NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Choťkovo

Choťkovo (rusky Хотько́во) je město v Moskevské oblasti v Ruské federaci. Při sčítání lidu v roce 2010 mělo přes jednadvacet tisíc obyvatel. Poloha a doprava Choťkovo leží na říčce Paži, levém přítoku Vorji v povodí Kljazmy. Od Moskvy je vzdáleno přibližně šedesát kilometrů severovýchodně. Bližší větší město je Sergijev Posad ležící zhruba deset kilometrů severovýchodně od Choťkovo. Přes město vede trať z moskevského Jaroslavského nádraží, která pokračuje na Sergijev Posad a Alexandrov a je součástí Transsibiřské magistrály. Dějiny Dějiny Choťkova začínají založením kláštera v roce 1308. Koncem 19. století žilo v klášteře, který patřil pod Trojicko-sergijevskou lávru, 280 obyvatel. V roce 1862 byla v blízkosti kláštera otevřena železniční stanice, kolem které začalo vznikat osídlení. U kláštera vznikla začátkem 20. století škola a nemocnice. V roce 1949 získalo Choťkovo status města. Odkazy Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Chotkowo na německé Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Choťkovo na Wikimedia Commons
Chotkowo

Chotkowo (russisch Хотько́во) ist eine Stadt mit 21.505 Einwohnern (Stand 14. Oktober 2010) in Russland in der Oblast Moskau. Sie liegt 60 km nordöstlich von Moskau sowie 10 km südlich der Großstadt Sergijew Possad. Geschichte Chotkowo entstand rund um das 1308 gegründete orthodoxe Chotkow-Kloster der Mariä-Schutz-und-Fürbitte (russ. Покровский Хотьков монастырь), welches heute als Frauenkloster besteht. Das zeitweise zum nahe gelegenen Dreifaltigkeitskloster von Sergijew Possad gehörende Kloster zählte Ende des 19. Jahrhunderts rund 280 Einwohner, Anfang des 20. Jahrhunderts wurde dort eine Schule und ein Krankenhaus gegründet. 1862 entstand nahe dem Kloster eine Eisenbahnstation im Zuge des Baus der Linie von Moskau nach Sergijew Possad (diese Strecke wurde später bis nach Jaroslawl verlängert und in die Transsibirische Eisenbahn integriert). Rund um die Station formte sich eine Siedlung, in den 1930er-Jahren entstanden dort einige Industriebetriebe. 1949 erhielt der Ort den Stadtstatus. Das Kloster wurde Anfang der 1920er-Jahre von den kommunistischen Machthabern aufgelöst und erst 1989 der Russisch-Orthodoxen Kirche zurückgegeben. Bevölkerungsentwicklung Anmerkung: Volkszählungsdaten Verkehr Der Bahnhof Chotkowo an der Transsib ist heute Haltepunkt von Nahverkehrszügen vom Jaroslawler Bahnhof Moskaus aus bis nach Sergijew Possad und Alexandrow. Die nächste Fernstraße ist das Jaroslawler Chaussee, eine Teilstrecke der Magistrale M8. Sehenswürdigkeiten Chotkow-Kloster der Mariä-Schutz-und-Fürbitte mit Sakralbauten aus dem 18. und 19. Jahrhundert Künstlerdorf Abramzewo 4 km südlich von Chotkowo Alexius-Kirche, erbaut in den 1850er-Jahren Söhne und Töchter der Stadt Sergei Suponew (1963–2001), Fernsehmoderator bei ORT Einzelnachweise Weblinks Chotkowo auf mojgorod.ru (russisch)
Khotkovo

Khotkovo (en russe : Хотьково) est une ville de l'oblast de Moscou, en Russie. Sa population s'élevait à 21 444 habitants en 2017. Géographie Khotkovo est située sur la rivière Moskva, à 60 km au nord de Moscou et à 11 km au sud-ouest de Serguiev Possad, centre administratif du raïon dont Khotkovo fait partie. Histoire La première mention de Khotkovo remonte à l'année 1308. Khotkovo reçut le statut de commune urbaine en 1938 puis celui de ville en 1949. La localité est connue comme le site d'un monastère, fondé par les parents du grand saint Serge de Radonège. La communauté d'artistes d'Abramtsevo (XIXe siècle) est située à cinq kilomètres de Khotkovo. Population Recensements (*) ou estimations de la population Économie La principale entreprise industrielle de la ville est : AOOT Teploïzoplit (АООТ Теплоизоплит) : matériaux d'isolation. Notes et références Liens externes (ru) Informations sur Khotkovo (ru) Cartes topographiques Portail de la Russie
Chot'kovo

