NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Іваново-Північний (аеродром)

Іваново-Північний (рос. Иваново-Северный) — військовий аеродром північніше міста Іваново у РФ. На ньому розташований 610-й Центр бойового застосування та переучування льотного складу військово-транспортної авіації РФ та 81-й авіаполк 12-ї військово-транспортної авіаційної дивізії (Іл-76). Історія Будівництво аеродрому Північний почалося в 1935 році. А вже 1937-го було сформовано 12-й бомбардувальний авіаційний полк (БАП) на літаках ТБ-1 та ТБ-3 та база обслуговування. З кінця 1942 на аеродромі починається навчання французьких льотчиків, які стали кістяком відомого авіаполку Нормандія-Німан. Навесні 1970 року на аеродромі Іваново починається створення 81-го військово-транспортного авіаполку (ВТАП) оснащеного літаками Ан-22. Полк кілька разів переформовувався і був відновлений 1 грудня 2020, основою його стали літаки Іл-76. Російсько-українська війна 7 травня 2023 року ФСБ повідомила про спробу атаки аеродрому за допомогою безпілотників начинених вибухівкою. Об'єктами нападу мали стати літаки далекого радіолокаційного виявлення та управління А-50. 1 червня 2025 року Служба безпеки України здійснила операцію «Павутина» з ураження російської стратегічної авіації в ході повномасштабної російсько-української війни. Ціллю операції стали 4 аеродроми на території Російської Федерації: «Оленья» в Мурманській області, «Біла» в Іркутській області, «Дягілево» та «Іваново» в Іванівській області. Під час масованої дронової атаки на аеродром щонайменше два літаки-розвідники РФ А-50 зазнали пошкоджень. Катастрофи та інциденти 30 березня 2010 року при зльоті з аеродрому «Північний» зазнав аварії літак Ан-72. Постраждало двоє людей. 12 березня 2024 року після зльоту з аеродрому загорівся та поблизу села Богородське розбився літак Іл-76. За офіційними даними на борту перебувало 8 членів екіпажу на 7 пасажирів. Див. також Список військових аеродромів Росії Іваново-Південний (аеропорт) Посилання
Ivanovo, Kovrovsky District, Vladimir Oblast

Ivanovo (Russian: Иваново) is a rural locality (a selo) and the administrative center of Ivanovskoye Rural Settlement, Kovrovsky District, Vladimir Oblast, Russia. The population was 1,808 as of 2010. There are 16 streets. Geography Ivanovo is located 32 km south of Kovrov (the district's administrative centre) by road. Pavlovskoye is the nearest rural locality. References
Іваново (Ковровський район)

Іваново (рос. Иваново) — село у Ковровському районі Владимирської області Російської Федерації. Входить до складу муніципального утворення Івановське сільське поселення. Населення становить 1808 осіб (2010). Історія Село розташоване на землях фіно-угорського народу мещери. Від 10 квітня 1929 року належить до Ковровського району, утвореного спочатку у складі Івановської промислової області, а відтак від 14 серпня 1944 року у складі новоутвореної Владимирської області. Згідно із законом від 11 травня 2005 року входить до складу муніципального утворення Івановське сільське поселення. Населення Чисельність населенняРік30060090012001500180021001830186018901920195019802010Иваново (Ковровский район)Статистика населення.mw-chart-857e6b1f03a99592ce8bc17a11db4684a2f9443909922659e9fa6681bf85460586b0b775c9947363fccdc000a719261592b282af64595f3bc752981078acb9cd__zr188531-cls-976100:hover{pointer-events:none}.mw-chart-857e6b1f03a99592ce8bc17a11db4684a2f9443909922659e9fa6681bf85460586b0b775c9947363fccdc000a719261592b282af64595f3bc752981078acb9cd__zr188531-cls-976101:hover{cursor:pointer;fill:rgba(0,0,0,1)}.mw-chart-857e6b1f03a99592ce8bc17a11db4684a2f9443909922659e9fa6681bf85460586b0b775c9947363fccdc000a719261592b282af64595f3bc752981078acb9cd__zr188531-cls-976102:hover{cursor:pointer}.mw-chart-857e6b1f03a99592ce8bc17a11db4684a2f9443909922659e9fa6681bf85460586b0b775c9947363fccdc000a719261592b282af64595f3bc752981078acb9cd__zr188531-cls-976103:hover{cursor:pointer;fill:rgba(82,130,235,1)}.mw-chart-857e6b1f03a99592ce8bc17a11db4684a2f9443909922659e9fa6681bf85460586b0b775c9947363fccdc000a719261592b282af64595f3bc752981078acb9cd__zr188531-cls-976104:hover{cursor:pointer;fill:rgba(0,0,0,0)} Примітки
Верхневолжский государственный агробиотехнологический университет

