NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Kletnjanskij rajon

Il Kletnjanskij rajon (in russo Клетнянский район?) è un rajon dell'Oblast' di Brjansk, nella Russia europea; il capoluogo è Kletnja. Istituito nel 1929, ricopre una superficie di 1.580 chilometri quadrati e nel 2010 ospitava una popolazione di 20.350 abitanti. Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Kletnjanskij rajon Collegamenti esterni (RU) Sito ufficiale, su adm-kletnya.ru.
Rejon kletniański

Rejon kletniański (ros. Клетнянский район) – jednostka administracyjna wchodząca w skład obwodu briańskiego w zachodniej Rosji. Centrum administracyjnym rejonu jest osiedle typu miejskiego Kletnia, a główne rzeki to Ipuć i Nadwa. W granicach rejonu usytuowane są miejscowości (centra administracyjne wiejskich osiedli): Akuliki, Łutna, Mirnyj, Mużinowo, Sinickoje. Przypisy
Lotošinskij rajon

Il Lotošinskij rajon (in russo Лотошинский район?) era un rajon dell'Oblast' di Mosca, nella Russia europea; il capoluogo era Lotošino. Istituito nel 1929, ricopriva una superficie di 1.000 chilometri quadrati e nel 2010 ospitava una popolazione di circa 17.000 abitanti. Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Lotošinskij rajon Collegamenti esterni Sito ufficiale, su lotoshino.org.
Лотошинський міський округ

Лотошинський район — адміністративно-територіальна одиниця і муніципальне утворення на північному заході Московської області Росії. Адміністративний центр — робітниче селище Лотошино. Географія Площа території району становить 97 957 га (979,57 км²), ліси займають близько 40 % цієї площі і віднесені до лісів 1-ї групи, виконуючи санітарно-гігієнічну, рекреаційну і водоохоронну функції. Район розташований на Волго-Шошинській низовині. Межує з Шаховським, Волоколамським, Клинським районами Московської області, Конаковським, Калінінським, Старицьким і Зубцовським районами Тверської області. Економіка В економіці району переважає аграрний сектор, основною спеціалізацією господарств є виробництво молока. ВАТ «Радгосп ім. Кірова», крім того, є одним з найбільших виробників м'яса в області. Рибницьке господарство ЗАТ «Рибкомбінат „Лятошинський“» із загальною площею ставків понад 1300 га в 2007 році поставив в торговельну мережу Москви і декількох міст Підмосков'я 320 тонн живої риби. Примітки Шаблон:Лотошинський район
Antónov An-12

L'Antonov An-12 (denominació OTAN: Cub) és un avió de transport militar amb quatre turbohèlices dissenyat a la Unió Soviètica. És la versió militar de l'Antónov An-10. El primer prototip va volar el desembre de 1957. Se'n van construir uns 900, tant en versions militars com civils, abans que n'acabés la producció el 1973. Una de les variants, igual que es va fer amb l'Hercules C-130, va ser utilitzada de base per una plataforma de SIGINT, de les sigles en anglès SIGnal INTelligence (Intel·ligència de Senyals). Algunes altres versions del Cub s'utilitzen en funcions de contramesures electròniques i avaluació. Especificacions (An-12) Dades de Global Aircraft, Airliners.netCaracterístiques generals Tripulació: 5: 2 pilots, enginyer de vol, navegador i operador de ràdio Càrrega útil: 20.000 kg Longitud: 33,10 m Envergadura: 38,00 m Alçada: 10,53 m Superfície de l'ala 121,7 m² Pes buit: 28.000 kg Càrrega útil: 60 paracaigudistes Pes màxim d'enlairament: 61.000 kg Motors: 4× turbohèlice Progress AI-20L o AI-20M, 4.000 CV cada un Rendiment Velocitat màxima: 777 km/h (419 nusos) Velocitat de creuer: 670 km/h Abast: Amb combustible màxim: 5.700 km Sostre de servei: 10.200 m Ràtio d'ascens: 10 m/sArmament Metralladores: 2 canons automàtics de calibre 23 mm Nudelman-Rikhter NR-23 en una torreta de cua (només alguns avions) Referències Vegeu també Transall C-160 EADS CASA C-295 Lockheed C-130 Hercules Enllaços externs An-12 utilitzats per la Força Aèria Polonesa Fotografies de l'An-12
Antonov An-12

