NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Колёсные Горки

Колёсные Го́рки — деревня в Торжокском районе Тверской области России. Входит в состав Марьинского сельского поселения. География Деревня находится в центральной части региона, в зоне хвойно-широколиственных лесов, в пределах восточной оконечности Валдайской возвышенности, на автодороге «Москва — Санкт-Петербург» М10 (E 105), в 18 км к юго-востоку от Торжка, 36 км от Твери, в 208 км от Москвы. Климат Климат характеризуется как умеренно континентальный, влажный, с морозной зимой и умеренно тёплым летом. Среднегодовая температура воздуха — 3,9 °C. Средняя температура воздуха самого холодного месяца (января) — −10,2 °C (абсолютный минимум — −48 °C); самого тёплого месяца (июля) — 16,9 °C (абсолютный максимум — 35 °C). Вегетационный период длится около 169 дней. Годовое количество атмосферных осадков составляет около 575—600 мм, из которых большая часть выпадает в тёплый период. Снежный покров держится в течение 135 −140 дней. Среднегодовая скорость ветра варьирует в пределах от 3,1 до 4,1 м/с. История В Списке населенных мест Тверской губернии 1859 года в Новоторжском уезде значится деревня Горки (Колесныя Горки) на Санкт-Петербургско-Московском шоссе, имеет 14 дворов, 183 жителя. Во второй половине XIX — начале XX века деревня относилась к Спасскому приходу Марьинской волости Новоторжского уезда. В 1884 году — 26 дворов, 142 жителя, промыслы отхожие: извозчики, прислуга. В 1940 году деревня в составе Марьинского сельсовета Медновского района Калининской области. Население Численность населенияГод2222,222,422,622,82320082008,520092009,52010Колёсные ГоркиСтатистика населения.mw-chart-89762195da6e9a76bf4d6c3a3f9078caa11e4f6176eae28b3ae5e92c78ac799bb51cd0571da23ca11dd4716515bd3146dbbf6622c9edade387f056d319695662__zr186688-cls-966718:hover{pointer-events:none}.mw-chart-89762195da6e9a76bf4d6c3a3f9078caa11e4f6176eae28b3ae5e92c78ac799bb51cd0571da23ca11dd4716515bd3146dbbf6622c9edade387f056d319695662__zr186688-cls-966719:hover{cursor:pointer;fill:rgba(0,0,0,1)}.mw-chart-89762195da6e9a76bf4d6c3a3f9078caa11e4f6176eae28b3ae5e92c78ac799bb51cd0571da23ca11dd4716515bd3146dbbf6622c9edade387f056d319695662__zr186688-cls-966720:hover{cursor:pointer}.mw-chart-89762195da6e9a76bf4d6c3a3f9078caa11e4f6176eae28b3ae5e92c78ac799bb51cd0571da23ca11dd4716515bd3146dbbf6622c9edade387f056d319695662__zr186688-cls-966721:hover{cursor:pointer;fill:rgba(82,130,235,1)}.mw-chart-89762195da6e9a76bf4d6c3a3f9078caa11e4f6176eae28b3ae5e92c78ac799bb51cd0571da23ca11dd4716515bd3146dbbf6622c9edade387f056d319695662__zr186688-cls-966722:hover{cursor:pointer;fill:rgba(0,0,0,0)} В 1997 году — 9 хозяйств, 17 жителей. Инфраструктура После снегопадов конца 2012 года Колёсные Горки считаются пунктом питания и обогрева на трассе М-10. Личное подсобное хозяйство. Дома деревни расположены с одной, северной, стороны шоссе. Транспорт Остановка общественного транспорта «Колёсные Горки». Примечания
Колесні Горки

Колесні Горки (рос. Колёсные Горки) — присілок в Торжоцькому районі Тверської області Російської Федерації. Населення становить 22 особи. Входить до складу муніципального утворення Мар'їнське сільське поселення. Історія Від 2005 року входить до складу муніципального утворення Мар'їнське сільське поселення. Населення Примітки
Благовещенский (Калачеевский район)