Chot'kovo (anche traslitterata come Hot'kovo, Khot'kovo, Khotkovo o Hotkovo) è una cittadina della Russia europea centrale (oblast' di Mosca), situata sulle rive del fiume Paža 60 km a nordest di Mosca; era compresa amministrativamente nel distretto di Sergiev-Posad. Il villaggio venne fondato nel 1308; nel 1862 venne aperta la stazione ferroviaria omonima lungo la linea da Mosca a Jaroslavl', mentre l'ottenimento dello status di città è del 1949. Società Evoluzione demografica Fonte: mojgorod.ru 1959: 14.300 1979: 22.100 1989: 23.300 2002: 20.957 2007: 20.300 Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Chot'kovo Collegamenti esterni (RU, EN) Sito ufficiale del censimento 2002, su perepis2002.ru. URL consultato il 5 febbraio 2008 (archiviato dall'url originale il 22 giugno 2020). (RU) Mojgorod.ru.
Chot´kowo

Chot´kowo (ros. Хотьково) – miasto w Rosji, w obwodzie moskiewskim, 60 km na północny wschód od Moskwy. W 2020 liczyło 21 tys. mieszkańców. W mieście znajduje się żeński monaster Opieki Matki Bożej, jeden z najstarszych prawosławnych klasztorów w regionie moskiewskim. Przypisy
Bakhmetevsky Bus Garage

Bakhmetevsky Bus Garage was a public bus garage in Moscow, designed in 1926 by Konstantin Melnikov (floorplan concept and architectural design) and Vladimir Shukhov (structural engineering). The building, completed in 1927, was an example of applying avant-garde architectural methods to an industrial facility. Neglected for decades and nearly condemned to demolition, it was restored in 2007–2008 and reopened in September 2008 as a gallery of modern art. Original design In 1925, Melnikov travelled to Paris. Back in Moscow, Melnikov saw a new fleet of Leyland buses tucked into a narrow yard in Bolshaya Ordynka Street. He approached city transportation board and sold his idea for a free-flow garage. It was built on a large lot in Bakhmetevskaya Street, 11 (then a working class suburb north from Garden Ring; later, the street was renamed Obraztsova Street). Bakhmetevsky Garage, sometimes associated with constructivist architecture, was in fact styled in an indefinite red-brick industrial livery; circular windows in the attic are the only avant-garde features (and even these were destroyed decades ago). Later development Melnikov also designed workshops and office buildings on the same lot, filling the irregular voids made by placing a parallelogram-shaped garage on a larger, rectangular lot. Preservation attempts In 1990, the aging garage was listed as an architectural memorial. In 2001, the bus company vacated the building and the City Hall donated it to the Moscow Hasidic Jewish Community Center for redevelopment, on condition that the Community Center build a public school on the same lot and return it to the City. The Community Center approached architect Alexey Vorontsov to design the whole project. References External links Media related to Bakhmetevsky Bus Garage at Wikimedia Commons Bakhmetevsky Bus Garage at Structurae Bakhmetevsky Bus Garage 3d model of Bakhmetevsky Bus Garage Russian: Redevelopment plan in detail, 2003, PDF format
Čaplygin (město)

