Ан-22 «Антей»

Ан-22 «Антей» (дав.-гр. ὁ Ἀνταίος, за кодифікацією НАТО Cock — «Півень») — радянський важкий турбогвинтовий, широкофюзеляжний, транспортний літак. Створений у 1965 році в Києві Авіаційним науково-технічним комплексом ім. О. К. Антонова. Літак встановив 41 світовий авіаційний рекорд. Призначений для перевезення на великі відстані важкого та великогабаритного озброєння, військової техніки й військ, а також для десантування повітряних десантів парашутним і посадковим способами. Перший політ виконав у 1965 році. Серійно було виготовлено 69 екземплярів, включно з двома для міцнісних випробувань. Використовувався у ВПС СРСР, а також в українській авіакомпанії «Antonov Airlines». Станом на 2025 рік єдиним діючим оператором є ПКС РФ. Історія створення Роботи по літаку Ан-22 (на той час «виріб 100») почалися в 1960 році, очолив їх заступник головного конструктора О. Я. Білолипецький. Вантажна кабіна проєктувалася з урахуванням всієї наявної в країні військової і цивільної техніки масою до 50 т. Щоб знизити крутний момент при відхиленні керма, було застосовано двокілеве оперення. Для можливості експлуатації з ґрунтових аеродромів застосовано багатоколісне шасі з пневматиками низького тиску. Літак планувалося обладнати чотирма турбогвинтовими двигунами НК-12МВ з гвинтами АВ-90 діаметром 6,2 м. У серпні 1961 року відбулося засідання макетної комісії з «виробу 100». У 1963 році почалося виготовлення першого прототипу, який був готовий до літа 1964 року. 18 серпня 1964 відбулася передача першої машини на льотні випробування. З цього моменту новий літак отримав позначення Ан-22 «Антей». Оскільки нові гвинти ще не були достатньо випробувані, перший літак обладнали гвинтами АВ-60. Перший політ Ан-22 здійснив 27 лютого 1965 року, за штурвалом якого був екіпаж у складі командира Юрія Володимировича Курліна, другого пілота В. І. Терського, штурмана П. В. Кошкіна, бортінженера В. М. Воротнікова, бортелектрика М. П. Раченка, бортрадиста Н. Ф. Дробишева і провідного інженера з випробувань В. Н. Шаталова, з аеродрому Київського авіазаводу у Святошині. Посадку літак провів на військовому аеродромі в м. Узин Київської області. Перша публічна демонстрація літака відбулася 15 червня 1965 року на авіасалоні в Ле Бурже. Серійне виробництво Ан-22 було організовано на Ташкентському авіазаводі. Перші «Антеї» стали надходити у ВПС у січні 1969 року. Виробництво літака тривало до січня 1976 року. З листопада 1965 року по січень 1976-го було випущено 69 «Антеїв» (чотири з них були виготовлені в Києві), з них 22 — у варіанті Ан-22А. Конструктивні особливості Суцільнометалевий моноплан, з верхнім розташуванням крила. Двоплощинний хвіст — ця конструкція зменшила навантаження на задню частину фюзеляжу, жорсткість якого була знижена широким вантажним люком. Потужність двигунів передавалась на два співвісних чотирилопатевих гвинти, що обертаються у протилежних напрямках (коефіцієнт корисної дії подібної схеми наближається до 90 %). Система керування шасі дає змогу змінювати тиск у камерах коліс, що дозволяє пристосовуватися до покриття злітно-посадкової смуги (на бетоні — високий тиск у камерах, на ґрунті — низький). Система керування аеродинамічними поверхнями — змішана, троси і допоміжна гідравлічна система (у разі відмови гідравлічної системи, було б можливо посадити літак керуючи лише тросовими тягами). Чотири турбогвинтових двигуни НК-12МА, з гвинтами АВ-90 конструкції Миколи Кузнєцова загальною потужністю 60 тис. к.