NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Svalboet

Svalboet (ryska: Ласточкино гнездo, ukrainska: Ластівчине гніздо) är ett slott beläget på toppen av en 40 meter hög klippa vid Svarta havet i Gaspra nära Jalta på Krim. Byggnaden är ritad i nygotisk stil av den ryske arkitekten Leonid Sjervud och uppfördes mellan 1911 och 1912 åt den balttyske oljemiljardären Baron von Steingel. Den magnifika arkitekturen och läget gör Svalboet till en av Krims populäraste turistattraktioner. Historia Den första byggnaden på klippan byggdes ungefär 1895 åt en rysk general. Den första byggnaden han byggde var en stuga gjord av trä som hette "Castle of Love". Stugan såldes senare och köptes av A. K. Tobin, en hovläkare till den ryska tsaren. Baron von Steingel, en balttysk adelsman som blivit rik efter att ha extraherat olja i Baku, köpte trästugan 1911 och ett år efter det att han köpte stugan hade han bytt ut den mot den nuvarande byggnaden vid namn Schwalbennest. Den skotska friherrliga stilen och den nymoriska stilen introducerades på Krim på 1820-talet av Edward Blore, arkitekten för Vorontsovpalatset (1828–1846). Till skillnad från palatsen i Alupka och Koreiz är Svalboet snarare i stil med olika tyskinspired slottsdårskap, som Lichtenstein Castle, Neuschwanstein och Stolzenfels slott, trots att dess osäkra kust vid klipporna ligger parallellt med Belémtornet i Portugal eller Miramareslottet vid Triestebukten utanför Trieste i Italien. 1914 sålde von Steingel byggnaden vidare till P. G. Shelaputin för att använda den som restaurang. En kort tid efter att den Ryska revolutionen ägde rum användes byggnaden enbart som en turistattraktion. 1927 inträffade en stor jordbävning som låg på 6 till 7 på Richterskalan, men byggnaden klarade sig trots detta. Byggnaden var inte skadad, förutom några dekorationer som kastades i havet tillsammans med en liten del av klippan. Däremot fick klippan en stor spricka. På 1930-talet användes byggnaden av en läsgrupp från en resort som låg nära. Den stängdes dock senare på grund av säkerhetsrisken, med tanke på skadan klippan hade fått från jordbävningen. Därefter hölls byggnaden stängd i ungefär 40 år. Revovering och ombyggnad av byggnaden började 1968. Projektet involverade en liten del av slottet, och samtidigt lades en betongplatta för att göra klippan starkare och mer tålig. Sedan 1975 har det funnits en italiensk restaurang som drivits inuti byggnaden. 2011 stängdes Svalboet tillfälligt under en period på tre månader, på grund av ett större renoveringsarbete som uppskattades kosta ungefär 1 200 000 hryvnia (ungefär 370 000 svenska kronor). I populärkulturen Stanislav Govoruchins deckarfilm Desiat negritiat från 1987 (baserad på Agatha Christies Tio små negerpojkar) använde sig av Svalboet under inspelningen av filmen. Den syns även i Mio min Mio från 1987 när Bosse/Mio anländer till Landet i fjärran. Referenser Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Svalboet.﻿
Ойбурское озеро