Благове́щенский — хутор в Калачеевском районе Воронежской области. Входит в состав Манинского сельского поселения. История Хутор основан в 1810 году крепостными крестьянами-малороссами помещика действительного статского советника Лисаневича Василия Ивановича. Население Улицы На хуторе имеется одна улица — Светочева. Известные уроженцы Светочев, Георгий Георгиевич (1922—1943) — советский военнослужащий, лейтенант, Герой Советского Союза. Примечания Ссылки Благовещенский (хутор)
Благовєщенський (Калачиївський район)

Благовєщенський (рос. Благовещенский) — хутір Калачиївського району Воронізької області. Входить до складу Манінського сільського поселення. Населення становить 39 осіб за переписом 2010 року, (18 чоловічої статі та 21 — жіночої), 84 особи 2005 року. Географія Село розташоване на сході району, неподалік адміністративного кордону з Волгоградської областю. Історія За даними 1859 року на власницькому хуторі Благовєщенськ (Благовєщенський, Іванівка) Богучарського повіту Воронізької губернії мешкало 334 особи (165 чоловічої статі та 169 — жіночої), налічувалось 52 дворових господарства. За даними 1900 року на власницькому хуторі Благовєщенськ Якова Бойченка й Матвія Злобіна Манінської волості мешкало 409 осіб (208 чоловічої статі та 201 — жіночої) переважно українського населення, налічувалось 51 дворове господарство. Джерела (рос.) Благовєщенський Примітки
Попасное (Калачеевский район)

Попасное — село в Калачеевском районе Воронежской области. Входит в состав Меловатского сельского поселения. Население Улицы ул. Октябрьская, ул. Первомайская. Известные уроженцы Дейнекин, Павел Иванович (1918—1945) — советский военнослужащий, старший лейтенант, Герой Советского Союза. Примечания Ссылки Попасное (село)
Попасне (Калачіївський район)

Попасне (рос. Попасное) — село у Калачіївському районі Воронезької області Російської Федерації. Населення становить 316 осіб (2010). Входить до складу муніципального утворення Меловатське сільське поселення. Історія Населений пункт розташований у межах суцільної української етнічної території, частини Східної Слобожанщини. До Перших визвольних змагань належав до Воронезької губернії. Від 1928 року належить до Калачіївського району, спочатку в складі Центрально-Чорноземної області, а від 1934 року — Воронезької області. Згідно із законом від 15 жовтня 2004 року входить до складу муніципального утворення Меловатське сільське поселення. Населення Примітки
Юнаково

Юнаково — село в Калачеевском районе Воронежской области. Входит в состав Меловатского сельского поселения. Население Улицы ул. 8 Марта, ул. Заречная, ул. Комсомольская. Известные уроженцы Оковитов, Андрей Иванович (1916—1971) — советский государственный и политический деятель. Примечания Ссылки Юнаково (село) (недоступная ссылка — история).
Юнаково (Калачіївський район)

Юнаково (рос. Юнаково) — село у Калачіївському районі Воронезької області Російської Федерації. Населення становить 282 особи (2010). Входить до складу муніципального утворення Міловатське сільське поселення. Історія Населений пункт розташований у межах суцільної української етнічної території, частини Східної Слобожанщини. До Перших визвольних змагань належав до Воронезької губернії. Від 1928 року належить до Калачіївського району, спочатку в складі Центрально-Чорноземної області, а від 1934 року — Воронезької області. Згідно із законом від 15 жовтня 2004 року входить до складу муніципального утворення Міловатське сільське поселення. Населення Примітки
Morozov, Voronezh Oblast

Morozov (Russian: Морозов) is a rural locality (a khutor) in Melovatskoye Rural Settlement, Kalacheyevsky District, Voronezh Oblast, Russia. The population was 73 as of 2010. Geography Morozov is located 19 km west of Kalach (the district's administrative centre) by road. Novomelovatka is the nearest rural locality. References
Морозов (Калачіївський район)

Морозов (рос. Морозов) — хутір у Калачіївському районі Воронезької області Російської Федерації. Населення становить 73 особи (2010). Входить до складу муніципального утворення Міловатське сільське поселення. Історія Населений пункт розташований у межах суцільної української етнічної території, частини Східної Слобожанщини. До Перших визвольних змагань належав до Воронезької губернії. Від 1928 року належить до Калачіївського району, спочатку в складі Центрально-Чорноземної області, а від 1934 року — Воронезької області. Згідно із законом від 15 жовтня 2004 року входить до складу муніципального утворення Міловатське сільське поселення. Населення Примітки
Novaya Kriusha

