NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Cerkiew Przemienienia Pańskiego w Moskwie (Prieobrażenskaja płoszczad′)

Cerkiew Przemienienia Pańskiego – prawosławna cerkiew w Moskwie, w rejonie Prieobrażenskoje. Należy do dekanatu Zmartwychwstania Pańskiego eparchii moskiewskiej miejskiej Rosyjskiego Kościoła Prawosławnego. Od 2015 główna świątynia rosyjskich Wojsk Lądowych. Historia Pierwsza cerkiew Przemienienia Pańskiego została zbudowana w 1743 na potrzeby Preobrażeńskiego Pułku Lejb-Gwardii. Na jej miejscu wzniesiono następnie świątynię murowaną, której budowa trwała do 1781. Budowla była odtąd nieprzerwanie czynna, także w latach po rewolucji październikowej. Wobec faktu, że większość cerkwi w Moskwie została zamknięta, w świątyni Przemienienia Pańskiego regularnie służył metropolita kruticki i kołomieński Mikołaj. Cerkiew została wysadzona w powietrze nocą z 17 na 18 lipca 1964. Oficjalnym uzasadnieniem decyzji o jej zniszczeniu były plany budowy metra. W 1997 na miejscu zniszczonej świątyni zbudowano krzyż pamiątkowy. Następnie przystąpiono do prac nad jej odbudową na podstawie szkiców przedstawiających jej wygląd w 1883 oraz zdjęć archiwalnych. Przed rozpoczęciem prac budowlanych na miejscu zniszczonej cerkwi odnaleziono dawny krzyż ołtarzowy, serce dzwonu i inne detale ze zniszczonej w 1964 budowli. Fundacji koordynującej prace nad odbudową wspólnie przewodniczyli Swietłana Miedwiediewa i Władimir Riesin, poseł do Dumy Państwowej Federacji Rosyjskiej oraz radca patriarchy moskiewskiego i całej Rusi ds. budowlanych. Odbudowaną cerkiew wyświęcił 8 maja 2015 patriarcha moskiewski i całej Rusi Cyryl. Po odbudowie cerkiew wygląda tak, jak na przełomie XVIII i XIX w.. 1 października 2015 podczas uroczystości, której przewodniczył arcybiskup istrzański Arseniusz, cerkiew została ogłoszona główną świątynią rosyjskich Wojsk Lądowych. Przypisy
Дом-музей М. Н. Ермоловой

Дом-музей М. Н. Ермоловой — музей в Москве. Адрес: Центральный административный округ, Тверской бульвар, дом 11. Пресненский район. Почтовый индекс 123104. История Здание построено в конце 1773 году, хозяин не известен. По словам жителей и семьи Ермоловых, здесь проходили масонские собрания . В XIX веке хозяева особняка часто менялись, и они часто перестраивали дом. После 1873 года не перестраивался. В 1889 году владение купил Н. П. Шубинский, московский адвокат. Его жена Мария Николаевна Ермолова, актриса Малого театра, проживала здесь с 1889 года до 1928 год. Татьяна Львовна Щепкина-Куперник писала о ней: С 15 мая 1970 года работает Музей-квартира М. Н. Ермоловой. В нём собраны вещи самой актрисы. В 1986 году создан Дом-музей М. Н. Ермоловой. Экспозиция В музее повествуется о театрах Москвы в XIX веке. В белом зале здания бывают представления: музыкальные концерты, творческие вечера, спектакли, театральные встречи. Украшением музея является диорама «Театральная площадь 70-х годов XIX века» народного художника РСФСР Е. И. Дешалыта. Экскурсии Обзорная экскурсия «Жизнь и творчество М.Н. Ермоловой» «Что такое театр?» для детей младшего и среднего школьного возраста (7-12 лет) Пешеходная экскурсия «М.Н. Ермолова и А.И. Южин. Московские адреса великих актеров» Примечания Ссылки Официальный сайт.
Bershakovo

Bershakovo (Russian: Бершаково) is a rural locality (a selo) and the administrative center of Bershakovskoye Rural Settlement, Shebekinsky District, Belgorod Oblast, Russia. The population was 546 as of 2010. There is 1 street. Geography Bershakovo is located 49 km northeast of Shebekino (the district's administrative centre) by road. Popovka is the nearest rural locality. References
Бершаково

