NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Пирогово (Воронежская область)

Пирогово — село в Калачеевском районе Воронежской области. Входит в состав Семёновского сельского поселения. География Улицы ул. Гоголя, ул. Калинина, ул. Красный Партизан, ул. Красный Флот, ул. Победа, ул. Пушкина, ул. Садовая, ул. Солнечная, ул. Титова. История Село Пирогово основано крестьянами-малороссами, подданными помещиков Воронцовых, в конце XVIII века. По данным 1858 г. было 97 дворов с населением 929 человек. Входило в Семеновскую волость Павловского уезда. При проведении нового административного деления, в начале 20-х годов село Пирогово становится центром Пироговского сельсовета Новомеловатской волости. В его состав входили с. Пирогово, хутора Арнаутов и Сторожевой. В 30-е гг. в состав Пироговского сельсовета включают село Юнаково. В середине 50-х Пироговский сельсовет расформировывают, и село входит в Семеновский сельсовет. В селе Пирогово родилась Лидия Фёдоровна Кононенко (1926—?) — ткачиха Купавинской тонкосуконной фабрики, лауреат Сталинской премии (1950). Примечания Ссылки Пирогово (село) (недоступная ссылка — история).
Пирогово (Калачіївський район)

Пирогово (рос. Пирогово) — село у Калачіївському районі Воронезької області Російської Федерації. Населення становить 392 особи (2010). Входить до складу муніципального утворення Семеновське сільське поселення. Історія Населений пункт розташований у межах суцільної української етнічної території, частини Східної Слобожанщини. До Перших визвольних змагань належав до Воронезької губернії. Від 1928 року належить до Калачіївського району, спочатку в складі Центрально-Чорноземної області, а від 1934 року — Воронезької області. Згідно із законом від 15 жовтня 2004 року входить до складу муніципального утворення Семеновське сільське поселення. Населення Примітки
Morozovka, Kalacheyevsky District, Voronezh Oblast

Morozovka (Russian: Морозовка) is a rural locality (a khutor) in Semyonovskoye Rural Settlement, Kalacheyevsky District, Voronezh Oblast, Russia. The population was 135 as of 2010. There are 3 streets. Geography Morozovka is located 38 km west of Kalach (the district's administrative centre) by road. Semyonovka is the nearest rural locality. References
Морозовка (Калачеевский район)

Морозовка — хутор в Калачеевском районе Воронежской области. Входит в состав Семёновского сельского поселения. География Улицы ул. Ленина, ул. Октябрьская, ул. Шевченко. История Хутор Морозовка основан крестьянами-малороссами слободы Семёновка. В 1858 году 85 дворов с населением 603 человека. Входил в Семёновскую волость Павловского, а затем Калачеевского уезда. В 1929-1932 гг. сельские Советы проводили массовую коллективизацию, ликвидацию кулачества, уделяли внимание росту колхозов. На территории Семеновского сельсовета образованы колхозы: «Ленинская искра» (село Семеновка), «Новый путь» (х.Россоховатка) и имени Шевченко (х.Морозовка). В июле 1958 года колхоз имени Шевченко был присоединен к колхозу «Ленинская искра». Ссылки Морозовка (хутор)
Морозовка (Калачіївський район)

Морозовка (рос. Морозовка) — хутір у Калачіївському районі Воронезької області Російської Федерації. Населення становить 135 осіб (2010). Входить до складу муніципального утворення Семеновське сільське поселення. Історія Населений пункт розташований у межах суцільної української етнічної території, частини Східної Слобожанщини. До Перших визвольних змагань належав до Воронезької губернії. Від 1928 року належить до Калачіївського району, спочатку в складі Центрально-Чорноземної області, а від 1934 року — Воронезької області. Згідно із законом від 15 жовтня 2004 року входить до складу муніципального утворення Семеновське сільське поселення. Населення Примітки
Россоховатое (Воронежская область)

Россоховатое — хутор в Семёновском сельском поселении Калачеевского района Воронежской области России. История Хутор Россоховатое основан во второй половине XIX века крестьянами-малороссами, подданными помещиков Воронцовых. По данным 1858 года в нём было 60 дворов с населением 448 человек. Входил в Семёновскую волость Павловского, а затем Калачеевского уезда. Улицы ул. Ленинский путь ул. Ясная Поляна Ссылки Россоховатое (хутор) (недоступная ссылка — история).
Розсоховате (Калачіївський район)