Čaplygin (rusky Чаплыгин) je město v Lipecké oblasti v Ruské federaci. Při sčítání lidu v roce 2010 měl přes dvanáct tisíc obyvatel. Poloha a doprava Čaplygin leží v Ocko-donské nížině v Středoruské vysočině. Na jeho území se vlévají potoky Jagodnaja Rjasa a Moskovaja Rjasa do Stanovaje Rjasy, pravého přítoku Voroněže, přítoku Donu. Čaplygin je železničním uzlem. Je zde nádraží na trati, která vede z Paveleckého nádraží v Moskvě přes Pavelec do Pervomajského v Tambovské oblasti. Na ni je zde napojena trať na Jelec. Dějiny Sídlo je zde doloženo už od první poloviny 17. století, přičemž první písemná zmínka je z roku 1638. V roce 1695 zde byl postaven dřevěný palác pro Petra Velikého, aby zde přenocovat na cestě mezi Moskvou a Voroněží. Později zde z jeho rozkazu byla postavena pevnůstka podle holandského vzoru, která byla nazvána podle německého města Oranienburg. V roce 1702 získal pevnůstku od cara darem Alexandr Danilovič Menšikov. Ten v roce 1712 poskytl prostředky na stavbu nedalekého kláštera Petra a Pavla. V roce 1727 po jeho mocenském pádu byl Oranienburg také prvním místem jeho vyhnanství. V roce 1742 podobně posloužil jako první místo vyhnanství Anně Leopoldovně. Název pevnosti se přenesl i vesnici a postupem času se změnil na Raninburg a pak na Raněnburg. Pod tímto jménem získala ves v roce 1778 městská práva. V roce 1948 byl Raněnburg přejmenován na Čaplygin k poctě sovětského fyzika a místního rodáka Sergeje Alexejeviče Čaplygina. Rodáci Dmitrij Ivanovič Ilovajskij (1832–1920), historik a publicista Leonid Petrovič Radin (1860–1900), revolucionář Sergej Alexejevič Čaplygin (1869–1942), fyzik, matematik a inženýr Alexandr Andrejeič Jakžin (1907–1961), geolog Odkazy Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Tschaplygin na německé Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Čaplygin na Wikimedia Commons
Tchaplyguine (ville)

Tchaplyguine (en russe : Чаплыгин) est une ville de l'oblast de Lipetsk, en Russie, et le centre administratif du raïon Tchaplyguinski. Sa population s'élevait à 12 371 habitants en 2013. Géographie Tchaplyguine est située au confluent des rivières Stanovaïa Riassa et Iagodnaïa Riassa, à 74 km — 87 km par la route — au nord-est de Lipetsk et à 318 km au sud-est de Moscou. Histoire Le village d’Oust Stanovykh Rias (Усть Становых Ряс) est fondé sur le territoire actuel de Tchaplyguine dans la première moitié du XVIIe siècle. Il devient plus tard le village (selo) de Slobodskoïe (Слободское). En 1695, Pierre le Grand fait construire un petit palais en bois à proximité, puis, en 1702, une petite forteresse nommée Oranienburg (Ораниенбург). Ce nom d'origine allemande évolue en Raninbourg puis en Ranenbourg (Раненбург). En 1702, la forteresse ainsi que le village de Slobodskoïé sont attribués à Alexandre Menchikov, qui y fait construire un petit monastère en 1712. Ranenbourg reçoit le statut de ville en 1778. En 1948, elle est renommée Tchaplyguine en hommage au physicien russe Sergueï Tchaplyguine, qui y naquit en 1869. En 2005, la ville adopte de nouvelles armoiries. Population Recensements (*) ou estimations de la population Personnalité Sergueï Tchaplyguine (1869-1942), physicien. Notes et références Liens externes (ru) Informations sur Tchaplyguine (ru) Cartes topographiques Portail de la Russie
Čaplygin

Čaplygin in russo Чаплы́гин? è una città della Russia europea sudoccidentale, situata nell'oblast' di Lipeck ai margini del Rialto centrale russo, presso la confluenza dei fiumi Stanovaja Rjasa e Jagodnaja Rjasa (bacino del Don), 85 chilometri a nord del capoluogo Lipeck, all'estremità nordorientale della oblast': è il centro amministrativo del distretto omonimo. Secondo il censimento del 2021, Chaplygin ha una popolazione di 11.579 abitanti. Società Evoluzione demografica Fonte: mojgorod.ru Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Čaplygin Collegamenti esterni (RU, EN) Sito ufficiale del censimento 2002, su perepis2002.ru. URL consultato il 13 agosto 2008 (archiviato dall'url originale il 22 giugno 2020). (RU) Mojgorod.ru.
Kolodezhnoye

Kolodezhnoye (Russian: Колодежное) is a rural locality (a selo) and the administrative center of Kolodezhanskoye Rural Settlement, Podgorensky District, Voronezh Oblast, Russia. The population was 643 as of 2010. There are 5 streets. Geography Kolodezhnoye is located 34 km northeast of Podgorensky (the district's administrative centre) by road. Pokrovka is the nearest rural locality. References
Колодежное

