużytkowaną budowlę, a jej fundamenty dodatkowo naruszyła budowa bloku mieszkalnego w bliskim sąsiedztwie. Meczet został odbudowany w latach 1993–1996. Zgodnie z dawnym opisem świątyni odtworzono od podstaw minaret, otwartą kolumnadę połączoną łukowymi przęsłami, rzeźbiony portal prowadzący do sali modlitewnej od północy oraz wystrój wnętrza meczetu. Po zakończeniu prac remontowych budowla ponownie znalazła się w rękach wspólnoty muzułmańskiej i pełni pierwotne funkcje sakralne. Architektura Meczet wzniesiono w stylu typowym dla osmańskiej architektury sakralnej. Jest to budowla na planie kwadratu, z prostokątną wnęką od strony południowej, w której znajduje się mihrab. Nad salą modlitewną wzniesiono sferyczną kopułę. Minaret wykończono trzema ustawionymi jedna na drugiej kulami, zwieńczonymi półksiężycem. Wejście do budynku znajduje się od strony północnej i prowadzi przez rzeźbiony portal oraz kolumnadę. Przypisy
Муфти-Джами

Муфти́-Джами́ (укр. Муфті Джамі́, крымскотат. Müfti Cami, Муфти Джами) — соборная пятничная мечеть в Феодосии (Крым). Единственное сохранившееся историческое мусульманское культовое сооружение города и окрестностей. С конца XVIII до начала XX века была армянской католической церковью Успения. История Строительство здания велось с 1623 года по 1630 год феодосийскими турками по образцу средневековых стамбульских мечетей. Перед зданием находилось тюрбе, не сохранившее до нашего времени. После присоединения Крыма к Российской империи здание было передано армянам-католикам. В 1975 году проведена реставрация, в ходе которой достопримечательности возвращен первоначальный вид (восстановлена утраченная часть минарета, устранены трещины, заменены окна, двери, пол, кровля и внутренняя штукатурка). С концом советской эпохи здание мечети передали мусульманской общине, и с 1998 года в нём по пятницам проходят молитвы Джума-намаз. Архитектура Основная часть мечети представление из себя кубическое строение из бутового камня с чередованием кирпичной кладки. Здание венчает двенадцатигранный купол. К мечети примыкает восьмигранный минарет, построенный из тесаного известняка. Неподалеку мечети сохранились фрагменты старой брусчатки и руины турецких бань. Галерея Примечания Ссылки Мечеть Муфти-Джами
Муфті-Джамі

Муфті-Джамі́ (кримс. Müfti Cami) — соборна мечеть у Феодосії (Крим). Єдина збережена історична мусульманська культова споруда міста та околиць. Протягом кінця XVIII — початку XX століття була Католицьким костелом Успіння Пресвятої Діви Марії. Історія Збудована протягом 1623—1637 років турками за зразком османських мечетей. Із XVII — XVIII століття перед Муфті-Джамі знаходилося тюрбе, не збережене до нашого часу. Після захоплення Криму Російською імперією передана вірменам-католикам. У 1975 році проведено реставрацію, в ході якої пам'ятці повернуто первісний вигляд (відновлено втрачену частину мінарету, усунуто тріщини, замінено вікна, двері, підлогу, покрівлю та внутрішню штукатурку). Після розпаду СРСР будівлю мечеті передали мусульманській громаді, з 1998 року в ній щоп'ятниці проходить намаз. В 1990-х роках під стіни мечеті, тоді ще не повернутої кримськотатарській громаді міста, було привезено вцілілі надгробки з старого караїмського цвинтаря. Пізніше їх було перевезено до дачі Стамболі, де вони й знаходилися в квітні 2007 р. Архітектура Чотирикутну в плані мечеть збудовано з бутового каменю з чергуванням цегляної кладки. Вхід до Муфті-Джамі фланковано нішами-міхрабами. Вікна споруди розташовано на двох рівнях, завершується великим куполом із 12-гранним світловим барабаном, що спирається на сферичні паруси. До мечеті прилягає восьмигранний мінарет, складений із тесаного вапняка. Неподалік мечеті збереглися фрагменти старої бруківки та руїни турецьких лазень. Попри те, що мечеть неодноразово перебудовувалася, по первинних деталях, що збереглися, можна говорити про вплив візантійських зразків і школи Синону, видатного турецького зодчого. Галерея Примітки Джерела
Bogatir (Crimea)

Bogatir - Богатир (ucraïnès) - és un poble a la República Autònoma de Crimea a Ucraïna, que el 2014 tenia 164 habitants. Pertany al districte de Bakhtxissarai. Segons les dades del 2001 la composició de la població de la vila de Bogatir d'acord amb la llengua que empren és la següent: Referències
Bohatyr (Krym)