Бершако́во — село в Шебекинском районе Белгородской области, административный центр Бершаковского сельского поселения. География Село Бершаково находится на левом берегу реки Нежеголек. Ниже по течению находится хутор Крепацкий, выше по течению — село Поповка. Через село проходит автотрасса Шебекино—Волоконовка. Также из Бершакова идёт асфальтированная дорога в Поповку и Булановку. История Хутор Бершаково основан в 1716 году. Входил в Булановскую волость Новооскольского уезда Курской губернии. Земли хутора принадлежали советнику Михаилу Дурасову, население составляли крепостные крестьяне. Первая школа открылась в Бершакове в 1896 году. В 1897-98 построена церковно-приходская школа, здание которой сохранилось до 1975 года. В 1928 году хутор Бершаков стал центром Бершаковского сельского совета Большетроицкого района. В 1929 в Бершакове создан первый колхоз «Красный пахарь». В Великую Отечественную войну 1941-45 годов на фронт ушли 384 жителя Бершакова. Уроженцу Бершакова Трофиму Тихоновичу Сукову было присвоено звание Героя Советского Союза. В 1950 году было произведено объединение колхозов, и созданный в Бершакове колхоз был назван именем Калинина. В 1992 колхоз имени Калинина преобразован в акционерное общество закрытого типа «Восход». Население Достопримечательности Братская могила 16 советских воинов, погибших в Великой Отечественной войне. Примечания Ссылки История Бершакова на сайте администрации Бершаковского сельского поселения. Бершаковский сельский округ на официальном сайте Шебекинского района
Бершакове

Бершакове — село в Шебекінському районі Бєлгородської області. Географія Село Бершакове знаходиться на лівому березі річки Нежеголек. Нижче за течією знаходиться хутір Крепацький, вище за течією — село Попівка. Через село проходить автотраса Шебекіне — Волоконовка. Також з Бершакова йде асфальтована дорога до Поповки та Булановки. Історія Хутір Бершакове був заснований у 1716 році. Входив у Булановську волость Новооскільського повіту Курської губернії. Землі хутора належали раднику Михайлу Дурасову, населення становили селяни-кріпаки. Перша школа відкрилася в Бершакові 1896 року. У 1897—1898 збудовано церковно-парафіяльну школу, будинок якої зберігся до 1975 року. У 1928 році хутір Бершаков став центром Бершаковської сільської ради Большетроїцького району. У 1929 у Бершакові створено перший колгосп «Червоний орач». У Велику Вітчизняну війну 1941—1945 років на фронт пішли 384 жителі Бершакова. Уродженець Бершакового Трохим Тихонович Суков був нагороджений званням Героя Радянського Союзу. У 1950 році було здійснено об'єднання колгоспів, і створений у Бершакові колгосп був названий ім'ям Калініна. У 1992 році колгосп імені Калініна перетворений на закрите акціонерне товариство «Схід». Населення Пам'ятки Братська могила 16 радянських воїнів, що загинули у Німецько-радянській війні. Примітки Посилання Історія Бершакова на сайті адміністрації Бершаківського сільського поселення. Бершаківський сільський округ на офіційному сайті Шебекинського району
Воротинцево (Новосільський район)

Воротинцево (рос. Воротынцево) — село у Новосільському районі Орловської області Російської Федерації. Населення становить 264 особи. Входить до муніципального утворення Прудовське сільське поселення. Історія Населений пункт розташований у межах Чорнозем'я та історичного Дикого Поля. Від 30 липня 1928 року у складі Орловського округу Центрально-Чорноземної області, 13 червня 1934 року після ліквідації Центрально-Чорноземної області населений пункт увійшов до складу новоствореної Курської області. З 1937 року в складі новоутвореної Орловської області. Від 2013 року входить до муніципального утворення Прудовське сільське поселення. Населення Примітки
Malomikhaylovka

Malomikhaylovka (Russian: Маломихайловка) is a rural locality (a selo) in Shebekinsky District, Belgorod Oblast, Russia. The population was 758 as of 2010. There are 9 streets. Geography Malomikhaylovka is located 20 km east of Shebekino (the district's administrative centre) by road. Shchigorevka is the nearest rural locality. References
Маломихайловка (Белгородская область)