Novaya Kriusha (Russian: Новая Криуша) is a rural locality (a selo) and the administrative center of Novokriushanskoye Rural Settlement, Kalacheyevsky District, Voronezh Oblast, Russia. The population was 1,941 as of 2010. There are 17 streets. Geography Novaya Kriusha is located 31 km southeast of Kalach (the district's administrative centre) by road. Skripnikovo is the nearest rural locality. References
Нова Кріуша

Нова Кріуша (рос. Новая Криуша) — село Калачіївського району Воронізької області. Утворює окреме Новокріушанське сільське поселення. Населення становить 2178 осіб за переписом 2010 року (1036 чоловічої статі та 1142 — жіночої), 2476 осіб — 2005 року. Географія Село розташоване на сході району, неподалік адміністративного кордону з Волгоградської областю. Історія Нова Кріуша має багату історію, пов'язану з українським козацтвом. Заснована в XVII столітті, вона стала одним із поселень, де оселялися українські козаки, які переселялися на ці території в пошуках нових земель та можливостей. Козацька спадщина відобразилася в культурі та традиціях місцевих жителів. За даними 1859 року у казенній слободі Богучарського повіту Воронізької губернії мешкало 4976 осіб (1809 чоловічої статі та 1815 — жіночої), налічувалось 279 дворових господарств, існувала православна церква. Станом на 1886 рік у колишній державній слободі, центрі Ново-Кріушанської волості мешкало 5071 особа, налічувалось 716 дворових господарств, існували православна церква, школа, 2 лавки. За переписом 1897 року кількість мешканців зросла до 5453 осіб (2797 чоловічої статі та 2656 — жіночої), з яких всі — православної віри. За даними 1900 року у слободі мешкало 6436 осіб (3829 чоловічої статі та 2607 — жіночої) змішаного українсько-російського населення, налічувалось 838 дворових господарств. Особистості В селі народився Прокопов Йосип Федорович (1918—1984) — відомий український живописець. Джерела (рос.) Нова Кріуша Примітки
Подгорное (Калачеевский район)

Подго́рное (до 2015 года — Подго́рная) — село в Калачеевском районе Воронежской области России. Административный центр Подгоренского сельского поселения. География Село расположено к востоку от районного центра — города Калач, у подножья горы Тололова, на реке Подгорной, при впадении в неё левого притока, реки Маниной. Улицы История До 2015 года именовалось слободой Подгорная. Переименовано в село Подгорное распоряжением Правительства Российской Федерации от 20 апреля 2015 года № 697-р «О переименовании географического объекта в Воронежской области». См. также Подгоренская волость (Богучарский уезд) Примечания Ссылки Подгорное (село) (недоступная ссылка — история).
Подгорне (Калачіївський район)

Подгорне (рос. Подгорное) — село у Калачіївському районі Воронезької області Російської Федерації. Населення становить 1842 особи (2010). Входить до складу муніципального утворення Подгоренське сільське поселення. Історія Населений пункт розташований у межах суцільної української етнічної території, частини Східної Слобожанщини. До Перших визвольних змагань належав до Воронезької губернії. Від 1928 року належить до Калачіївського району, спочатку в складі Центрально-Чорноземної області, а від 1934 року — Воронезької області. Згідно із законом від 15 жовтня 2004 року входить до складу муніципального утворення Подгоренське сільське поселення. Населення Примітки
Красное (Старицкий район)