Ойбу́рское о́зеро (укр. Ойбурське озеро, крымскотат. Oybur gölü, Ойбур голю) — солёное озеро, расположенное на северо-западе Сакского района; 4-е по площади озеро Сакского района. Площадь — 5,0 км², 4,39 км². Тип общей минерализации — солёное. Происхождение — лиманное. Группа гидрологического режима — бессточное. Площадь водосборного бассейна — 92 км². География Входит в Евпаторийскую группу озёр. Вокруг озера расположены сёла Штормовое и Поповка, неподалёку — Крыловка (севернее). Длина — 4 км. Ширина средняя — 1,3 км, наибольшая — 1,5 км. Глубина средняя — 2 м, наибольшая — 3,9 м. Высота над уровнем моря: −0,4 м. Отделён от Чёрного моря перешейком по которому проходит дорога без твёрдого покрытия. Местами есть надводные камни. Имеет округлую форму вытянутую с северо-запада на юго-восток. Берега пологие, за исключением небольшого участка на юго-востоке — обрывистый с пляжем. На востоке и северо-западе (у Поповки) к озеру прилегают солончаки. Реки не впадают. На дне залегает толща донных отложений: илистые чёрные в верхнем слое, затем серые и стально-серые, иногда с голубоватым оттенком. Высшая водная растительность развивается успешно лишь в опреснённых верховьях озёр и у выходов маломинирализованных подземных вод. Озеро зарастает водной растительностью преимущественно на опреснённых участках — в лагунах у пересыпей, в устьях впадающих балок, в зоне выходов подземных вод. Тут интенсивно развиваются различные водоросли, вплоть до цветения воды. В некоторые годы водоросли придают летом озёрной рапе красноватый или зеленоватый оттенок. Среднегодовое количество осадков — около 400 мм. Питание: смешанное — поверхностные и подземные воды Причерноморского артезианского бассейна, морские фильтрационные воды. Хозяйственное значение Грязи (иловые сульфидные приморского типа) озера отнесены к категории лечебных и поэтому озеро является местом рекреации. Является одним из 14 грязевых месторождений Крыма, имеющих утверждённые Советом Министров УССР зоны санитарной охраны. В феврале 2019 года на берегу Ойбурского озера началось строительство завода по выращиванию креветок Строительство завода не проходило государственную экологическую экспертизу Росприроднадзора. Несмотря на проверку прокуратуры Крыма и экстренный выезд на место сотрудников министерства экологии и природных ресурсов РК строительство завода не прекратилось. Завод будет использовать местные водные биоресурсы в качестве кормов для креветок. Примечания Источники и ссылки Лист карты L-36-103 Евпатория. Масштаб: 1 : 100 000. Состояние местности на 1986 год. Издание 1988 г. ГНПП Картография (Атлас географии Украины), 2003 г. На сайте Рескомводхоза АРК (рус.). Архивировано из оригинала 4 мая 2013 года.
Ойбурзьке озеро

Ойбу́рзьке о́зеро, Ойбу́р Ґолю́ (кримс. Oybur gölü) — лиманне безстічне солоне озеро, розташоване у центрі Євпаторійського району. Входить в Євпаторійську групу озер. Площа — 5,0 км² — 4-те за площею озеро району. Географія Навколо озера розташовані села Штормове и Попівка, трохи не північ — Криловка. Довжина — 4 км. Ширина середня — 1,3 км, найбільша — 1,5 км. Глибина средня — 2 м, найбільша — 3,9 м. Висота над рівнем моря: —0,4 м. Відділене від Чорного моря косою. Має форму витягнутого з північного заходу на південний схід кола. Берега пологі, за виключенням невеликої дільниці на південному сході — обрив з пляжем. Річки до озера не впадають. Средньорічна кількість опадів — близько 400 мм. Живлення: поверхневі та підземні води Причерноморского артезианского бассейна. Господарське значення Грязі (муловіе сульфідні приморського типу) озера віднесені до категорії лікувальних і тому озеро є місцем рекреації. Є одним з 14 грязьових родовищ Криму, що затверджені Радою Міністрів УРСР зони санитарної охорони. Джерела Аркуш карти L-36-103 Евпатория. Масштаб: 1 : 100 000. (рос.) Зазначити дату випуску/стану місцевості. ГНПП Картография (Атлас географии Украины), 2003 г. На сайте Рескомводхоза АРК[недоступне посилання з квітня 2019]
Flughafen Simferopol