Antonov An-12 (NATO oznaka: Cub) je četveromotorni turbo-propelerni zrakoplov. Vojna je inačica Antonova An-10. Dizajn i razvoj Prvi prototip poletio je u ožujku 1957. godine. Do završetka proizvodnje 1973. izrađeno je preko 900 vojnih i civilnih aviona. Inačica An-12BP ušla je u sovjetsku vojnu službu 1959. godine. Konfiguracijski, po veličini i sposobnosti zrakoplov je sličan američkom C-130 Herculesu. Sovjetski vojni zrakoplovi imaju u repnom dijelu topovsku kupolu radi obrane zrakoplova tijekom leta. Kineska proizvodnja U 1960-im, Kina je od Sovjetskog Saveza kupila nekoliko An-12 aviona uz dozvolu za njihovo lokalno sklapanje. Radi zahlađenja odnosa između ove dvije zemlje Sovjetski Savez je povukao tehničku pomoć te je prvi avion sklopljen u Kini svoj probni let imao tek 1974. godine nakon ponovne uspostave odnosa. Istodobno su inženjeri kineskih tvrtki Xi'an Aircraft Company i Xi'an Aircraft Design obučavani za lokalnu izradu An-12. Tako je 1981. u serijsku proizvodnju ušla kineska kopija AN-12 pod nazivom Yun-8 (D-8) koji je postao jedan od najpopularnijih kineskih vojnih i civilnih transportnih aviona. Iako se An-12 više nije proizvodio u Rusiji ili Ukrajini, kineski D-8 i dalje se proizvodio i nadograđivao. Na najnovijem Y-8-F600 zajednički su radili Shaanxi Aircraft Company, Antonov Aeronautical-Tehnical Complex (ASTC) i Pratt & Whitney Canada. Y-8-F600 ima redizajnirani trup, zapadnu avioelektroniku, PW150B turbo-propelerni motor s R-408 propelernim sustavom i "Glass cockpit" pilotskom kabinom. Inačice An-12b - transportna civilna inačica. An-12BP - transportna vojna inačica. An-12 Cub-A - inačica za elektronsko izviđanje. An-12 Cub-B - inačica za elektronsko izviđanje. An-12 Cub-C - inačica za elektronsko ometanje. Korisnici An-12 je trenutno vrlo popularan kao teretni zrakoplov, posebice u ZND, Africi i na Indijskom potkontinentu. Civilni korisnici U kolovozu 2006. ukupno se koristilo 179 An-12 zrakoplova. Veći korisnici su: Air Guinee (4), Alada (5), British Gulf International Airlines (7), Avial Aviation (4), Heli Air Service (4), Scorpion Air (4), Tiramavia (4), Aerovis Airlines (5), Veteran Airlines (4), KNAAPO (5), Vega Airlines (6) ATRAN Cargo Airlines (5) i Volare Airlines (6). Oko 77 ostalih aviotvrtki koristi manji broj aviona. Tehničke karakteristike (An-12BP) Osnovne karakteristike posada: 5 - 2 pilota, inženjer leta, navigator, radio operater dužina: 33,10 m raspon krila: 38,00 m površina krila: 121,7 m2 visina: 10,53 m Letne karakteristike najveća brzina: 777 km/h ekonomska brzina: 670 km/h dolet: Uz maksimalnu količinu goriva: 5.700 km,s maksimalnim teretom: 3.600 km brzina penjanja: 10 m/s najveća visina leta: 10.200 m motor: 4 × Progress Al-20L ili Al-20M turbo-prop motora Izvori Vanjske poveznice An-12 - airpics.com
An–12

Az An–12 (NATO-kódja: Cub) az Antonov tervezőiroda által, az An–10-ből kifejlesztett négy légcsavaros gázturbinával felszerelt, vállszárnyas katonai teherszállító repülőgép. Fejlesztését az amerikai C–130 Hercules inspirálta, nagyon hasonló műszaki paraméterekkel, annak kategóriatársa. Huszonkilenc altípusa a Varsói Szerződés tagállamaiban rendszeresen szállított, illetve a szocialista politikai tömb érdekeltségi köreiben is megfordult Kubától a Közel-Keleten át Délkelet-Ázsiáig. Kínában J–8 néven gyártották. Több polgári légitársaság is üzemelteti. Mintegy 100 darab gép zuhant le, vagy sérült meg olyan nagy mértékben, hogy az már repülésre képtelenné tette. A balesetek ezzel a típussal elsősorban Afrikában történtek. Jegyzetek Források További információk Az Ugolok nyeba cikke az An–12-ről (oroszul)
Antonov An-12