Розсоховате (рос. Россоховатое) — хутір у Калачіївському районі Воронезької області Російської Федерації. Населення становить 38 осіб (2010). Входить до складу муніципального утворення Семеновське сільське поселення. Історія Населений пункт розташований у межах суцільної української етнічної території, частини Східної Слобожанщини. До Перших визвольних змагань належав до Воронезької губернії. Від 1928 року належить до Калачіївського району, спочатку в складі Центрально-Чорноземної області, а від 1934 року — Воронезької області. Згідно із законом від 15 жовтня 2004 року входить до складу муніципального утворення Семеновське сільське поселення. Населення Примітки
Скрипніково

Скрипніково (рос. Скрипниково) — село Калачіївського району Воронізької області. Утворює окреме Скрипнянське сільське поселення. Населення становить 449 осіб за переписом 2010 року (587 осіб 2005 року). Географія Село розташоване у південно-східній частині району неподалік адміністративного кордону з Волгоградської областю. Історія За даними 1859 року на казенному хуторі Богучарського повіту Воронізької губернії мешкало 1147 осіб (586 чоловічої статі та 561 — жіночої), налічувалось 130 дворових господарств. Станом на 1886 рік у колишній державній слободі Старо-Кріушанської волості мешкало 1529 осіб, налічувалось 141 дворове господарство, існували православна церква й школа. За переписом 1897 року кількість мешканців зросла до 2142 осіб (1064 чоловічої статі та 1078 — жіночої), з яких всі — православної віри. За даними 1900 року у слободі Ново-Кріушанської волості мешкало 2016 осіб (1059 чоловічої статі та 1057 — жіночої) змішаного українсько-російського населення, налічувалось 274 дворових господарства, існував православний молитовний будинок. Джерела (рос.) Скрипніково Примітки
Sovetskoye, Voronezh Oblast

Sovetskoye (Russian: Советское) is a rural locality (a selo) and the administrative center of Sovetskoye Rural Settlement, Kalacheyevsky District, Voronezh Oblast, Russia. The population was 432 as of 2010. There are 5 streets. Geography Sovetskoye is located 37 km southeast of Kalach (the district's administrative centre) by road. Kolos is the nearest rural locality. References
Советское (Воронежская область)

Сове́тское — село в Калачеевском районе Воронежской области. Административный центр Советского сельского поселения. История В 1963 году указом Президиума Верховного Совета РСФСР село Собацкое переименовано в Советское. Население Улицы ул. Вербовая, ул. Криничная, ул. Новая, ул. Песчаная, ул. Советская. Примечания Ссылки Советское (село)
Совєтське (Калачіївський район)

Совєтське (рос. Советское, в минулому — хутір Собацький) — село Калачіївського району Воронізької області. Утворює окреме Совєтське сільське поселення. Населення становить 432 особи за переписом 2010 року (201 чоловічої статі та 231 — жіночої), 509 осіб — 2005 року. Географія Село розташоване на сході району, неподалік адміністративного кордону з Волгоградської областю. Історія За даними 1859 року на казенному хуторі Собацький Богучарського повіту Воронізької губернії мешкало 414 осіб (193 чоловічої статі та 221 — жіночої), налічувалось 30 дворових господарств. Станом на 1886 рік на колишньому державному хуторі Ново-Кріушанської волості мешкало 695 осіб, налічувалось 98 дворових господарств, існувала православна церква. За переписом 1897 року кількість мешканців зросла до 1168 осіб (590 чоловічої статі та 578 — жіночої), з яких всі — православної віри. За даними 1900 року на хуторі мешкало 1165 осіб (594 чоловічої статі та 571 — жіночої) змішаного українсько-російського населення, налічувалось 154 дворових господарства. Джерела (рос.) Совєтське Примітки
Хрещатое (Воронежская область)