Верхневолжский государственный агробиотехнологический университет (ранее Ивановская государственная сельскохозяйственная академия) — высшее учебное заведение в городе Иваново, осуществляющее подготовку по сельскохозяйственным специальностям. История В Иваново-Вознесенском политехническом институте существовал сельскохозяйственный факультет, на котором готовили студентов по специальностям лесовод и агроном. В 1925 году вуз стал готовить агрономов-зоотехников и агрономов-лесоводов. В 1930 году на базе сельскохозяйственного факультета был создан вуз, в котором были открыты новые кафедры. В 1941 г. Ивановский сельскохозяйственный институт являлся вузом Наркомзема СССР и имел почтовый адрес: город Иваново, улица Негорелая, дом № 49/12. В период Великой Отечественной войны в институте продолжалось обучение зоотехников, агрономов, бухгалтеров и заведующих фермами. В 1941 году в вузе открылся ветеринарный факультет. Ученые вуза участвовали в выведении новой породы лошадей — владимирского тяжеловоза, в 1946 году их работа была удостоена правительственных наград. В 1959 году была открыта аспирантура. В 1967 году открылся факультет повышения квалификации, в 1970 — подготовительное отделение, а в 1976 — механический факультет. С 1976 года вместо зоотехников в вузе начали готовить зооинженеров. С 1995 года началась подготовка инженеров-землеустроителей и агрономов-экологов. В 1994 году был открыт экономический факультет со специальностями «Бухгалтерский учет, анализ и аудит» и «Экономика и управление на предприятиях агропромышленного комплекса». В 1995 году Ивановский сельскохозяйственный институт получил статус академии. В 2006 году ей было присвоено имя академика Д. К. Беляева. 2 мая 2023 года переименован в Верхневолжский государственный агробиотехнологический университет Факультеты Факультет прикладных и фундаментальных агробиотехнологий Институт ветеринарной медицины и биоинженерии. Инженерно-экономический факультет Колледж ветеринарной медицины и агробизнеса Дополнительное профессиональное образование Известные выпускники Дмитрий Константинович Беляев — советский генетик, академик Академии наук СССР (1972), всемирно известный благодаря эксперименту по одомашниванию лисиц. Он окончил зоотехнический факультет Ивановского сельскохозяйственного института в 1938 году. Ссылки Сайт академии Верхневолжский ГАУ — Приёмная комиссия (ВГАУ) Агробиотех г. Иваново Программы дополнительного проф образования — Верхневолжский ГАУ
Верхньоволзький державний агробіотехнологічний університет

