NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Даниловски манастир

Даниловският ставропигиален манастир (на руски: Данилов монастырь) е православен манастир в Москва, Русия, ставропигия и официална резиденция на патриарха на Руската православна църква. В него се провеждат заседания на Светия синод. История Манастирът е основан в края на XIII век от московския княз Даниил Московски, син на Александър Невски. Той има не само духовна функция, но и служи за военни цели като част от градските укрепления на Москва. След смъртта на Даниил манастирът се премества в Кремъл и на първоначалното място остава само гробище. През 1560 г. Иван Грозни забелязва занемареното гробище, докато минава покрай него, и нарежда там да се заселят нови монаси. През 1606 година, по време на Смутното време, манастирът е нападнат от войски под командването на Михаил Скопин-Шуйски, воюващ срещу Иван Болотников, а през 1610 г. е силно повреден от поддръжници на Лъже-Дмитрий II. През 1682 г. цар Фьодор III дарява две камбани за новопостроената камбанария. По време на руската кампания на Наполеон през 1812 г. манастирът е разграбен от Великата армия, но ризницата и съкровищницата преди това са преместени във Вологда и Троице-Сергиевата лавра. През втората половина на XIX век в манастирското гробище са погребани много писатели, художници и учени, включително Николай Гогол, Николай Ясиков, Василий Перов, Николай Рубинщайн, Владимир Соловьов и много други. През съветската епоха обаче повечето от останките са пренесени в Новодевическото гробище. През 1918 година, след установяването на антирелигиозния болшевишки режим, манастирът е формално закрит, но продължава да функционира до 1931 година, когато в сградите му е настанен затвор за непълнолетни. Комплексът е върнат на църквата едва през 1988 г., по случай 1000-годишнината на Руската православна църква, по искане на патриарх Пимен I. Освен модерен пресцентър и хотел (анахондарик) сградата помещава четири стари църкви. Като цяло манастирът има доста семпъл вид. В Московския манастир „Свети Даниил“ има учреден празничен хор. Източници Външни препратки Свято-Данилов мужской монастырь
Danilow-Kloster

Das Danilow-Kloster (russisch Данилов монастырь) in Moskau ist der Amtssitz des Patriarchen der Russisch-orthodoxen Kirche. Hier finden die Sitzungen des Heiligen Synods statt. Geschichte Das Kloster wurde Ende des 13. Jahrhunderts von Daniel von Moskau, dem Sohn Alexander Newskis, gegründet. Es hatte nicht nur eine geistliche Funktion, sondern diente auch militärischen Zwecken im Rahmen der Stadtbefestigung von Moskau. Nach Daniels Tod zog das Kloster in den Kreml um, am ursprünglichen Ort verblieb nur ein Friedhof. 1560 bemerkte Iwan der Schreckliche auf einem Vorbeimarsch den vernachlässigten Friedhof und ließ neue Mönche ansiedeln. In der Zeit der Wirren erfolgte 1606 im Kreuzgang ein Angriff der Truppen unter Michail Wassiljewitsch Skopin-Schuiski gegen Iwan Bolotnikow, und 1610 wurde das Kloster durch Anhänger von Pseudodimitri II. schwer beschädigt. 1682 schenkte Zar Fjodor III. zwei Glocken für den neu erbauten Glockenturm. Bei Napoleons Russlandfeldzug 1812 wurde das Kloster von der Grande Armée geplündert, die Sakristei und die Schatzkammer waren jedoch zuvor nach Wologda und in das Dreifaltigkeitskloster von Sergijew Possad verbracht worden. In der zweiten Hälfte des 19. Jahrhunderts wurden auf dem Friedhof des Klosters zahlreiche Schriftsteller, Künstler und Wissenschaftler bestattet, wie beispielsweise Nikolai Gogol, Nikolai Jasykow, Wassili Perow, Nikolai Rubinstein, Wladimir Solowjow und viele weitere. In der Zeit der Sowjetunion wurden jedoch die meisten sterblichen Überreste in den Nowodewitschi-Friedhof überführt. Nach der Oktoberrevolution 1917 wurden in dem Kloster eine Regenschirm-Fabrik und ein Gefängnis untergebracht. Das Ensemble wurde erst 1988, zum 1000-jährigen Bestehen der Russisch-Orthodoxen Kirche, auf eine Bitte von Patriarch Pimen I. wieder der Kirche zurückgegeben. Architektur Das Gebäude besitzt neben einem modernen Pressezentrum und einem Hotel vier alte Kirchen. Insgesamt stellt sich das Kloster eher schlicht dar. Weblinks Zur Geschichte der Glocken des Danilow-Klosters
Monastère Danilov