Der Internationale Flughafen Simferopol Amet-Chan Sultan (ukrainisch Міжнародний аеропорт «Сімферополь» імені Султана Амет-хана, krimtatarisch Aqmescit Ava Limanı, russisch Международный аэропорт «Симферополь» имени Амет-хана Султана, IATA-Code: SIP, ICAO-Code: UKFF) ist der größte Flughafen auf der Halbinsel Krim. Er befindet sich etwa elf Kilometer nordwestlich der Stadt Simferopol und wurde 1936 eröffnet. Nach der Annexion der Krim 2014 durch Russland wurde von der russischen Regierung beschlossen, den alten maroden Flughafen aufzugeben. Der neue Internationaler Flughafen I. K. Ajwasowski (russisch Международный аэропорт Симферополь имени И. К. Айвазовского) sieht aus wie eine Meereswelle und wurde 2018 eröffnet. Er ist aufgrund der internationalen Nichtanerkennung der Annexion der Krim ausschließlich über russische Fluglinien aus 30 Städten Russlands erreichbar und wurde bis 2022 mit bis zu 250 Flügen in den Spitzenzeiten angeflogen. Anbindung Der Flughafen ist über die Oberleitungsbus-Linie 9 der staatlichen Transportgesellschaft Krymskyj trolejbus mit der Stadt Simferopol verbunden. In früheren Jahren verkehrten außerdem durchgehende Obus-Kurse vom Flughafen über die Überlandstrecke nach Aluschta (Linie 54) und Jalta (Linie 55). Letztere war die längste Obuslinie der Welt. Seit 2015 verkehrt der Bus- und Trolleybusverkehr ganztägig vom Flughafen bis zum Simferopoler Bahnhof. Die Fahrtzeit liegt bei zehn Minuten. Flughafenanlage Am 9. Mai 2015 wurden zwei neue Terminals eröffnet. Um das steigende Passagieraufkommen zu bedienen, wurde ab 2016 ein komplett neues Terminal mit einer Kapazität von jährlich 7–10 Mio. Passagieren gebaut. Die Eröffnung dieses neuen Terminals erfolgte am 16. April 2018. Der gesamte Flugverkehr wird am neuen Terminal abgefertigt. Terminal A und Terminal B stellten ihren Betrieb komplett ein. Geschichte Der Flughafen Simferopol war vormals einer von zwei Ersatzlandeplätzen (neben Chorol) des russischen Raumfähren-Programms Buran und dafür mit einem nur von der Raumfähre verwendeten Landesystem ausgerüstet. Die Fluggesellschaft Air Onix war bis zu ihrer Insolvenz im Dezember 2013 auf dem Flughafen ansässig. Der Betrieb am Flughafen Simferopol wurde am 24. Februar 2022 mit dem russischen Überfall auf die Ukraine eingestellt. Statistik Weblinks Webpräsenz des Flughafens (Englisch) Aktuelle Wetterbeobachtungen der NOAA/NWS auf weather.noaa.gov Flughafendaten im Aviation Safety Network (englisch) Einzelnachweise
Aeropuerto Internacional de Simferópol

El Aeropuerto Internacional de Simferopol (en ucraniano: Міжнародний Аеропорт Сімферополь; en ruso: Международный Аэропорт Симферополь) (IATA: SIP, OACI: UKFF) es un aeropuerto de Simferópol, Ucrania, actualmente ocupado por Rusia. Fue construido en 1936. Historia Crisis de Crimea A raíz de la intervención rusa de 2014, el aeropuerto fue secuestrado el 28 de febrero por las fuerzas de autodefensa prorrusas. El espacio aéreo de Crimea fue cerrado y el tráfico aéreo interrumpido durante dos días.​​ El 11 de marzo, las fuerzas rusas se hicieron cargo de la torre de control y cerraron el espacio aéreo de Crimea unos días después. Un vuelo de Ukraine International Airlines tuvo que regresar a Kiev sin aterrizar.​​ Rusia no es miembro de la organización Eurocontrol. En la actualidad el aeropuerto se encuentra bajo el control de Rusia y opera vuelos rusos en su mayoría.​ Compañías aéreas ucranianas y europeas suspendieron todas las operaciones justo después de la anexión de Crimea el 18 de marzo.​ El 14 de mayo de 2015, el Parlamento de Ucrania renombró al aeropuerto con el nombre de Amét Jan Sultán, piloto militar tártaro de Crimea y héroe de la Segunda Guerra Mundial.​ Aerolíneas y destinos Aerolíneas y destinos cesados Por la anexión rusa de Crimea varias aerolíneas cancelaron sus operaciones hacia marzo de 2014. Estadísticas Ver fuente y consulta Wikidata. Véase también Aeropuerto Internacional de Sebastopol Aeropuerto de Zavodske Notas Referencias Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Aeropuerto Internacional de Simferópol. Página web oficial del Aeropuerto Internacional de Simferopol. (en ruso) NOAA/NWS Actuales observaciones climáticas ASN Historia de accidentes de UKFF
Aéroport international de Simferopol