Хрещатое — село в Калачеевском районе Воронежской области. Административный центр Хрещатовского сельского поселения. В сельское поселение входят 7 населенных пунктов: село Хрещатое, село Лесково, село Переволочное, село Четвериково, хутор Журавлёво, хутор Грушёвое, хутор Яроватое. География Улицы ул. Восточная, ул. Гагарина, ул. Калинина, ул. Колхозная, ул. Красная площадь, ул. Октябрьская, ул. Полевая, ул. Садовая, ул. Чапаева, пер. Тихий. История Село основано крестьянами-малороссами слободы Старая Меловая во второй половине XVIII века. В 1844 году построена Лазарево-Воскресенская церковь. По данным 1858 года, в селе Хрещатом 179 дворов с населением 1286 человек. Школа открыта в 1877 году. В 1900 году – 303 двора с населением 2234 человека. Имелись 32 мельницы, 3 крупорушки, 1 маслобойный завод, 2 мелочных и 11 винных лавок. Ежегодно 27 сентября проводилась Воздвиженская ярмарка. Село входило в Старомеловатскую волость. В начале 20-х годов образована Хрещатовская волость, в которую входили село Хрещатое и хутор Грушовый. В 1920 году в селе 454 двора с населением 2811 человек. В середине 20-х годов образован Хрещатовский сельсовет в составе Новомеловатской волости. В него входили хутора Яроватый и Грушовый и слобода Перевалочная. На территории села организуются товарищества по совместной обработке земли (ТОЗ) «Парижская коммуна» и «Заветы Ильича». 2 января 1931 года образована селохозартель им. Буденного, в неё вошло село Хрещатое, хутора Яроватый и Грушовый. В 1934 году в Хрещатом (570 дворов с населением 3009 человек) и в хуторе Яроватом создан колхоз им. Буденного, в хуторе Грушовом – им. Крупской. Колхоз им. Буденного впоследствии разделили на колхозы им. Сталина, им. Буденного и им. Молотова. В 1950 году все они объединились в колхоз им. Сталина, переименованный позднее в колхоз «Рассвет». В 1976 году в селе 402 двора и 1202 жителя. На январь 1996 года – 384 двора с населением 954 человека. Ссылки Переволочное (село) (недоступная ссылка — история).
Хрещате (Калачіївський район)

Хрещате (рос. Хрещатое) — село у Калачіївському районі Воронезької області Російської Федерації. Населення становить 714 осіб (2010). Входить до складу муніципального утворення Хрещатовське сільське поселення. Історія Населений пункт розташований у межах суцільної української етнічної території, частини Східної Слобожанщини. До Перших визвольних змагань належав до Воронезької губернії. Від 1928 року належить до Калачіївського району, спочатку в складі Центрально-Чорноземної області, а від 1934 року — Воронезької області. Згідно із законом від 15 жовтня 2004 року входить до складу муніципального утворення Хрещатовське сільське поселення. Населення Примітки
Лесково (Калачеевский район)

Лесково — село в Калачеевском районе Воронежской области. Входит в состав Хрещатовского сельского поселения. История Село расположено на территории Хрещатовского сельсовета. Основано крестьянами-малороссами слободы Старая Меловая между 1770—1780 годами. По данным 1858 года в хуторе Лесковом 58 дворов с населением 624 человека. В 1872 году была открыта Константиновская церковь. К 1900 г. слобода насчитывала 162 двора с населением 1224 человека. Имелись 6 мельниц, маслобойка, крупорушка, 2 торговые лавки, церковно-приходская школа. В 20-е годы образуются сельхозобъединения «Заря», «Борец труда», «Труд», «Красная звезда» и «Новая жизнь». 1 января 1931 года из 382 хозяйств с населением 1844 человека села Лескова и хуторов Диденкова и Каменного организуется сельхозартель «Путь Ленина», а при разукрупнении — колхозы «Путь Ленина» и им. Кагановича. В 1950 г. хозяйства вновь объединили. В 1976 г. в селе 419 дворов с населением 1022 человека. На январь 1996 года — 405 дворов с населением 940 человек. Население По переписи 2010 года в селе было 427 подворий. Улицы Известные жители и уроженцы Мельников Фёдор Маркович — Герой Советского Союза Вербицкий, Митрофан Фомич (род. 1930) — Герой Социалистического Труда
Лесково (Калачіївський район)