с. Технічний опис Фюзеляж Силова конструкція фюзеляжу складається з набору стрингерів, шпангоутів і балок. Фюзеляж складається з чотирьох частин: носова, середня, хвостова і закінчення. Носовий відсік герметичний. У ньому розташована двопалубна кабіна екіпажу. На нижній палубі, у носовій частині розташована кабіна штурмана, а за нею два кубрики пасажирської кабіни. На верхній палубі, у носовій частині, розташована кабіна решти членів екіпажу, а за нею третій кубрик пасажирської кабіни. Аварійний вихід із літака екіпажем здійснюється через похилий тунель. Середній відсік герметичний. У ньому розташована вантажна кабіна. Вантажна підлога з рифленим настилом із титанового сплаву. Похила трап-рампа, що встановлюється на різних рівнях, дозволяє здійснювати завантаження техніки, як із землі, так і з платформи або кузова автомобіля. Хвостовий відсік герметичний. Він охоплює частину вантажної кабіни, вантажний люк, що закривається рампою із задньою стулкою. Четвертий негерметичний відсік утворює хвостове закінчення фюзеляжу. Діаметр фюзеляжу — 6 м. Крило Крило — трапецієподібної форми в плані, кесонного типу. Технологічно розділене на сім частин: центроплан, чотири середні та дві відокремлювані частини. По всьому розмаху задньої крайки відокремлюваних частин розташовується елерон із сервокермом і сервокомпенсаторами. Весь розмах задньої крайки середніх частин посідає двощілинний закрилок з дефлектором. Крило складається з трьох лонжеронів, в центроплані і середніх частинах, і двох — у відокремлюваних частинах, набору нервюр, верхніх і нижніх пресованих панелей. Середні частини несуть на собі двигуни. Хвостове оперення Хвостове оперення — вільнотримальне, складається зі стабілізатора з кермом висоти і двох кілів з кермом напрямку. Силовий набір стабілізатора і кожного кіля складається з двох лонжеронів, нервюр і панелей. Кермо висоти і кожне кермо напряму — однолонжеронне з нервюрами і хімічно фрезерованою обшивкою, мають сервокермо. Шасі Шасі літака — триопорне: дві головних опори і одна передня. Кожна головна опора складається з трьох двоколісних стійок, що стоять одна за одною, з важільною підвіскою, двох гальмівних коліс, амортизаторів, гідроциліндрів забирання та випуску шасі. Така установка коліс має значні переваги (плавне перекочування через нерівності ЗПС і рульових доріжок). На Ан-22 передбачено не тільки одночасний, але і роздільний випуск/прибирання основних стійок шасі. Передня стійка має амортизаційну стійку, два гальмівних колеса з важільною підвіскою, кермовий механізм і гідроциліндр збирання та випуску шасі. На шасі застосовують високопрофільні пневматики низького тиску. Робочий тиск у пневматиці шасі становить 5 кгс/см². Силова установка Силова установка складається з чотирьох турбогвинтових двигунів НК-12МА з повітряними гвинтами АВ-90 і турбостартерів ТС-12МА. Потужність кожного двигуна на злітному режимі — 15 265 к. с. Двигуни розміщені так, що 45 % площі крила інтенсивно обдуваються гвинтами, за рахунок чого несні властивості крила збільшилися майже на 30 %. Пальне розміщується у 20 м'яких баках, 14 з яких у центроплані і ще 6 у обтічниках шасі, а також у 10 крилових баках-відсіках. Баки розбиті на чотири групи, кожна з яких живить власний двигун. Місткість паливних баків — 127 619 л. Оливна система кожного двигуна має бак місткістю 198 л. Гвинт Ан-22 оснащений співвісними чотирилопатевими здвоєними повітряними гвинтами АВ-90. Діаметр гвинтів 6,2 