Колодежное — село в Подгоренском районе Воронежской области России. Административный центр Колодежанского сельского поселения. География Село расположено на правом берегу реки Дон. Улицы ул. Мальченко ул. Опрышко ул. Сергиенко ул. Советская ул. Тарасенко История Согласно энциклопедическому словарю Брокгауза и Ефрона в конце XIX века слобода Колодежная (Колодяжное тож) относилась к Острогожскому уезду Воронежской губернии. Она располагалась в 58 верстах к востоку от уездного города на почтовой дороге из Павловска в Острогожск. В 1894 году в ней имелось 362 двора, проживало 2411 жителей. В слободе находилась школа, в год проводилось 3 ярмарки. Общественной земли имелось 5974 десятин. Население Примечания Ссылки Колодежная // Энциклопедический словарь Брокгауза и Ефрона : в 86 т. (82 т. и 4 доп.). — СПб., 1890—1907. Из истории Колодежного Колодежное (село) (недоступная ссылка — история).
Колодяжне (Воронезька область)

Колодяжне (рос. Колодежное) — село у Підгоренському районі Воронезької області Російської Федерації. Населення становить 643 особи (2010). Входить до складу муніципального утворення Колодежанське сільське поселення. Історія Населений пункт розташований у історичному регіоні Чорнозем'я. Від 1928 року належить до Підгоренського району, спочатку в складі Центрально-Чорноземної області, а від 1934 року — Воронезької області. Згідно із законом від 15 жовтня 2004 року входить до складу муніципального утворення Колодежанське сільське поселення. Населення Примітки
Academy of Foreign Intelligence

The Academy of Foreign Intelligence (alternatively known as the SVR Academy, previously known as the Yuri Andropov Red Banner Institute and the Red Banner Institute) is one of the primary espionage academies of Russia, and previously the Soviet Union, serving the KGB and its successor organization, the Foreign Intelligence Service. It was attended by future President Vladimir Putin during the 1980s. Location The school is located north of Moscow, with a main facility north of Chelebityevo (Russian: Челобитьево) and a secondary facility at Yurlovo (Russian: Юрлово). History An earlier iteration of the school was founded in 1938 and first called the Special Purpose School (Shkola osovogo naznacheniya, SHON) under NKVD. It was called Higher Intelligence School (VRSh) from 1948 to 1968. It was alternatively known as School 1010 or the 101st School, and referred to as K1 or Gridnevka by students. Following the dissolution of the Soviet Union, student enrollment dropped from approximately 300 to around 50. Foreign students The Institute trained Libyan intelligence officers for Muammar Gaddafi. Notable alumni Sergei Ivanov Vladimir Putin Yuri Shvets Notable staff Oleg Nechiporenko (1985–1991) Anatoli Yatskov See also FSB Academy Sparrow School Yuri Andropov References External links Media related to Academy of the SVR of Russia at Wikimedia Commons
Académie du renseignement extérieur

L'Académie de renseignement extérieur (Академия внешней разведки ; translittération Akademia vnechneï razvedki ou AVR) est un établissement d'enseignement supérieur situé à Moscou spécialisé dans la formation d'officiers opérationnels et de cadres du renseignement, notamment du service des renseignements extérieurs de la fédération de Russie et d'autres services. Elle succède en 1994 à l'Institut Andropov du KGB (institué en 1968 et succédant lui-même à l'École supérieure de renseignement fondée en 1948 découlant de l'École d'affectation spéciale ouverte en 1938). L'école dépend du SVR depuis décembre 1991. Elle est dirigée depuis 2007 par le général-lieutenant Vladimir Goubernov. Localisation L'école est située au nord de Moscou ; son site principal se trouve au nord de Chelebityevo (en russe : Челобитьево) et son site secondaire à Yurlovo (en russe : Юрлово). Histoire Une première version de cette école est fondée en 1938 et s’appelle à l’origine Special Purpose School (Shkola osovogo naznacheniya, SHON) sous l’égide du NKVD. Elle porte le nom de Higher Intelligence School (VRSh) de 1948 à 1968. Elle était également connue sous le nom d'École 1010 ou 101e École, et ses élèves l'appelaient K1 ou Gridnevka. Après l'effondrement de l'Union soviétique, les effectifs sont passés d'environ 300 à environ 50 élèves. Étudiants étrangers L'Académie a formé des agents des services de renseignement libyens pour le compte de Mouammar Kadhafi. Élèves notables Sergei Ivanov Vladimir Poutine Youri Chvets Membres notables de l'administration Oleg Nechiporenko (en) (1985–1991) Anatoli Yatskov (en) Notes et références (en) Cet article est partiellement ou en totalité issu de l’article de Wikipédia en anglais intitulé « Academy of Foreign Intelligence » (voir la liste des auteurs). Voir aussi Articles connexes Académie du service fédéral de sécurité de Russie Sparrow School (en) Iouri Andropov Liens externes Portail du renseignement Portail de l’éducation Portail de Moscou
Čekalin

