NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Ярки (Кам'янський район)

Ярки (рос. Ярки) — село у Кам'янському районі Воронезької області Російської Федерації. Населення становить 164 особи. Входить до складу муніципального утворення Тхоревське сільське поселення. Історія Населений пункт розташований у межах суцільної української етнічної території, частини Східної Слобожанщини. До Перших визвольних змагань належав до Воронезької губернії. Від 1928 року належить до Кам'янського району, спочатку в складі Центрально-Чорноземної області, а від 1934 року — Воронезької області. Згідно із законом від 15 жовтня 2004 року входить до складу муніципального утворення Тхоревське сільське поселення. Населення Примітки
Dalneye Stoyanovo

Dalneye Stoyanovo (Russian: Дальнее Стояново) is a rural locality (a khutor) in Tkhorevskoye Rural Settlement, Kamensky District, Voronezh Oblast, Russia. The population was 67 as of 2010. Geography Dalneye Stoyanovo is located 15 km west of Kamenka (the district's administrative centre) by road. Sitnikovo is the nearest rural locality. References
Дальнее Стояново

Дальнее Стояново — хутор в Каменском районе Воронежской области России. Входит в состав Тхоревского сельского поселения География Улицы ул. Красный Куст. Ссылки Дальнее Стояново (хутор) (недоступная ссылка — история).
Дальнє Стоянове

Дальнє Стоянове (рос. Дальнее Стояново) — хутір у Кам'янському районі Воронезької області Російської Федерації. Населення становить 67 осіб. Входить до складу муніципального утворення Тхоревське сільське поселення. Історія Населений пункт розташований у межах суцільної української етнічної території, частини Східної Слобожанщини. До Перших визвольних змагань належав до Воронезької губернії. Від 1928 року належить до Кам'янського району, спочатку в складі Центрально-Чорноземної області, а від 1934 року — Воронезької області. Згідно із законом від 15 жовтня 2004 року входить до складу муніципального утворення Тхоревське сільське поселення. Населення Примітки
Mikhnovo

Mikhnovo (Russian: Михново) is a rural locality (a khutor) in Tkhorevskoye Rural Settlement, Kamensky District, Voronezh Oblast, Russia. The population was 73 as of 2010. There are 2 streets. Geography Mikhnovo is located 11 km northwest of Kamenka (the district's administrative centre) by road. Tkhorevka is the nearest rural locality. References
Міхново (Воронезька область)

Міхново (рос. Михново) — хутір у Кам'янському районі Воронезької області Російської Федерації. Населення становить 73 особи. Входить до складу муніципального утворення Тхоревське сільське поселення. Історія Населений пункт розташований у межах суцільної української етнічної території, частини Східної Слобожанщини. До Перших визвольних змагань належав до Воронезької губернії. Від 1928 року належить до Кам'янського району, спочатку в складі Центрально-Чорноземної області, а від 1934 року — Воронезької області. Згідно із законом від 15 жовтня 2004 року входить до складу муніципального утворення Тхоревське сільське поселення. Населення Примітки
Ситникове (Воронезька область)

Ситникове (рос. Ситниково) — хутір у Кам'янському районі Воронезької області Російської Федерації. Населення становить 62 особи. Входить до складу муніципального утворення Тхоревське сільське поселення. Історія Населений пункт розташований у межах суцільної української етнічної території, частини Східної Слобожанщини. До Перших визвольних змагань належав до Воронезької губернії. Від 1928 року належить до Кам'янського району, спочатку в складі Центрально-Чорноземної області, а від 1934 року — Воронезької області. Згідно із законом від 15 жовтня 2004 року входить до складу муніципального утворення Тхоревське сільське поселення. Населення Примітки
Заворонежское (Мичуринский район)

