NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Химик (стадион, Армянск)

«Химик» (укр. Хімік) — футбольный стадион в Армянске. Являлся домашним стадионом клуба «Титан» с 1974 по 2014 год. Стадион имеет 3500 мест. В 2012 году стадион прошёл реконструкцию. История Стадион был построен в 1974 году в течение полугода. Вместимость стадиона составила 5 тысяч мест. Новый стадион стал домом для местной команды «Титан», которая провела свой первый матч на нём 9 мая 1975 года против симферопольской «Таврии» (2:2). После этого «Титан» вплоть до распада СССР выступал на стадионе «Химик» в чемпионате Украинской ССР среди коллективов физкультуры. С 1992 по 2010 год коллектив играл во Второй лиге, а с 2010 по 2014 год — в Первой лиге Украины. В 2001 году матч в рамках Высшей лиги Украины провела симферопольская «Таврия», сыгравшая против киевского ЦСКА (0:1). Тогда встречу посетило 6 тысяч зрителей. В марте 2012 года «Титан» не мог принимать матчи на «Химике» из-за плохого состояния газона. Летом 2012 года началась реконструкция стадиона, включавшая в себя замену травяного покрытия и дренажной система, которые не ремонтировались с момента постройки арены. Реконструкция проходила на средства Крымского содового завода. С 2015 по 2016 год на стадионе в Премьер-лиге КФС играла команда «Беркут». По состоянию на 2018 год на стадионе не работала поливная система. После выбросов химических веществ с завода «Крымский Титан» поржавела кровля входной арки стадиона. Примечания Ссылки Профиль стадиона на сайте footballfacts.ru Стадион: «Химик»
St. Johannes Baptist (Kertsch)

Die im Kern byzantinische Kirche St. Johannes Baptist (russisch Храм Святого Иоанна Предтечи) ist ein russisch-orthodoxes Gotteshaus in Kertsch auf der Krim. Geschichte St. Johannes Baptist wurde zwischen dem 8. und 9. Jahrhundert an der Stelle einer älteren frühchristlichen Basilika als byzantinische Kreuzkuppelkirche errichtet. 1845 wurde die Kirche nach Westen verlängert und dem Gebäude ein klassizistischer Glockenturm vorgesetzt. An der Nordseite wurde eine Eingangshalle angefügt. St. Johannes Baptist gilt als das älteste erhaltene Kirchengebäude des mittelalterlichen Russlands. Weblinks Einzelnachweise
Армянская церковь Святого Георгия (Феодосия)

Церковь Святого Георгия (арм. Սուրբ Գեորգի եկեղեցի) — армянская церковь XIV века в Феодосии. Бывший кафоликон Георгиевского монастыря, который в XV веке находился за городом, на запад от стен внешнего оборонного кольца (район современных ул. Нахимова и Десантников). Храм многократно перестраивался, купол был построен в XIX веке. История Построена в 1385 году. Перестроена в XIX веке. Закрыта в 1921 году. В 1998 году передана армянской общине города. В декабре 2019 года власти Феодосии отдали под застройку древнее армянское кладбище под стенами церкви. Описание В плане — вытянутый прямоугольник. Своеобразие внешнего вида обусловлено тем, что строение состоит из нескольких объёмов разных времен постройки. Старая восточная часть храма сложена из бута и перекрыта полукруглыми арочными сводами. Возведенные в XIX веке средняя и западная части сложены из обработанного камня. Средняя часть увенчана куполом на восьмигранном барабане в традициях русской архитектуры. Западная стена имеет сводчатое перекрытие. Оконные и дверные проемы стреловидные. Внутри и снаружи здание отштукатурено. Строительство элитного жилого комплекса 4 декабря 2019 года начался снос древнего армянского кладбища в охранной зоне храма для строительства элитного жилого комплекса. Застройщик имеет необходимые украинские документы, выданные ему в 2006 году и признанные легитимными российскими властями в октябре 2016 года. Однако уже 17 декабря 2019 года строительство было признано незаконным. 13 декабря 2023 года решением Верховного суда РК земельный участок (верхний) на территории у церкви святого Георгия (Сурб Геворг) в Феодосии был изъят у собственника и возвращен городу Феодосии, суд обязал бывшего собственника снести незаконные капитальные строения (одноэтажное и двухэтажное здания) на территории церкви. Церковь в кинематографе Церковь хорошо различима в ряде эпизодов фильма «Спортлото-82», вблизи неё находится дом тёти главного героя фильма, Кости Лукова, (современный адрес — Прямая улица, д. 1, перестроен), где он и два других героя фильма, Сан Саныч и Степан Степанович, снимают жильё Галерея См. также Греческая церковь Святого Георгия (Феодосия) Армяне в России Список армянских храмов мира Примечания Ссылки Армянские храмы Феодосии
Церква Святого Георгія (Феодосія)