м. Передній гвинт обертається вправо, а задній — вліво. Гвинти оснащені гідромеханізмами регулювання кута установки лопатей у польоті і електрогідравлічною системою флюгування, що працює як в автоматичному, так і в ручному режимах. Управління Керування літаком подвійне, змішане. У фюзеляжі проводка тросова, а в крилі і хвостовому оперенні — жорстка з дюралюмінієвих тяг. У систему керування кермом і елеронами додані двокамерні необоротні гідропідсилювачі, автомати завантаження з електромеханізмами тримерного ефекту. Передбачена можливість переходу на ручне сервокермове керування у разі відмови бустерної системи. Є можливість стопоріння керма, елеронів, закрилків і механізму повороту коліс передньої стійки при стоянці літака. Вантажно-розвантажувальні засоби Набір бортових вантажно-розвантажувальних засобів, складається з: трап-рампи, яка є також нижньою стулкою вантажного люка, рольганги, двох монорейкових електротельферів, вантажністю до 2500 кг. Похила трап-рампа, що встановлюється на різних рівнях, дозволяє здійснювати завантаження техніки, як із землі, так і з платформи або кузова автомобіля. Електротельфери здатні піднімати із землі і пересувати по фюзеляжу несамохідні вантажі. Ан-22 здатний десантувати парашутним способом техніку та озброєння масою до 22 т. Передбачена можливість перевезення вантажів на зовнішній підвісці під крилом. Літак Ан-22 N01-01 обладнаний для перевезення великогабаритних вантажів на зовнішній підвісці над фюзеляжем. Технічні характеристики Джерело: Основні характеристики Екіпаж: 5—6 чол. Пасажиромісткість: 29 осіб, які супроводжують вантаж або 290 солдатів або 206 поранених або 151 парашутист-десантник. Вантажопідйомність: 60 000 кг Довжина: 57,31 м Висота: 12,54 м Розмах крила: 64,40 м Площа крила: 345 м Крило у плані: трапецієвидне Маса спорядженого: 120 000 кг Нормальна злітна маса: 205 000 кг Максимальна злітна маса: 226 000 кг Маса палива у внутрішніх баках: 127 619 л Силова установка: 4 × Турбогвинтовий НК-12МА 15 265 к. с. ( 11 240 кВт) Повітряний гвинт: АВ-90 Діаметр гвинта: 6,20 м Льотні характеристики Максимальна швидкість: 650 км/год Крейсерська швидкість: 580 км/год Практична дальність: 5225 км Перегінна дальність: 8500 км Довжина розгону: 1460 м Довжина пробігу: 800—1040 м Модифікації Ан-22 — базовий. Ан-22А — літак зі збільшеним до 80 т комерційним навантаженням і злітною масою 250 т (проєкт). Планувалося підсилити конструкцію і форсувати двигуни до 18 000 к. с. Розроблявся в 1966 році. Ан-22А — доопрацьований. Відрізнявся повітряними стартерами. Виготовлено 28 літаків. Ан-22ПЗ («перевізник») — літак для перевезення великогабаритних деталей Ан-124 і Ан-225 на зовнішній підвісці. У 1980—1983 роках переобладнано три літаки. Ан-22ПЛО — надважкий маловисотний літак протичовнової оборони з ядерною силовою установкою (проєкт). Розроблявся з жовтня 1965 року. Його силова установка передбачала малогабаритний реактор із біозахистом. На зльоті й посадці використовувалося звичайне пальне, а в польоті роботу двигунів забезпечував реактор. Розрахункова дальність польоту 27 500 км. Ан-22ПС — пошуково-рятувальний (проєкт). Розроблявся в 1967 році. Ан-22Р — носій міжконтинентального авіаційно-ракетного комплексу (проєкт). Розроблявся в 1969—1970 роках. Ан-22Ш — літак із розширеним за центропланом фюзеляжем до 9,6 м (проєкт). Ан-122 — літак зі збільшеним до 120 т комерційним навантаженням і дальністю польоту 2500 км. Експлуатація У 1965—1975 роках було вироблено 68 літаків цього типу, які активно експлуатувалися ВПС СРСР протягом наступних двадцяти років. З другої половини 1980-х поступово виводяться з експлуатації, численне списання машин відбулося в 1997—1999 роках. Станом на початок 2008 року використовується 8 од. «Ан-22»: 7 належать ВПС РФ, ще один застосовується авіакомпанією «Авіалінії Антонова». Бортові номери літаків, які «відзначилися» в МВЗ: 08832, 09309, 09328, 09329, 09332, 09342, 09344. 