O Antonov An-12 é um avião de transporte de quatro turbo-hélices. O An-12 é a versão militar do An-10. O An-12 é similar em tamanho e função ao C-130 Hercules americano, mas tem como desvantagens a ausência de uma rampa traseira e de pressurização no compartimento de carga. Uma característica incomum para um avião de transporte é a torreta na cauda com dois canhões automáticos. Ver também Antonov An-10 Antonov An-22 Lockheed C-130 Hercules Transall C-160 Referências
Antonov An-12

Antonov An-12 (NATO oznaka: Cub) je štirimotorno turbopropelersko transportno letalo, ki so ga zasnovali v Sovjetski zvezi. Je vojaška verzija Antonov An-10. Po izgledu in sposobnostih je podoben ameriškemu C-130 Hercules. Prvi prototip je poletel decembra 1957 in so zgradili čez 1200 letal, preden se je proizvodnja končala leta 1973. Vojaške verzije sovjetskih letal so imele v repu top za obrambo. V 1960ih je Kitajska kupila nekaj letal in je tudi licenco za izdelovanje letal An-12. Leta 1981 je Kitajska začela proizvodnjo z verzijo z oznako Y-8. Y-8 še vedno proizvajajo, zadnja verzija Y8-F600 ima predelan trup, zahodno avioniko, zahodne motorje PW150B, propeler R-408 in stekleni kokpit. Tehnične specifikacije Posadka: 5; 2 pilota, inženir, navigator, radio operater Tovor: 20 000 kg (44 000 lb); 60 padalcev (2 BMD-1 oklepni vozili) Dolžina: 33,10 m (108 ft 7 in) Razpon kril: 38,00 m (124 ft 8 in) Višina: 10,53 m (34 ft 7 in) Površina kril: 121,7 m² (1 310 ft²) Prazna teža: 28 000 kg (62 000 lb) Maks. vzletna teža: 61 000 kg (130 000 lb) Motorji: 4 × Progress AI-20L ali AI-20M turbopropi, 4000 KM (3000 kW) vsak Maks. hitrost: 777 km/h (419 knots, 482 mph) Potovalna hitrost: 670 km/h (361 knots, 415 mph) Dolet: z maks. gorivom: 5 700 km (3 075 nm, 3 540 mi);Z maks. tovorom: 3 600 km (1 945 nm, 2 235 mi)) Višina leta (servisna): 10 200 m (33 500 ft) Hitrost vzpenjanja: 10 m/s (1960 ft/min) Orožje: 2× 23 mm (0,906 in) Nudelman-Rikhter NR-23 v repu (na nekaterih letalih) Glej tudi Shaanxi Y-8 C-130 Hercules Airbus A400M Transall C-160 Antonov An-2 Antonov An-3 Antonov An-10 Antonov An-22 Antonov An-28 Antonov An-70 Antonov An-72 Antonov An-148 Antonov An-124 Ruslan Antonov An-225 Sklici in reference Zunanje povezave List of all An-12 aircraft used by Polish Air Force Arhivirano 2011-08-22 na Wayback Machine. Pictures of An-12 Hundreds of An-12 photos Arhivirano 2007-09-27 na Wayback Machine. Y-8 Transporter Intro, AirForceWorld.com Arhivirano 2011-09-09 na Wayback Machine.
Antonov An-12

An-12 är ett transportflygplan tillverkat av Antonov från 1957 och framåt. Modellen är den sista i familjen An-8 och An-10. Planet flög för första gången 1958 och tillverkades i 1248 exemplar. Ett flertal flyger än idag runt om i världen. Folkets befrielsearmés flygvapen använder en kopia på planet som kallas Y-8. På vissa versioner av planet finns ett stjärtmonterat kanontorn med 2 x 23 mm automatkanon. Den 21 mars 2011 havererade ett An-12 i ett bostadsområde i Pointe-Noire, Kongo-Kinshasa. Haveriet skedde i samband med landning, och dödade 23 människor. Den 3 november 2021 havererade ett An-12 under ett landningsförsök i staden Irkutsk i sydöstra Sibirien. Samtliga sju personer ombord omkom. Referenser Externa länkar Airliners.net - Bilder på detta flygplan
Barrikadnaja (stanice metra v Moskvě)

