Сєльцо

Сєльцо́ (рос. Сельцо) — місто обласного підпорядкування в Брянській області Російської Федерації Населення Населення міста Сєльцо Географія Місто розташоване на річці Десна, притоці Дніпра. Навколо знаходяться 9,2 тис. га лісу. Є джерела мінеральної води. Історія Перші згадки про заснування села датовані 1876 році у зв'язку з будівництвом Ріго-Орловської залізниці (побудовано вокзал Сельцо-Городці). Першими промисловими підприємствами в Сельцо стали лісопильні заводи Кучкіна, Дрейщева, Кітаєва. З 1886 по 1914 рік в Сєльце діяв невеликий металургійний завод Губонінський, що складався з ливарної майстерні та кузні. На початку XX століття в Сельцо діяли дві вітряні та одна парова млини, 10 лісопильних заводів, миловарні заводи. У 1905 році для попередження безладів і правопорушень в Сельцо був заснований жандармський пост . Радянська влада встановлила своє панування в листопаді 1917 року. У 1918 році створені комітет бідноти і комсомольська організація. У 1924 році в Сєльце було побудовано першу будівлю початкової школи. У 1927 році всі купецькі підприємства були конфісковані. У 1929 році було закладено лісопильний завод і Утилькомбінат. Селище Сєльцо почало швидко рости. З сіл переселялися селяни, незадоволені суцільною колективізацією. У 1935 році в лісі, за два кілометри від Сєльця, було закладено великий завод оборонного значення. Для розміщення кваліфікованих робітників, інженерно-технічних працівників і службовців створювалися цілі мікрорайони житлових будинків: «Перша ділянка», «Друга ділянка», «Містечко ІТП», «Проммайданчик», «Соцмістечко». У 1938 році селищу Сельцо було присвоєно статус «робоче селище». У 1939 році був зданий в експлуатацію завод № 113, що випускав артилерійські снаряди . 22 червня 1941 року почалася Велика Вітчизняна війна. Вже на другий день війни до армії були мобілізовані всі чоловіки з 1905 по 1920 рік народження. Всі працівники залізничної станції були переведені на казармений стан. У серпні 1941 року почалася евакуація заводу № 113. 16 серпня 1941 року частина обладнання і робітники зі своїми сім'ями були евакуйовані в місто Копейськ на завод № 114. З січня 1942 по вересень 1943 року селище перебувало в окупації. Під час відступу селище було спалено фашистами. Село і залізнична станція були звільнені 17 вересня 1943 року в результаті успішного наступу 260-ї стрілецької дивізії 11-ї армії. У тому ж році почалося відновлення заводу № 113 (отримав новий номер № 121). Виробництво бойової продукції було налагоджено в лютому 1944 року. У квітні 1944 року цех № 3 почав випускати реактивні міни М-8. У травні в цеху № 1 було освоєно виробництво важких мін М-13 і М-31. У 1944 році були частково відновлені чотириповерхові будинки, побудовано два бараки для робітників, відремонтовано будівлю Сельцовської середньої школи. На місці пожежі з'явилися перші будинки . Всього з фронтів Великої Вітчизняної війни не повернулися 267 осіб. У 1945 році на заводі № 121 був відкритий цех № 4 для виробництва продукції широкого вжитку. У 1946 році відкрилася школа робітничої молоді. У 1960-ті роки були побудовані Палац Культури, Будинок спорту і школа на 960 місць. У 1960-ті роки була прокладена шосейна дорога Сельцо — Бежиця, по якій регулярно стали ходити автобуси, і електрифікована залізниця Брянськ — Жуковка. Указом Президії Верховної Ради РРФСР від 06.08.1990 року № 120-1 робоче селище Сєльцо Брянського району віднесено до категорії міст обласного підпорядкування . Під час російсько-української війни на початку 2025 року завод з виробництва вибухових речовин у місті був атакований дронами . Економіка В місті працюють хімічний завод, м'ясокомбінат, лісокомбінат, завод мінеральних вод. Випуск продукції на 2003 рік склав 262,8 млн руб. Відомі люди В місті народилися: Лягін Віктор Олександрович (1908–1943) — радянський розвідник, капітан, Герой Радянського Союзу. Жуков Геннадій Васильович (нар. 1938) — український графік, живописець і скульптор. Примітки Посилання Галерея та супутниковий знімок Сельцо — город Брянской области