Кра́сное — деревня в Старицком районе Тверской области. В составе сельского поселения «станция Старица», до 2012 года центр Красновского сельского поселения. Находится в 20 километрах к северо-западу от города Старица, на реке Холохольня. Население по переписи 2002 года — 400 человек, 179 мужчин, 221 женщина. История Во второй половины XVIII века владельцем усадьбы в селе Красное Старицкого уезда стал М. Ф. Полторацкий, который решил взамен старой деревянной церкви построить новую, скопированную со знаменитой Чесменской церкви, сооружённой в 1777—1780 годах по повелению Екатерины II архитектором Ю. М. Фельтеном близ Петербурга. Строительство храма осуществлялось попечением и иждивением его супруги на протяжении пяти лет, и было закончено в 1790 году. В конце XIX — начале XX века село Красное относилось к Братковской волости Старицкого уезда Тверской губернии. В 1886 году — 23 двора, 143 жителя. Во время Великой Отечественной войны село было оккупировано 20 октября 1941 года, освобождено 30 декабря 1941 года. В 1997 году в деревне Красное 163 хозяйства, 458 жителей. Администрация сельского округа, колхоз «Октябрь», средняя школа, ДК, библиотека, медпункт, отделение связи, магазин. Население Достопримечательности Красное входит в «Пушкинское кольцо Верхневолжья». Преображенская церковь (построена в 1790 году). Руины бывшего барского дома (2-я пол. XIX в.), пейзажный парк (XIX в.). Братская могила воинов Красной Армии (1941-42). Примечания Ссылки Электронный энциклопедический справочник «Тверская область» Православные Храмы Тверской Земли Красивая церковь села Красное сайт Красновской средней общеобразовательной школы
Красне (Старицький район)

Красне (рос. Красное) — присілок в Старицькому районі Тверської області Російської Федерації. Населення становить 401 особу. Входить до складу муніципального утворення сільське поселення станція Стариця. Історія Від 2005 року входить до складу муніципального утворення сільське поселення станція Стариця. Раніше населений пункт належав до Красновського сільського округу. Населення Примітки
Ilyinka, Kalacheyevsky District, Voronezh Oblast

Ilyinka (Russian: Ильинка) is a rural locality (a selo) in Podgorenskoye Rural Settlement, Kalacheyevsky District, Voronezh Oblast, Russia. The population was 531 as of 2010. There are 7 streets. Geography Ilyinka is located 11 km east of Kalach (the district's administrative centre) by road. Podgornoye is the nearest rural locality. References
Ильинка (Калачеевский район)

Ильинка — село в Калачеевском районе Воронежской области. Входит в состав Подгорненского сельского поселения. География Улицы ул. Заречная, ул. Набережная, ул. Октябрьская, ул. Первомайская, ул. Приозерная, ул. Советская, ул. Сосновая. Известные жители Величко Владимир Макарович (род. 23 апреля 1937) — советский государственный деятель, организатор экономики, промышленности и производства. Первый заместитель Премьер-министра СССР (1991). Дважды лауреат Государственной премии СССР (1976, 1978). С начала Великой Отечественной войны жил в эвакуации в селе Ильинка, учился в Ильинской школе (до 1947). Царегородский Алексей Андрианович (3 марта 1918 — 7 июля 1995) — штурман бомбардировочной авиации, гвардии капитан; педагог. Родился в селе Ильинка Богучарского уезда Воронежской губернии. Участник Великой Отечественной войны. Герой Советского Союза. В послевоенное время работал директором Ильинской школы. Ссылки Ильинка (село) (недоступная ссылка — история).
Іллінка (Калачіївський район)

Іллінка (рос. Ильинка) — село у Калачіївському районі Воронезької області Російської Федерації. Населення становить 531 особу (2010). Входить до складу муніципального утворення Подгоренське сільське поселення. Історія Населений пункт розташований у межах суцільної української етнічної території, частини Східної Слобожанщини. До Перших визвольних змагань належав до Воронезької губернії. Від 1928 року належить до Калачіївського району, спочатку в складі Центрально-Чорноземної області, а від 1934 року — Воронезької області. Згідно із законом від 15 жовтня 2004 року входить до складу муніципального утворення Подгоренське сільське поселення. Населення Примітки
Серяково