Barrikadnaja (rusky Баррикадная) je stanice moskevského metra. Je to přestupní pilířová ražená trojlodní stanice; kříží se zde linky Tagansko-Krasnopresněnskaja a Kolcevaja. Stanice je pojmenovaná podle barikády, postavené během revoluce v roce 1905 v ulici Krasnaja Presňa. Vybudována byla na počátku 70. let; zprovozněna jako jižní konečná Krasnopresněnské linky 30. prosince 1972. Po následující tři roky pak sloužila jako dočasná koncová, než byl dobudován jižní úsek. Vzhledem k obtížným geologickým podmínkám zde musely být oproti původnímu projektu rozšířeny pilíře. Obklad v prostoru nástupiště tvoří mramor v načervenalých tónech (pilíře) a pak i v dalších různých barvách (stěny za nástupištěm). Ten je v určitých místech proložen reliéfy s tematikou socialistického realismu. Stanice má jeden výstup, který vede z jednoho konce střední lodi po tříramenných hlubinných eskalátorech do velkého povrchového vestibulu, umístěného na stejnojmenné ulici. Z druhého konce střední lodě pak vychází přestupní chodba do druhé stanice. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Barrikadnaja na Wikimedia Commons Profil stanice na stránkách Mymetro.ru (rusky) Fotogalerie na stránkách Metrowalks.ru (rusky) Informace na stránkách metro.ru (rusky) Fotografie stanice na stránce news.metro.ru
Barrikadnaya

Barrikadnaya (Russian: Баррикадная) is a station on the Tagansko-Krasnopresnenskaya Line of the Moscow Metro. It is named after the events of the Revolution of 1905, when it was a site for barricades on Krasnaya Presnya street. The station was opened in 1972 as the first station on the Krasnopresenenskiy line, and for three years was its southern terminus, until the tunnel to Pushkinskaya connected it to the Zhdanovskiy line. The station was built following a typical pylon design, but due to unfavourable underlying geological conditions the pylons eventually had to be widened. The station architects Strelkov and Polikarpova used pink and red marble in the pylons. The walls use with different shades of pink, red, blue and grey marble. The central hall had to be extended as the station was initially designed for extended seven-carriage trains (although the line has been using eight-carriages since the late 1980s). The entrances to the central hall are all decorated with metallic artworks. The entrance to the station is located on Barrikadnaya Street, which links Krasnaya Presnya with the Garden Ring, and is externally decorated with stone artwork depicting the events of 1905. Across the road is one of Stalin's Seven Sisters skyscrapers. From the opposite end of the central hall there is a transfer to the Krasnopresnenskaya station of the Koltsevaya Line The daily passenger traffic of the station amounts to 32,400 people via the station entrance, and 118,500 using the transfer. References External links mymetro.ru KartaMetro.info — Station location and exits on Moscow map (English/Russian)
Barrikadnaïa (métro de Moscou)

Barrikadnaïa (en russe : Баррика́дная et en anglais : Barrikadnaya) est une station de la ligne Tagansko-Krasnopresnenskaïa (ligne 7 mauve) du métro de Moscou, située sur le territoire de l'arrondissement Presnenski dans le district administratif central de Moscou. Situation sur le réseau Établie en souterrain, à 30 mètres sous le niveau du sol, la station Barrikadnaïa est située au point 039+27 de la ligne Tagansko-Krasnopresnenskaïa (ligne 7 mauve), entre les stations Oulitsa 1905 goda (en direction de Planernaïa) et Pouchkinskaïa (en direction de Kotelniki). Histoire Services aux voyageurs Accès et accueil Desserte Intermodalité Notes et références Voir aussi Articles connexes Transcription du russe en français Liste des stations du métro de Moscou Métro de Moscou Ligne Tagansko-Krasnopresnenskaïa (ligne 7 mauve) Liens externes (ru) « Site officiel du métro de Moscou » Portail du métro Portail de Moscou
Barrikadnaja