Заворо́нежское — село в Мичуринском районе Тамбовской области России. Административный центр Заворонежского сельсовета. Население Согласно результатам переписи 2002 года, в национальной структуре населения русские составляли 94 % от жителей. История Слобода Заворонежская основана в 1636 году в двух верстах от Козлова при реках Лесной Воронеж и Серебрянка. Основали её казаки, под руководством гетмана Фомина. В период проведения ревизской сказки 1719—1722 годов в слободе числилось 65 домов однодворцев, а населения вместе с приписными насчитывалось 330 душ мужского пола. Население слободы быстро возрастало, и по документам третьей ревизской сказки 1762—1767 годов в Заворонежье числилось 137 домов однодворцев с населением 800 человек. Со временем здесь появились грузчики, извозчики, приказчики, купцы, а с приходом в Козлов железной дороги — и железнодорожные служащие. Основным занятием населения было земледелие. В селе имелась церковь. В первые годы 20 века в слободе действовали земская и церковно-приходская школы, церковно-приходское попечительство, а также товарищество мелкого кредита. Перед революцией 1917 года в Заворонежской слободе проживало 3887 человек. В 1930-е годы заворонежская слобода переименована в село Заворонежское. За годы советской власти здесь появились: суд, больница, две библиотеки, Дом культуры, а также сельсовет, АО «Рубин», хлебозавод, лесничество, филиал «Тамбовавтодор», предприятие «Быт», ветеринарные учреждения, отделения почты и электросвязи, средняя школа, детский дом Памятники Известные люди В начале XX века в Заворонежской слободе служил священник Феодор Ивановский, будущий епископ Владимирский Хрисогон. Здесь родился журналист и писатель Виктор Кострикин. Этим местам он посвятил книгу «Слобода моя, заречная» (2012). Примечания Ссылки Литературная карта Тамбовского края . Дата обращения: 9 июня 2013. Архивировано из оригинала 1 ноября 2012 года.
Понизовье (Понизовское сельское поселение)

Понизо́вье — деревня в Торопецком районе Тверской области. Административный центр Понизовского сельского поселения. География Деревня расположена в 14 километрах к юго-востоку от районного центра Торопец, на левом берегу реки Торопа. Рядом находятся деревни Грибаново и Корнилово. Климат Деревня, как и весь район, относится к умеренному поясу северного полушария и находится в области переходного климата от океанического к материковому. Лето с температурным режимом +15…+20 °С (днём +20…+25 °С), зима умеренно-морозная −10…−15 °С; при вторжении арктических воздушных масс до −30…-40 °С. Среднегодовая скорость ветра — 3,5—4,2 метра в секунду. История В 1780 году на погосте Понизовье был построен каменный храм Воскресения Христова. В настоящее время храм не действует, находится в полуразрушенном состоянии. В списке населённых мест Торопецкого уезда Псковской губернии за 1885 год значится погост Понизовье. 3 двора, 10 жителей. На карте РККА 1923—1941 годов обозначено село Понизовье. Имело 31 двор. В 1997 году — 55 хозяйств, 155 жителей; администрация сельского округа, центральная усадьба совхоза «Понизовский», начальная школа, детсад, ДК, библиотека, медпункт, отделение связи, столовая, магазин. Население Население по переписи 2002 года — 126 человек, 62 мужчины, 64 женщины. Национальный состав Согласно результатам переписи 2002 года, в национальной структуре населения русские составляли 98 % от жителей. Примечания Литература Воробьёв, Вячеслав Михайлович. Понизовье // Географические названия Торопецкого района. — Тверь: Тверское областное книжно-журнальное издательство, 1999. — 128 с. — ISBN 5-85457-142-0.
Понизов’я (Понизовське сільське поселення)

Понизов’я (Понизовське СП) (рос. Понизовье) — присілок в Торопецькому районі Тверської області Російської Федерації. Населення становить 178 осіб. Входить до складу муніципального утворення Понизовське сільське поселення. Історія Від 2005 року входить до складу муніципального утворення Понизовське сільське поселення. Населення Примітки
Бугаевка (Таловское)

Бугаевка (на руски: Бугаевка) е село в Кантемировски район на Воронежка област на Русия. Влиза в състава на селището от селски тип Таловское. География Улици ул. Советская. Източници Външни препратки ((ru)) Бугаевка (село)
Бугаевка (Таловское сельское поселение)

Буга́евка — село в Кантемировском районе Воронежской области России. Входит в состав Таловского сельского поселения. Население Улицы В селе имеется одна улица — Советская. Примечания Ссылки Бугаевка (Таловское с/п, село) (недоступная ссылка — история).
Бугаївка (Таловське сільське поселення)

