NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Iliușin Il-76

Iliușin Il-76 (Cod NATO: "Candid") este un avion militar de transport greu introdus de Uniunea Sovietică în 1974. Inițial a fost planificat în anul 1967 ca avion de transport civil, ca un înlocuitor al Antonov An-12. A fost proiectat pentru a face livrarea echipamentelor și mașinilor grele în zonele îndepărtate și prost întreținute (datorită ciclului iarnă-vară, cu veri scurte) ale URSS-ului. Versiunile militare ale avionului Il-76 s-au achiziționat atât în Europa cât și în Asia și Africa. Pe lângă varianta de transport au fost lansate și cele de avion de realimentare precum și ca centru de comandă. Note Vezi și Beriev A-50 'Mainstay' Iliușin Il-78 C-141 Starlifter C-17 Globemaster III Lisunov Li-2 Iliușin Il-14 Fairchild C-82
Iljušin Il-76

Iljušin Il-76 (NATO oznaka: Candid), je štirimotorno reaktivno transportno letalo ruskega proizvajalca Iljušin. Sprva je bil načrtovan kot komercialno potniško letalo (leta 1967), vendar se je pozneje njegova vloga spremenila tudi v strateško vojaško transportno letalo. Prevažal naj bi tovore v odročna področja Sovjetske zveze, pa tudi tovore v primeru naravnih nesreč. Poleg letala za prevoz tovora se je uporabljal tudi kot leteči tanker (Il-78), platforma za radar (Berijev A-50) in laser, za gašenje požarov, simulacijo breztežnosti za astronavte in leteči poveljniški center (Il-80). Letalo so v časih Sovjetske zveze proizvajali v Taškentu. Originalne različice letala so izdelali v 860 primerkih, zaradi česar je najbolj proizvajano reaktivno tovorno letalo na svetu. Proizvodnjo novih, zmogljivejših različic so prenesli v Uljanovsk, kjer ga v manjšem obsegu proizvaja družba Aviastar. Lahko vzleta s slabo pripravljenih stez, velika tovorna vrata pa mu omogočajo prevoz tovorov velikih dimenzij. Tehnične specifikacije (Il-76TD-90) Posadka: 5 Tovor: 42 ton (Il-76M), 48 ton (Il-76MD), 60 ton (Il-76MD-90A) Dolžina: 46,59 m (152 ft 10 in) Razpon kril: 50,5 m (165 ft 8 in) Višina: 14,76 m (48 ft 5 in) Površina kril: 300,0 m² (3.229,2 ft²) Prazna teža: 92500 kg (Il-76TD-90) (203962 lb) Maks. vzletna teža: 195000 kg (Il-76)[ (429975 lb (Il-76TD-90)) Motorji: 4 × Aviadvigatel PS90-76 turbofan, 142 kN (32000 lbf) 14500 kg potiska vsak Maks. hitrost: 900 km/h (490 vozlov, 560 mph) Mach 0,82 Dolet: 4300 km (Il-76) s 50 tonami tovora Največja višina: 13 000 m (42 700 ft) Obremenitev kril: 566,7 kg/m² (Il-76M/T) (116,05 lb/ft² (Il-76M/T), 129,72 lb/ft² (Il-76MD/TD) Najkrajša pristajalna razdalja: 450 m z obračalnikom potiska Letala bazirana na Il-76 Iljušin Il-78 - leteči tanker Iljušin Il-80 - leteči komandni center Berijev A-50 - leteči radar Berijev A-60 - leteči laser KJ-2000 - kitajski leteči radar Sklici Zunanje povezave Il-76TD, Il-76TD-90 in Il-76TF strani na spletišču Iljušin Iljušin Berijev Il-76 Candid (Gajraj) Indijskega vojnega letalstva Arhivirano 2009-10-10 na Wayback Machine. Iljušin Il-76 in različice na Vectorsite.net Trenažno letalo v Vesoljskem centru Jurija Gagarina Arhivirano 2008-02-18 na Wayback Machine. Proizvodna linija Il-476 na englishrussia.com
Iljusjin Il-76

