NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Voronyezs

Voronyezs (oroszul: Воронеж) város Oroszország délnyugati részén, a Voronyezsi terület központja. Lakossága: 889 680 fő a 2010. évi népszámláláskor, és 1 014 610 fő (a 2014. évi népszámláláskor).[forrás?] Fekvése Moszkvától 500 km-re, a Voronyezs folyó partján, annak doni torkolatától 7 km-re helyezkedik el. Története 1585-ben a Don és a Voronyezs folyó találkozásától mintegy 7 km-re erődítményt emeltek a sztyeppen portyázó csapatok ellen. I. Péter cár uralkodása idején hajóépítő üzemeket, manufaktúrákat létesítettek, itt épült meg az első orosz flotta, egy ideig a cár és udvara is itt tartózkodott. Ez megalapozta a város és környéke fejlődését. 1711-ben Voronyezs lett az Azovi (később: Voronyezsi) kormányzóság székhelye. A folyók vízhozamának csökkenése a doni hajóépítés elsorvadásához vezetett, a vízi szállítást pedig a 19. század második felében megelőzte a vasút. Az 1860-as évektől Voronyezsben vasútépítő műhelyek létesültek, fejlődésnek indult az ipar, a kereskedelem; jelentős gabona- és malomipar alakult ki. 1928-ban négy kormányzóság egyesítésével, Voronyezs központtal megalakították a Központi-feketeföldi területet. A második világháború idején a vidéken elhúzódó harcok folytak, Voronyezs épületeinek és iparának nagy része megsemmisült. A magyar történelem egyik tragikus fejezete is ehhez a tájhoz kapcsolódik: 1942 őszén és telén a Don-kanyarnál szenvedett súlyos vérveszteséggel járó vereséget a megszállók oldalán harcoló Magyar 2. hadsereg. Ezen a vidéken halt hősi halált többek között Szabados Jenő festőművész. 1942. október 31-én lőtték le a szovjetek a Magyar Királyi Honvéd Légierő egyik Caproni Ca.135-ös bombázórepülőjét, melynek roncsait 2012 őszén találták meg egy magyar–orosz roncskutató expedíció során. A gép a találatot követően lezuhant és kigyulladt. Mágó Károly, az expedíció magyar vezetője elmondta, hogy a repülőgép négyfős legénysége Asztalos Ferenc zászlós parancsnoksága alatt vett részt a bevetésen. Oktatás Gazdasági élet, közlekedés Gazdaság Voronyezsi Repülőgépgyár: Oroszország egyik legnagyobb repülőgépgyára. A repülőgépgyár egyik legismertebb terméke a Tu–144-es szuperszonikus utasszállítók voltak. Jelenleg néhány Il–96–300 típusú korszerű személyszállító gép készül. Voronyezsi Gépgyár: folyékony hajtóanyagú rakétahajtóművek sorozatgyártása a hadiipar és az űrhajózás számára, dugattyús repülőgépmotorok, valamint kőolaj- és gázipari berendezések gyártása. Közlekedés A város jelentős vasúti csomópont. Voronyezs nemzetközi repülőtere Csertovickoje (IATA: VOZ, ICAO: UUOO) a várostól északra helyezkedik el. A nemzetközi repülőtér mellett még két további repülőtér található a városban: A Pridacsa repülőtér a Voronyezsi repülőgépgyár repülőtere. És a várostól délnyugatra található Malsevó légibázison nukleáris bombázók állomásoznak. Látnivalók Testvértelepülések USA – Charlotte, Észak-Karolina Csehország – Brno Híres voronyezsiek Itt született Ivan Alekszejevics Bunyin orosz író Itt született és hunyt el Alekszej Vasziljevics Kolcov orosz költő Itt halt meg Mihail Szemjonovics Cvet orosz botanikus Külső hivatkozások Jegyzetek
Voronej