Бугаївка (рос. Бугаевка) — село у Кантемирівському районі Воронезької області Російської Федерації. Населення становить 80 осіб (2010). Входить до складу муніципального утворення Таловське сільське поселення. Історія Населений пункт розташований у межах суцільної української етнічної території, частини Східної Слобожанщини. До Перших визвольних змагань належав до Воронезької губернії. Від 1928 року належить до Кантемирівського району, спочатку в складі Центрально-Чорноземної області, а від 1934 року — Воронезької області. У 1954-1957 роках був у складі Кам'янської області. Згідно із законом від 15 жовтня 2004 року входить до складу муніципального утворення Таловське сільське поселення. Населення Примітки
Пожня (Тверська область)

Пожня (рос. Пожня) — присілок в Торопецькому районі Тверської області Російської Федерації. Населення становить 330 осіб. Входить до складу муніципального утворення Пожинське сільське поселення. Історія Від 2005 року входить до складу муніципального утворення Пожинське сільське поселення. Населення Примітки
Острянка

Острянка (рос. Острянка) — село у Нижньодівицькому районі Воронезької області Російської Федерації. Населення становить 359 осіб (2010). Входить до складу муніципального утворення Острянське сільське поселення. Історія Населений пункт розташований у історичному регіоні Чорнозем'я. Від 1928 року належить до Нижньодівицького району, спочатку в складі Центрально-Чорноземної області, а від 1934 року — Воронезької області. Згідно із законом від 15 жовтня 2004 року входить до складу муніципального утворення Острянське сільське поселення. Населення Примітки
Старина (Воронежская область)

Старина — село Каширского района Воронежской области. Административный центр Старинского сельского поселения. В состав села Старина вошёл посёлок Оболенский (бывшее село). География Улицы ул. 1 Мая, ул. Красносадовая, ул. Ленина, ул. Пришкольная, пр. Революции. Ссылки История сел Старина, Солонцы, Оболенское, Верхне-Марьино Каширского района, Воронежской области Старина (село) Примечания
Старина (Воронезька область)

Старина (рос. Старина) — село у Каширському районі Воронезької області Російської Федерації. Населення становить 531 особу. Входить до складу муніципального утворення Старинське сільське поселення. Історія Населений пункт розташований у межах українського краю Східної Слобожанщини. Від 1977 року належить до Каширського району Воронезької області. Згідно із законом від 15 жовтня 2004 року входить до складу муніципального утворення Старинське сільське поселення. Населення Примітки
Verkhneye Maryino

Verkhneye Maryino (Russian: Верхнее Марьино) is a rural locality (a selo) and the administrative center of Starinskoye Rural Settlement, Kashirsky District, Voronezh Oblast, Russia. The population was 108 as of 2010. Geography Verkhneye Maryino is located 23 km southwest of Kashirskoye (the district's administrative centre) by road. Dankovo is the nearest rural locality. References
Верхнее Марьино

Ве́рхнее Ма́рьино — село в Каширском районе Воронежской области. Входит в состав Старинского сельского поселения. Население Улицы В селе имеется одна улица — Карла Маркса. Известные уроженцы Шишлов, Фёдор Васильевич (1931—2025) — советский слесарь-сборщик, Герой Социалистического Труда. Примечания Ссылки Верхнее Марьино (село) (недоступная ссылка — история).
Верхнє Мар'їно

Верхнє Мар'їно (рос. Верхнее Марьино) — село у Каширському районі Воронезької області Російської Федерації. Населення становить 108 осіб. Входить до складу муніципального утворення Старинське сільське поселення. Історія Населений пункт розташований у межах українського краю Східної Слобожанщини. Від 1977 року належить до Каширського району Воронезької області. Згідно із законом від 15 жовтня 2004 року входить до складу муніципального утворення Старинське сільське поселення. Населення Примітки
Солонцы (Каширский район)

Солонцы — село Каширского района Воронежской области. Входит в состав Старинского сельского поселения. География Улицы ул. Карла Маркса, ул. Красноармейская, ул. Красный Октябрь, ул. Набережная, ул. Пограничная, ул. Путь Ленина, ул. Садовая, ул. Советская. Через село протекает малая речка Хворостань. Ссылки Солонцы (село) (недоступная ссылка — история).
Солонці (Каширський район)

