Су-17

Су-17 (название на НАТО: Fitter) е съветски щурмовик и бомбардировач, разработен от ОКБ Сухой като заместител на Су-7. Приет е на въоръжение в СССР през 1970 г. Широко е изнасян във всичките си варианти за държавите от Варшавския договор, Близкия изток, Африка и Източна Азия. Русия изтегля своите самолети през 1998 г., но над 550 остават на въоръжение в други държави. Разработка През 1963 г. по изискване на ЦАГИ ОКБ „Сухой“ започва работа по инсталиране на криле с изменяема стреловидност на самолет Су-7Б. Резултатът е Су-7ИГ (С-22И). Вътрешната част на крилете му е неподвижна, а външната може да се пречупва под ъгли от 28, 45 или 62 градуса. Неподвижната вътрешна част улеснява производството, позволявайки същата конфигурация на колесника като при Су-7 и опростява разполагането на гондоли с оръжия. Първият си полет Су-7ИГ осъществява на 2 август 1966, превръщайки се в първия съветски самолет с изменяема стреловидност на крилете. Първоначалният модел Су-17 се различава от Су-7 по устройството на кабината и фюзелажа, което позволява пренасянето на повече гориво и авионика. Произведени биват 2867 Су-17, Су-20 и Су-22 от всички варианти, от които 1165 са изнесени за 15 страни по целия свят. Употреба Съветска война в Афганистан Су-17 е един от първите самолети, разположени в Афганистан от СССР. Заради горещия климат е имало проблеми с гумите и спирачките при кацане, а авиониката е била податлива на повреди заради прахови замърсявания, но въпреки това самолетът се оказва достатъчно издръжлив и в крайна сметка за мисии са били подготвяни повече Су-17, отколкото Су-25 или вертолети Ми-24. Въпреки издръжливостта си и големия си бомбен товар, Су-17 се оказва непригоден за мисии в планински условия заради прекалено високата си скорост, ниската си маневреност и необходимостта да лети на големи височини заради липсата на броня. Въоръжаването на муджахидините с различни видове ПЗРК допълнително усложнява работата на Су-17 в Афганистан. След промяна на тактиката и добавянето на термични капани (ловушки, рус.) уязвимостта на самолета намалява значително. Заради голямата си работна височина (3,5 – 4 км), Су-17 са назначени да пускат неуправляеми бомби и термобарични оръжия, а на Су-25 са възложени удари с голяма точност. Към края на войната Су-17 е частично изместен от МиГ-27. Афганистанските ВВС са използвали Су-22, от които 3 са били свалени близо до границата с Пакистан от пакистански F-16. Арабско-израелски конфликт Война от Йом Кипур Военновъздушните сили на Сирия използват 20 нови Су-20 наравно със старите Су-7. Сирия губи 8 Су-20. Израелско-ливанска война (1982) Десет сирийски Су-22М излитат на 11 юни 1982, за да унищожат израелски команден пункт. Ударът е успешен, и при него загива генерал Йехуда Адам. След ударът са свалени 7 от десетте самолета. Либийско-чадска война Либия използва Су-22 за въздушни удари по позиции на чадската армия през 1980-те години. Войната в Залива Ирак губи 4 самолета от американски F-15 през 1991, и още два от британски самолети след като навлизат в забранено въздушно пространство, за да бомбардират позиции на шиитски бунтовници. Анголска гражданска война Използвани са от страна на анголското правителство както във войната за освобождение, така и срещу партизани от УНИТА. Война Пакиша Перу използва Су-22М срещу Еквадор по време на кратката погранична война Пакиша. Губи два самолета, свалени с ПЗРК 9К38 „Игла“ и (по не напълно потвърдени сведения) още един или два, свалени от еквадорски изтребител Мираж F-1. При инцидент в хода на войната перуански Су-22 атакуват американски C-130 Херкулес, при което загива един член на екипажа, а няколко са ранени. Гражданска война в Сирия Употребявани за нанасяне на въздушни удари по позиции на въоръжената опозиция. Други От страна на Йемен по време на гражданската война през 1994; Инцидент в залива Сидра (1981) – Двойка изтребители F-14 от ВМС на САЩ свалят два либийски Су-22. Модификации Су-7ИГ Тестови, за опити с криле с изменяема стреловидност. Название на НАТО – Fitter-B. Су-17 Първоначален модел, с по-дълъг фюзелаж от този на Су-7У и повече гориво. Название на НАТО – Fitter-B. Су-17К Износен модел на Су-17 за Египет. Су-17М (Су-20) Първи по-масов модел с двигател Люлка АЛ-21Ф3, с два приемника за въздушно налягане, нов компютър за навигация и стрелба, запазва стария радар на СРД-5М на Су-7БМК и други подобрения. Влиза на въоръжение през 1973, произвеждан от 1972 до 1975 и изнасян за Полша, Египет и Сирия под означението Су-20. Название на НАТО – Fitter-C. Су-17М-28 Вариант за изпробване на ракети Х-28. Су-17МКГ Вариант за изпробване на ракети Х-25 и Х-29. Су-17Р (Су-20Р) Разузнавателен вариант. Износно означение Су-20Р. Су-17М2 Носът е удължен с 38 см, премахнат е един от по-малките радари и са монтирани лазерен далекомер Фон-1400, и