Лесково (рос. Лесково) — село у Калачіївському районі Воронезької області Російської Федерації. Населення становить 720 осіб (2010). Входить до складу муніципального утворення Хрещатовське сільське поселення. Історія Населений пункт розташований у межах суцільної української етнічної території, частини Східної Слобожанщини. До Перших визвольних змагань належав до Воронезької губернії. Від 1928 року належить до Калачіївського району, спочатку в складі Центрально-Чорноземної області, а від 1934 року — Воронезької області. Згідно із законом від 15 жовтня 2004 року входить до складу муніципального утворення Хрещатовське сільське поселення. Населення Примітки
Четвериково (Воронежская область)

Четвериково — село в Калачеевском районе Воронежской области. Входит в состав Хрещатовского сельского поселения. География Улицы ул. Кирова, ул. Пушкина. По переписи 2010 года в селе было 133 подворий. Ссылки Четвериково (село) (недоступная ссылка — история).
Четверіково (Калачіївський район)

Четверіково (рос. Четвериково) — село у Калачіївському районі Воронезької області Російської Федерації. Населення становить 274 особи (2010). Входить до складу муніципального утворення Хрещатовське сільське поселення. Історія Населений пункт розташований у межах суцільної української етнічної території, частини Східної Слобожанщини. До Перших визвольних змагань належав до Воронезької губернії. Від 1928 року належить до Калачіївського району, спочатку в складі Центрально-Чорноземної області, а від 1934 року — Воронезької області. Згідно із законом від 15 жовтня 2004 року входить до складу муніципального утворення Хрещатовське сільське поселення. Населення Примітки
Грушовое (Калачеевский район)

Грушёвое — хутор в Калачеевском районе Воронежской области. Входит в состав Хрещатовского сельского поселения. География Улицы ул. Труда, ул. Широкая. История Грушëвое – хутор, который находился на территории Хрещатовского сельсовета. Образован крестьянами-малороссами слободы Хрещатой. В 1856 году было 22 двора с населением 204 человека. В 1903 году открыта школа, в которой обучалось 18 мальчиков и 6 девочек. Во время коллективизации образована сельхозартель «Звезда», которая, в начале 30-х годов, вошла в состав хрещатовского колхоза им. Буденного. При разукрупнении колхозов в 1934 году в Грушёвом образован колхоз имени Крупской, переименованный впоследствии в колхоз им. Дзержинского. При укрупнении колхозов в начале 50-х годов хуторские хозяйства вошли в состав хрещатовского колхоза «Рассвет». В 1976 году в хуторе – 58 дворов с населением 188 человек. На январь 1996 года – 40 дворов с населением 90 человек. Название хутор получил по урочищу Грушовому. Ссылки Грушовое (хутор)
Грушове (Калачіївський район)

Грушове (рос. Грушовое) — хутір у Калачіївському районі Воронезької області Російської Федерації. Населення становить 53 особи (2010). Входить до складу муніципального утворення Хрещатовське сільське поселення. Історія Населений пункт розташований у межах суцільної української етнічної території, частини Східної Слобожанщини. До Перших визвольних змагань належав до Воронезької губернії. Від 1928 року належить до Калачіївського району, спочатку в складі Центрально-Чорноземної області, а від 1934 року — Воронезької області. Згідно із законом від 15 жовтня 2004 року входить до складу муніципального утворення Хрещатовське сільське поселення. Населення Примітки
Журавлёво (Воронежская область)

Журавлёво — хутор в Калачеевском районе Воронежской области. Входит в состав Хрещатовского сельского поселения. География Улицы ул. Пионерская. История Журавлёво – хутор, входивший в состав Хрещатовского сельсовета. Основан в середине XIX века крестьянами-малороссами слободы Старая Меловая. В середине 20-х годов на хуторе имелась сельхозартель «Червона Зирка». В 1928 году в Журавлёво 101 двор с населением 660 человек. В ходе коллективизации хуторские хозяйства вошли в состав четвериковского колхоза «Путь к социализму». В 1976 году в хуторе 112 дворов с населением 333 человека. На январь 1996 года – 65 дворов с населением 114 человек. Ссылки Журавлёво (хутор) (недоступная ссылка — история).
Журавлево (Калачіївський район)