L'aéroport international de Simferopol (en ukrainien : Міжнародний аеропорт « Сімферополь », en russe : Международный аэропорт "Симферополь", en tatar de Crimée : Aqmescit Halqara Ava Limanı. Cet aéroport (code IATA : SIP • code OACI : UKFF • Code aéronautique de l'espace russophone : russe : СИП) est situé à Simferopol et desservant Simferopol et la république de Crimée. Historique Le 21 janvier 1936, le Conseil des commissaires du peuple de la république autonome de Crimée décide de lancer la construction de l'aéroport de Simferopol. Les liaisons aériennes entre Moscou et Simferopol sont ouvertes en mai 1936. Avant la Seconde Guerre mondiale, les compagnies aériennes soviétiques utilisaient les aéroports entre autres de Kiev et de Kharkov. En 1957, un terminal est construit. L'aéroport était alors utilisable par des Il-12, des Il-14 et les Mil Mi-4. En 1960, une piste en béton est installée. L'aéroport se voit accueillir de nouveaux appareils tels que des An-10 et des Il-18. Depuis 1964, l'aéroport accueille des Antonov An-24. En 1977 commence la construction de la deuxième piste, conçue pour être utilisable par des Il-86, des Il-76, des Il-62 ainsi que par des Tu-154. Elle est terminée en 1982. Dans les années suivantes, les IL-86 font une moyenne de 5,6 vols quotidiens à destination de Moscou. Au début des années 2000, l'ancienne piste 01R/19L est mise hors service en raison de son manque de longueur. La piste construite en 1982 est désormais la seule en service sous le numéro 01/19 ; sa longueur et sa largeur lui permet d’accueillir des avions lourds. En 2014 durant la crise de Crimée, l'aéroport est saisi le 28 février par des troupes pro-russes. L'espace aérien de Crimée est resté fermé et le trafic aérien perturbé pendant deux jours. Le 11 mars les pro-Russes se sont emparés de la tour de contrôle et ont fermé l'espace aérien de Crimée jusqu'à la fin de la semaine. Le vol international ukrainien PS65 a dû retourner à Kiev peu de temps avant son atterrissage. Dans les années suivantes, l’aéroport a vu son trafic passagers passer de un à cinq millions, nécessitant la construction d’un nouveau terminal plus grand en remplacement de deux anciens terminaux. En avril 2018, le nouveau terminal de 78 000 m² est mis en service, remplaçant les deux anciens terminaux qui étaient devenus trop petits. Situation Compagnies et destinations Édité le 09/02/2020 Statistiques Voir la requête brute et les sources sur Wikidata. Notes et références (en) Cet article est partiellement ou en totalité issu de l’article de Wikipédia en anglais intitulé « Simferopol International Airport » (voir la liste des auteurs). Voir aussi L'aéroport de Zavodske aussi dans la ville. Liens externes (ru) Site officiel de l'aéroport international de Simferopol (en) L'aéroport sur World Aero Data (en) L'aéroport sur Aviation-Safety Site officiel Portail de l’Ukraine Portail de la Russie Portail de l’aéronautique
Szimferopoli nemzetközi repülőtér

A Szimferopoli nemzetközi repülőtér (orosz nyelven: Міжнародний аеропорт Сімферополь імені Султана Амет-Хана) (IATA: SIP, ICAO: UKFF) Ukrajnában, a Krím-félszigeten található, Szimferopol közelében. A terület de facto Oroszország része, a repülőtér orosz fennhatóság alatt áll. Éves utasforgalma 5 146 095 (2018) fő. Futópályák A repülőtér futópályái: 01L/19R (3701 m, 60 m, beton) Forgalom Az utasforgalom az elmúlt években az alábbi módon változott: Jegyzetek További információk Hivatalos oldal A repülőtér aktuális időjárása a NOAA/NWS-től Baleset- és repülőesemény-történet az Aviation Safety Network adatbázisában
Aeroportul Internațional Simferopol

Aeroportul Internațional Simferopol (în ucraineană Міжнародний аеропорт Сімферополь імені Султана Амет-Хана) (IATA: SIP, ICAO: UKFF) este un aeroport din Republica Autonomă Crimeea, Ucraina ce deservește zona Simferopol. Aeroportul a fost tranzitat în 2021 de 6.830.000 de pasageri. A fost deschis în 1936 și numit după Amet-khan Sultan⁠(d). Situat la o altitudine de 195 m, aeroportul dispune de 1 pistă. Infrastructură Piste Aeroportul dispune de o singură pistă. Pista 01L/19R are suprafața de beton și dimensiunile 3.701 m × 60 m. Terminale Note Vezi și
Аеродром Симферопољ