Верхньоволзький державний агробіотехнологічний університет (раніше Іванівська державна сільськогосподарська академія) ( рос. Верхневолжский государственный агробиотехнологический университет (ранее Ивановская государственная сельскохозяйственная академия) - вищий навчальний заклад у місті Іваново, що здійснює підготовку за сільськогосподарськими спеціальностями. Історія В Іваново-Вознесенському політехнічному інституті існував сільськогосподарський факультет, на якому готували студентів за спеціальностями лісництіва та агрономії . У 1925 році вуз став готувати агрономів- зоотехніків та агрономів-лісівників. У 1930 році на базі сільськогосподарського факультету було створено вуз, у якому було відкрито нові кафедри. У 1941 р. Івановський сільськогосподарський інститут був вузом Наркомзему СРСР і мав поштову адресу: місто Іваново, вулиця Негоріла, будинок № 49/12. У період Великої Вітчизняної війни в інституті продовжувалося навчання зоотехніків, агрономів, бухгалтерів та завідувачів ферм. 1941 року у ВНЗ відкрився ветеринарний факультет. Вчені вузу брали участь у виведенні нової породи коней - володимирського важковозу, в 1946 їх робота була удостоєна урядових нагород. У 1959 році була відкрита аспірантура. 1967 року відкрився факультет підвищення кваліфікації, 1970 — підготовче відділення, а 1976 — механічний факультет. З 1976 замість зоотехніків у вузі почали готувати зооінженерів. З 1995 року почалася підготовка інженерів- землевпорядників та агрономів-екологів . У 1994 році було відкрито економічний факультет зі спеціальностями «Бухгалтерський облік, аналіз та аудит» та «Економіка та управління на підприємствах агропромислового комплексу». 1995 року Іванівський сільськогосподарський інститут отримав статус академії. У 2006 році їй було присвоєно ім'я академіка Д. К. Бєляєва. 2 травня 2023 року перейменовано на Верхньоволзький державний агробіотехнологічний університет. Факультети Агротехнологічний факультет. Інститут ветеринарної медицини та біоінженерії. Інженерний факультет. Економічний факультет. Заочний факультет. Факультет додаткової професійної освіти та підвищення кваліфікації кадрів. Джерела Сайт академії Верхньоволзький ГАУ - Прийомна комісія (ВДАУ) Агробіотех м. Іваново Програми додаткової професійної освіти - Верхньоволзький ДАУ
Università statale di Ivanovo

L'Università statale di Ivanovo (IvGU, in russo Ивановский государственный университет?, Ivanovskij gosudarstvennyj universitet) è un ente di istruzione accademica russo situato ad Ivanovo. Struttura Istituto di cultura fisica e sport Facoltà di matematica e scienze informatiche Facoltà di fisica Facoltà chimico-biologica Facoltà di storia Facoltà di lettere Facoltà di economia Facoltà di filologia germanica e romanza Facoltà di legge Facoltà di sociologia e psicologia Facoltà di formazione di specialisti stranieri Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Università statale di Ivanovo Collegamenti esterni (RU, VI, EN) Sito ufficiale, su ivanovo.ac.ru. Ивановский государственный университет (canale), su YouTube.
Ивановский государственный университет

Ивановский государственный университет (ИвГУ) — высшее учебное заведение в городе Иваново, Ивановская область Девиз университета Девиз ИвГУ: «Pro patriae beneficio», что в переводе с латыни означает «На благо Отечества». История Образован 21 декабря 1918 года как Иваново-Вознесенский институт народного образования. 12 июля 1923 года преобразован в педагогический техникум. 23 августа 1932 года на базе школьного отделения педтехникума вновь создан педагогический институт. С 1961 по 1973 год назывался Ивановский педагогический институт имени Д. А. Фурманова. 29 декабря 1973 года преобразован в государственный университет. В советский период носил имя Первого в России Иваново-Вознесенского совета рабочих депутатов. Является старейшим и одним из крупнейших (по состоянию на март 2010 года в университете обучалось более 10 000 студентов) университетов в регионе. Министерством образования и наук России подписан приказ о реорганизации Ивановского государственного университета и Шуйского государственного педагогического университета. В 2012 году филиалом ИвГУ стал Шуйский педагогический университет. В начале 2014 года открыт новый учебный корпус ИвГУ В начале 2018 года открыт спорткомплекс ИвГУ Структура Институт математики, информационных технологий и естественных наук Институт гуманитарных наук Институт социально-экономических наук Институт профессионального развития Юридический факультет Филиал ИвГУ в г. Шуя Филиал ИвГУ в г. Дербент (закрыт с 22.07.2014) Ботанический сад Ивановского государственного университета Научная деятельность В 2011 году на базе Ивановского государственного университета создан Научно-исследовательский центр «Комплекс-Финанс» по комплексной автоматизации бизнеса под научным руководством ректора ИвГУ, профессора, д.э.н. Владимира Егорова. Целью создания центра является разработка и внедрение инновационных и практически-ориентированных научных достижений ИТ-сферы для решения прикладных задач хозяйственной деятельности предприятий. Практической площадкой НИЦ выступает ИТ-компания «Комплекс-Финанс». Ректоры 1918—1923: Сергей Николаевич Боголюбский … 1973—2000: Владимир Николаевич Латышев 2000—2019: Владимир Николаевич Егоров 2019—2020: Светлана Александровна Сырбу 2020—н. в.: Алексей Александрович Малыгин Историческая память На главном корпусе ИвГУ установлены мемориальные таблички в честь академика А. И. Мальцева и профессора П. В. Куприяновского. Что касается самой улицы, то в 1840 году она именовалась Ильинской, чуть позднее, в 1860 — Мельничной. Продолжительность улицы — чуть более одного километра и находится она между проспектом Ленина и 1-м Северным переулком. См. также Категория:Выпускники Ивановского государственного университета Категория:Преподаватели Ивановского государственного университета Ссылки Сайт университета Примечания
Іванівський державний університет