Le monastère Danilov ou monastère Saint-Daniel est une laure orthodoxe à Moscou. Depuis 1987, il est le siège du patriarcat de Moscou et de toute la Russie. Histoire Le monastère fut fondé à Moscou en 1282 par saint Daniel de Moscou, prince de Moscou et fils cadet du prince saint Alexandre Nevski. Le fondateur le plaça sous le vocable de son saint patron, saint Daniel le Stylite (11 décembre). Daniel de Moscou est mort le 4 mars 1303. Par humilité, il avait demandé à être enterré dans le cimetière du monastère, comme un simple moine, et non dans l'église selon l'usage pour les princes. Le temps passa, le monastère fut déplacé, l'emplacement de sa sépulture oublié. La tradition veut que Daniel apparut en songe à un jeune homme de la cour du prince Ivan Vassilievitch, le priant de transmettre à son maître les paroles suivantes : « S'il m'oublie, mon Dieu, Lui, ne m'oublie pas. » Le prince fit rechercher la tombe de Daniel, ordonna des prières et des aumônes. Le monastère, qui avait été laissé à l'abandon, fut reconstruit en pierre en 1560. Le prince Daniel se manifesta à plusieurs reprises comme un saint. Il fut canonisé en 1652 et il est honoré le 4 mars. Officiellement fermé en 1920, le monastère continua à fonctionner jusqu'en 1930 quand il servit de lieu de détention au NKVD. En 1982, en prévision des fêtes de la commémoration du millénaire du baptême de la Russie et de l'Ukraine qui se préparaient dans tout le pays, Léonid Brejnev signe un oukase rendant au patriarcat de Moscou le monastère Danilov. Les travaux de restauration commencèrent et en 1985 la première église de la laure fut de nouveau consacrée. Il s'ensuivit un vaste mouvement d'enthousiasme qui amena de nombreux bénévoles à donner de leur temps et de leurs économies pour restaurer et réhabiliter des bâtiments précieux qui avaient souffert de l'abandon où ils avaient longtemps été tenus. En 1987, le patriarcat de Moscou installa son siège dans la laure. Les cloches du monastère Après la fermeture du monastère par les autorités, l'industriel américain Charles R. Crane en acheta les cloches, les sauvant de la refonte. Crane fit don des cloches à l'université Harvard. En 2003, des tractations visant au retour des cloches débutèrent et avec l'aide de l'entrepreneur Viktor Vekselberg la première cloche fut réinstallée en septembre 2007. Patrimoine artistique Voir aussi Notes Liens externes Site officiel Portail de l’architecture chrétienne Portail du monachisme Portail du christianisme orthodoxe Portail de Moscou
Mosteiro de Danilov

Mosteiro de Danilov ou Sacro Mosteiro Danilov (em russo: Свято-Данилов монастырь) é um templo monastério localizado às margens do rio Moscovo, na cidade de Moscou. Desde 1983, o mosteiro serve como a sede da Igreja Ortodoxa Russa, sendo a residência oficial do Patriarca. Referências Ligações externas Página oficial do Mosteiro de Danilov na internet (em russo).
Главна катедрала на въоръжените сили на Руската федерация

Главният храм на руските въоръжени сили или Храм „Възкресение Христово“ (на руски: Главный храм Вооружённых сил России (Храм Воскресения Христова)) е патриаршески храм в чест на Възкресението Христово, „посветен на 75-годишнината от Победата във Великата отечествена война, както и на военните подвизи на руския народ във всички войни, построен в парк „Патриот“ в Одинцовски район, Московска област. Строежът на катедралата е финансиран чрез дарения и бюджетни средства от Москва и нейната област. Освещаването се състои като част от честванията на 75-годишнината от Победата във Великата отечествена война. На мястото е разположена изложба, посветена на историята на формирането на руската държава и нейните въоръжени сили. Строежът на катедралата е завършен на 9 май, Деня на победата, осветена е на 14 юни и е открита на 22 юни 2020 г., Деня на паметта. Храмът е белязан от чудотворно явление: на 7 март 2022 г., в Неделя на прошка, в главния храм на руските въоръжени сили се е случило чудо. По време на молебен иконата на Божията майка „Смекчаване на злите сърца“ е започнала да свети. Това е съобщено от енориаши. Съдейки по снимки, направени от очевидци, мирото не е капело, а се е изливало директно. Източници
Chrám Kristova vzkříšení (Odincovský rajón)