Серяково — село в Калачеевском районе Воронежской области. Входит в состав Подгорненского сельского поселения. Село основано в период 1820—1825 годами калачеевскими обывателями. География Село стоит на берегу реки Подгорная. Осевая линия села — Пролетарская улица. Улицы улица Зелёная, улица Луговая, улица Пролетарская, улица Садовая. История Среди первопоселенцев значились: Павел Бондаренко, Василий Руденко, Иосиф Трощенко, Андрей Удодов, Фёдор Моренцев, Антон Нежельский и другие. Впоследствии в хутор переселились ещё несколько семей из Калача. Во второй половине XIX века хутор интенсивно растёт. Активными участниками становления Советской власти в селе были: Т. Г. Шевцов, И. Н. Котляров, М. А. Андрейченко. Были образованы товарищества по совместной обработке земли. Сельхозартель «Пахарь» состояла из 28 хозяйств, товарищество «Новый шлях» насчитывало 21 хозяйство, товарищество «Сознание» 15 хозяйств. Население Численность населенияГод03006009001200150018001830186018901920195019802010СеряковоСтатистика населения.mw-chart-b1a0e4fa361b596eebd824b32e27ea99d888b6138daebbe467202c235ed555632ff57ecee49a8017af535c3c7eeb2e411826f94c88e37a1ac778f46df18a1f27__zr177261-cls-917480:hover{pointer-events:none}.mw-chart-b1a0e4fa361b596eebd824b32e27ea99d888b6138daebbe467202c235ed555632ff57ecee49a8017af535c3c7eeb2e411826f94c88e37a1ac778f46df18a1f27__zr177261-cls-917481:hover{cursor:pointer;fill:rgba(0,0,0,1)}.mw-chart-b1a0e4fa361b596eebd824b32e27ea99d888b6138daebbe467202c235ed555632ff57ecee49a8017af535c3c7eeb2e411826f94c88e37a1ac778f46df18a1f27__zr177261-cls-917482:hover{cursor:pointer}.mw-chart-b1a0e4fa361b596eebd824b32e27ea99d888b6138daebbe467202c235ed555632ff57ecee49a8017af535c3c7eeb2e411826f94c88e37a1ac778f46df18a1f27__zr177261-cls-917483:hover{cursor:pointer;fill:rgba(82,130,235,1)}.mw-chart-b1a0e4fa361b596eebd824b32e27ea99d888b6138daebbe467202c235ed555632ff57ecee49a8017af535c3c7eeb2e411826f94c88e37a1ac778f46df18a1f27__zr177261-cls-917484:hover{cursor:pointer;fill:rgba(0,0,0,0)} Историческая численность населения По данным 1850 года, в хуторе было 53 двора с населением 659 человек малороссов — 313 мужчин и 346 женщин. В Серяково на 1859 год расположено 125 дворов с общей численностью жителей 752 человека, из которых 345 мужского пола и 407 женского. В 1925 году в селе было 245 дворов с населением 1287 человек. Инфраструктура Личное подсобное хозяйство с зоной сельскохозяйственного использования, индивидуальная застройка усадебного типа. Основа экономики — сельское хозяйство. Транспорт Село доступно автотранспортом. Примечания Ссылки Зиньковский Д.А. История села Серяково (неопр.). Сайт истории села Серяково.
Серяково (Калачіївський район)

Серяково (рос. Серяково) — село у Калачіївському районі Воронезької області Російської Федерації. Населення становить 72 особи (2010). Входить до складу муніципального утворення Подгоренське сільське поселення. Історія Населений пункт розташований у межах суцільної української етнічної території, частини Східної Слобожанщини. До Перших визвольних змагань належав до Воронезької губернії. Від 1928 року належить до Калачіївського району, спочатку в складі Центрально-Чорноземної області, а від 1934 року — Воронезької області. Згідно із законом від 15 жовтня 2004 року входить до складу муніципального утворення Подгоренське сільське поселення. Населення Примітки
Долбнёвка

Долбнёвка — нежилой хутор в Калачеевском районе Воронежской области. Входит в состав Подгорненского сельского поселения. География Улицы ул. Долбневка, ул. Октябрьская. Население Ссылки Долбнёвка (хутор) Примечания
Долбньовка

Долбньовка (рос. Долбнёвка) — хутір у Калачіївському районі Воронезької області Російської Федерації. Населення становить 0 осіб (2010). Входить до складу муніципального утворення Подгоренське сільське поселення. Історія Населений пункт розташований у межах суцільної української етнічної території, частини Східної Слобожанщини. До Перших визвольних змагань належав до Воронезької губернії. Від 1928 року належить до Калачіївського району, спочатку в складі Центрально-Чорноземної області, а від 1934 року — Воронезької області. Згідно із законом від 15 жовтня 2004 року входить до складу муніципального утворення Подгоренське сільське поселення. Населення Примітки
Medvezhye, Kalacheyevsky District, Voronezh Oblast