Іванівський державний університет (рос. Ивановский государственный университет) — класичний заклад вищої освіти в російському Іваново, заснований у 1918 році. Член Асоціації класичних університетів Росії. Історія Утворений 21 грудня 1918 року як Іваново-Вознесенський інститут народної освіти. 12 липня 1923 року перетворено в педагогічний технікум. 23 серпня 1932 року на базі шкільного відділення педтехнікуму знову створений педагогічний інститут. З 1961 по 1973 рік носив назву «Іванівський педагогічний інститут імені Д. А. Фурманова». 29 грудня 1973 року перетворений у державний університет. У 2012 році Міністерством освіти і науки Росії підписано Наказ про реорганізацію Іванівського державного університету і Шуйського державного педагогічного університету, внаслідок чого останній став філією першого. Серед випускників університету — відомі літератори Михайло Дудін, Олег Горєлов, Павло Купріяновскій, Леонід Таганов, Дмитро Бушуєв, Ігор Жуков. Підготовка фахівців здійснюється за 54 (37 бакалаврату і фахівців, а також 17 магістерських) програмами. Є найстарішим і одним з найбільших (станом на березень 2010 року в університеті навчалося понад 10 000 студентів) університетів в регіоні. Структура Факультет математики та комп'ютерних наук Фізичний факультет Біолого-хімічний факультет Історичний факультет Філологічний факультет Економічний факультет Факультет романо-германської філології Юридичний факультет Соціолого-психологічний факультет Факультет підготовки іноземних фахівців Інститут фізичної культури та спорту Філія в Шуї Філія в Дербенті (закритий з 22.07.2014). Наукова робота У 2011 році на базі Іванівського державного університету створено Науково-дослідний центр «Комплекс-Фінанс» по комплексній автоматизації бізнесу. Метою створення центру є розробка і впровадження інноваційних і практичноорієнтованих наукових досягнень ІТ-сфери для вирішення прикладних завдань господарської діяльності підприємств. Практичну значимість досліджень надає перетин технічних і гуманітарних наук — програмування і економіки. Примітки Посилання Офіційний сайт [Архівовано 6 травня 2012 у Wayback Machine.] (рос.)
Ивантеевка (станция)

Иванте́евка — железнодорожная станция тупиковой линии Болшево — Фрязино Ярославского направления Московской железной дороги. Расположена в одноимённом городе Московской области. Входит в Московско-Курский центр организации работы железнодорожных станций ДЦС-1 Московской дирекции управления движением. По основному характеру работы является промежуточной, по объёму работы отнесена к 3 классу. В границах станции находятся: Ивантеевка-Грузовая — историческая часть станции, в стороне (на север) от главного хода Болшево — Фрязино. От неё отходит ряд подъездных путей. Одноимённая пассажирская платформа Ивантеевка (бывшая Ивантеевка I), находится на главном (однопутном) ходу к юго-востоку от исторической части. Разъезд на главном ходу на два пути восточнее платформы Ивантеевка с двумя пассажирскими платформами станции Детская. Платформа Ивантеевка оборудована турникетами. Время движения от Ярославского вокзала около 1 часа 10 минут, от платформы Фрязино-Пасс. — около 15 минут. До 1967 года пассажирская платформа находилась в основной части станции, а спрямлённого главного хода с платформой Ивантеевка-1 не было. Пригородные поезда, а затем электропоезда заезжали на станцию со стоянкой и сменой направления. Позже соединительная линия из основной части станции в сторону Фрязино была разобрана. Транспорт 40 (ст. Пушкино — ст. Щёлково) 55 (ст. Ивантеевка - ст. Воронок) См. также Список железнодорожных станций и платформ Московской области Примечания Ссылки История станции с фотографиями 1 История станции с фотографиями 2 История станции с фотографиями 3 Станция с описанием на Викимапии На ж/д платформе «Ивантеевка-1» поставили турникеты
Івантєєвка (станція)