прицелна авионика АСП-17 и ПБК-317. Снабден е също така с система за приземяване по уреди и гнездо за навигационен доплеров радар ДИСС-7. Приет на въоръжение през 1975, означение на НАТО – Fitter-D. Су-17М2Д (Су-22) Вариант за изпробване на по-мощен двигател Тумански Р-29, с който по-късно биват оборудвани самолетите МиГ-23. Заради по-голямата консумация на гориво самолетът е по-малко маневрен и има по-малък радиус на действие, и е предоставен само за износ под означението Су-22. Означение на НАТО – Fitter-F. Су-17УМ (Су-22У) Първи двуместен учебно-боеви вариант, подобен на Су-17М2, но с по-дълбок фюзелаж, по-малък резервоар и без оръдие. Запазва авиониката и въоръжението. Износният вариант с двигател Р-29 получава означението Су-22У. Означение на НАТО – Fitter-E. Су-17М3 (Су-22М3) Създан на основата на Су-17УМ, с нов доплеров радар, прицел, допълнителни резервоари и точки за ракети въздух-въздух. Най-многоброен вариант (близо 1000 бройки са произведени). Название на НАТО – Fitter-H. Су-17УМ3 (Су-22УМ3К) Учебно-боеви вариант с авиониката на Су-17М3. Единственият вариант на Су-17, способен да развива два пъти по-голяма скорост от тази на звука. Название на НАТО – Fitter-G. Су-17М4 (Су-22М4) Последен вариант на Су-17. Снабден с навигационна система Чайка, подобрена авионика, предупредителни системи „Сирена“, променен въздухозаборник, както и ново въоръжение. Произвеждан до 1990, название на НАТО – Fitter-K. Су-22М5 Руско-френски вариант с изцяло модернизирана кабина, система за управление и авионика. Лазерният прицел е премахнат и е инсталиран радар на Фазотрон или Thales Group. Оператори Азербайджан – 2 (Су-17) Ангола – 22 (Су-22) Армения – неизвестен, възможно е да са извън употреба Виетнам – 145 (Су-22М4) Йемен – 50 (Су-22М2) Либия – 40 (Су-22М3) Перу – 11 (Су-22М3, складирани) Полша – 48 (Су-22М4К) Северна Корея – 30 (Су-22М4) Сирия – 60 (Су-22) Туркменистан – 22 (Су-17) Узбекистан – 26 (Су-17, складирани) Бивши Алжир – 32 Афганистан – 80 Беларус България – 18 Су-22М4 и 3 Су-22УМ, изтеглени от употреба през 2002 Германия от ГДР Египет – 48 Ирак Иран Русия Словакия – 21 Су-22М4 от Чехословакия Украйна – 40 Су-17 Унгария Чехия – 36 Су-22М4 от Чехословакия В България Българските ВВС получават общо 18 Су-22М4 и 3 учебни Су-17УМ3. Су-22М4 са получени на три транша по шест машини, като първите шест самолета пристигат в разглобено състояние през лятото на 1984 г. Първият полет в българско небе и с български пилот е осъществен на 18 септември същата година с учебния вариант Су-17М3 от полковник Димитър Фотев. Последните шест Су-22М4 (Су-17М4) са получени през 1988 г. Самолетите Су-22 постъпват на въоръжение в 26-и разузнавателен авиополк, базиран край Добрич, заменяйки разузнавателните МиГ-17. До 1989 г. (когато пристигат първите МиГ-29), Су-22 е смятан за най-модерния боен самолет в България. Той единствен може да нанесе удар срещу земни цели с 4000 кг управляемо и неуправляемо въоръжение на отдалечение до 560 км. Това може да стане и по навигационен способ, т.е. в програмиран автоматичен режим без участието на пилота. Кабинният отсек е широк и изключително ергономичен, с несравним комфорт за работата на летците, нетипичен за останалите съветски самолети на въоръжение в Българските ВВС. С помощта на бордното и окачваемото разузнавателно оборудване екипажите на тези забележителни по своята устойчивост и простота на управлението въздушни платформи добиват способности да разузнават радиотехническите средства на вероятните противници в дълбочина до 600 км, без да нарушават държавната граница. Характеристики Характеристики за Су-17 и вариантите му. Характеристики на Су-22М4: Екипаж: 1 Дължина: 19,02 м Размах на крилете: 10,02/13,68 м Височина: 5,12 м Площ на крилете: 34,5/38,5 м² Тегло – празен: 12 160 кг Нормално излетно тегло: 16 400 кг Макс. излетно тегло: 19 430 кг Количество гориво: 3770 кг Двигател: Люлка АЛ-21Ф-3 (1x7800/11 200 кгс) Макс. скорост на малка височина: 1400 км/ч Макс. скорост на голяма височина: Мах 1,7 (1860 км/ч) Скороподемност: 230 м/с Таван на полета: 14 200 м Макс. далечина на полета на малки височини: 1380 км Макс. далечина на полета на големи височини: 2300 км Оперативен ресурс: 2000 летателни часа или 20 години Въоръжение: 2 оръдия НР-30 (по 80 снаряда на оръдие) 2 ракети въздух-въздух К-13, Р-60, Р-73 свободно падащи бомби, касетъчни бомби неуправляеми авиационни ракети (НАР) от 57 до 330 мм управляеми ракети въздух-земя Х-23, Х-25, Х-29, Х-58 Подобни самолети A-7 Corsair II А-10 Източници Външни препратки Официален сайт „Компания „Сухой“ Архив на оригинала от 2020-09-17 в Wayback Machine. Официален сайт „КнААПО“ Архив на оригинала от 2004-08-29 в Wayback Machine. Официален сайт „НАПО“ Архив на оригинала от 2010-04-03 в Wayback Machine. Официален сайт „ГСС“ Официален сайт „НПК Иркут“