Iljusjin Il-76, förkortat Il-76 (ryskaː Илью́шин Ил-76, Ил-76. NATO-rapporteringsnamn: Candid), är ett fyrmotorigt jetdrivet fraktflygplan, som har konstruerats av Iljusjin och som bland annat tillverkas i Uzbekistan. Det flög för första gången 1971 och har hittills tillverkats[när?] i 938 exemplar. Planet finns i en förlängd version, som heter MF i militärversion och TF i civil version. Det har en glasnos, där navigatören sitter. Flygplanet har använts [förklaring behövs] av svenska myndigheter i samband med tsunamihjälp till Sri Lanka och FN-uppdrag i Kongo-Kinshasa. Det användes också flitigt i Afghanistan under Sovjetunionens krig där och Irak har använt planet som AWACS (Mainstay). Uppgraderingen till Rysslands version av AWACS görs av Beriev. Militära varianter av Il-76 har en dubbelpipig GSj-23L 23 mm automatkanon i bakre delen av planet. Il-76 kan fälla 125 fallskärmsjägare, eller transportera 140 soldater. Det finns också ett tankflygplan, Midas, en vidareutveckling av Il-76. Brandbekämpning Planets två vattentankar fylls på tio–tolv minuter och kan tömmas samtidigt på en yta av 550 x 100 meter. Om de töms en i taget, räcker vattnet till 900 x 65 meter. Bildgalleri Se även Iljusjin Il-78 Beriev A-50 Referenser
Flughafen Lipezk

Der Flughafen Lipezk (russisch Аэропорт Липецк, IATA-Code: LPK, ICAO-Code: UUOL) ist ein kleiner Verkehrsflughafen nahe der Stadt Lipezk in Russland. Er ist der einzige Flughafen der Oblast Lipezk. Geschichte Die Errichtung erfolgte 1966 als kleiner Regionalflughafen und 1987 um ein neues Terminal erweitert. Ende der 1990er-Jahre musste der Flughafen infolge finanzieller Probleme geschlossen werden. In den 2000er-Jahren wurde er jedoch wieder in Betrieb genommen und fertigt heute Flüge von und nach Moskau, Sankt Petersburg, Mineralnyje Wody und Sotschi ab. Gegenwärtig sind weitere Flüge sowie die Erweiterung des Flughafens als internationaler Flughafen in Planung. Weblinks Offizielle Website des Flughafens (russisch) Einzelnachweise
Lipetsk Airport

Lipetsk Airport (Russian: Аэропорт Липецк) (IATA: LPK, ICAO: UUOL) is an airport in Lipetsk Oblast, Russia located 12 km north of Lipetsk. It is a smaller airfield north of city near Lipetsk Air Base. It handles small airliner traffic. Airlines and destinations See also List of airports in Russia References External links (in Russian) Lipetsk Airport Official Site
Port lotniczy Lipieck

Port lotniczy Lipieck (IATA: LPK, ICAO: UUOL) – port lotniczy położony 12 km na północ od Lipiecka, w obwodzie lipieckim, w Rosji. Linie lotnicze i połączenia Linki zewnętrzne Informacje o lotnisku. world-airport-codes.com. [zarchiwizowane z tego adresu (2013-07-03)].
Aeroportul Lipetsk

Aeroportul Lipetsk (IATA: LPK, ICAO: UUOL) este un aeroport din Regiunea Lipețk, Rusia ce deservește zona Lipețk. Aeroportul a fost tranzitat în 2017 de 63.821 de pasageri. Situat la o altitudine de 178 m, aeroportul dispune de 1 pistă. Infrastructură Piste Aeroportul dispune de o singură pistă. Pista are orientarea 15L/33R. Terminale Note Vezi și
Липецьк (аеропорт)