Солонці (рос. Солонцы) — село у Каширському районі Воронезької області Російської Федерації. Населення становить 199 осіб. Входить до складу муніципального утворення Старинське сільське поселення. Історія Населений пункт розташований у межах українського краю Східної Слобожанщини. Від 1977 року належить до Каширського району Воронезької області. Згідно із законом від 15 жовтня 2004 року входить до складу муніципального утворення Старинське сільське поселення. Населення Примітки
Труфанково

Труфанково — деревня в Максатихинском районе Тверской области. Входит в состав Рыбинского сельского поселения. До 2006 года была центром Труфанковского сельского округа. Расположена в 24 км к северу от районного центра Максатиха, в 3 — 5 км от реки Молога. Рядом две деревни — Зараменье и Гришково. Население Население по переписи 2002 — 37 человек, 20 мужчин, 17 женщин. История Во второй половине XIX — начале XX века сельцо Труфанково относилось к Столоповской волости Вышневолоцкого уезда Тверской губернии. В 1940 году деревня Труфанково — в составе Гришковского сельсовета Максатихинского района Калининской области. Западная часть деревни — отдельная деревня Березиха. В 1970-80-е годы в деревне — совхоз «Труфанково», сельсовет, школа, пекарня, магазин. В 1997 году — 19 хозяйств, 35 жителей. Достопримечательности Курганные группы, камень-следовик, другие камни, серебряный родник. Ссылки Электронный энциклопедический справочник «Тверская область»
Конёво (село, Костромская область)

Не следует путать с деревней Конёво, также расположенной в Конёвском сельском поселении Шарьинского района Конёво — село в составе Конёвского сельского поселения Шарьинского района Костромской области России. География Село расположено на берегу реки Ветлуги. История Основано в 1875 году, когда была построена Введенская церковь. Согласно переписи населения 1897 года в селе проживало 22 человека (9 мужчин и 13 женщин). Согласно Списку населенных мест Костромской губернии в 1907 году село относилось к Глушковской волости Ветлужского уезда Костромской губернии. По сведениям волостного правления за 1907 год в нём числилось 6 крестьянских дворов и 28 жителей. Население Численность населенияГод00,20,40,60,812008200920102011201220132014Конёво (село, Костромская область)Статистика населения.mw-chart-b238a7f544fd8c65d4df889ed79b26c9937b81b12e0d9e11020ae1935a60de41dc2a005621ba438a3fb2695cc34465463c7e2a80029250f822d0b4a3a6968816__zr177548-cls-918897:hover{pointer-events:none}.mw-chart-b238a7f544fd8c65d4df889ed79b26c9937b81b12e0d9e11020ae1935a60de41dc2a005621ba438a3fb2695cc34465463c7e2a80029250f822d0b4a3a6968816__zr177548-cls-918898:hover{cursor:pointer;fill:rgba(0,0,0,1)}.mw-chart-b238a7f544fd8c65d4df889ed79b26c9937b81b12e0d9e11020ae1935a60de41dc2a005621ba438a3fb2695cc34465463c7e2a80029250f822d0b4a3a6968816__zr177548-cls-918899:hover{cursor:pointer}.mw-chart-b238a7f544fd8c65d4df889ed79b26c9937b81b12e0d9e11020ae1935a60de41dc2a005621ba438a3fb2695cc34465463c7e2a80029250f822d0b4a3a6968816__zr177548-cls-918900:hover{cursor:pointer;fill:rgba(82,130,235,1)}.mw-chart-b238a7f544fd8c65d4df889ed79b26c9937b81b12e0d9e11020ae1935a60de41dc2a005621ba438a3fb2695cc34465463c7e2a80029250f822d0b4a3a6968816__zr177548-cls-918901:hover{cursor:pointer;fill:rgba(0,0,0,0)} Примечания
Коньово (село, Костромська область)

Коньово (рос. Конёво) — село в Шар'їнському районі Костромської області Російської Федерації. Населення становить 1 особу. Входить до складу муніципального утворення Коньовське сільське поселення. Історія Від 2007 року входить до складу муніципального утворення Коньовське сільське поселення. Населення Н/Д Примітки
Andreyevka, Nizhnedevitsky District, Voronezh Oblast