Čekalin (rusky Чекалин) je město v Tulské oblasti v Ruské federaci. Při sčítání lidu v roce 2010 měl jen bezmála tisíc obyvatel a byl tak nejméně lidnatým městem Ruské federace. Poloha Čekalin leží na levém, západním břehu Oky. V rámci Tulské oblasti leží u její severozápadní hranice v přímém sousedství s Kalužskou oblastí. Od Tuly, správního střediska oblasti, je Čekalin vzdálen přibližně sto kilometrů západně. Od Suvorova, správního střediska Suvorovského rajónu, do kterého patří, je Čekalin vzdálen přibližně šestnáct kilometrů západně. Dějiny Město bylo založeno v roce 1565 pod jménem Lichvin (Лихвин). Za druhé světové války bylo město od 22. října do 27. prosince obsazeno německou armádou. V roce 1944 bylo přejmenováno k poctě partyzána Alexandra Pavloviče Čekalina. Odkazy Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Tschekalin na německé Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Čekalin na Wikimedia Commons
Tschekalin

Tschekalin (russisch Чекалин), ehemals Lichwin (Лихвин) ist eine Kleinstadt im Rajon Kirejewsk der Oblast Tula in Russland. Die Stadt liegt am linken Flussufer der Oka. Die Einwohnerzahl beträgt 994 (Stand 14. Oktober 2010). Damit ist Tschekalin die kleinste Stadt Russlands. Geschichte Die Stadt wurde 1565 unter dem Namen Lichwin gegründet. Im Zweiten Weltkrieg war die Stadt vom 22. Oktober bis 27. Dezember 1941 von der deutschen Wehrmacht besetzt. 1944 erfolgte die Umbenennung von Lichwin in Tschekalin zu Ehren des sowjetischen Partisanen Alexander Tschekalin, der hier am 6. November 1941 im Alter von 16 Jahren gehängt worden war. Bevölkerungsentwicklung Anmerkung: Volkszählungsdaten Söhne und Töchter der Stadt Iwan Trutnew (1827–1912), Maler Einzelnachweise Weblinks Tschekalin auf mojgorod.ru (russisch)
Tchekaline

Tchekaline (en russe : Чека́лин) est une ville de l'oblast de Toula, en Russie, dans le raïon de Souvorov. Sa population s'élevait à 985 habitants en 2013, ce qui en fait la seconde plus petite ville de Russie. Géographie Tchekaline est située sur la rive gauche de la rivière Oka, à 89 km de Toula et à 205 km au sud-ouest de Moscou. Histoire La première mention de Tchekaline se trouve dans un document datant de 1565, dans lequel elle porte le nom de Likhvine (Лихвин). Elle reçut le statut de ville en 1776 et fut renommée en 1944 en l'honneur d'un partisan soviétique, Alexandre Tchekaline, qui y avait été exécuté le 6 novembre 1941 et fut un Héros de l'Union soviétique. Population Tchekaline est la deuxième plus petite ville (gorod) de Russie par sa population et devrait bientôt être la première, car on s'attend à ce que la plus petite ville, Magas, qui est la nouvelle capitale de la république d'Ingouchie, se développe. Recensements (*) ou estimations de la population Notes et références Lien externe (ru) Informations sur Tchekaline Portail de la Russie
Čekalin

Čekalin è una città della Russia europea centrale (oblast' di Tula). Appartiene amministrativamente al rajon Suvorovskij. Sorge nell'estrema parte occidentale della oblast', sulla sponda sinistra della Oka, 106 chilometri ad ovest del capoluogo Tula. Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Čekalin Collegamenti esterni (RU) Sito ufficiale, su chekalin.tulobl.ru.
Sovremennik Theatre