Аеропорт Липецьк (IATA: LPK, ICAO: UUOL) — аеропорт у Липецькій області, Росія розташовано за 12 км на північний захід від Липецька, біля Липецької авіабази. Приймаємі типи повітряних суден Ан-2, Ан-12, Ан-24, Ан-26, Ан-26-100, Ан-28, Ан-72, Ан-74, Ту-134, Ил-114, М-101Т «Гжель», Як-40, Як-42, ATR 42, ATR-72, Bombardier CRJ 100/200, Embraer EMB 120 Brasilia, Embraer E-190, Saab 340b, Saab 2000, Airbus A319, Airbus A320 з незначними обмеженнями по злітній масі, Boeing 737-500, Sukhoi Superjet 100 і інші судна максимальною злітною масою до 60 тонн, і більш легкі, гелікоптери всіх типів Авіалінії та напрямки Примітки Посилання Офіційний сайт аеропорту [Архівовано 9 жовтня 2016 у Wayback Machine.] (рос.)
Flughafen Moskau-Bykowo

Der Flughafen Moskau-Bykowo (IATA: BKA, ICAO: UUBB) war zum Zeitpunkt seiner Schließung der kleinste und älteste in Betrieb befindliche Flughafen im Großraum Moskau. Seit Ende 2010 ist er geschlossen, das alte Terminalgebäude wurde abgerissen. Beschreibung Der Flughafen Bykowo liegt in der Siedlung Bykowo, etwa 40 km südöstlich vom Stadtzentrum Moskaus entfernt, in der Nähe der Straße A 102. Die Adresse lautet: Bykowo, Sowjetskaja uliza 19, Moskowskaja Oblast. Der Flughafen wurde 1933 in Betrieb genommen. Er diente bis 2009 noch als nationaler Flughafen. Der Flughafen verfügte nicht über eine moderne Infrastruktur, die maximale Kapazität lag zuletzt bei 400 Fluggästen pro Stunde. Jährlich wurden weniger als 100.000 Passagiere abgefertigt. Kleinere Flugzeuge wie Jak-40, Jak-42 u. ä. führten die pro Tag etwa 30 regulären Kurz- und Mittelstreckenflüge auf die Krim und beispielsweise nach Kursk, Smolensk, Pskow, Nowgorod durch. Der zu Fuß erreichbare Bahnhof Bykowo ist über Vorortzüge mit dem Kasaner Bahnhof (Metrostation Komsomolskaja) verbunden. Die Züge benötigen für die Strecke 50 Minuten. Weblinks Bykowo bei Moskau
Bykovo Airport

Bykovo (Russian: Быково) (IATA: BKA, ICAO: UUBB) was a small regional airport serving Moscow, Russia, of which only the runway remains. The airport site is located about 35 kilometres (22 mi) southeast of the city along the Ryazan highway and railway close to the town of Zhukovsky. It has one 7,250 ft (2,210 m) runway. The airport served mainly short-haul domestic flights due to its short runway. History Bykovo Airport first opened in 1933. The airport first had a grass-surfaced runway. During World War II, it was rebuilt (1000 × 80 m; brick-covered). In 1960, it was rebuilt again. In 1975, the terminal building was built (capable of serving 400 passengers per hour); in 1975, it served 1.5 million passengers. The airport was home to the charter flights department of Centre-Avia. On 18 October 2010, passenger operations at the airport ended due to the expiration of lease terms with the management company. In 2011, the terminal building was demolished. The airport shared its grounds with the Bykovo Aircraft Repair Facility, specializing in repairs and overhauls of Soloviev D-30 turbofans; the factory continues to use the runway for cargo delivery. The new Zhukovsky International Airport (a.k.a. Ramenskoye) is a few kilometers southeast of Bykovo Airport. See also List of airports in Russia References External links ASN Accident history for UUBB
Aeropuerto de Bykovo