Маломиха́йловка — село в Шебекинском районе Белгородской области. Входит в Вознесеновское сельское поселение. История Село появилось в XVII веке. Её основателями были строители оборонительной черты. В 1723 году Евсей Михайлович Бекарюков скупил земли и стал хозяином этого села. Напротив села, за рекой на меловой горе растут сосны на мелу Бекарюковского бора. В 1964 году в этом селе проходили съёмки фильма кинорежиссёра Анатолия Буковского «Сумка, полная сердец» по одноимённой повести Владимира Фёдорова. В 2001 году одна из улиц села была названа в честь А. Д. Позднякова (Героя Социалистического Труда, который много лет возглавлял здешний колхоз). Население Радио 104,9 Поместное радио См. также Бекарюковский бор Примечания Ссылки Страница о селе Маломихайловка
Преображенье (Липецкая область)

Преображе́нье — село в Измалковском районе Липецкой области. Административный центр Преображенского сельсовета История В экономическом примечании Ливенского уезда 1778 года отмечается село на левой стороне реки Чернавы с Преображенской церковью. Население Примечания Литература Прохоров В. А. Липецкая топонимия. — Воронеж: Центрально-Чернозёмное книжное издательство, 1981. — 160 с.
Преображення (Липецька область)

Преображення (рос. Преображенье) — село в Ізмалковському районі Липецької області Російської Федерації. Населення становить 223 особи. Належить до муніципального утворення Преображенська сільрада. Історія З 1934 до 1935 року у складі Воронезької області, у 1935-1937 Курської, а 1937-1954 роках — Орловської області. Відтак входить до складу Липецької області. Згідно із законом від 2 липня 2004 року №114-оз органом місцевого самоврядування є Преображенська сільрада. Населення Примітки
Русия 1

Россия 1 е обществена телевизия в Русия, основана на 13 май 1991 година от Общоруската държавна телевизионна и радиопредавателна компания. Предавания Вести Името на Русия (от 2008) Специален кореспондент Москва.Кремъл.Путин Ръководители Генерални директори Сергей Подгорбунски (1991 – 1996) Кирил Легат (1996) Александър Акопов (1997 – 2002) Антон Златополски (от 2002 година) Главни редактори Александър Акопов Генерални продуценти Александър Акопов (1997 – 2002) Павел Корчагин (2002 – 2003) Василий Григорев (2003) Сергей Шумаков (2003 – 2009) Дмитрий Медников (2009 – 2015) Игор Шестаков (от 2015 година) Главни режисьори Иван Диховични (1998 – 2000) Музикални дизайнери Сергей Миклашевски (1993 – 1997) Сергей Чекрижов (1997 – 1998) Антон Батагов (1998 – 2001) Александър Петрунин (2002 – 2006) Александър Салоид (от 2006 година) Дирекция за информационни програми Алексей Абакумов (1998 – 2000) Раф Шакиров (2000) Андрей Бистрицки (2000, 2004 – 2006) Александър Абраменко (2000 – 2002) Владимир Кулистиков (2002 – 2004) Юлия Бистрицка (Ракчеева) (2006 – 2012) Евгений Ревенко (от 2012 година) Логотипи Логотипи от създаването на телевизията: Вижте също Списък на телевизиите в Русия Източници Външни препратки В Общомедия има медийни файлове относно Русия 1 Официален уебсайт Архив на оригинала от 2015-12-31 в Wayback Machine.
Rússia 1

Rússia 1 (rus: Россия-1) és un canal de televisió estatal rus que es començà a emetre el 22 de març de 1951 com a Programa 1 a la Unió Soviètica. Va ser llançat per segon cop el 13 de maig de 1991 i actualment es coneix amb el nom de Rússia 1. És el canal emblemàtic de la Companyia estatal de televisió i radioemissora de tot Rússia (VGTRK). Rússia 1 té el segon públic més gran de la televisió russa. En una setmana qualsevol, un 75% de russos urbans veuen el canal, comparat amb el 83% del canal líder Pervi Kanal. Els dos canals són similars en les seves polítiques i ambdós competeixen directament en l'entreteniment. Rússia 1 té moltes variacions regionals i transmissions en moltes llengües. Referències
Rossiya 1

