Володимирський собор (Херсонес)

Володимирський собор — православний собор на території Херсонесу Таврійського (Гагарінський район Севастополя, Україна). Історія храму За церковними переказами та історичними свідченнями, хрещення Великого князя київського Володимира Святославича відбулося 988 року в місті Херсонесі, або Корсуні (так його називали древні русичі; нині — Національний заповідник «Херсонес Таврійський» в місті Севастополі). У «Повісті минулих літ» преподобний Нестор Літописець згадує про міську соборну церкву: «посеред граду, де збираються корсунці на торг», яка, як припускають учені, могла бути найімовірнішим місцем доленосної для усієї Київської Русі події. Уперше ідея увічнення місця Хрещення рівноапостольного київського князя Володимира була висловлена в 1825 році та належала головнокомандувачеві Чорноморським флотом і портів віцеадміралові Олексію Грейгу. Саме за його ініціативою в Херсонесі в 1827 році були проведені археологічні розкопки під керівництвом К. Крузе, які виявили руїни древніх християнських храмів, і серед них — залишки хрестоподібної в плані церкви в центрі головної площі міста. На початку 1830-х років історики Ф. Дюбуа де Монпере і Н. Мурзакевич припустили, що великий київський князь прийняв святе хрещення саме в цій базиліці. Так усі хвилювання з приводу визначення місця споруди в Херсонесі храму в ім'я святого Володимира — хрестителя Київської держави, розвіялися, і він повинен був з'явитися над руїнами древньої святині. 1850 року клопотанням святителя Інокентія, архієпископа Херсонського і Таврійського, тут була заснована Свято-володимирська обитель. 23 серпня 1861 року відбулася урочиста закладка собору на честь рівноапостольного київського князя, у присутності Імператора Олександра II і Імператриці Марії Олександрівни. Будівництво Автором проєкту Володимирського собору в Херсонесі був академік архітектури Давид Грімм, за задумом якого храм мав бути зведений у візантійському стилі. Його будівництво тривало 15 років і в 1874-1876 роках за активної участі інженера-архітектора М. Арнольда було завершене. Це був один з найбільших соборів країни (висота — 36 м, загальна площа — 1726 м², діаметр купола 10,5 м), який може вмістити до 1 000 осіб. Роботи з прикрашення храму почалися тільки напередодні святкування 900-річчя Хрещення Русі. Розписати та прикрасити грандіозний собор до знаменної дати не вдалося, тому 13 червня 1888 року до дня пам'яті рівноапостольного київського князя Володимира був освячений тільки Нижній храм на честь Різдва Пресвятої Богородиці, в якому був встановлений дерев'яний різьблений іконостас. У 1888 році почалися роботи з облаштування інтер'єру Верхнього храму, керівництво яким було доручено архітекторові Н. Чагину. Розписи та ікони для центрального іконостаса собору Херсонесу виконав академік живопису А. Корзухін. Крім того, в інтер'єрі храму були використані виконані в 1850-і роки мальовничі твори академіка Т. Неффа і художника П. Рісса, ікони майстрів І. Майкова та Е. Сорокіна. Мармурові роботи (іконостас Верхнього храму, мозаїчна підлога собору, мармурова балюстрада уподовж солеї тощо) виконали італійські майстри Й. Сеппи та брати Баскаріні. Урочисте освячення головного престолу князя — Володимирського собору здійснив 17 жовтня 1891 року архієпископ Таврійський і Сімферопольський Мартініян (Муратовський), хоча остаточне оформлення храму було завершене тільки в 1894 році. Права прибудова собору була освячена 12 липня 1892 р. в ім'я князя Олександра Невського. Лівий престол собору був освячений в ім'я святого Апостола Андрія Первозваного. У нижньому храмі собору також була права бічна прибудова святого Мартініяна. У цій прибудові й були похоронені тіла архієпископа Мартініяна (пом. 1898) і настоятеля монастиря преосвященного Інокентія (Солотчина, пом. 1909). Ще в 1859 році з Малої домової церкви Зимового палацу в Санкт-Петербурзі в Херсонес було передано в мармуровому ковчегу у вигляді Євангелія частинку мощей св. рівноапостольного київського князя Володимира. Цю святиню після спорудження Володимирського собору помістили в Нижньому храмі поряд з історичними руїнами древньої базиліки. У вівтарі Верхнього храму знаходився список з чудотворної Корсунської ікони Божої Матері, за переказами, перенесеної князем Володимиром з Херсонеса. Всього в собор було передано мощі 115-ти святих. Відновлення собору Під час Другої світової війни собор був зруйнований. Роботи з його відновлення почалися наприкінці 1990-х років, хоча активний розвиток вони отримали тільки 2000 року. Проєкт відтворення храму розробляв Інститут «УкрНДІпроектреставрація» (м. Київ) під керівництвом архітектора Євгенія Осадчого, ескізи релігійного живопису внутрішнього убрання собору виконали художники Академії мистецтв Г. І. Петрова, А. С. Пігарьов у 2001 році. З 2002 року у Володимирському соборі був відтворений розпис художниками з Києва, Санкт-Петербурга і Криму, які відновили втрачений живопис академіків А. І. Корзухина, Т. А. Неффа, монументальні композиції: в куполі «Святий Дух» (автори — Л. Стебловська, Є. Ревенко), «Хрещення Господнє» (виконавець А. Дмитренко за ескізом К. Попівського, фотоматеріалам РДІА, ф.812), «Перетворення Господнє» (виконавці Л. і Н. Дмитренко за ескізом А. С. Пігарьова, фотоматеріалам РДІА, ф.812), і центральна композиція у вівтарі храму «Тайна Вечеря» (у співавторстві А. Пігарьов, Г. Петрова, К. Попівський). Ікони для мармурового іконостаса Верхнього храму написали художники А. і Н. Дмитренки за ескізами А. Пігарьова та А. Петрової, фотоматеріалам РДІА, ф.812. Освячення головного вівтаря відтвореного Херсонесу Свято-володимирського відбулося 3 квітня 2004 року, а через тиждень — Пасхальне богослужіння. Посилання Сферична панорама Володимирського собору в Херсонесі [Архівовано 4 березня 2016 у Wayback Machine.] Довідка про храми Севастополя Віртуальний тур по Криму в панорамах на 360 градусів. Володимирський собор [Архівовано 4 березня 2016 у Wayback Machine.] Відеофільм ТРК «Глас» про історію Херсонесу Таврійського і відновлений Володимирський собор [Архівовано 17 січня 2012 у Wayback Machine.] Храм Святого Володимира. Фотогалерея. Внутрішнє убрання храму [Архівовано 3 листопада 2009 у Wayback Machine.]