Аеродром Симферопољ (IATA: SIP, ICAO: URFF) међународни је аеродром града Симферопоља на Криму, у Републици Крим (Русија). Положај Међународни цивилни аеродром се налази 17 километара северозападно од центра града Симферопоља у селу Укромноје. Приступ аеродрому Тролејбуска линија 9 вози од аеродрома до железничке и аутобуске (Курортнаја) станице Симферопољ. Међуградске тролејбуске линије 54 и 55 возе до градова Алушта, Јалта и летовалишта између њих на јужној обали Крима. Рута бр. 55 Симферопољ- Јалта , која је поново успостављена у априлу 2014, позната је као најдужа тролејбуска рута на свету. Аеродром је директним аутобусним путем повезан са аутобуском станицом Севастопољ. Види још Списак најпрометнијих аеродрома у Русији Списак аеродрома у Русији Референце
Сімферополь (аеропорт)

Міжнародний аеропорт «Сімферополь» імені Султана Амет-Хана (кримс. Aqmescit Halqara Ava Limanı, англ. Simferopol International Airport) (IATA: SIP, ICAO: UKFF) — міжнародний аеропорт в Україні, що обслуговує місто Сімферополь в Автономній Республіці Крим. Названий на честь героя кримськотатарського народу, льотчика-аса, Султана Амет-Хана, назва присвоєна постановою Верховної Ради України від 14 травня 2015 року. Побудований у 1936 році. Має злітну смугу розмірами 3706×60 м. Злітна смуга призначена для прийняття повітряних суден всіх типів. Поблизу Сімферополя також знаходяться аеропорт місцевих повітряних ліній «Заводське», а також авіабаза морської авіації Гвардійське. Від березня 2014 року аеропорт закрито через російську окупацію Криму. Обслуговує тільки рейси з та до сусідньої Росії, інші офіційні міжнародні рейси не здійснюються. 14 травня 2015 року Верховна рада України надала аеропорту ім'я Амет-Хана Султана, радянського льотчика-аса, національного героя кримськотатарського народу, двічі Героя СРСР. Авіалінії та напрямки до 29 березня 2014 Авіалінії та напрямки після 29 березня 2014 Після того як Україна, а за нею і Міжнародна організація цивільної авіації (ІСАО) наприкінці березня 2014 заборонили польоти в захоплений Росією Крим, повітряне сполучення з Сімферополем здійснюється тільки з Росії. Розклад польотів за станом на червень 2014 року: Кількість пасажирів Інше За підсумками роботи 2008 року Асоціацією «Аеропорт ЦА» ВАТ «Міжнародний аеропорт „Сімферополь“» був нагороджений Почесною Грамотою та визнаний переможцем у номінації «Аеропорт з інтенсивним розвитком серед країн-учасниць СНД». У вересні 2010 року делегати національного з'їзду кримських татар — Курултаю просили у зверненні, яке лідер Меджлісу Мустафа Джемілєв направив вищому керівництву України, сприяти присвоєнню імені двічі Героя Радянського Союзу, військового льотчика, льотчика-випробувача Амет-Хана Султана міжнародному аеропорту «Сімферополь». Згідно з неперевіреними даних тимчасової окупаційної влади, 2018 року аеропорт обслужив 5,15 млн пасажирів. У новому терміналі відкрито молитовні кімнати для мусульман та православних. Галерея Див. також Аеропорти України Список найбільш завантажених аеропортів в Україні Примітки Посилання Офіційний сайт [Архівовано 19 березня 2013 у Wayback Machine.] (англ.)(рос.) Поточний прогноз погоди [Архівовано 24 лютого 2012 у Wayback Machine.] Історія подій Сімферопольського аеропорту [Архівовано 7 жовтня 2012 у Wayback Machine.] Параметри Аеродромів України (20.01.2017)
Plage de Jaspe