Журавлево (рос. Журавлёво) — хутір у Калачіївському районі Воронезької області Російської Федерації. Населення становить 41 особу (2010). Входить до складу муніципального утворення Хрещатовське сільське поселення. Історія Населений пункт розташований у межах суцільної української етнічної території, частини Східної Слобожанщини. До Перших визвольних змагань належав до Воронезької губернії. Від 1928 року належить до Калачіївського району, спочатку в складі Центрально-Чорноземної області, а від 1934 року — Воронезької області. Згідно із законом від 15 жовтня 2004 року входить до складу муніципального утворення Хрещатовське сільське поселення. Населення Примітки
Яроватое

Яроватое — хутор в Калачеевском районе Воронежской области. Входит в состав Хрещатовского сельского поселения. География Улицы ул. Западная. История Хутор Яроватое образован в середине XIX века крестьянами-малороссами слободы Хрещатой. В 1858 году – 18 дворов и 152 жителя. К 1900 году – 55 дворов и 465 жителей. Входил в Хрещатовское земельное общество Старомеловатской волости. В начале 20-х годов – в составе Хрещатовского сельсовета Новомеловатской волости. В середине 20-х годов образуется сельхозтоварищество «Труженик». При коллективизации хозяйства хутора вошли в хрещатовский колхоз им. Будённого. В 1934 году из 76 хозяйств хутора организовали колхоз им. Молотова. В 1950 году он влился в хрещатовский колхоз имени Сталина, переименованный впоследствии в «Рассвет». В 1976 году в Яроватом 61 двор с населением 171 человек. На январь 1996 года – 43 двора и 79 жителей. Ссылки Яроватое (хутор) (недоступная ссылка — история).
Яровате (Калачіївський район)

Яровате (рос. Яроватое) — хутір у Калачіївському районі Воронезької області Російської Федерації. Населення становить 45 осіб (2010). Входить до складу муніципального утворення Хрещатовське сільське поселення. Історія Населений пункт розташований у межах суцільної української етнічної території, частини Східної Слобожанщини. До Перших визвольних змагань належав до Воронезької губернії. Від 1928 року належить до Калачіївського району, спочатку в складі Центрально-Чорноземної області, а від 1934 року — Воронезької області. Згідно із законом від 15 жовтня 2004 року входить до складу муніципального утворення Хрещатовське сільське поселення. Населення Примітки
Сквер филармонии (Калуга)

Сквер филармонии (Сквер Государственного автономного учреждения Калужской области «Калужская областная филармония») — небольшой городской парк в исторической части Калуги. Ограничен улицей Баррикад и комплексом зданий Калужской областной филармонии. В сквере возведены парковые сооружения, обустроены природные и ландшафтные объекты, установлены скульптуры, высажены деревья и другие зеленые насаждения, устроены клумбы. Достопримечательность города. История Культурная жизнь в этой части города начала активно существовать и развиваться в 1912 году. По инициативе жены калужского губернатора (1909—1915) С. Д. Горчакова, Анны Горчаковой, к празднованию 100-летия Бородинского сражения на пустыре «Юрилка» возле Московских ворот на Ямской улице был возведён народный дом с чайной, читальней и библиотекой, театральным и гимнастическим залами. Средства на строительство были собраны горожанами, некоторые из них самолично участвовали в строительстве на общественных началах (их имена были выбили на почётной доске на стене чайной). Императору была послана телеграмма и получены ответные поздравления, поздравил жителей с началом строительства Народного дома и Столыпин. Дом был открыт летом 1912 года. На прилегающей территории был устроен сквер. В межвоенные годы на территории был разбит сад учклуба Сызрано-Вяземской железной дороги, клуб работал в бывшем Народном доме, ставшем клубом железнодорожников имени Андреева. В конце 1960-х годов на месте Народного дома было возведено новое здание Калужской областной филармонии. Сквер получил новое обустройство. В 2008 году в сквере были проведены большие восстановительные работы В августе 2010 года во время празднования 100-летия со дня рождения советского композитора Николая Будашкина, памятник открыл Аллею калужских композиторов возле Областной филармонии. Автор бронзового бюста — Светлана Фарниева. Четыре года спустя, 30 августа 2014 года, в День города на Аллее композиторов в сквере установлен бюст уроженца Калуги композитора Серафим Туликова. Памятник открыт в год 100-летия со дня рождения знаменитого композитора. На торжественном открытии бюста присутствовала дочь композитора Алиса Туликова. Автор бюста — Светлана Фарниева. 8 сентября 2015 года в рамках празднования 535-летия Великого Стояния на реке Угре на территории сквера начал работу музей под открытым небом: были установлены стенды с репродукциями мировых художественными шедеврами, сопровождёнными искусствоведческими комментариями. Первой выставкой проекта стала «История России в полотнах Третьяковской галлереи». Формат такого музея предлагает знакомство с живописью во время прогулки и общения с друзьями или родственниками, он интересен и взрослым, и детям благодаря свободному расположению. Музей работает круглосуточно, вход свободный. Музей открыт картинной галереей «МастАрт». Поддержку проекту оказало министерства культуры и туризма Калужской области. Примечания Ссылки
Репяховка (Воронежская область)