Церква Сурб-Геворг (вірм. Սուրբ Գեորգի եկեղեցի; Святого Георгія (вірменська)) — пам'ятка архітектури, вірмено-католицький храм XIV століття у Феодосії. Колишній кафолікон однойменного Георгіївського монастиря. Історія Збудована у 1385 році, була головною церквою великого Вірменського Георгіївського монастиря. Перебудована у XIX столітті православними. Опис Архітектура В плані — витягнутий прямокутник. Своєрідність зовнішнього вигляду пояснюється тим, що будівля складається з декількох різночасових об'ємів. Стародавня східна частина складена з буту і перекрита напівкруглими склепіннями на арках. Добудовані в XIX столітті середня і західна частини зведені вже з обробленого каменю. Середня частина храму оздоблена шатровим куполом на восьмигранному барабані в традиціях російської архітектури. Західна має склепінчасте перекриття. Віконні та дверні отвори стрілчасті. Зовні та зсередини будівля потинькована. Інтер'єр Джерела та посилання Вірменські храми Феодосії Див. також Грецька церква Святого Георгія (Феодосія)
Орта-Сырт-яйла

Орта́-Сы́рт (укр. Орта-Сирт, крымскотат. Orta Sırt, Орта Сырт) — самая маленькая по площади из всех крымских яйл. Расположена на границе Симферопольского района (юг) и Белогорского района (север) Крыма. Занимает междуречье реки Бурульча и её правого притока Суата. Место боевых действий партизан Крыма во время Великой Отечественной войны. Описание Географически Орта-Сырт-яйла расположена между Долгоруковской (Субаткан) яйлой и Караби-яйлой, в непосредственной близости от Тырке-яйлы. На юге от яйлы возвышается хребет Таш-Хабах. Основные вершины - гора Доз, 912 м, высота 951 м, высота 1025 (гора Юке-Тепе). С севера подъём на Орта-Сырта проходит по хребту Яман-Таш (плохой камень). К западу расположена Долгоруковская яйла с Курганом Славы и вершинойа Колан-Баир, 914 м. По наиболее распространённой версии, именно зажатостью между другими, более крупными, яйлами и объясняется происхождение названия Орта-Сырт (в переводе с крымскотатарского — «серединный хребет»), то есть хребет, соединяющий расположенные рядом яйлы. Высота плато над уровнем моря на севере достигает порядка 900 м, повышаясь к югу до 1000 м. Из-за небольшой абсолютной высоты водотоков на яйле нет, лежащие в южной части Орта-сыртовские ключи летом пересыхают. Ближайший постоянный источник пресной воды — река Бурульча и урочище Су-Ат, расположенное в получасе ходьбы от яйлы. На яйле имеется 5 пещер, а также 92 воронки карстового происхождения. В середине яйлы, недалеко от дороги находится пещера Самолётная . На крутом обрывистом склоне Голубиной балки Голубиный грот (Кулугун-коба). История На яйле сохранился большой грот, которые по предположениям использовался древним человеком. В годы Великой Отечественной войны район яйлы стал местом базирования и упорных боёв партизан Крыма. На западном краю Орта-Сырта, на Мокроусовских скалах в марте-июне 1942 года располагался штаб Партизанского движения Крыма и в северо-восточной части яйлы Малый партизанский аэродром. Рядом, к западу от яйлы, на «Высоте 1025» (другое название гора Юке-Тепе, Подкова, в некоторых источниках часть яйлы), в годы войны в 1941-1942 годах был штаб 2-го района партизан Крыма, в 1944 году штаб Северного соединения. Тут был устроен наблюдательный пост и землянка радистов, которые обеспечивали связь с партизанами, здесь же в 1942 году была установлена партизанская пушка, из неё вёлся огонь по фашистам прямой наводкой во время окружения Высоты 1025 25 июля 1942 года. После того, как закончились снаряды, пушка была сброшена вниз с обрыва. После войны пушку подняли на Высоту 1025 комсомольцы Крыма, здесь был оборудован мемориал — "Партизанская пушка. Примечания
Яйла Орта-Сирт