El Aeropuerto de Bykovo (en ruso: Аэропорт Быково) (IATA: BKA, OACI: UUBB) fue un pequeño aeropuerto regional en Moscú, Rusia, del cual solo queda la pista. Estaba situado a unos 35 kilómetros al sureste de Moscú, en la autopista y línea de ferrocarril en dirección a Riazán, y al lado de la ciudad de Zhukovski (ciudad). Estuvo abierto desde 1933 hasta el 2010. El aeropuerto de Bykovo se abrió por primera vez en 1933. Primero, el aeropuerto tenía una pista de aterrizaje cubierta de hierba. Durante la Segunda Guerra Mundial fue reconstruido (1000 × 80 m; cubierto de ladrillos). En 1960 fue reconstruido nuevamente. En 1975 se construyó el edificio de la terminal (capaz de atender a 400 pasajeros por hora); en 1975 atendió a 1,5 millones de pasajeros. El aeropuerto fue la sede del departamento de vuelos chárter de Centre-Avia. El 18 de octubre de 2010 se cerraron las operaciones de pasajeros en el aeropuerto debido a la expiración de los plazos de arrendamiento con la empresa gestora, que no pudo renovarlos. Hasta octubre de 2010, el taxi aéreo Dexter tenía su base en el aeropuerto de Bykovo, después se trasladó al aeropuerto de Zhukovsky situado a 8 km.​ En abril de 2011, comenzó el desmantelamiento (demolición) del complejo del aeropuerto. En junio de 2011, Bykovo fue excluido del Registro Estatal de Aeródromos Civiles de la Federación de Rusia. Pista El aeropuerto de Bykovo dispone de una pista de asfalto en dirección 10/28 de 2210x40 m (7251x131 pies).​ El pavimento es del tipo 38/F/B/X/T,​ lo que permite un peso máximo al despegue de 191 toneladas.​ Es adecuado para ser utilizado por los siguientes tipos de aeronaves: Antonov An-12, Antonov An-24, Antonov An-26, Antonov An-30, Antonov An-32, Antonov An-74, Ilyushin Il-18, Ilyushin Il-76, Tupolev Tu-134, Tupolev Tu-154 (con limitaciones), Yakovlev Yak-40, Yakovlev Yak-42 aeronaves de clases 3 y 4, así como todo tipo de helicópteros durante todo el año.​ Referencias Enlaces externos Historial de accidentes en Bykovo (en inglés). Consultado el 22 de marzo de 2012. Diagrama del aeropuerto en la base de datos de aeropuertos rusos. (en inglés). Consultado el 7 de septiembre de 2011 Mapa de ubicación de los aeropuertos Moscú en "Our Airports" Archivado el 21 de octubre de 2018 en Wayback Machine. (en inglés). Consultado el 22 de marzo de 2012.
Aéroport de Bykovo

L'aéroport de Bykovo (en russe: Аэропорт Быково) (code IATA : BKA • code OACI : UUBB) est situé à une soixantaine de kilomètres de Moscou. Aujourd'hui désaffecté, il desservait les lignes intérieures russes de 1933 à 2010. Voir aussi Articles connexes Aéroport international Cheremetievo Aéroport international Domodiedovo Lien externe (en + ru) Aéroport de Bykovo Portail de l’aéronautique Portail de Moscou
Aeroportul Bykovo

Aeroportul Bykovo (IATA: BKA, ICAO: UUBB) este un aeroport din Bykovo, Moscow Oblast⁠(d), Q4145492⁠(d), Ramensky District⁠(d), Moscova, Rusia ce deservește zona Moscova. A fost deschis în 1933. Situat la o altitudine de 130 m, aeroportul dispune de 1 pistă. Infrastructură Piste Aeroportul dispune de o singură pistă. Pista 10/28 are suprafața de beton și dimensiunile 2.203 m × . Terminale Note Vezi și
Bykovos flygplats