Rossiya 1 (en ruso: Россия 1 Rusia 1), tradicionalmente conocida como Telekanal Rossiya, es una emisora de televisión pública estatal en la Federación de Rusia, controlado por la VGTRK. Fue creada en 1991 tomando como base las frecuencias del segundo canal de TV de la Unión Soviética. Anteriormente se le conoció como RTR (PTP) o Canal 2. Presenta una programación de carácter generalista y es el segundo canal en audiencias del país, siendo solo superado por Piervy Kanal. Ambas emisoras compiten entre sí en el mercado televisivo ruso. Fue miembro de la Unión Europea de Radiodifusión desde 1991 hasta 2022. Historia El canal se inauguró el 13 de mayo de 1991 como RTR, tomando las frecuencias del segundo canal de televisión soviética. De carácter público, estaba controlado por la Compañía de Radio y Televisión Estatal de Rusia (VGTRK) y desde el principio, RTR competiría de forma directa con el otro canal público, ORT. Su primer programa fue un informativo, Vestí. En 2002, la VGTRK lanza un nuevo canal destinado a los países con habla rusa, RTR Planeta, y decide cambiar el nombre de la emisora generalista pasando a llamarse simplemente Rusia. En 2008 pasó a ser presidida por Oleg Dobrodéiev, quien fue uno de los fundadores de la privada NTV. En 2010 todos los canales de la RTR cambiaron su denominación, y Rossiya pasó a tener un "1" detrás. En 2016, el canal renovó su estructura relanzando el canal Rossiya HD como su propia señal en HD. El 26 de febrero de 2022, a causa de la invasión rusa de Ucrania, las emisoras públicas rusas que formaban parte de la Unión Europea de Radiodifusión abandonaron la organización antes de que se abordara su posible expulsión.​ Programación Posee una oferta de carácter generalista. Destacan los programas informativos y de análisis político, programas de entretenimiento y cobertura de eventos especiales como competiciones deportivas o el Festival de Eurovisión. En el festival de la canción europeo, la cadena se reparte cada año la representación rusa con Piervy Kanal. Se distingue de otras emisoras públicas en potenciar una programación con espacios realizados en el país. Rusia fue la primera emisora rusa en lanzar su propia productora de programas, aunque también trabaja con productoras nacionales al igual que el resto de cadenas. Aproximadamente el 30% de la parrilla diaria de Rusia es ocupado por películas. Véase también Rossiya 24 Televisión en Rusia Referencias Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Rossiya 1. Sitio web oficial de Rossiya 1
Rusland-1

Rusland-1 (Russisch: Россия-1, Rossija-1) is de op een na grootste televisiezender in Rusland. Het is deel van de VGTRK en wordt gefinancierd door de Russische overheid. Geschiedenis Rusland-1 startte mei 1991 op ter vervanging van het kanaal Tweede Kanaal dat uitzond ten tijde van de Sovjet-Unie. Het kanaal werd na het uiteenvallen van de Sovjet-Unie nog steeds uitgezonden in voormalige landen die hier tot toe behoorden. In augustus 1991 stopte het kanaal met uitzenden in Letland en in 1992 in Oekraïne. Eerst kreeg het kanaal maar zeven uur per dag zendtijd, nu is dat vierentwintig uur per dag. Alleen tijdens een brand in de Ostankino-toren op 27 augustus 2000 werd er die dag vanaf zes uur 's avonds niks meer uitgezonden. Drie dagen later werd er een speciaal "duokanaal" tussen Pervyj kanal en Rusland-1 opgericht, wat op beide zenders werd uitgezonden. Pervyj kanal had immers zelf ook last van de brand, omdat zij ook vanuit die toren uitzenden. Sinds 2012 is Jevgeni Revenko het hoofd van de zender. Programma's Rusland-1 wordt gekenmerkt door zijn rijke variëteit aan entertainmentprogramma's en de verschillende talen waarin het wordt uitgezonden. Bekende programma's die op Rusland-1 worden uitgezonden Odin v Odin Eurovisiesongfestival (in even jaren) Chit New Wave Slavjanski Bazaar Vesti (nieuwsprogramma) Soebotti Vetsjer (muziekprogramma) Externe link Officiële website
Rossija 1