Орта-Сирт (кримс. Orta Sırt «середній хребет») — найменша за площею кримська яйла. Займає міжріччя р. Бурульча та її правого допливу р. Суат. Являє собою невелике нагір'я з полянами і гаями на вершині, яке простягається з півночі на південь. Зі сходу й заходу височина опоясана косими виходами скельних пластів, нижче розташовані лісисті схили. Яйлу Орта-Сирт названо так через те, що вона затиснута між іншими більшими за розмірами яйлами. Розташовується між Долгоруківською яйлою і Карабі-яйлою. Найбільша гора — Доз (912 м). На півночі спуск з яйли Орта-Сирт проходить по схилах хребта Яман-Таш (кримс. Yaman Taş «поганий камінь»). На захід розташовані Курган Слави й вершина Калан-Баїр (Qalan Bayır «залишений горб»). Середня висота над рівнем моря складає близько 900 м. Через невелику високість на яйлі немає водотоків, а поблизькі Ортасиртівські джерела влітку пересихають. Найближче постійне джерело прісної води — урочище Водопійне, розташоване за 2 км від яйли. На яйлі зберігся великий грот, який являє собою видовбану в скелі печеру з великим входом і за припущенням міг використовуватися для житла стародавньою людиною. На яйлі є 5 печер, а також 92 воронки карстового походження. Див. також Долгоруківська яйла Карабі-яйла Джерела Крим. Географічні назви Карта Література Горный Крым. Атлас туриста / ГНПП «Картографія», Укргеодезкартографія ; ред.: Д. И. Тихомиров, Д. В. Исаев, геоинформ. подгот. Е. А. Стахова. — К. : ДНВП «Картографія», 2010. — 112 с.
Автовокзал (Ялта)

Автобусный вокзал в г. Ялта, по адресу: ул. Московская, 8. В здании автостанции имеется камера хранения, комната матери и ребенка, комната продолжительного отдыха водителей. История Здание автостанции было построено 16 декабря 1966 к 50-летию советской власти по проекту архитектора Г.В. Чахава, здание построено на сильно пересеченной местности над протекающей рекой Дерекой и "посажено" между речкой и холмом, развернуто большим «аквариумом» на юг. Примечания
Ялтинський автовокзал

Ялтинський автовокзал — автобусний вокзал у місті Ялті, розташований за адресою: вулиця Московська, 8. Поєднує автобусним сполученням всі курорти Криму. Історія Комплекс автовокзалу був збудований до 50-річчя радянської влади колективами Мінавтотранспорту і шосейних доріг УРСР, «Головшляхбуду» і «Ялтаспецбуду» за проектом архітектора Тбіліської філії «Союзспецпроекту» пана Чахава Г. В. в грудні 1966 року. 18 травня 2015 року на будівлі автовокзалу відкрили меморіальну дошку в пам'ять про 71-річчя депортації кримськотатарського народу. Див. також Eurolines Примітки
Comuna Iarke Pole, Djankoi

Iarke Pole (în ucraineană Ярке Поле) este o comună în raionul Djankoi, Republica Autonomă Crimeea, Ucraina, formată din satele Arbuzivka, Iarke Pole (reședința), Nahidka, Sloveanka, Timireazieve, Vesele și Vidradne. Demografie Conform recensământului din 2001, majoritatea populației comunei Iarke Pole era vorbitoare de rusă (53,97%), existând în minoritate și vorbitori de tătară crimeeană (28,22%) și ucraineană (16,92%). Note
Яркополенское сельское поселение (Джанкойский район)