Voronej ou, aportuguesando, Voroneje (russo: Воро́неж; IPA: [vɐˈronʲɪʂ]) é a capital da província homônima, na Rússia. Situa-se no centro da Rússia Europeia, na margem do rio Voronej. Tem cerca de 998 mil habitantes. Foi fundada em 1586 durante o reinado do czar Teodoro. A temperatura no verão é de 24ºC a 32ºC e no inverno de 5ºC a -20ºC.durante a segunda guerra mundial a cidade foi ocupada pelos exercitos alemães e húngaros de 6 de julho de 1942 até 17 de fevereiro de 1943 quando o exercito vermelho lançou uma contra-ofensiva e recapturou a cidade. Economia e Finanças Voronej é o maior centro financeiro da Rússia, possui 40 instituições de ensino superior. A cidade produz alimentos ecológicos, equipamentos espaciais, aviões e prensas mecânicas para a indústria automotiva global. Esporte A cidade de Voronej é a sede do Estádio da Central Sindical e do FC Fakel Voronej, que participa do Campeonato Russo de Futebol. Personalidades Ivan Bunin (1870-1953), prémio Nobel da Literatura de 1933 Olga Koshimbetova Referências Ligações externas Media relacionados com Voronej no Wikimedia Commons
Voronej

Voronej (în rusă Воронеж) este un oraș din Regiunea Voronej, Federația Rusă și are o populație de 1.014.600 locuitori. Voronej este centrul administrativ al Regiunii Voronej. Personalități născute aici Boris Trubețcoi (1909 - 1998), istoric literar, cercetător; Evgheni Gabrilovici (1899 - 1993), scriitor, scenarist. Vezi și Listă de orașe din Rusia Note Legături externe Materiale media legate de Voronej la Wikimedia Commons OZN - Cazurile stranii de la Voronej Arhivat în 5 august 2018, la Wayback Machine., 13 iunie 2013, Dan D. Farcas, Revista Magazin Intalnirea de gradul III de la Voronezh, 4 noiembrie 2008, Georgiana Fefea, Descoperă
Voronež

Voronež [vorónež] (rusko Воро́неж) je mesto v Rusiji, upravno središče Voroneške oblasti. Leži 500 km južno od Moskve in blizu ukrajinske meje. Danes ima mesto skorajda milijon prebivalcev in nosi status Zgodovinskega mesta. Zgodovina Voronež je nastal leta 1585 kot stražna točka na obrobju moskovske države. Mesto so začeli graditi na visokem desnem bregu reke Don na mestu stare naselbine. 1586 so po ukazu carja Fjodorja Joanoviča v mestu zgradili utrdbo. Po zapisu v Stražni knjigi iz leta 1615 je razvidno, da je v mestu živelo približno 2000 prebivalcev. V 2. polovici 17. stoletja se je obrambni pomen mesta zmanjšal, začela pa se je večati njegova trgovska vloga. Novo poglavje v zgodovini mesta se je začelo leta 1696, ko se je car Peter I. v pripravah na Azovski pohod odločil, da bo svojo vojaško floto zgradil v Voronežu. V mestu so se pojavile nove obrti, povezane s tem: kovačije, livarski obrati, vrvarne, ... Leta 1715 je Voronež postal administrativno središče Azovske gubernije, ki se je kasneje preimenovala v Voroneško gubernijo. V 1. polovici 19. stoletja je znatno naraslo število kulturnih ustanov in njihov pomen v življenju mesta. Voroneška gimnazija je dala nekaj pomembnih osebnosti, odprla se je prva javna knjižnica, poklicno gledališče, mestni časopis Voroneški gubernijski časopis (Воронежские губернские ведомости). V Voronežu so se rodili pisatelji: Ivan Aleksejevič Bunin, Samujil Jakovljevič Maršak, Andrej Platonovič Platonov in Arkadij Davidovič. Leta 1913 je imelo mesto približno 94800 prebivalcev in je po velikosti sodilo med 20 največjih mest Ruskega imperija. Sovjetsko oblast so v Voronežu razglasili 3. novembra 1917. Med 2. svetovno vojno so v mestu od julija 1942 do januarja 1943 potekali težki boji, v katerih je bilo mesto dodobra razrušeno, vendar so ga v prvih desetih letih korenito prenovili, zaradi industrijskih potreb so zgradili še veliko vodno zajetje. Glej tudi seznam mest v Rusiji Viri Voronež - domača stran Arhivirano 2005-10-29 na Wayback Machine. (rusko) Zunanje povezave Interaktivni zemljevid mesta (rusko) Web development Arhivirano 2013-08-20 na Wayback Machine. (rusko)
Вороњеж