Rossija 1, Россия 1 (pol. „Rosja 1”) – publiczna stacja telewizyjna Federacji Rosyjskiej, konkurent publicznej stacji Pierwyj kanał o palmę głównego kanału telewizji rosyjskiej. Odbiorcy kanału to ponad 117 milionów ludzi. Poza terytorium Rosji, transmisja większości programów odbywa się na częstotliwościach kanału RTR Płanieta. Jest to kanał publiczny całkowicie podporządkowany Kremlowi, „tuba propagandowa Kremla”. Historia Kanał rozpoczął nadawanie w dniu 13 maja 1991 o godzinie 17:00 pod nazwą „Telewizja Rosyjska” (RTR) programem informacyjnym „Wiesti”. Od 13 maja do końca sierpnia 1991 roku „Telewizja Rosyjska” nadawała programy od 17:00 do 21:00 lub 21:45. 16 września 1991 drugi program Centralnej Telewizji ZSRR (istniejący od 14 lutego 1956) został zamknięty, a cały jego blok programów i całodziennej częstotliwości przeszedł do „Telewizji Rosyjskiej”. W sierpniu 1991 na częstotliwościach RTR na Łotwie rozpoczął nadawanie LTV7, w lutym 1992 na Ukrainie – UT-2 (obecnie 1+1). Od 1 listopada 1997 kanał nosił nazwę „Telewizja Rosyjska 1” (RTR-1). Od 1 września 2002 roku kanał działa pod nazwą „Rosja” (ros. Россия). 1 lipca 2008 na częstotliwościach telewizji „Rosja” na Białorusi rozpoczął nadawanie RTR-Biełaruś. 1 stycznia 2010 roku decyzją prezydenta Dmitrija Miedwiediewa, kanał zmienił nazwę z „Rosja” na „Rosja 1” (Rossija 1). 16 stycznia 2017 Rossija 1 przeszedł na nadawanie w formacie 16:9 Nazwy kanału od 22 marca 1951 do 12 maja 1991 – Drugi Program Telewizji Centralnej ZSRR od 13 maja 1991 do 31 października 1997 oraz od 14 września 1998 do 31 sierpnia 2002 – Telewizja Rosyjska (RTR) od 1 listopada 1997 do 31 sierpnia 2002 – Telewizja Rosyjska 1 (RTR1) od 1 września 2002 do 31 grudnia 2009 – Rossija od 1 stycznia 2010 – Rossija 1 Programy informacyjne Rossija 1 Wiesti – główny program informacyjny Rossija 1, nadawany o 9:00, 11:00, 14:00, 17:00 i 20:00 dla zapewnienia serwisu informacyjnego we wszystkich strefach czasowych. Poranek Rosji – magazyn śniadaniowy programu Rossija 1. Przypisy
Russia-1

Russia-1 (em russo: Россия-1) é um canal de televisão russo de propriedade estatal exibido pela primeira vez em 22 de março de 1951 como Programa Um na União Soviética. Foi relançado como RTR a 13 de maio de 1991 e é conhecido hoje como Russia-1. É o principal canal da Companhia Estatal de Transmissão de Radio e Televisão em Toda a Rússia (VGTRK). A Rússia-1 tem a segunda maior audiência na televisão russa. Numa semana típica, ela é vista por 75% dos russos urbanos, em comparação com 83% do canal líder, Piervy Kanal. Os dois canais são semelhantes nas suas políticas e competem diretamente no entretenimento. A Rússia-1 tem muitas variações e transmissões regionais em diversos idiomas. Referências Leitura adicional Oates, P.P.C.S.; Oates, S. Television, Democracy and Elections in Russia. Col: BASEES/Routledge Series on Russian and East European Studies. [S.l.: s.n.] ISBN 978-1-134-17847-6 Oates, P.P.C.S.; Oates, S. Television, Democracy and Elections in Russia. Col: BASEES/Routledge Series on Russian and East European Studies. [S.l.: s.n.] ISBN 978-1-134-17847-6 Oates, P.P.C.S.; Oates, S. Television, Democracy and Elections in Russia. Col: BASEES/Routledge Series on Russian and East European Studies. [S.l.: s.n.] ISBN 978-1-134-17847-6 Ligações externas Site oficial (em russo) Site oficial do VGTRK (em russo) Departamento de vendas da VGTRK (em inglês) Fan site (em russo)
Русија 1

Русија 1 (рус. Россия-1) је основни и главни државни руски ТВ програм у саставу Сверуске државне телевизијске и радиодифузне компаније (ВГТРК). Други је по гледаности у Русији. Основан је 1991. године. Постоји верзија програма и у високој резолуцији. Покрива 98,5 процената насељења Русије. Овај програм има бројне регионалне варијанте и емитује се на различитим језицима народа Русије. Спољашње везе www.russia.tv Архивирано на веб-сајту Wayback Machine (5. јануар 2022) Званична страница
VGTRK

VGTRK (på ryska ВГТРК - Bсероссийская государственная телевизионная и радиовещательная компания) är ett ryskt TV-bolag som driver tre nationella och internationella ryska TV-kanaler, samt fem nationella radiokanaler. TV-kanaler Ryssland 1 (Россия 1) Ryssland 2 (Россия 2) Ryssland 24 (Россия 24) Ryssland K (Россия К) Planeta RTR (Планета-РТР) är den internationella versionen av TV-kanalen Ryssland 1/Ryssland K. Externa länkar RTR - Ryssland 1 (Россия 1) - Officiell webbplats (Ryska) Kultura (Культура) - Officiell webbplats (Ryska) RTR Planeta (РТР-ПЛАНЕТА) - Officiell webbplats (Ryska/Engelska) Ryssland 2 (Россия 2) (Ryska) Fotnoter
Присутственные места (Калуга)