Івантєєвка (рос. Ивантеевка) — залізнична станція тупикової лінії Болшево — Фрязино Ярославського напрямку Московської залізниці. Розташована в однойменному місті Московської області. Входить до Московсько-Курського центру організації роботи залізничних станцій ДЦС-1 Московської дирекції управління рухом. За основним характером роботи є проміжною, за обсягом роботи віднесена до 4 класу. Раніше була станцією 3 класу. В межах станції знаходяться: Івантєєвка-Вантажна — історична частина станції, в стороні (на північ) від головного ходу Болшево - Фрязино. Від неї відходить ряд під'їзних колій. Однойменна пасажирська платформа Івантєєвка (колишня Івантєєвка I), знаходиться на головному (одноколійному) ході на південний схід від історичної частини. Роз'їзд на головному ході на дві колії на схід від платформи Івантєєвка з двома пасажирськими платформами Дитяча Платформа Івантєєвка обладнана турнікетами. Час руху від Москва-Пасажирська-Ярославська близько 1 години 10 хвилин, від платформи Фрязино-Пас. — близько 15 хвилин. До 1967 року пасажирська платформа була розташована в основній частині станції, а спрямленого головного ходу з платформою Івантєєвка-1 не було. Приміські поїзди, а потім електропоїзди заїжджали на станцію зі стоянкою і зміною напрямку. Пізніше сполучна лінія з основної частини станції в сторону Фрязино була демонтована. Посилання История станции с фотографиями 1 [Архівовано 11 листопада 2017 у Wayback Machine.] История станции с фотографиями 2 [Архівовано 24 квітня 2017 у Wayback Machine.] История станции с фотографиями 3 [Архівовано 4 травня 2017 у Wayback Machine.] Станция с описанием на Викимапии [Архівовано 25 серпня 2011 у WebCite] На ж/д платформе «Ивантеевка-1» поставили турникеты [Архівовано 7 серпня 2016 у Wayback Machine.]
Иванцево (Волоколамский муниципальный округ)

Иванцево — деревня в Волоколамском муниципальном округе Московской области России. Относится к сельскому поселению Чисменское, до муниципальной реформы 2006 года относилась к Анинскому сельскому округу. Население — 125 чел. (2021). Население Численность населенияГод030609012015018021018301860189019201950198020102040Иванцево (Волоколамский муниципальный округ)Статистика населения.mw-chart-24d1040d4ed0536122e4a239f83d63b04b765d54fb4323acc8d226789c6d78490177c15940fb042c39c25d36b78d3914237d9b592c98ccd18eec9caf32c347f9__zr190384-cls-985886:hover{pointer-events:none}.mw-chart-24d1040d4ed0536122e4a239f83d63b04b765d54fb4323acc8d226789c6d78490177c15940fb042c39c25d36b78d3914237d9b592c98ccd18eec9caf32c347f9__zr190384-cls-985887:hover{cursor:pointer;fill:rgba(0,0,0,1)}.mw-chart-24d1040d4ed0536122e4a239f83d63b04b765d54fb4323acc8d226789c6d78490177c15940fb042c39c25d36b78d3914237d9b592c98ccd18eec9caf32c347f9__zr190384-cls-985888:hover{cursor:pointer}.mw-chart-24d1040d4ed0536122e4a239f83d63b04b765d54fb4323acc8d226789c6d78490177c15940fb042c39c25d36b78d3914237d9b592c98ccd18eec9caf32c347f9__zr190384-cls-985889:hover{cursor:pointer;fill:rgba(82,130,235,1)}.mw-chart-24d1040d4ed0536122e4a239f83d63b04b765d54fb4323acc8d226789c6d78490177c15940fb042c39c25d36b78d3914237d9b592c98ccd18eec9caf32c347f9__zr190384-cls-985890:hover{cursor:pointer;fill:rgba(0,0,0,0)} Расположение Деревня Иванцево расположена примерно в 12 км к юго-востоку от центра города Волоколамска. В 3 км севернее деревни проходит автодорога «Балтия» М9. В деревне одна улица — Летняя, зарегистрировано 4 садовых товарищества. Ближайшие населённые пункты — деревни Морозово, Матрёнино и Ширяево. Связана автобусным сообщением с районным центром и посёлком городского типа Сычёво. Исторические сведения В «Списке населённых мест» 1862 года Иванцово — владельческая деревня 2-го стана Волоколамского уезда Московской губернии по правую сторону почтового Московского тракта (из Волоколамска), в 10 верстах от уездного города, при безымянной речке, с 26 дворами и 197 жителями (108 мужчин, 89 женщин). По данным на 1890 год входила в состав Аннинской волости Волоколамского уезда, число душ мужского пола составляло 96 человек. В 1913 году — 25 дворов. По материалам Всесоюзной переписи населения 1926 года — центр Иванцевского сельсовета Аннинской волости, проживало 150 жителей (61 мужчина, 89 женщин), насчитывалось 34 крестьянских хозяйства. С 1929 года — населённый пункт в составе Волоколамского района Московской области. Примечания
Іванцево (Волоколамський район)