Вороњеж (рус. Воро́неж) град је у Русији и административни центар Вороњешке области. Налази се у југозападном делу Русије, на реци Вороњеж, само дванаест километра од њеног ушћа у Дон. Град је битна железничка раскрсница (са линијама за Москву, Ростов на Дону, Кијев), као и централни део ауто-пута Ростов на Дону—Москва. Према попису становништва из 2010. у граду је живело 889.989 становника. Град је подељен у шест градских рејона: Коминтерновски, Лењински, Левобережњи, Совјетски, Централни, Железнодорожњи. Историја Град је основан 1585—1586. у време владавине цара Фјодора I, као заштита од напада Кримљана и Татара. У 17. веку град је постао центар трговине и занатства. Петар Велики је 1695—1696. овде основао бродоградилишну радионицу за изградњу флоте која ће напасти Азов. За време његове владавине Вороњеж је постао највећи град јужне Русије, као и њен административни центар. У XVIII и 19. веку Вороњеж је био центар пољопривредног региона Чернозем. Током друге половине 19. века Вороњеж је развио индустрију. Томе је највише допринела изградња пруге ка Ростову на Дону 1868, и ка Москви 1871. Током Другог светског рата град је био на линији фронта од јула 1942. до јануара 1943, па је до дефинитивног ослобођења 25. јануара 1943. уништено 95% града. После реконструкције Вороњеж је поново постао економски, индустријски, културни и научни центар регије Чернозем. У граду постоји 7 позоришта, 12 биоскопа, 19 гимназија и државни универзитет. Чувени људи из Вороњежа Аркадиј Давидович, афористичар Јуриј Клинских, оснивач и фронтмен бенда ,,Сектор Газа" Клима Становништво Према прелиминарним подацима са пописа, у граду је 2010. живело 889.989 становника, 41.237 (4,86%) више него 2002. Партнерски градови Брно (1968) Везермарш (1989) Шарлот (1991) Чунгћинг (1992) Сливен (1995) Леон (1996) Види још Списак градова у Русији Списак градова у Русији по броју становника Референце Спољашње везе Препород црквених звона Званични веб-сајт Вороњеж.net
Voronezj

Voronezj (ryska: Воро́неж, [vɐˈronʲɪʂ]) är en stad, belägen i sydvästra Ryssland. Den är huvudort i Voronezj oblast och är belägen vid Voronezjfloden, med floden Don några kilometer väster om staden. Staden är belägen cirka 250 kilometer från gränsen till Ukraina och folkmängden uppgår till cirka 1 miljon invånare. Voronezj universitet grundades år 1918 av rysktalande lärare, som under ryska inbördeskriget (efterspelet till första världskriget, då bolsjevikerna kapitulerade och kejsartyska trupper ockuperade Baltikum) hade evakuerats från Tartu universitet i nuvarande Estland. Efter fredsavtalet mellan republiken Estland och Ryska SFSR återlämnades bibliotek och arkiv till Tartu men de flesta lärarna stannade i Voronezj. Administrativt område Stadsdistrikt Voronezj är indelat i sex stadsdistrikt. En del omgivande orter och landsbygd har slagits samman med stadsdistrikten efter 2010. Tidigare områden under stadens administration Voronezj administrerade tidigare en del orter och områden utanför själva centralorten. Dessa är numera sammanslagna med centrala Voronezj. Källor Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Voronezj.
Ryazan Power Station

The Ryazan Power Station (also called Novomichurinsk Power Station) is the fifth largest power station in Russia, with an installed capacity of 3,130 MW. The power station is located in Novomichurinsk of the Ryazan Oblast, Russia. It mainly fires lignite from the Moscow coal basin and the Kansk-Achinsk coal basins. The facility houses one of the tallest chimneys in the world, topping out at 320 m (1,050 ft) in height and made from concrete. A second concrete chimney is only slightly lower, and two more chimneys 180 m (591 ft) in height are made from steel. Power is generated by four units of 300 MW, two units of 800 MW. History Construction began in 1968 with the first unit going online in 1973. The seventh unit (420 MW) was formerly known as GRES-24. It is situated nearby to the Ryazan GRES and joined into it in 2008. GRES-24 initially was built as first in the world power plant with magnetohydrodynamic generator, but in 1989 this project was cancelled and the plant was finished using traditional construction. On 28 August 2024 the plant was reported to be on fire. See also List of largest power stations in the world List of power stations in Russia References External links Official website
Черепетское водохранилище