Прису́тственные места́ — комплекс административных зданий, построенных в Калужской губернии в начале XIX века. Архитектурный ансамбль расположен в городе Калуге на левом берегу реки Оки, является объектом культурного наследия народов России и охраняется государством. Представляют собой П-образный ансамбль строений с соединяющими их проездными арками, обрамляющий Центральный городской парк культуры и отдыха с Троицким собором. История Застройка Калуги по генеральному плану, разработанному в правление первого калужского генерал-губернатора М. Н. Кречетникова, началась с возведения Присутственных мест там, где до начала XVIII века стоял деревянный Калужский кремль. Они были спроектированы губернским архитектором П. Р. Никитиным как будущий центр города и архитектурный ансамбль, объединяющий все управляющие органы губернии. Строительство, обошедшееся более чем 200 тысяч рублей, было начато в 1780 году, а закончено в 1809 году при губернаторе А. Л. Львове архитектором И. Д. Ясныгиным. Присутственные места упомянуты в описании Калужского наместничества 1785 года: Каменный корпус (паралл. Оке) в два жилья длиною на 64 с., шириною на 6 с. В нём помещены Наместническое правление, приказ общественного призрения, совестной суд, зала для Общаго собрания, Чертежная и Городническое правление. По обеим сторонам сего здания находятся по одному корпусу в два жилья, длиною каждый на 103 саженях, соединяющиеся с первым каменными галереями, из коих каждая простирается на 20 с. Во время войны с Наполеоном в одном из корпусов расположился военный госпиталь. В настоящее время Присутственные места используются различными учреждениями: Западный корпус — Калужский областной музыкальный колледж им. С. И. Танеева Восточный корпус — Калужская духовная семинария и резиденция митрополита Калужского и Боровского. Примечания Литература Малинин Д. И. Калуга. Опыт исторического путеводителя по Калуге и главнейшим центрам губернии / Вступ. ст. и коммент: Ларин А. К. и др.. — Калуга: Золотая аллея, 1992. — С. 112. — 15 000 экз. Ссылки Достопримечательности Калуги — Присутственные места
Большие Пруды (Орловская область)

Больши́е Пруды́ — деревня в Новосильском районе Орловской области. Входит в состав Прудовского сельского поселения. География Расположена в восточной части области в 7 км от Новосиля. История Деревня Большие Пруды упоминается в Дозорной книге Новосильского уезда за 1614—1615 гг. как деревня Нижние Пруды. В 1926 году деревня Большие Пруды являлась ещё частью единого села Пруды, а затем, по версии А. Ю. Сарана в 1946 году, а согласно Карты РККА N-37 (Орловская, Липецкая и Тульская области) не ранее 1941 года территориально и административно в статусе «деревня» стала самостоятельным населённым пунктом и имеет с селом Пруды общую историю. Население Примечания Литература Приходы и церкви Тульской епархии. (Издание Тульского епархиального братства св. Иоанна Предтечи. 1895 год) Майорова Т. В., Полухин О. В. Историко-топонимический словарь Новосильского уезда Тульской губернии (Тула. 2014) Саран А. Ю. Орловские деревни. Реконструкция исторического состава. 1566—2014. В 4-х томах: монография. — Орёл: ФГБОУ ВО Орловский ГАУ, 2015. — Т. 1. Абакумова—Гуюкин Лог. — 539 с. — ISBN 978-5-93382-264-6.
Великі Пруди (Орловська область)

Великі Пруди (рос. Большие Пруды) — присілок у Новосільському районі Орловської області Російської Федерації. Населення становить 128 осіб. Входить до муніципального утворення Прудовське сільське поселення. Історія Населений пункт розташований у межах Чорнозем'я та історичного Дикого Поля. Від 30 липня 1928 року у складі Орловського округу Центрально-Чорноземної області, 13 червня 1934 року після ліквідації Центрально-Чорноземної області населений пункт увійшов до складу новоствореної Курської області. З 1937 року в складі новоутвореної Орловської області. Від 2013 року входить до муніципального утворення Прудовське сільське поселення. Населення Примітки