Bohatyr (ukr. Богатыр, ros. Богатырь, Bogatyr) – wieś na Ukrainie, w Autonomicznej Republice Krymu (de iure stanowiącej integralną część państwa ukraińskiego, w 2014 anektowanej przez Rosję i odtąd funkcjonującej jako Republika Krymu), w rejonie bakczysarajskim. W 2001 liczyła 188 mieszkańców, wśród których 13 wskazało jako ojczysty język ukraiński, 79 rosyjski, 95 krymskotatarski, a 1 inny. Według spisu ludności przeprowadzonego przez okupacyjne władze rosyjskie populacja wsi w 2014 wynosiła 164 osoby. Przypisy
Bohatîr, Bahciîsarai

Bohatîr (în ucraineană Богатир) este un sat în comuna Zelene din raionul Bahciîsarai, Republica Autonomă Crimeea, Ucraina. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației localității Bohatîr era vorbitoare de tătară crimeeană (50,53%), existând în minoritate și vorbitori de rusă (42,02%) și ucraineană (6,91%). Note
Velike Sadóve

Velike Sadóve (en (ucraïnès): Велике Садове) és un poble de la República Autònoma de Crimea a Ucraïna, que el 2014 tenia 397 habitants. Pertany al districte de Bakhtxissarai. Fins al 1948 la vila es deia Taix-Bastí. Població Segons les dades del 2001 la composició de la població de la vila de Bolxoie Sadóvoie d'acord amb la llengua que empren és la següent: Referències
Velîke Sadove, Bahciîsarai

Velîke Sadove (în ucraineană Велике Садове) este un sat în așezarea urbană Kuibîșeve din raionul Bahciîsarai, Republica Autonomă Crimeea, Ucraina. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației localității Velîke Sadove era vorbitoare de rusă (57,34%), existând în minoritate și vorbitori de tătară crimeeană (29,92%) și ucraineană (11,91%). Note
Víktorivka

Víktorivka (en (ucraïnès): Вікторівка) és un poble de la República Autònoma de Crimea a Ucraïna, que el 2014 tenia 736 habitants. Pertany al districte de Bakhtxissarai. Fins al 1948 la vila es deia Kutxuk-Iaixlav. Població Segons les dades del 2001 la composició de la població de la vila de Víktorovka d'acord amb la llengua que empren és la següent: Referències
Viktorivka, Bahciîsarai

Viktorivka (în ucraineană Вікторівка) este un sat în comuna Aromatne din raionul Bahciîsarai, Republica Autonomă Crimeea, Ucraina. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației localității Viktorivka era vorbitoare de tătară crimeeană (81,36%), existând în minoritate și vorbitori de rusă (11,91%) și ucraineană (4,32%). Note
Вікторівка (Бахчисарайський район)

Ві́кторівка (до 1948 року — Кючу́к-Яшла́в, кримс. Küçük Yaşlav) — село в Україні, у Бахчисарайському районі Автономної Республіки Крим. Підпорядковане Ароматненській сільській раді. Розташоване на півночі району. За даними сільради на 2009 рік площа, яку займає село, 98,6 гектара, на якій у 354 дворах було 859 жителів. У селі 13 вулиць, діє початкова загальноосвітня школа з російською та кримськотатарською мовами навчання. В селі діє мечеть Кючук-Яшлав Джамісі. Назва Кучук (кримс. küçük) означає «малий», Яшлав (кримс. Yaşlav) походить від аристократичного роду беїв, які за часів Кримського ханства володіли землями в долинах Альми та Качі. Населення Згідно з переписом УРСР 1989 року чисельність наявного населення села становила 23 особи, з яких 10 чоловіків та 13 жінок. За даними перепису населення 2001 року, у селі мешкала 1041 особа. Мовний склад населення села був таким: Примітки
Vissoke (Crimea)

Vissoke (en (ucraïnès): Високе) és un poble de la República Autònoma de Crimea a Ucraïna, que el 2014 tenia 151 habitants. Pertany al districte de Bakhtxissarai. Fins al 1945 la vila es deia Kermentxik. Població Segons les dades del 2001 la composició de la població de la vila de Vissoke d'acord amb la llengua que empren és la següent: Referències
Vîsoke, Bahciîsarai

Vîsoke (în ucraineană Високе) este un sat în așezarea urbană Kuibîșeve din raionul Bahciîsarai, Republica Autonomă Crimeea, Ucraina. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației localității Vîsoke era vorbitoare de rusă (59,41%), existând în minoritate și vorbitori de tătară crimeeană (30,69%) și ucraineană (9,41%). Note
Oleksievka, Bilohirsk

Oleksievka (în ucraineană Олексієвка) este un sat în comuna Krînîcine din raionul Bilohirsk, Republica Autonomă Crimeea, Ucraina. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației localității Oleksievka era vorbitoare de rusă (63,37%), existând în minoritate și vorbitori de tătară crimeeană (32,34%) și ucraineană (2,97%). Note