Bykovos flygplats (BKA) var en liten regional flygplats belägen 35 km sydöst om Moskva vid Ryazan-motorvägen och järnvägen nära staden Zhukovsky i Ryssland. Landningsbanans längd är 2 210 m. Flygtrafiken avslutades i oktober 2010 och år 2011 revs terminalen till flygplatsen. Den betjänade huvudsakligen korta inrikesflyg på grund av dess korta landningsbana. Historik Bykovo flygplats öppnade första gången 1933 och hade först en gräsbana. Under andra världskriget byggdes den om (1 000 × 80 m, stensatt). År 1960 byggdes den om igen och 1975 byggdes terminalbyggnaden (kunde betjäna 400 passagerare per timme). Under 1975 betjänade den 1,5 miljoner passagerare. Flygplatsen var då bas för avdelningen för charterflyg i Centre-Avia. Den 18 oktober 2010 upphörde passagerarverksamheten på flygplatsen på grund av att hyresvillkoren med förvaltningsbolaget löpte ut. År 2011 revs terminalbyggnaden. Flygplatsen delade sin mark med Bykovo Aircraft Repair Facility, specialiserad på reparationer och översyn av Soloviev D-30 turbopropplan och fabriken fortsätter att använda landningsbanan för lastleveranser. Den nya Zhukovsky International Airport (a.k.a. Ramenskoye) ligger omkring fem kilometer sydost om Bykovo Airport. Referenser Den här artikeln är helt eller delvis baserad på material från engelskspråkiga Wikipedia, Bykovo Airport, 13 september 2023. Noter Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Bykovos flygplats. ASN Accident history for UUBB
Sportpalast Sokolniki

Der Sportpalast Sokolniki (russisch Дворец Спорта «Сокольники») war eine Mehrzweckhalle im Stadtteil Sokolniki des Östlichen Bezirks der russischen Hauptstadt Moskau. Geschichte Das damals offene Kunsteisstadion wurde am 14. April 1956 eröffnet. In Vorbereitung der Sommer-Universiade 1973 wurde das Stadion überdacht. 1975 wurde entschieden, die Halle als Spielort des Olympischen Handball-Turniers 1980 zu nutzen. In der Folge wurde es renoviert und durch einen fünfstöckigen Funktionsbau erweitert. Der Hauptnutzer der Sporteinrichtung war der Eishockeyclub HK Spartak Moskau. Zum Gebäudekomplex des Sportpalastes gehörten zuletzt ein Sportgelände, das zwei Tennisplätze, Sportplätze für Handball und Fußball, ein Fitnesscenter und Gymnastikraum, zwei Turnhallen sowie zwei Tanzsäle umfasste. Der Sportpalast wurde 2019 geschlossen und im Dezember 2021 abgerissen. Weblinks Internetpräsenz des Sportpalast Sokolniki (russisch) Einzelnachweise
Sokolniki Arena

Sokolniki Arena or Sokolniki Sports Palace is a former indoor sporting arena located in Moscow, Russia. It is located in the Sokolniki District of the city. Initially it was an outdoor skating rink, roofed in 1973 during the preparations for the 1973 Summer Universiade. The capacity of the arena is 5,000. The Sokolniki Sports Palace was a venue of handball tournament for the 1980 Summer Olympics. It is the home arena of the HK Lokomotiv Moscow ice hockey team. The Sokolniki Arena was demolished in December 2021. Tragedy On March 10, 1975, at a friendly match between Soviet and Canadian youth hockey teams at the Sokolniki Arena, at least 20 people were killed in a stampede after the lights went out. Notes References 1980 Summer Olympics official report. Volume 2. Part 1. pp. 114–7. External links Official website of the Sokolniki Sports Palace
Palais des sports Sokolniki