Moscow Sovremennik Theatre (Russian: Московский театр «Современник») is a theatre company in Moscow founded in 1956. "Sovremennik" means "Contemporary". History The Sovremennik Theatre was founded by a group of young Soviet actors during the Khrushchev Thaw. Among the founders, all of whom graduated from Moscow Art Theatre School-Studio, were Oleg Yefremov, Galina Volchek, Igor Kvasha, Liliya Tolmachyova, Yevgeny Yevstigneyev and Oleg Tabakov. The debut production was Victor Rozov's play Forever Alive. The theatre's first artistic director, Oleg Yefremov, left in 1970. It was then led by Galina Volchek until her death. Actors Georgi Burkov (1970−1971) Oleg Dahl (1968−1971, 1972−1975) Leonid Filatov (1985−1987) Valentin Gaft (1969−2019) Lyudmila Gurchenko (1964−1966) Igor Kvasha (1957−current) Andrey Myagkov (1965−1977) Marina Neyolova (1974−current) Viktor Pavlov (1962−1965) Oleg Tabakov (1957−1983) Anastasiya Vertinskaya (1968−1980) Vladislav Vetrov (2002−2024) Galina Volchek (1956−2019) Oleg Yefremov (1956−1970) Yevgeny Yevstigneyev (1956−1992) References
Дом Перовских

Дом Перовских — здание-достопримечательность в Москве по адресу Новая Басманная улица, дом 27. История В XVIII веке территорией владели Мордвиновы. В начале XIX века хозяин — адмирал Николай Мордвинов. С 1810 года по 1811 год здесь проживал Николай Карамзин. В 1812 году постройки во владении пострадали от пожара. В 1819 году построен нынешний облик дома Перовских. В этом же году территорией владеет Мария Соболевская, жена графа Алексея Кирилловича Разумовского. Фамилия их потомков была Перовские Когда Разумовский умер, то Соболевская вышла замуж за генерал-майора Денисьева. В 1850 году здесь проживала Елена Денисьева. В 1857 году хозяева — Алексеевы. В советское время здесь располагались жилые квартиры, а на первом этаже находился продовольственный магазин. В XXI веке — центральный офис банка «Огни Москвы». 16 мая 2014 года лицензия банка была отозвана, вывеска банка по состоянию на 2020 год остается на фасаде здания. Архитектура Стиль ампир. Изготовлен из дерева. Украшен пилястрами, венками славы, лентами и медальонами. На первом этаже находились парадные комнаты. На втором — спальни и столовая. Известные люди Здесь бывали Перовские: Николай, губернатор Крыма, Алексей, Антоний Погорельский, Лев, министр внутренних дел и членом Государственного Совета, Василий, генерал-адъютант и Оренбургского генерал-губернатора, Борис, член Государственного Совета, Софья Перовская — одна из организаторов убийства императора Александра II в 1881 году. Здесь гостил и Карл Брюллов. Примечания
Дом Плещеева

Дом Плещеева — здание-достопримечательность в Москве. Географическое расположение Находится по адресу: ЦАО, улица Новая Басманная, дом 12, строение 2А. Район Басманный. История В второй половине XVIII века на этом месте возведены каменные палаты. Дом сооружен в 1797 году по заказу Григория Григорьевича Гогеля. Он был владельцем усадьбы. В 1797 году Гогеля уволили по причине злоупотребления и неустройства по Московскому Воспитательному дому и он переехал сюда. В 1799 году Гогель умер и дом перешёл Сергею Ивановичу Плещееву, который вынужденно ушедший в 1798 году в отставку, был устроен почётным опекуном в Воспитательный дом. Плещеев жил в этом доме до самой смерти императора Павла I. В начале XX века к особняку совершена пристройка в виде доходного дома. При постройке убрали парадную лестницу. Архитектура За своё время внешний вид здания особо не изменился. Стиль классицизм. Украшен балконами. К зданию есть пристройка. Слева от особняка стоят парные колонны. Трёхэтажный. Этот особняк занесён русским архитектором Матвеем Федоровичем Казаковым в книгу «Альбом партикулярных строений города Москвы». Сюда он заносил лучшие, по его мнению, здания в Москве, построенные с XVIII века по XIX век. Примечания Литература Памятники архитектуры Москвы. Территория между Садовым кольцом и границами города XVIII века (от Земляного до Камер-Коллежского вала), 1998.
Аверіно (Острогозький район)

Аверіно (рос. Аверино) — хутір у Острогозькому районі Воронезької області Російської Федерації. Населення становить 0 осіб. Входить до складу муніципального утворення Коротоякське сільське поселення. Історія Населений пункт розташований у межах суцільної української етнічної території, частини Східної Слобожанщини. До Перших визвольних змагань належав до Воронезької губернії. Згідно із законом від 15 жовтня 2004 року входить до складу муніципального утворення Коротоякське сільське поселення. Населення Примітки