Chrám Kristova vzkříšení (rusky Храм Воскресения Христова), též Hlavní chrám ozbrojených sil Ruska (Главный храм Вооружённых сил России) je kostel Ruské pravoslavné církve Moskevského patriarchátu postavený u Moskvy ku chvále Ježíše Krista. Vysvěcen byl u příležitosti 75. výročí vítězství ve Velké vlastenecké válce a připomíná rovněž výkony Rusů ve všech válkách. Stojí v parku Patriot u městečka Kubinka v Odincovském rajónu Moskevské oblasti, asi 40 kilometrů západně od Moskvy. S výškou 95 metrů patří k nejvyšším pravoslavným chrámům Ruska i světa. Chrám se vyznačuje zázračným úkazem: V hlavním chrámu ruských ozbrojených sil se 7. března 2022, na neděli odpuštění, odehrál zázrak. Během bohoslužby začala zářit ikona Matky Boží "Obměkčení zlých srdcí". Oznámili to farníci. Soudě podle záběrů pořízených očitými svědky, myrha nekapala, ale přímo se rozlévala.[chybí lepší zdroj] Výzdoba Mozaiky zobrazující Putina, Šojgu a Matvijenkovou V dubnu 2020 vešlo ve známost, že v chrámu je před dokončením mozaika zobrazující Vladimira Putina, Sergeje Šojgu a Valentinu Matvijenkovou. Představený chrámu biskup Stefan toto rozhodnutí vysvětlil tradicí zobrazovat dějinné události. „Je zřejmé, že jednou z takových významných událostí je připojení Krymu. Tohoto připojení se zúčastnily přední osobnosti státu, které zde budou vyobrazeny“, uvedl. Podle Dmitrije Peskova, tiskového mluvčího ruského prezidenta, Putin, když se o mozaice dozvěděl, řekl: „Jednoho dne vděční potomci ocení naše zásluhy, ale nyní je ještě brzo.“ Po několika dnech byla mozaika demontována. Podle slov předsedy umělecké rady pro výstavbu chrámu protojereje Leonida Kalinina „byla mozaika zachována a bude [umístěna] v muzeu nebo na jiném místě jako umělecký artefakt.“ Mozaika zobrazující Stalina V dubnu 2020 bylo rovněž oznámeno, že v chrámu bude mozaika zobrazující Přehlídku Vítězství, jejíž součástí bude portrét J. V. Stalina. Vladimir Legojda, vedoucí synodálního oddělení pro styk s Ruské pravoslavné církve se společností a s médii řekl, že v chrámu by obraz Stalina být neměl. A dodal, že „odmítavá reakce, kterou umělecká myšlenka vyvolala, naznačuje, že tato iniciativa vyžaduje širší diskusi.“ Otevřeným dopisem s žádostí o odstranění obrazu Stalina se na patriarchu Kirilla obrátily osobnosti známé konzervativními a monarchistickými názory. Podpořil je metropolita Ilarion. Odkazy Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Храм Воскресения Христова (Одинцовский район) na ruské Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Chrám Kristova vzkříšení na Wikimedia Commons Oficiální stránky
Catedral Principal de las Fuerzas Armadas Rusas

La Catedral Principal de las Fuerzas Armadas Rusas o Catedral de la Resurrección de Cristo (en ruso: Главный храм Вооружённых сил России (Храм Воскресения Христова)) es una catedral patriarcal en honor a la Resurrección de Jesús, "dedicada al 75.º aniversario de la Victoria en la Gran Guerra Patria, así como a las hazañas militares del pueblo ruso en todas las guerras", construida en el Parque Patriota de raión de Odintsovo, en el óblast de Moscú.​​ La financiación de la construcción de la catedral se hizo con donaciones y fondos presupuestarios de Moscú y su óblast. La consagración se llevó a cabo como parte de la celebración del 75 aniversario de la Victoria en la Gran Guerra Patria. En el lugar se ubicará una exposición dedicada a la historia de la formación del Estado ruso y sus fuerzas armadas.​ La construcción de la catedral se terminó el 9 de mayo, Día de la Victoria, se consagró el 14 de junio y se inauguró el 22 de junio de 2020, en el Día del Recuerdo y el Dolor. El templo está marcado por un fenómeno milagroso: El 7 de marzo de 2022, el Domingo del Perdón, se produjo un milagro en la iglesia principal de las Fuerzas Armadas rusas. Durante un servicio de oración, el icono de la Madre de Dios "Ablandamiento de los corazones malvados" comenzó a brillar. Así lo informaron los feligreses. A juzgar por las imágenes tomadas por testigos presenciales, la mirra no goteó, sino que se derramó directamente.​ Referencias
Az Orosz Fegyveres Erők főtemploma