Репяховка — хутор в Калачеевском районе Воронежской области. Входит в состав Ясеновского сельского поселения. География Улицы ул. Луговая, ул. Широкая. Примечания Ссылки Репяховка (хутор) (недоступная ссылка — история).
Репяховка (Калачіївський район)

Репяховка (рос. Репяховка) — хутір у Калачіївському районі Воронезької області Російської Федерації. Населення становить 31 особу (2010). Входить до складу муніципального утворення Ясеновське сільське поселення. Історія Населений пункт розташований у межах суцільної української етнічної території, частини Східної Слобожанщини. До Перших визвольних змагань належав до Воронезької губернії. Від 1928 року належить до Калачіївського району, спочатку в складі Центрально-Чорноземної області, а від 1934 року — Воронезької області. Згідно із законом від 15 жовтня 2004 року входить до складу муніципального утворення Ясеновське сільське поселення. Населення Примітки
Хвощевате (Калачіївський район)

Хвощевате (рос. Хвощеватое) — хутір у Калачіївському районі Воронезької області Російської Федерації. Населення становить 432 особи (2010). Входить до складу муніципального утворення Ясеновське сільське поселення. Історія Населений пункт розташований у межах суцільної української етнічної території, частини Східної Слобожанщини. До Перших визвольних змагань належав до Воронезької губернії. Від 1928 року належить до Калачіївського району, спочатку в складі Центрально-Чорноземної області, а від 1934 року — Воронезької області. Згідно із законом від 15 жовтня 2004 року входить до складу муніципального утворення Ясеновське сільське поселення. Населення Примітки
Volchanskoye

Volchanskoye (Russian: Волчанское) is a rural locality (a selo) and the administrative center of Volchanskoye Rural Settlement, Kamensky District, Voronezh Oblast, Russia. The population was 464 as of 2010. There are 7 streets. Geography Volchanskoye is located 17 km northeast of Kamenka (the district's administrative centre) by road. Krutets is the nearest rural locality. References
Волчанское (Воронежская область)

Волча́нское — село в Каменском районе Воронежской области России. Административный центр Волчанского сельского поселения История В 1966 году указом Президиума Верховного Совета РСФСР село Волчье переименовано в Волчанское. Население Улицы Примечания
Волчанське (Воронезька область)

Волчанське (рос. Волчанское) — село у Кам'янському районі Воронезької області Російської Федерації. Населення становить 454 особи. Входить до складу муніципального утворення Волчанське сільське поселення. Історія Населений пункт розташований у межах суцільної української етнічної території, частини Східної Слобожанщини. До Перших визвольних змагань належав до Воронезької губернії. Від 1928 року належить до Кам'янського району, спочатку в складі Центрально-Чорноземної області, а від 1934 року — Воронезької області. Згідно із законом від 15 жовтня 2004 року входить до складу муніципального утворення Волчанське сільське поселення. Населення Примітки