Іванцево (рос. Иванцево) - присілок у Волоколамському районі Московської області Російської Федерації. Орган місцевого самоврядування - сільське поселення Чисменське. Населення становить 28 осіб (2013). Історія З 14 січня 1929 року входить до складу новоутвореної Московської області. Раніше належало до Волоколамського повіту Московської губернії. Сучасне адміністративне підпорядкування сільському поселенню з 2006 року. Населення Примітки
Kaplica Iwerska

Kaplica Iwerska – prawosławna kaplica w Moskwie, w strukturach dekanatu Iwerskiej Ikony Matki Bożej eparchii moskiewskiej miejskiej w której do 1922 przechowywana była Moskiewska Iwerska Ikona Matki Bożej (jeden z wariantów Iwerskiej Ikony Matki Bożej uznany za cudotwórczy). Historia W 1648 car rosyjski Aleksy I Romanow, z błogosławieństwem archimandryty Monasteru Nowospasskiego, późniejszego patriarchy moskiewskiego Nikona poprosił mnichów z Athosu o wykonanie dla niego dokładnej kopii cudownej Iwerskiej Ikony Matki Bożej. W tym samym roku powstały wizerunek dotarł do Moskwy. W (według innych danych – w 1669) 1791 znalazł się w specjalnie wzniesionej kaplicy przy wjeździe na plac Czerwony przez Bramę Zmartwychwstania. Dostęp do ikony był powszechny, świątyni, w której się znajdowała, nie zamykano nawet w godzinach nocnych. Cieszyła się szczególnym kultem wśród mieszkańców Moskwy, którzy nazywali Matkę Bożą „Dobrą Odźwierną”. Na jej podstawie wykonano również szereg kolejnych kopii Iwerskiej Ikony Matki Bożej dla cerkwi, klasztorów oraz kaplic domowych. Przed ikoną miało mieć miejsce wiele uzdrowień. 28 kwietnia 1918 Kaplica Iwerska została napadnięta przez złodziei, którzy ukradli z niej część cennych wotów pozostawionych przez wiernych. Pozostałe cenne przedmioty stanowiące wyposażenie kaplicy zostały z niej wyniesione w czasie konfiskaty majątku ruchomego Rosyjskiego Kościoła Prawosławnego. Z kaplicy wyniesiono również wszystkie przechowywane w niej ikony, których dalszy los jest nieznany, a miejsce to zamknięto dla kultu religijnego. Pustą kaplicę w 1929 zburzono, uzasadniając ten krok generalną reorganizacją wyglądu Placu Czerwonego. W 1993 władze Moskwy podjęły decyzję o odbudowie obiektu. We wrześniu 1994 patriarcha moskiewski Aleksy II zwrócił się do mnichów z klasztoru Iwiron na górze Athos o wykonanie kolejnej kopii Iwerskiej Ikony Matki Bożej, by przywrócić w Moskwie jej kult. Gotowy wizerunek dotarł do Rosji rok później i został umieszczony w odbudowanej kaplicy. Bibliografia Powrót ikony, Przegląd Prawosławny, nr 5 (131), s.39