Черепе́тское водохрани́лище — искусственный водоём в среднем течении реки Черепеть, располагается на территории Тульской области России. Водохранилище было создано при строительстве Черепетской ГРЭС для нужд предприятия. Выполняет охладительную функцию. Является третьим по величине искусственным водоёмом в Тульской области после Пронского и Шатского водохранилищ. Площадь поверхности — 8 км². Площадь водосборного бассейна — 509 км². Длина береговой линии — 22 км. В зону затопления попали деревни Воробьёвка и Васильевское. На северном берегу находится пгт Агеево, на южном Черепетская ГРЭС и город Суворов. Жителями близлежащих населённых пунктов активно используется для рыбной ловли. В зимний период область вблизи ГРЭС не замерзала из-за циркуляции теплой воды. После сооружения двух градирен для Черепетской ГРЭС сброс телых вод прекратился. Продуктивность биорыбной массы резко снизилась. Водоем вошел в естественное состояние. Фауна Основные виды рыб, обитающие в водохранилище: Примечания
Липецк

Липецк (на руски: Липецк) е град в Западна Русия, административен център на Липецка област. Населението на града към 1 януари 2018 година е 509 735 души. Градът е разположен на река Воронеж, близо до границата с Украйна. История Селището е основано през 1703 г. от цар Петър I. Източници
Lípetsk

Lípetsk (en rus: Липецк) és la capital de l'óblast de Lípetsk a Rússia. És al sud del Districte Federal Central, a la riba del riu Vorónej, a la conca del Don. La ciutat és a 438 km al sud-est de la capital, Moscou. La ciutat compta actualment amb 502.600 habitants, gairebé 20.000 menys que fa només set anys. Història La ciutat de Lípetsk apareix per primer cop a història en les cròniques russes del segle xiii. El nom, com l'alemanya Leipzig o la letona Liepāja, significa Ciutat Frontera, fet que dona a entendre la seva funció inicial. La ciutat va ser arrasada pels mongols l'any 1284 i, malgrat ser reconstruïda, no va tenir un paper gaire important en la història russa durant segles. L'any 1703 torna a ser mencionada per l'ordre del tsar Pere I el Gran de construir uns alts forns dedicats a la fabricació de projectils. Aquesta indústria va comportar un creixement i l'any 1779 Lípetsk ja era una de les grans ciutats de la Governació de Tambov. Amb el temps, l'economia de Lípetsk es va diversificar, amb altres indústries com la maquinària, la metal·lúrgia, la siderúrgia, la química, l'alimentació o el tèxtil. Moltes d'aquestes empreses, especialitzades en l'exportació, continuen en funcionament avui dia, malgrat la privatització i la crisi dels anys '90. La ciutat té també alguns dels balnearis més antics de Rússia, oberts ja l'any 1805. Aprofiten les propietats terapèutiques de les aigües de la zona. Ja al segle xx s'instal·là als afores la base aèria de Lípetsk, un dels centres aeronàutics militars més importants de Rússia. Evolució demogràfica Ciutats agermanades La ciutat de Lípetsk és agermanada actualment amb les següents localitats: Cottbus a Alemanya, des de 1974. Anshan a la República Popular de la Xina, des de 1992. Fabriano a Itàlia, des de 2003. Enllaços externs Web oficial Arxivat 2017-02-15 a Wayback Machine. Noticias Arxivat 2022-04-02 a Wayback Machine. (en rus)
Lipeck

Lipeck (rusky Ли́пецк) je město ve středním Rusku. Nachází se na řece Voroněži 508 km jihovýchodně od Moskvy. Je centrem Lipecké oblasti. Žije zde přibližně 483 tisíc obyvatel. Historie První zmínky o Lipecku jsou z 13. století. V roce 1284 bylo vypleněno a zničeno Mongoly, osídleno bylo opět až v 15. a 16. století. V roce 1702 zde nařídil Petr Veliký vybudovat železárnu na výrobu nábojů a dalšího vojenského vybavení. Ke konci 18. století, v roce 1796, se Lipeck stal jedním z hlavních měst v Tambovské gubernii. Sovětská moc zde byla vyhlášena v listopadu 1917. V noci z 23. na 24. února 2024 došlo k ukrajinskému útoku drony na místní ocelárnu, který způsobil rozsáhlý požár. Průmysl Průmysl ve městě se i dnes zaměřuje na metalurgii a výrobu strojů, výrobu vojenských zařízení, zpracování železa, chemikálií a výrobu oděvů. Významné stavby a instituce V Lipecku se nacházejí velmi známé bahenní lázně, existující již od 19. století. Také jsou zde vysoké školy a divadla. Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Lipeck na Wikimedia Commons http://www.lipetsk.ru/ https://web.archive.org/web/20050403134729/http://home.lipetsk.ru/~roerich/ http://gorod.lipetsk.ru Archivováno 1. 4. 2022 na Wayback Machine. http://www.vlipetske.ru
Lipetsk