Barrikadnaja in russo Баррикадная? è una stazione della Metropolitana di Mosca situata sulla Linea Tagansko-Krasnopresnenskaja. Prende il nome dagli eventi della rivoluzione russa del 1905, durante la quale il sito dove oggi sorge la stazione fu sede di barricate. La fermata fu inaugurata nel 1972 come prima stazione del ramo Krasnopresenenskij, e per tre anni fu il capolinea meridionale di tale tratta, finché il tunnel verso Puškinskaja non la collegà al ramo Ždanovskij, unendo le due linee. La stazione è stata costruita secondo il design tipico, tuttavia a causa delle condizioni geologiche del sito, i pilastri dovettero essere allargati. Decorativamente, la stazione mostra la deviazione degli anni settanta dal design funzionale degli anni sessanta. Gli architetti Strelkov e Polikarpova applicarono marmi rosati e rossi ai pilastri che, a causa della loro estensione dal pavimento alla volta, appaiono come barricate. Le mura sono squisitamente decorate con diverse tonalità di marmo rosa, rosso, blu e grigio; la banchina dovette essere estesa in quanto in origine era prevista la circolazione di treni più corti, che furono poi estesi a otto carrozze negli anni ottanta. L'ingresso della stazione è situato il via Barrikadnaja, che collega Krasnajya Presnja con il Giardino dell'Anello; è esternamente decorato con un'opera in pietra che ritrae gli eventi del 1905. Dal lato opposto, vi sono i grattacieli di Stalin detti "Sette Sorelle". Al lato opposto del passaggio centrale, vi è l'interscambio con la stazione Krasnopresnenskaja della Linea Kol'cevaja Il carico giornaliero di passeggeri della stazione ammonta a 32.400 persone entranti dagli ingressi, e 118.500 persone che accedono alla stazione tramite la linea Kol'cevaja. Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Barrikadnaja Collegamenti esterni (EN) Sito ufficiale, su engl.mosmetro.ru (archiviato dall'url originale il 21 novembre 2007). (RU) mymetro.ru. URL consultato il 12 aprile 2008 (archiviato dall'url originale l'8 giugno 2007). (EN, RU) KartaMetro.info — Posizione della stazione
Barrikadnaja

Barrikadnaja (ros. Баррикадная – Barykadowa) – stacja moskiewskiego metra linii Tagańsko-Krasnopriesnieńskiej (kod 120). Stację nazwano od barykad ulicznych, które wznoszono w okolicy podczas rewolucji w 1905 roku. Przez trzy lata była to stacja końcowa odcinka do czasu połączenia z resztą linii budowanej od 1966 roku. Tutaj po raz pierwszy w systemie moskiewskiego metra zastosowano podświetlane oznakowanie. Na stacji istnieje możliwość przejścia na stację Krasnopriesnienską linii okrężnej. Wyjścia prowadzą na ulicę Barrikadną w pobliżu Pierścienia Sadowego. Wystrój Stacja jest trzykomorowa, jednopoziomowa, posiada jeden peron. Stacja ma dwa rzędy 26 kolumn w kształcie trapezów, pokrytych jasnym marmurem, ściany nad torami pokrywa szary marmur z czarnym pasem poniżej poziomu peronów. Oświetlenie pod sufitem ma kształt łamanej symbolizującej barykadę uliczną. Podłogi wyłożono szarym i czerwonym granitem. Korytarze przyozdobiono zdobionymi, aluminiowymi panelami, podobnie jak westybul, gdzie dodatkowo postawiono rzeźby o tematyce rewolucyjnej. Przypisy Bibliografia Oficjalna strona Moskiewskiego Metra. [dostęp 2011-04-14]. (ang. • ros.). Linki zewnętrzne Strona Moskiewskiego Metra o stacji Barrikadnaja Strona metro.ru o stacji Barrikadnaja (ros.) Linia Tagańsko-Krasnopriesnieńska na UrbanRail.Net
Estação Barricadnaia

Barricadnaia (em russo: Баррикадная) é uma das estações da linha Tagansko-Krasnopresnenskaia (Linha 7) do Metro de Moscovo, na Rússia. Estação «Barricadnaia» está localizada entre as estações «Pushkinskaia» e «Ulitsa Tysiatcha Deviatssot Piatogo Goda». Referências Ligações externas «Metro de Moscovo, site oficial.» (em russo)
Баррикадная