La plage de Jaspe (Я́шмовый пляж, Iachmovy pliaj) est une plage de galets en Crimée près du cap Fiolent située à Balaklava (municipalité de Sébastopol). Elle est considérée par beaucoup d'observateurs comme une des meilleures plages de Crimée. La plage se présente comme une bande étroite d'une longueur de 450 mètres de petits galets de différentes couleurs, sous une falaise de plus de 150 m de hauteur. Elle se distingue par une eau limpide et des paysages pittoresques. L'ancien volcan Fiolent, qui était actif ici il y a 150 millions d'années, a considérablement été détruit par la mer, et recouvert de calcaire parsemé de minéraux (jaspe, cornaline, calcédoine et autres), jaspe grâce auquel la plage tire son nom. Le fameux rocher de Saint-Georges, surplombé de sa croix, fait face à la plage. Sur la falaise, le monastère Saint-Georges de Balaklava surplombe la plage de même que les ruines de la maison de l'amiral Lazarev, en contrebas du monastère. Pour le millénaire du monastère en 1891, un escalier de pierre est construit pour relier le monastère à la plage. Il compte près de huit cents marches. La plage de Jaspe est accessible l'été par bateau-navette, de Balaklava. Galerie Références Liens externes (ru) Panorama sphérique de la plage de Jaspe (ru) Cet article est partiellement ou en totalité issu de l’article de Wikipédia en russe intitulé « Яшмовый пляж » (voir la liste des auteurs). Portail de la mer Portail de la Russie
Яшмовый пляж

Я́шмовый пляж — галечный пляж близ мыса Фиолент (Балаклавский район Севастополя). Многими обозревателями считается одним из лучших пляжей Крыма. Пляж представляет собой узкую полосу длиной 450 м из мелкой гальки всевозможных цветов под обрывом высотой свыше 150 м, отличается чистой водой и живописными пейзажами. Древний вулкан Фиолент, действовавший здесь 150 млн лет назад, значительно разрушен морем, а сверху его покрывают известняки с вкраплениями минералов (яшма, сердолик, халцедон и другие), благодаря которым пляж и получил своё название. У Яшмового пляжа расположена Георгиевская скала. Над пляжем находятся Балаклавский Свято-Георгиевский монастырь и руины дома адмирала Лазарева. К пляжу от монастыря в конце XIX века, на столетие монастыря, была обустроена лестница из 800 ступеней. Летом к Яшмовому пляжу ходит катер из Балаклавы. Примечания Ссылки Сферическая панорама Яшмового пляжа
Яшмовий пляж (Севастополь)

Яшмовий пляж (кримс. Yaşma plâj) — пляж в Бахчисарайському районі АР Крим, на території заказника «Мис Фіолент». Покриття — галькове. Над пляжем знаходиться Святогеоргіївскій чоловічий монастир. Від монастиря до пляжу ведуть сходи довжиною 800 сходинок. Вони були побудовані наприкінці XIX ст., під час святкування сторіччя цього монастиря. За місцевими переказами, спочатку вони складались із 819 сходинок, одначе після реконструкції їх залишилось 800. Легенда про монастир Навпроти Святогеоргіївського монастиря височить скеля святого Явлення, на якій встановлено православний хрест. Згідно легенди, грецькі рибалки, які терпіли аварії біля кримських берегів, раптом побачили на вершині прибережній скелі Святого Георгія в обладунках. Коли буря вщухла, греки знайшли на скелі його образ. На згадку про цей чудовий порятунок вони вирішили заснувати у печерах на березі монастир в ім'я святого Георгія Переможця. Хрест на скелі вперше встановили у 1891 році, однак він був знищений. Нинішній хрест був поставлений за сприяння Чорноморського флоту в 1991 році. Див. також Пляжі Севастополя Пляж «Сонячний» Пляж «Омега» Джерела Проект: Я люблю Україну [Архівовано 1 червня 2013 у Wayback Machine.] Крым — самое интерестное (рос.) [Архівовано 5 березня 2016 у Wayback Machine.] poiradar.com.ua (рос.)[недоступне посилання з серпня 2019] Подорожі tochka.net [Архівовано 30 червня 2013 у Wayback Machine.]
Kerch Fishing Port

Kerch Fishing Seaport (Russian: Керченский рыбный порт, Ukrainian: Керченський морський рибний порт) is a fishing port of Black Sea (and Sea of Azov) located in the city of Kerch on the eastern shores Kerch peninsula at Kerch Bay just south of the Port of Kerch. The port has 7 piers. See also Port of Kerch References External links Ukrmorrichflot State Administration website