Andreyevka (Russian: Андреевка) is a rural locality (a selo) and the administrative center of Andreyevskoye Rural Settlement, Nizhnedevitsky District, Voronezh Oblast, Russia. The population was 360 as of 2010. There are 11 streets. Geography Andreyevka is located 38 km northeast of Nizhnedevitsk (the district's administrative centre) by road. Izbishche is the nearest rural locality. References
Андріївка (Нижньодівицький район)

Андріївка (рос. Андреевка) — село у Нижньодівицькому районі Воронезької області Російської Федерації. Населення становить 360 осіб (2010). Входить до складу муніципального утворення Андріївське сільське поселення. Історія Населений пункт розташований у історичному регіоні Чорнозем'я. Від 1928 року належить до Нижньодівицького району, спочатку в складі Центрально-Чорноземної області, а від 1934 року — Воронезької області. Згідно із законом від 15 жовтня 2004 року входить до складу муніципального утворення Андріївське сільське поселення. Населення Примітки
Афонино (Воронежская область)

Афо́нино — хутор в Нижнедевицком районе Воронежской области. Входит в состав Андреевского сельского поселения. Население Улицы ул. Железнодорожная, ул. Молодого Коммунара. Примечания Ссылки Афонино (хутор) (недоступная ссылка — история).
Афоніно (Воронезька область)

Афоніно (рос. Афонино) — хутір у Нижньодівицькому районі Воронезької області Російської Федерації. Населення становить 25 осіб (2010). Входить до складу муніципального утворення Андріївське сільське поселення. Історія Населений пункт розташований у історичному регіоні Чорнозем'я. Від 1928 року належить до Нижньодівицького району, спочатку в складі Центрально-Чорноземної області, а від 1934 року — Воронезької області. Згідно із законом від 15 жовтня 2004 року входить до складу муніципального утворення Андріївське сільське поселення. Населення Примітки
Проточный (Воронежская область)

Прото́чный — хутор в Нижнедевицком районе Воронежской области. Входит в состав Андреевского сельского поселения. Население Улицы На хуторе имеется одна улица — Зелёная. Примечания Ссылки Проточный (хутор)
Проточний (Воронезька область)

Проточний (рос. Проточный) — хутір у Нижньодівицькому районі Воронезької області Російської Федерації. Населення становить 14 осіб (2010). Входить до складу муніципального утворення Андріївське сільське поселення. Історія Населений пункт розташований у історичному регіоні Чорнозем'я. Від 1928 року належить до Нижньодівицького району, спочатку в складі Центрально-Чорноземної області, а від 1934 року — Воронезької області. Згідно із законом від 15 жовтня 2004 року входить до складу муніципального утворення Андріївське сільське поселення. Населення Примітки
Verkhneye Turovo

Verkhneye Turovo (Russian: Верхнее Турово) is a rural locality (a selo) and the administrative center of Verkhneturovskoye Rural Settlement, Nizhnedevitsky District, Voronezh Oblast, Russia. The population was 1,384 as of 2018. There are 18 streets. Geography Verkhneye Turovo is located 25 km northeast of Nizhnedevitsk (the district's administrative centre) by road. Kurbatovo is the nearest rural locality. References
Верхнє Турове