Az Orosz Fegyveres Erők főtemplomát, vagy más néven Feltámadt Krisztus-katedrálist (oroszul: Главный храм Вооружённых сил России (Храм Воскресения Христова)) 2020-ban szentelték fel Moszkvában a „nagy honvédő háború” 75. évfordulójára. A templom a főváros egyik külső kerületében, Kubinkában található. Létrehozása Adományokból és Moszkva város költségvetéséből épült. 2020. június 14-én szentelte fel Kirill moszkvai pátriárka. A templom mellett egy állandó kiállítás is helyett kapott, amely bemutatja az orosz fegyveres erők történetét. Részletei A középkort idéző vallási jelképek mellett a székesegyházat áthatják a finom numerikus utalások a Nagy Honvédő Háborúra. A harangtorony 75 méter magas, jelezve, hogy a győzelem 75. évfordulóján állították fel. A főkupola átmérője 22,43 méter, ami a német kapitulációs okmány aláírásának órájára és percére utal. A kis kupola 14,18 méter széles, ami a háború 1418 napjára emlékeztet. Kritikája Független történészek szerint a templom az ortodox kereszténység és az orosz állami ideológia összefonódásának monumentális kifejezője. Ikonográfiája a hagyományos vallási témákat a nemzeti militarizmus szemszögéből értelmezi át. Freskói együtt mutatják be a középkori orosz fejedelmeket a második világháborús szovjet tábornokokkal. A számmisztika és a freskók az orosz hadtörténelem folytonosságát hangsúlyozzák, a mindenkori háborúkat isten által szentesített küldetésként ábrázolva. Jegyzetek Források ↑ Feliratok: A múlt, ahogyan parancsolja című kiállítás feliratai (lefényképezve) Kapcsolódó szócikk A múlt, ahogyan parancsolja
Główna Katedra Sił Zbrojnych Federacji Rosyjskiej

Główna Katedra Sił Zbrojnych Federacji Rosyjskiej, także katedra Zmartwychwstania Chrystusa (ros. Главный храм Вооружённых сил России, храм Воскресения Христова) – prawosławna katedra patriarchalna (Patriarszyj sobor). Powstała w należącym do Ministerstwa Obrony Federacji Rosyjskiej miejskim parku „Patriot”, w miejscowości Kubinka w rejonie odincowskim w obwodzie moskiewskim. Historia Świątynia została zbudowana w latach 2018–2020. Według oficjalnych informacji koszty budowy pokryto w całości ze środków zgromadzonych w ramach funduszu charytatywnego oraz datków od osób prywatnych i przedsiębiorstw. Jednakże portal Znak.com odkrył, że w 2019 roku Fundacja Woskriesienije, której zadaniem jest zbieranie darowizn na rzecz świątyni, otrzymała dodatkowe 2 miliardy rubli od władz Moskwy i 950 milionów rubli od moskiewskiej administracji obwodowej. Katedra została poświęcona przez patriarchę moskiewskiego i całej Rusi Cyryla 14 czerwca 2020, w 75. rocznicę zwycięstwa w wielkiej wojnie ojczyźnianej. W środku znajdują się liczne witraże i mozaiki przedstawiające świętych patronów rodzajów rosyjskich sił zbrojnych, podobizny rosyjskich i radzieckich orderów oraz odznaczeń wojskowych, a także sceny batalistyczne przedstawiające największe zwycięstwa rosyjskiej armii m.in. w wojnach napoleońskich i II wojnie światowej oraz aneksję Krymu przez Rosję w 2014 roku. Szczególne kontrowersje wywołały wiadomości o pojawieniu się na jednej z mozaik Józefa Stalina jako głównodowodzącego sowieckich sił zbrojnych. Ostatecznie po protestach części wiernych znalazła się ona w przycerkiewnym muzeum, ale nie w samej świątyni. Galeria Przypisy
Catedral principal das Forças Armadas Russas