12 лютого 2016 року відбувся політ відновленого літака, який перед тим здіймався в повітря 2009 року. Надалі борт буде перефарбований і переданий в експлуатацію «Авіалініям Антонова». 2021 року у єдиного Ан-22, що використовувався «Авіалініями Антонова», з бортовим номером UR-09307 закінчився ресурс гвинтів. У планах було поновити ресурс та подовжити експлуатацію літака ще на декілька років, але унаслідок російського вторгнення в Україну у 2022 році, літак було пошкоджено без можливості відновлення до льотної придатності. Станом на 12 січня 2023 року літак знаходиться в аеропорту «Антонов», без гвинтів. На початку 2024 року, згідно із заявою командувача військово-транспортної авіації ПКС РФ, експлуатація останніх наявних в РФ військово-транспортних літаків Ан-22 «Антей» буде припинено у 2024 році. Оператори Військові Росія ПКС РФ: 4 Ан-22 на озброєнні, станом на 2025 рік. Цивільні Україна Авіалінії Антонова: один Ан-22 (реєстраційний номер UR-09307), станом на 26 вересня 2020 року, перебував на службі в Antonov Airlines. 24 лютого 2022 року, під час російського вторгнення в Україну, у битві за аеропорт Антонова, літак зазнав значних пошкоджень унаслідок ураження снарядами. Катастрофи та аварії За даними на лютий 2011 року, було втрачено дев'ять літаків типу Ан-22 «Антей»: Примітки Джерела «Вантажівка» з піднебесся. Національний промисловий портал. 28 лютого 2018. Архів оригіналу за 1 березня 2018. Процитовано 28 лютого 2018. Література Малий словник історії України / відпов. ред. В. А. Смолій. — К. : Либідь, 1997. — 464 с. — ISBN 5-325-00781-5. Андрєєв І. Повітряні гіганти // Техника — молоді. — 1977. — № 10. — С. 50—51. Беляєв В. В., Ільїн В. Є. Російська сучасна авіація. — М.: АСТ, «Астрель», 2001. — С. 9—13. Військова авіація. — Кн. 2. — Мн.: «Попуррі», 1999. — С. 99—101. Заярин В. М., Краснощьоков А. Н. Античний герой XX століття // Авіація і Час. — 1997. — № 5. — С. 4—20. Ільїн В. Є. Військово-транспортна авіація Росії. — М.: АСТ, «Астрель», 2001. — С. 45—59. Лагутін О. В. Літак на столі. — 2-ге видання., випр. і доп. — Київ: «АероХоббі», 1997. — С. 121—122. Оперативно-стратегічний військово-транспортний літак Ан-22 «Антей» // Авіація і космонавтика. — 2003. — № 8. — С. 34—35. Якубович Н. В. Антей не із легенди // Крила Батьківщини. — 1997. — № 1. Якубович Н. В. Всі літаки О. К. Антонова. — М.: АСТ, «Астрель», 2001. — С. 130—150. The Military Balance 2025 / IISS. — London : Taylor & Francis, 2025. — 530 p. — ISBN 9781041049678. Посилання Антей (літак) [Архівовано 25 лютого 2022 у Wayback Machine.] // ВУЕ Фотообхід Ан-22 з Моніно [Архівовано 24 лютого 2021 у Wayback Machine.] (рос.) Ан-22 на сайті www.airwar.ru [Архівовано 9 лютого 2019 у Wayback Machine.] (рос.) Реєстр всіх випущених Ан-22 [Архівовано 30 листопада 2009 у Wayback Machine.] Ан-22 на сайті «Сервіс і Технології» Історія літака Ан-22 «Антей» [Архівовано 4 березня 2010 у Wayback Machine.] (рос.) Ан-22 на сайті Авіабаза [Архівовано 5 серпня 2009 у Wayback Machine.] (рос.)