Medvezhye (Russian: Медвежье) is a rural locality (a selo) and the administrative center of Rossypnyanskoye Rural Settlement, Kalacheyevsky District, Voronezh Oblast, Russia. The population was 381 as of 2010. There are 9 streets. Geography Medvezhye is located 41 km northwest of Kalach (the district's administrative centre) by road. Rossypnoye is the nearest rural locality. References
Медвеже (Калачіївський район)

Медвеже (рос. Медвежье) — село у Калачіївському районі Воронезької області Російської Федерації. Населення становить 381 особу (2010). Входить до складу муніципального утворення Россипнянське сільське поселення. Історія Населений пункт розташований у межах суцільної української етнічної території, частини Східної Слобожанщини. До Перших визвольних змагань належав до Воронезької губернії. Від 1928 року належить до Калачіївського району, спочатку в складі Центрально-Чорноземної області, а від 1934 року — Воронезької області. Згідно із законом від 15 жовтня 2004 року входить до складу муніципального утворення Россипнянське сільське поселення. Населення Примітки
Розсипне (Калачіївський район)

Розсипне (рос. Россыпное) — село у Калачіївському районі Воронезької області Російської Федерації. Населення становить 122 особи (2010). Входить до складу муніципального утворення Россипнянське сільське поселення. Історія Населений пункт розташований у межах суцільної української етнічної території, частини Східної Слобожанщини. До Перших визвольних змагань належав до Воронезької губернії. Від 1928 року належить до Калачіївського району, спочатку в складі Центрально-Чорноземної області, а від 1934 року — Воронезької області. Згідно із законом від 15 жовтня 2004 року входить до складу муніципального утворення Россипнянське сільське поселення. Населення Примітки
Semyonovka, Kalacheyevsky District, Voronezh Oblast

Semyonovka (Russian: Семёновка) is a rural locality (a selo) and the administrative center of Semyonovskoye Rural Settlement, Kalacheyevsky District, Voronezh Oblast, Russia. The population was 666 as of 2010. There are 7 streets. Geography Semyonovka is located 36 km west of Kalach (the district's administrative centre) by road. Rossokhovatoye is the nearest rural locality. References
Семёновка (Калачеевский район)

Семёновка — село в Калачеевском районе Воронежской области. Административный центр Семёновского сельского поселения. На территории Семёновского сельского поселения располагаются четыре населённых пункта: село Семёновка, хутор Морозовка, хутор Россоховатое, село Пирогово. Село Семёновка основано во второй половине XVIII века крестьянами-малороссами, подданными помещиков Воронцовых. По данным 1858 г. было 258 дворов с населением 1570 человека. Село являлось центром Семеновской волости Павловского уезда. В начале 20-х годов в ходе изменения административного деления уездов Семеновская волость переходит из Павловского уезда в Калачеевский уезд. Население Улицы ул. 1 Мая, ул. Гагарина, ул. Ленина, ул. Мира, ул. Молодёжная, ул. Рассвет, ул. Шевченко. Примечания Ссылки Семеновка (село) [vrnguide.ru/t-admin/kalacheevskij-district/selo-semjonovka.html село Семёновка - Воронежский Гид] (недоступная ссылка)
Семеновка (Калачіївський район)

Семеновка (рос. Семёновка) — село у Калачіївському районі Воронезької області Російської Федерації. Населення становить 666 осіб (2010). Входить до складу муніципального утворення Семеновське сільське поселення. Історія Населений пункт розташований у межах суцільної української етнічної території, частини Східної Слобожанщини. До Перших визвольних змагань належав до Воронезької губернії. Від 1928 року належить до Калачіївського району, спочатку в складі Центрально-Чорноземної області, а від 1934 року — Воронезької області. Згідно із законом від 15 жовтня 2004 року входить до складу муніципального утворення Семеновське сільське поселення. Населення Примітки