«Баррика́дная» — станция Таганско-Краснопресненской линии Московского метрополитена, расположена между станциями «Улица 1905 года» и «Пушкинская». Открыта 30 декабря 1972 года в составе участка «Баррикадная» — «Октябрьское Поле», после ввода в эксплуатацию которого в Московском метрополитене стало 96 станций. Названа по одноимённой улице. Происхождение названия Станция находится на одноимённой улице, названной в 1919 году в память о боях в декабре 1905 года: здесь рабочие-дружинники фабрики Шмита соорудили баррикады, преградив путь царским войскам. Прежнее название — Кудринская улица — было дано по селу Кудрино, на территории которого в XVIII веке возникла улица. Это же село дало название и соседней Кудринской площади. Вестибюли и пересадки Из западного торца центрального зала станции эскалатор ведёт на станцию Кольцевой линии «Краснопресненская», из восточного торца — к наземному вестибюлю, расположенному на Баррикадной улице и ведущему к Московскому зоопарку, Большой Грузинской улице, высотному зданию на Кудринской площади. Интерьер вестибюля был заменён при капитальном ремонте в 2015—2016 годах. Станция в цифрах Глубина заложения — 30 метров. Пассажиропоток через вестибюль станции составляет 32,9 тысячи человек в сутки (2002 год), а пересадочный пассажиропоток составляет 118,5 тысячи человек в сутки (1999 год). Таблица времени прохождения первого поезда через станцию: Оформление Массивные, трапециевидные в профиле, расширяющиеся кверху пилоны отделаны розовым мрамором «буровщина». Путевые стены отделаны серым мрамором «газган» разных оттенков, внизу полоса из чёрного мрамора. Пол выложен серыми и красными гранитными плитами. Люминесцентные светильники расположены на сводах в виде ломаной линии. Путевые стены, порталы центрального зала, а также наземный вестибюль украшены панно из алюминия (авт. Х. М. Рысин, Д. Я. Бодниек, И. А. Долган, Б. С. Широков). Наземный вестибюль отделан мрамором «горовский». Строительство станции, расположенной под прудом зоопарка, осложнилось гидрогеологическими условиями. Глинистый слой грунта грозил сечением воды. И тогда я предложил конструкторам делать шестиметровые пилоны, массивы которых предохраняли бы от течей. Передо мной стояла задача: создать торжественный революционный образ и одновременно — оптическую иллюзию, которая бы скрадывала размеры пилона. Я решил его в виде складчатого блока, напоминающего и баррикады, и полотнища знамён. А. Ф. Стрелков Путевое развитие За станцией расположен пошёрстный съезд, использовавшийся для оборота составов, когда «Баррикадная» была конечной. Наземный общественный транспорт На этой станции можно пересесть на следующие маршруты городского пассажирского транспорта: Автобусы: м3, м31, м35, 116, с216, 315, с344, с364, 366, с369, 379, 511, н14 Галерея См. также Список станций Московского метрополитена Примечания Ссылки Баррикадная . Официальный сайт Московского метрополитена. Дата обращения: 24 ноября 2013. Архивировано из оригинала 18 октября 2013 года. Станция на сайте metro.ru Станция на сайте news.metro.ru Схема пересадочного узла
Barrikadnaja

Barrikadnaja (ryska: Баррикадная), Barrikaderna, är en tunnelbanestation på Tagansko–Krasnopresnenskajalinjen i Moskvas tunnelbana. Stationen har fått sitt namn efter de barrikader som under ryska revolutionen 1905 fanns på Röda Presnja-gatan ovanför. Barrikadnaja öppnades 1972 som den första stationen på Krasnopresnenskajalinjen. I tre år var stationen linjens södra slutstation, sedan blev tunneln till Pusjkinskaja klar. Stationen byggdes enligt typisk pylondesign men på grund av svåra geologiska förhållanden var man tvungna att bredda pylonerna. Stationens arkitekter Strelkov och Polikarpova lät klä pylonerna i röd och rosa marmor, och de liknar barrikader eftersom de i olika vinklar skjuter fram utanför takvalvets fot. Väggarna är utsökt dekorerade med olika nyanser av rosa, röd, blå och grå marmor. Byten På Barrikadnaja kan man byta till Krasnopresnenskaja på Koltsevajalinjen (ringlinjen). Se även Moskvas tunnelbana Lista över Moskvas tunnelbanestationer Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Barrikadnaja.