A Catedral Principal das Forças Armadas Russas (em russo: Главный храм Вооружённых сил Российской Федерации, transl. Glavnyy sobor Vooruzhonnykh Sil Rossiyskoy Federatsii), ​​também conhecida como Catedral da Ressurreição de Cristo (em russo: Патриарший собор во имя Воскресения Христова, transl. Patriarshiy sobor vo imya Voskreseniya Khristova), é uma suntuosa catedral patriarcal ortodoxa russa em honra da Ressurreição de Cristo e "dedicada ao 75º aniversário da vitória na Grande Guerra Patriótica, bem como aos feitos militares do povo russo em todas as guerras", construída no Parque Patriota no Raion de Odintsovski, Oblast de Moscou. A catedral foi construída com doações e verbas orçamentárias do governo da cidade de Moscou e do Oblast de Moscou. Foi consagrada como parte da celebração do 75º aniversário da vitória soviética na Frente Oriental da Segunda Guerra Mundial, conhecida como a Grande Guerra Patriótica na Rússia. Uma exposição dedicada à história do Estado russo e suas forças armadas estará localizada no local. A construção da catedral foi concluída em 9 de maio de 2020, no Dia da Vitória anual. Foi consagrada em 14 de junho. Foi inaugurada em 22 de junho de 2020, no Dia da Lembrança e do Luto, o dia em que a Alemanha Nazista invadiu a União Soviética em 1941, pelo chefe do novo Departamento de Ligação das Forças Armadas do Sínodo Ortodoxo Russo, padre Olegue Ovcharov. Referências
Catedrala principală a forțelor armate ruse

Catedrala principală a forțelor armate ruse (Catedrala Învierii lui Hristos; în rusă Главный храм Вооружённых сил России (Храм Воскресения Хра) este o catedrala[ patriarhală ortodoxă dedicată învierii lui Hristos. și „dedicat 75 de ani de la victoria în Marele Război Patriotic, precum și de isprăvile militare ale poporului rus în toate războaiele”, construită în Parcul Patrioților din raionul Odintsovo, regiunea Moscova Construcția catedralei a a fost finanțată din donații și fonduri bugetare ale primăriei orașului Moscova și ale Regiunii Moscova. A fost sfințită in cadrul sărbătoririi a 75 de ani de la victoria sovietică pe Frontul de Răsărit al celui de-al Doilea Război Mondial, cunoscut în Rusia drept Marele Război pentru Apărarea Patriei] La fața locului este amplasată o expoziție dedicată istoriei statului rus și a forțelor sale armate Construcția catedralei a fost terminată pe 9 mai 2020, de Ziua Victoriei și a fost sfințită pe 14 iunie. Galerie Note
Vnesheconombank

VEB.RF (ex-Vnesheconombank, VEB) (del ruso: Внешэкономбанк, ВЭБ) es un banco ruso, y anteriormente soviético, traducido al español como Banco de Actividad Económica Exterior. Comúnmente es llamado Banco Ruso de Desarrollo, aunque se refiere a sí mismo como "la corporación estatal “Banco para el Desarrollo y Asuntos Económicos Exteriores”" (Bank for Development and Foreign Economic Affairs). La institución es utilizada por el gobierno ruso para apoyar el desarrollo de la economía rusa, gestionar la deuda del Estado ruso y los fondos de pensiones. Los planes del gobierno prevén la diversificación de la economía rusa, y para ello recibe fondos directamente del presupuesto estatal. De 2005 a 2006, tanto los activos como los pasivos del banco se doblaron de en torno a US$6.000 millones a US$12.000 millones, y los ingresos aumentaron de US$239 millones a US$301 millones.​ Organización Gorkov Sergey Nikolaevich es el presidente del Banco desde 2016. Historia 1988, el banco cotizado "Vneshtorgbank de la URSS" renombrado Banco para Asuntos Económicos Exteriores de la URSS (Vnesheconombank de la URSS).​ 2002, Vnesheconombank fue reestructurado e intensificó sus esfuerzos en servir a los programas del gobierno, reduciendo el tamaño de su negocio comercial y dando prioridad a apoyar al gobierno en las reformas estructurales.​ 2002, abril, Vnesheconombank fue elegido como agente para invertir temporalmente los activos del fondo de pensiones libre en acciones en moneda extranjera.​ 2003, enero, VEB fue elegido Compañía de Gestión Estatal (State Trust Management Company) responsable de la inversión los fondos de pensiones. Se formó la subdivisión especial estructural para gestionar los fondos de pensiones.​ 2007, abril, la Duma Estatal aprueba la ley federal "Sobre el Bando para el Desarrollo"​ regulando las condiciones legales para el VEB.​ Referencias Enlaces externos Sitio web oficial Website sobre la historia del VEB Información financiera
Vnesheconombank