Яркополенское се́льское поселе́ние (укр. Яркополенське сільське́ посе́лення, крымскотат. Yarkoye Pole köy yurtu, Яркое Поле кой юрту) — муниципальное образование в Джанкойском районе Республики Крым Российской Федерации. Административный центр — село Яркое Поле. География Расположено на юге Джанкойского района, в степной зоне полуострова. История В советское время, до 1960 года, был образован Яркополенский сельский совет. Статус и границы сельского поселения установлены Законом Республики Крым от 5 июня 2014 года № 15-ЗРК «Об установлении границ муниципальных образований и статусе муниципальных образований в Республике Крым». Население Численность населенияГод1900200021002200230024002500200020052010201520202025Яркополенское сельское поселение (Джанкойский район)Статистика населения.mw-chart-57b6c7fc40cfa5f372930746e089497e83abf2a50f7275d85494b4c7c4ffab7596ecbd5d50be1bb92727f11d21e0511d96b54c19bdcfed78fe010b0738ddc141__zr189371-cls-978489:hover{pointer-events:none}.mw-chart-57b6c7fc40cfa5f372930746e089497e83abf2a50f7275d85494b4c7c4ffab7596ecbd5d50be1bb92727f11d21e0511d96b54c19bdcfed78fe010b0738ddc141__zr189371-cls-978490:hover{cursor:pointer;fill:rgba(0,0,0,1)}.mw-chart-57b6c7fc40cfa5f372930746e089497e83abf2a50f7275d85494b4c7c4ffab7596ecbd5d50be1bb92727f11d21e0511d96b54c19bdcfed78fe010b0738ddc141__zr189371-cls-978491:hover{cursor:pointer}.mw-chart-57b6c7fc40cfa5f372930746e089497e83abf2a50f7275d85494b4c7c4ffab7596ecbd5d50be1bb92727f11d21e0511d96b54c19bdcfed78fe010b0738ddc141__zr189371-cls-978492:hover{cursor:pointer;fill:rgba(82,130,235,1)}.mw-chart-57b6c7fc40cfa5f372930746e089497e83abf2a50f7275d85494b4c7c4ffab7596ecbd5d50be1bb92727f11d21e0511d96b54c19bdcfed78fe010b0738ddc141__zr189371-cls-978493:hover{cursor:pointer;fill:rgba(0,0,0,0)} Состав сельского поселения Примечания
Яркополенська сільська рада (Джанкойський район)

Яркопо́ленська сільська́ ра́да — адміністративно-територіальна одиниця та орган місцевого самоврядування у Джанкойському районі Автономної Республіки Крим. Адміністративний центр — село Ярке Поле. Загальні відомості Населення ради: 2 470 осіб (станом на 2001 рік) Населені пункти Сільській раді підпорядковані населені пункти: с. Ярке Поле с. Арбузівка с. Веселе с. Відрадне с-ще Дібрівка с. Нахідка с. Слов'янка с. Тімірязєве Склад ради Рада складається з 16 депутатів та голови. Голова ради: Московець Віктор Васильович Секретар ради: Каплинська Світлана Борисівна Керівний склад попередніх скликань Примітка: таблиця складена за даними сайту Верховної Ради України Депутати За результатами місцевих виборів 2010 року депутатами ради стали: За суб'єктами висування За округами Примітки та джерела Яркополенська сільська рада (Джанкойський район) // Облікова картка на офіційному вебсайті Верховної Ради України.
Partenit Mosque

Partenit Mosque (Crimean Tatar: Partenit Cami; Ukrainian: Партенітська мечеть, romanized: Partenitska mechet) is destroyed mosque in urban-type settlement Partenit in Crimean peninsula. A monument of the cultural heritage of Ukraine No. UA-01-103-0047. Overview The name of the mosque has not been preserved. The main remaining part is either a minaret, or a minbar. It is made in the form of a square tower of wild stone, the top of which is crowned with a needlepoint. The wall features a plaque glorifying Allah with quotations from the Quran. A part of the stone wall stands nearby, all that remains of the former mosque. Not far away is a house of traditional Old Crimean architecture, which once housed a mullah and is now the Orthodox Church of the Annunciation of the Blessed Virgin Mary. History Date of construction: late 18th to early 19th century. The building of the mosque stood until the 1980s and was destroyed during the expansion of the old road, along with the old traditional fountain, Cesme, which was located next to it. Notes
Партенітська мечеть