Верхнє Турове (рос. Верхнее Турово) — село у Нижньодівицькому районі Воронезької області Російської Федерації. Населення становить 1384 особи. Входить до складу муніципального утворення Верхньотуровське сільське поселення. Історія Населений пункт розташований у історичному регіоні Чорнозем'я. Від 1928 року належить до Нижньодівицького району, спочатку в складі Центрально-Чорноземної області, а від 1934 року — Воронезької області. Згідно із законом від 15 жовтня 2004 року входить до складу муніципального утворення Верхньотуровське сільське поселення. Населення Чисельність населенняРік10002000300040005000600019501960197019801990200020102020Верхнее ТуровоСтатистика населення.mw-chart-2fdfe4e7c864aa77508c8c24c769a2cb09fb3139b917cd547ec63313a94bbaee192368cabc6b5ad4dc9beedb6cbfd873c6fa30f69de636525d2f2f062f366c00__zr185950-cls-962993:hover{pointer-events:none}.mw-chart-2fdfe4e7c864aa77508c8c24c769a2cb09fb3139b917cd547ec63313a94bbaee192368cabc6b5ad4dc9beedb6cbfd873c6fa30f69de636525d2f2f062f366c00__zr185950-cls-962994:hover{cursor:pointer;fill:rgba(0,0,0,1)}.mw-chart-2fdfe4e7c864aa77508c8c24c769a2cb09fb3139b917cd547ec63313a94bbaee192368cabc6b5ad4dc9beedb6cbfd873c6fa30f69de636525d2f2f062f366c00__zr185950-cls-962995:hover{cursor:pointer}.mw-chart-2fdfe4e7c864aa77508c8c24c769a2cb09fb3139b917cd547ec63313a94bbaee192368cabc6b5ad4dc9beedb6cbfd873c6fa30f69de636525d2f2f062f366c00__zr185950-cls-962996:hover{cursor:pointer;fill:rgba(82,130,235,1)}.mw-chart-2fdfe4e7c864aa77508c8c24c769a2cb09fb3139b917cd547ec63313a94bbaee192368cabc6b5ad4dc9beedb6cbfd873c6fa30f69de636525d2f2f062f366c00__zr185950-cls-962997:hover{cursor:pointer;fill:rgba(0,0,0,0)} Примітки
Vyaznovatovka

Vyaznovatovka (Russian: Вязноватовка) is a rural locality (a selo) and the administrative center of Vyaznovatovskoye Rural Settlement, Nizhnedevitsky District, Voronezh Oblast, Russia. The population was 1,016 as of 2018. There are 9 streets. Geography Vyaznovatovka is located 15 km northeast of Nizhnedevitsk (the district's administrative centre) by road. Novaya Olshanka is the nearest rural locality. References
Вязноватовка

Вязноватовка — село в Нижнедевицком районе Воронежской области. Административный центр Вязноватовского сельского поселения. География Село находится на берегах реки Ольшанки. Расстояние до административных центров: 7 км на запад до села Нижнедевицка — центра Нижнедевицкого района, 39 км на восток до Воронежа — центра Воронежской области. Улицы Транспорт Через село проходит автомобильная дорога общего пользования федерального значения Курск — Воронеж Р298 (E 38). На трассе расположена остановка общественного транспорта, с которой можно на автобусе доехать до Белгорода, Воронежа, Нижнедевицка, Старого Оскола, Курска и других населённых пунктов. В 11 км на северо-восток в посёлке Курбатово находится железнодорожная станция Курбатово Юго-Восточной железной дороги. Оттуда можно добраться до города Воронеж и рабочего посёлка Касторное. Население В 1746 году в селе было 78 дворов. В 1859 году — 280 дворов. В 1880 году — 445 дворов и 3407 жителей, которые занимались в основном хлебопашеством. История Село возникло в конце XVII века как Вязноватое. Название происходит от болотистой и вязкой почвы, свойственной для северо-западной части Нижнедевицкого уезда. Другое название — Везноватое. Первое упоминание о деревянной православной Предтеченской церкви в селе относится к 1705 году. В 1755 году была перестроена. В 1776 году начато строительство нового деревянного храма, освященного в 1779 году. В 1800 году воздвигнут и освящен новый каменный храм, а в 1862 году — каменная ограда. В 1880 году Вязноватое входило в Пригородненскую волость Нижнедевицкого уезда Воронежской губернии. В селе располагались церковь, 6 лавок, и постоялый двор. В 1907 году в селе было две школы — церковно-приходская, открытая в 1889 году и земская. Достопримечательности Мемориал погибшим в Великой Отечественной войне на месте братской могилы Социальная сфера Детский сад Детский эстетический центр Сельский дом культуры Средняя общеобразовательная школа имени Семёна Васильевича Пенькова, открытая в 1968 году Фельдшерско-акушерский пункт Примечания Литература Ф. И. Поликарпов. Историко-статистическое описание церквей и приходов Нижнедевицкого уезда Воронежской губернии // Воронежская старина. — Воронеж: Типо-лит. «Т-ва Н. Кравцов и К°», 1907. — Т. 6. — С. 111—113. Ф. И. Поликарпов. Заселение и образование Нижнедевицкого уезда. — Воронеж: Типо-лит. «Т-ва Н. Кравцов и К°», 1908. — 24 с.