La Vnesheconombank (VEB) ou Banque de développement de la fédération de Russie (en russe : Внешэкономбанк (ВЭБ)) est un organisme d'État russe et une ancienne banque soviétique. Cette organisation peut être comparée, en objectifs et en rôle, à la Caisse des dépôts et consignations française. Organisation Depuis 2016, c'est Sergueï Gorkov qui en est le dirigeant. Historique La VEB fut créée en 1922 par la banque suédoise Svenska Ekonomiebolaget sous l'impulsion de son dirigeant, l'entrepreneur Olof Aschberg. Elle portait alors le nom de Ruscombank ("Banque commerciale russe"). En 1924, elle fut nationalisée et renommée Vneshtorgbank d'URSS, le parti communiste alors au pouvoir en fit l'organisme principal des transactions financières internationales et des investissements étrangers vers la Russie bolchévique. Puis elle fut finalement renommée "Vnesheconombank d'URSS" en 1988 avec le but d'être l'unique organisme des relations financières internationales de l'URSS. En 2003, le gouvernement russe donna la responsabilité des investissements d'épargne retraite nationaux à la VEB. De 2007 à 2018, elle est transformée en banque de développement. Le rôle de la VEB fut particulièrement important lors de la crise bancaire et financière de l'automne 2008 : elle lança alors des mesures exceptionnelles de soutien à l'économie russe et en particulier aux petites et moyennes entreprises. Dès 2009, la VEB fut le premier investisseur dans la construction de la cité olympique pour les Jeux olympiques d'hiver de 2014, à Sotchi. Depuis, la Vnesheconombank tend à se mondialiser avec, par exemple, son entrée dans le Club des investisseurs de long terme en 2009, ou l'augmentation de son portefeuille d'investissements en 2012-2013. En 2018, elle est transformée en institut de développement national. Notes et références Voir aussi Articles connexes Evgueni Bouriakov (en) Économie russe Relations entre la France et la Russie Liens externes (en)Site officiel Portail de la Russie Portail de la finance
Vnyesekonombank

A Vnyesekonombank (VEB) (oroszul: Внешэкономбанк (ВЭБ)) egy orosz bank, a Külkereskedelmi Bank, amit orosz befektetési banknak is mondanak. 2016 február 26-án Szergej Nyikolajevics Gorkovot nevezték ki a bank elnökének, a korábbi elnököt, Alekszandr Vlagyimirovics Dmitrijevet váltva ezen a pozíción. Az intézményt az orosz kormány használja az orosz gazdaság támogatására és fejlesztésére, az orosz államháztartási hiány és a nyugdíjak kezelésére. 2005-ról 2006-ra megduplázta a vállalat vagyonát 6 milliárd amerikai dollárról 12 milliárd $-ra, bevétele 239 millió $-ról to 301 millió $-ra emelkedett. Az Állami Duma 2007 áprilisában elfogadott egy államszövetségi törvényt, mely a VEB működését szabályozza. 2009-ben lett a Malév kisebbségi tulajdonsa a Vnyesekonombank. 2010-ben márciusában egy februári szerződés értelmében kiszáll a Malévből. Jegyzetek További információk Hivatalos weboldal VEB története
Vnesjekonombank

Vnesjekonombank (VEB), ryska: Внешэкономбанк (ВЭБ), är en rysk multinationell bankkoncern och finansinstitut som har närvaro på fyra kontinenter (Afrika, Asien, Europa och Nordamerika) och ägs helt av den ryska staten. Banken används främst inom investeringar och utlåtande av krediter och lånegarantier i syfte för att öka den ekonomiska tillväxten i Ryssland. Banken har sitt ursprung från Ruskombank som bildades 18 augusti 1922 och leddes av den svenska bankiren Olof Aschberg. Den 7 april 1924 blev den Vnesjtorgbank SSSR och 1988 fick banken sin nuvarande skepnad. För 30 juni 2015 hade VEB tillgångar på cirka 3,86 biljoner RUB och en personalstyrka på 18 026 anställda. Deras huvudkontor ligger i Moskva och koncernens styrelseordförande är Rysslands premiärminister Dmitrij Medvedev. Referenser Noter Externa länkar Officiell webbplats