Партенітська мечеть (крим. Partenit Cami) — зруйнована мечеть у містечку Партеніт Ялтинського району Автономної Республіки Крим. Пам'ятка культурної спадщини України UA-01-103-0047. Опис Назва мечеті не збереглася. На щастя зберігся мінарет (за іншими данними — мінбар), що виконаний у формі невеликої, але досить високої квадратної вежі з дикого каменю, верхівку якої вінчає голкове завершення. У стіні виділяється табличка, що прославляє Аллаха цитатами з Корану. Поруч височить частина кам'яної стіни, це все, що залишилося від колишньої мечеті. Неподалік знаходиться будинок традиційної старокримської архітектури, в якому колись мешкав мулла, а зараз знаходиться православна церква Благовіщення Пресвятої Богородиці. Історія Дата побудови: кінець XVIII — початок XIX століття. Будівля мечеті простояла до 80-х років XX століття і була зруйнована під час розширення старої дороги разом із старовинним традиційним фонтаном — «Чешме», що знаходився поряд з нею. Примітки
Старовірменський цвинтар

Старовірменський цвинтар (крим. Eski ermeni mezarlıq), Вірмено-григоріанський цвинтар — цвинтар у Сімферополі, Автономна Республіка Крим, в Центральному районі. Опис Старий вірменський цвинтар у Сімферополі розташований в оточенні житлової забудови південної частини міста (на розі вулиць Бахчисарайської та Старозенітної) та розширений Братським цвинтарем загиблих у період війни 1941—1945 років. Закритий для поховань, площа 2.328 га. Цвинтарю орієновно двісті років. На цвинтарі поховані перші загиблі від бомбардувань 1941 року. Після закінчення Другої світової війни на цвинтарі було поховано багато ветеранів війни, активних учасників боротьби за радянську владу. Тут лежить порох героя громадянської та Великої Вітчизняної воєн, командувача партизанським рухом у Криму у 1920 та 1941—1942 роках. А. В. Мокроусова, підпільників. На цвинтарі знаходиться церква Сурб Акоб (Святого Якоба) побудована коштом двох відомих підприємців Криму Олександра Аматуні та Сурена Амірханяна. Архітектор: Володимир Григорович Кравченко — професор Міжнародної академії архітектури, заслужений архітектор України, заслужений архітектор Криму. Історія Старий вірменський цвинтар, офіційно закритий з 2004 року, до радянської окупації називався Вірмено-григоріанським, тут ховали своїх одноплемінників вірмени-григоріанці. Тоді на цвинтарі була вірменська церква Святого Георгія, знесена 1925 року. Церква складалася з однієї кам'яної споруди площею 15 кв. сажнів, при ній знаходився цвинтар площею близько 4 десятин, а у дворі церкви знаходився кам'яний будинок площею 28 кв. сажнів з квартирою для сторожа церкви та цвинтаря. 28 січня 1925 року прицерковний будинок Сімферопольським міськвиконкомом було передано відділу комунального господарства. Будинок складався з критих черепицею 4-х кімнат та кухні, а також 2-х кам'яних сараїв. Церкву було зруйновано, але прицерковний будинок зберігся. Частину цього будинку нині повернуто до релігійної вірменської громади міста. У 1997 році на старому цвинтарі була побудована нова церква Сурб Акоб (Святого Якоба). Галерея Примітки
Rejon perekopski

Rejon perekopski (ukr. Перекопський район, perekopśkyj rajon) – rejon na Ukrainie, w Autonomicznej Republice Krymu, z siedzibą w Jany Kapu. Wedle danych ze spisu z 2001 roku rejon liczy 122,8 tys. mieszkańców. Rejon został utworzony 7 września 2023 roku decyzją Rady Najwyższej z 17 lipca 2020 roku o przeprowadzeniu reformy administracyjno-terytorialnej. W jego skład weszły dotychczasowe rejony: Armiańsk (dotychczas miasto wydzielone) Jany Kapu (dotychczas miasto wydzielone) krasnoperekopski rozdolnieński Przypisy
Перекопський район