Lipetsk (russisk: Липецк, tr. Lipetsk dansk: ~ lindetræ-byen) er en by i det vestlige Rusland 425 km sydøst for Moskva ved Voronezjfloden. Lipetsk er administrativt center i Lipetsk oblast og har 483.040 (2025) indbyggere. Lipetsk blev grundlagt i 1703 , men har rødder tilbage i 1200-tallet, hvor den nævnes allerede i 1283. Geografi Lipetsk ligger i steppelandskabet på grænsen mellem det centralrussiske plateau og Oka-Don sletten, på begge sider af floden Voronezj, 428 km sydøst for Moskva. Afstanden fra jernbanestationen i Lipetsk til Moskva banegård er 504 km. Centrum i Liptesk ligger ca. 160 moh. Det historisk center er beliggende på bakkerne omkring udmundingen af Kamennyj kanalen i Voronezjfloden. Klima Lipetsk har tempereret fastlandsklima, den koldeste måned er januar med – 9,5 °C, varmeste måned er juli med + 19 °C. Nedbøren er 567 mm pr. år. Historie Den nu værende Lipetsk blev grundlagt i 1703 , men har rødder tilbage i 1200-tallet, hvor der på stedet var en fæstning, der blev fuldstændigt ødelagt under Mongolernes invasion af Rus'. I 1703 gav Peter den Store ordre til at bygge en støbejernsfabrik for fremstilling af kanoner, nær forekomsten af jernmalm i området. Lipetsk blev bosættelse for støberiarbejderne. Byen fik bystatus i 1779. I 1931 traf Folkekommissærernes råd beslutning om opførelsen af et stålværk, Sokolskij metallurgitjeskij, i Litepsk. I 1943 indledtes opførelsen af en traktorfabrik i byen, som allerede den 1. juni 1944 producerede den første traktor og udviklede sig til en større producent af landbrugsmaskiner. Befolkningsudvikling Note: Data fra folketællinger (1926 afrundet) Erhverv Lipetsk er en del af en særlig økonomisk zone. Der findes jernmalm, stålfabrikker (Novolipetsk stål), maskinindustri (LTZ traktorer, Indesit vaskemaskiner og køleskabe), levnedmiddelindustri (Liboil rapsolie, Lebedyanski juice). Trafik Lipetsk kan nås med tog fra Moskva (Paveletskij), rejsetid ca. 10 timer. Den hurtige Moskva-Sochi-jernbane planlagt til anlæggelse fra 2020 kommer til at passere Lipetsk oblast med station i Lipetsk. Lipetsk har en mindre lufthavn, Lipetsk Lufthavn, hvorfra RusLine tilbyder to daglige flyvninger til Domodedovo Internationale Lufthavn i Moskva samt forbindelse til Pulkovo i Sankt Petersborg, Sotji og Koltsovo Internationale Lufthavn i Jekaterinburg. Lipetsk er forbundet med M4 "Don" (Moskva-Novorossijsk) og M6 "Kaspisk" (Moskva-Astrakhan) samt P119, der løber i det centrale Rusland fra Orjol via Lipetsk til Tambov. Uddannelse og kultur Lipetsk er hjemsted for et Teknisk Universitet og et lærerseminarium. Byen er desuden en kendt kurby med mudder- og mineralbade. Referencer Eksterne henvisninger
Lípetsk

Lípetsk (en ruso: Липецк) es la capital del óblast homónimo en Rusia. Se encuentra al sur del Distrito Federal Central, a orillas del río Vorónezh. Fue mencionada por la primera vez en las crónicas del siglo XIII. En la Segunda Guerra Mundial esta ciudad se encontraba en la línea ofensiva alemana, pero sorprendentemente no fue bombardeada por la fuerza aérea que dirigía Goering. Durante décadas, distintos historiadores y expertos en tácticas de guerra aérea han buscado, en vano, la razón por la cual la ciudad de Lípetsk se mantuvo indemne. Hay quienes piensan que tal inmunidad proviene de la circunstancia de que durante la República de Weimar, en cercanías de la ciudad se había instalado la Kampffliegerschule Lipezk (Escuela de pilotos de combate de Lipetsk) mantenida en secreto y por la cual habrían pasado numerosos futuros mandos de pilotos de la Luftwaffe. Demografía Ciudades hermanadas Cottbus - Alemania 1974 Anshan - China 1992 Fabriano - Italia 2003 Referencias Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Lípetsk. Web oficial de Lípetsk Archivado el 15 de febrero de 2017 en Wayback Machine. (en ruso) Noticias Archivado el 2 de abril de 2022 en Wayback Machine. (en ruso) Listado de empresas en Lípetsk (en ruso) en.wikipedia.org: Lipetsk fighter-pilot school
Lipeck