Le Palais des sports Sokolniki (en russe : Дворец спорта Сокольники) est une salle omnisports situé à Sokolniki, un district municipal de Moscou en Russie. Histoire Il a été construit en 1956, puis reconstruit pour l'Universiade d'été de 1973. Elle a notamment accueilli les tournois masculin et féminin de handball aux Jeux olympiques d'été de 1980. Elle accueille notamment l'équipe de hockey sur glace du HK Lokomotiv Moscou de la Ligue continentale de hockey. La patinoire a une capacité de 5000 spectateurs. Liens externes Site officiel Ressource relative à l'architecture : Structurae Portail de l’architecture et de l’urbanisme Portail du hockey sur glace Portail du handball Portail de Moscou
Sokolniki Arena

Pałac Sportu "Sokolniki" (ros. Дворец спорта «Сокольники») – nieistniejąca już hala sportowa w Moskwie, w Rosji. Znajdowała się w dzielnicy Sokolniki, piętnaście minut spacerem od stacji metra Sokolniki, tuż przy parku Sokolniki. Początkowo było tam zewnętrzne lodowisko, kryte w 1973 roku podczas przygotowań do Letniej Uniwersjady 1973. Hala miała pojemność 5 000 osób. 10 marca 1975 r. po zakończeniu meczu hokejowego z drużyną Kanady, gdy ekipa gości częstowała publiczność gumą do żucia, w hali doszło do tragedii - w tłumie 4,5 tys. ludzi tłoczących się w celu uzyskania słodyczy zostało śmiertelnie zgniecionych 21 osób. Pałac Sportu Sokolinki był miejscem turnieju piłki ręcznej na Letnich Igrzyskach Olimpijskich 1980. Była to arena domowa drużyny hokejowej Spartak Moskwa. Została wyburzona w 2021 r. Przypisy Linki zewnętrzne Strona oficjalna. sokolniki.info. [zarchiwizowane z tego adresu (2011-09-25)].
Сокольники (дворец спорта)

Дворец спорта «Сокольники» — Дворец спорта «Сокольники» — ледовый дворец в Москве, вмещал 5530 зрителей. Здесь до 2015 года проводил свои домашние матчи ХК «Спартак» (и до 2017 — МХК «Спартак»). В 2017 году дворец был закрыт, а в 2021 году снесён. На прежней территории был возведён новый ледовый дворец вместимостью 1300 мест с сохранением двух арен – главной и тренировочной. Он получил название ЛД «Легенды хоккея – Сокольники» и стал домашним для МХК «Спартак». История Дворец спорта «Сокольники» был открыт 14 апреля 1956 года на территории одноимённого парка культуры и отдыха. Изначально на месте нынешнего ДС находилась лишь хоккейная коробка, окружённая трибунами на 4 тыс. зрителей, под которыми находились помещения для спортсменов. В начале 1970-х была произведена реконструкция катка: сделано перекрытие по металлическим фермам сигарообразной формы с пролётом 72 м с двумя колоннами по 11,2 м. Строительство нового ледового дворца было завершено в 1974 году. Проект здания выполнила мастерская № 8 «Моспроекта-1» и специализированные отделы «Моспромпроекта-1». Авторы проекта — архитекторы В. А. Нестеров, А. М. Половников, Б. И. Шапиро, инженеры А. Е. Уланов и Ю. Д. Сильвестров. Трибуны зрительного зала были рассчитаны на 11 тысяч человек. Ледовый дворец предназначался для выступлений и тренировок по фигурному катанию, различный представлений на льду, выступлений танцевальных ансамблей, проведения хоккейных матчей. Благодаря трансформации манежа, на сборном деревянном настиле можно было проводить соревнования по волейболу, теннису, баскетболу, боксу, художественной гимнастике, а также цирковые представления. 10 марта 1975 года во Дворце спорта «Сокольники», после завершения товарищеского матча между юниорской сборной СССР и канадской юниорской командой «Бэрри Кап», произошла давка из-за жевательной резинки «Wrigley», в которой погиб 21 человек. В 1975 году было принято решение о том, что «Сокольники» станут одной из арен Олимпийских игр 1980 года. В ходе двухлетней реконструкции под крышу арены было встроено пятиэтажное здание. В нем разместились тренажёрный зал, раздевалки для спортсменов, помещения для тренеров, администрации дворца, пресс-центр, бары, буфеты, ресторан, магазин спортивных товаров. Также на стадионе были установлены два электротабло. Во время Олимпийских игр в «Сокольниках» проходил гандбольный турнир. В 2010-х годах на территории дворца функционировали два теннисных корта, тренировочная хоккейная площадка с искусственным льдом, спортивные площадки для игры в гандбол и мини-футбол, городок общефизической подготовки с комплектом тренажеров и гимнастических снарядов, а также два тренажерных зала и два зала хореографии. Дворец спорта «Сокольники» являлся основной базой подготовки спортсменов общества «Спартак» по хоккею и фигурному катанию. Снесён во второй половине декабря 2021 года. Крупнейшие соревнования Летняя Универсиада (1973) Летние Олимпийские игры (1980) Всемирные юношеские игры (1998, 2002). Примечания Ссылки ld-sokolniki.ru — официальный сайт ледового дворца «Сокольники»
Сокољники арена