Перекопський район (кримс. Or rayonı) — район в Україні, Автономна Республіка Крим. Адміністративний центр — місто Яни Капу. Утворений 7 вересня 2023 року з територій Армянської і Красноперекопської міських рад республіканського значення та Перекопського і Роздольненського районів. За переписом 2001 року населення району становило 122,8 тисячі осіб. Ради і населені пункти У районі 84 населених пункти — 2 міста, 2 селища і 80 сіл, які входять до 27 рад — 2 міських, 2 селищних і 23 сільських. Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вирішення окремих питань адміністративно-територіального устрою Автономної Республіки Крим» до 7 жовтня 2023 року мають бути затверджені адміністративні центри та території територіальних громад району. Примітки
Абдальські стави

Абдальські стави (крим. Abdal avitlar), Сергіївські стави (рос. Сергеевские пруды) — стави на річці Абдалка (Боурча), притоці Малого Салгиру. Розташовані в Сімферополі, на півночі міста у місцевостях Старий Абдал (Загороднє) та Новий Абдал (Біле), розділені об'їзною дорогою Ялтинської траси. Невідомо, чому стави названо Сергіївськими, оскільки це назва зовсім іншого району кримської столиці, розташованого в декількох кілометрах. У старі часи це було дуже тихе місце — ніхто і не міг припустити, що тут коли-то побудують об'їзну дорогу і тому це місце стане таким популярним — зараз поруч із ними побудовано величезну кількість магазинів різноманітної спрямованості. Опис Верхній Абдальський (Сергіївський) став Переповнений дощовими стоками на річці за об'їзної Ялтинської автотраси перед торгово-розважальним центром «FM». Це район нових величезних особняків на березі озера, тут і там можна побачити надпис «продається». Біля озера встановлено вказівник, що вказує ціни для місцевих рибаків. Нижній Абдальський (Сергіївський) став Став в районі вулиці Ковильної перетворився на засмічене болото з випаленим очеретом. З нижнього ставка Абдалка пробирається на вулицю Титова, де впадає в річку Малий Салгир. Цікаво, що цей «очеретяний рай» весь переповнений птичими криками — десь там живуть не потривожені людьми й дрібними хижаками птичі зграї. Тут же можна побачити місцеву пам'ятку — Абдальске джерело. Попри свої невеликі розміри, воно часто рятує від жаги жителів району при аваріях у водопровідній системі. Зображення Примітки
Даниловський ставок

Ставок Бор-Чокра́к (кримс. Bor Çoqraq avit), також Дани́ловський ставок — став біля джерела Бор-Чокрак, виток річки Слов'янка, притоки Салгиру. Знаходиться в місцевості Бор-Чокрак (Заводське) міста Сімферополь. Опис Розташований на перехресті вул. Данилова і Севастопольской. Саме тут бере початок ріка Слов'янка, що протікає по території Сімферополя. Джерелом води служить джерело вище села Ягмурча (Фонтани), від якого воді протікає по трубі й виходить на поверхню тільки в районі вулиці Данилова в Сімферополі. На місці виходу вод на поверхню й розташований став. Причому місцеві жителі настільки впевнені в чистоті води, що приходять до труби за водою або просто п'ють із неї. Також мешканці скаржаться, що став перетворили на безоплатну автомобільну мийку, майстерню та звалище. Історія Німецький вчений і мандрівник Петер Паллас згадує водопровід з джерела, що існував з Ханських часів, проведений підземними трубами, і називає річку маленьким болотистим струмком. Водопровід був зруйнований росіянами й відновлений в 1795 році. У 1980-х роках тут плавали лебеді, а територія навколо ставу була улюбленим місцем відпочинку містян. На початку 2020 року окупаційна влада заявляла про необхідність розчистити Даниловський ставок. Повідомлялося про суму 38 мільйонів рублів на ці цілі. Були озвучені нові терміни завершення робіт — початок 2022 року, але роботи так й не розпочалися. Зображення Примітки