Lipeck (ruski: Ли́пецк) je grad u Središnjem saveznom okrugu u Rusiji. Upravno je središte Lipecke oblasti. Zemljopisni smještaj Nalazi se na obalama rijeke Voronjež, koji je u slivu rijeke Don, 508 km jugoistočno od Moskve, na 52°37' sjeverne zemljopisne širine i 39°37' istočne zemljopisne dužine. Stanovništvo Broj stanovnika: 1926.: 21.000 1939.: 67.000 1959.:157.000 1970.:289.000 1973.:327.000 2002.:506.114 Povijest Lipeck se prvi put spominje u kronikama iz 13. stoljeća. 1284., razaraju ga Mongoli. 1702. Petar Veliki je naredio izgradnju željezara u Lipecku blizu ležišta željezne rude. u svrhu izrade topničkih granata. 1796. je Lipeck postao jedan od glavnijih gradova Tambovske gubernije. 1879. je Lipeck bio domaćinom kongresa članova "Zemlje i volje". U studenome 1917., sovjeti su preuzeli nadzor nad gradom. Gospodarstvo Glavne industrije u Lipecku su crna metalurgija, strojogradnja, kovinoprerada, proizvodnja oruđa, kemijska industrija, prehrambena industrija i proizvodnja odjeće. Lipeck je i jedan od najstarijih gradova s blatnim kupkama i balneoloških odmarališta u Rusiji. Prvo je otvoreno 1805.). Ljekovito blato i mineralne vode iz lokalnih izvora se koriste za liječenje bolesnika. Voda s natrijevim sulfatom i kloridom se koristi za terapeutske kupke i piće. Vanjske poveznice http://www.lipetsk.ru/news.html?news=les2004 Arhivirana inačica izvorne stranice od 30. listopada 2005. (Wayback Machine) http://home.lipetsk.ru/~roerich/ Arhivirana inačica izvorne stranice od 3. travnja 2005. (Wayback Machine) http://gorod.lipetsk.ru Arhivirana inačica izvorne stranice od 1. travnja 2022. (Wayback Machine) http://www.vlipetske.ru
Lipeck

Lípeck (in russo Ли́пецк?) è una città della Russia europea, capoluogo della provincia omonima; sorge sul fiume Voronež, circa 438 km a sud-sudest di Mosca. Storia La città viene menzionata per la prima volta nel XIII secolo; nel 1284 i Mongoli la distrussero durante una delle loro scorribande. Nel 1702 lo zar Pietro il Grande ordinò la costruzione di una acciaieria vicino a un importante deposito di minerale di ferro, che diede inizio allo sviluppo industriale della città. Oggi le attività sui minerali presenti nella zona sono completo appannaggio della Novolipeck Steel. Economia Lipeck è anche un centro termale di discreta importanza, da circa due secoli. La città è servita da un aeroporto civile e, a circa 15 km dalla città, è sede di una base dell'Aeronautica militare russa. Società Evoluzione demografica Abitanti censiti Amministrazione Gemellaggi Cottbus, dal 1974 Anshan, dal 1992 Fabriano, dal 2003 Vinnycja, dal 2004 Note Voci correlate Novolipetsk Steel Aeroporto di Lipeck Rete tranviaria di Lipeck Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Lipeck Collegamenti esterni (RU, EN) Zone Economiche Speciali nella Oblast' di Lipeck, su eng.lipetsk.rosoez.ru. URL consultato l'11 gennaio 2008 (archiviato dall'url originale il 3 marzo 2008). (RU, EN) Sito ufficiale del censimento 2002, su perepis2002.ru. URL consultato il 19 aprile 2007 (archiviato dall'url originale il 19 luglio 2011). (RU) Mojgorod.ru. Fotografie satellitari di Lipeck - Google Maps, su maps.google.com.