Сокољники арена (рус. Дворец Спорта «Сокольники»), вишенаменска је арена у Москви, Русија. Отворена је 1973. године и има капацитет за око 5.530 људи. Пре свега се користи за утакмице хокеја на леду, а домаћи је терен ХК Спартак Москва, који игра у Континенталној хокејашкој лиги. У Лужњики арени одржала су се рукометна такмичења на Олимпијским играма 1980. године, као и нека такмичења на VII издању Универзијаде. Види још ХК Спартак Москва Континентална хокејашка лига Спољашње везе Званичан вебсајт - Сокољники арена
Сокольники (палац спорту)

Палац спорту «Сокольники» — колишня спортивна споруда в Москві. Історія Палац спорту «Сокольники» було відкрито 14 квітня 1956 року на території однойменного парку культури та відпочинку. Спочатку на місці нинішнього ПС була лише хокейна коробка, оточена трибунами, під якими знаходилися приміщення для спортсменів. Унаслідок проведення в Москві змагань з волейболу Універсіади-1973 арену було вирішено реконструювати, внаслідок чого над нею з'явився дах. 10 березня 1975 року у Палаці спорту «Сокольники», після завершення товариського матчу між юніорською збірною СРСР та канадською юніорською командою «Беррі Кап», сталася тиснява через жувальну гумку «Wrigley», в якій загинула 21 людина. У 1975 році було прийнято рішення про те, що «Сокольники» стануть однією з арен Олімпійських ігор 1980 року. Під час дворічної реконструкції під дах арени було вбудовано п'ятиповерхову будівлю. У ньому розмістилися тренажерний зал, роздягальні для спортсменів, приміщення для тренерів, адміністрації палацу, пресцентр, бари, буфети, ресторан, магазин спортивних товарів. Також на стадіоні було встановлено два електротабло. Під час Олімпійських ігор у «Сокольниках» проходив гандбольний турнір. Наразі на території палацу функціонують два тенісних корти, тренувальний хокейний майданчик зі штучним льодом, спортивні майданчики для гри в гандбол та міні-футбол, містечко загальнофізичної підготовки з комплектом тренажерів та гімнастичних снарядів, а також два тренажерні зали та два зали хореографії. «Сокольники» є основною базою підготовки спортсменів товариства «Спартак» з хокею та фігурного катання. Знесено у другій половині грудня 2021 року. Найбільші змагання Літня Універсіада (1973) Літні Олімпійські ігри (1980) Всесвітні юнацькі ігри (1998, 2002). Див. також Список льодових арен Континентальної хокейної ліги Примітки Посилання офіційний сайт льодового палацу «Сокольники»