NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Руднево (деревня, Москва)

Ру́днево — деревня в Троицком административном округе Москвы (до 1 июля 2012 года была в составе Наро-Фоминского района Московской области). Входит в состав поселения Новофёдоровское. История Название села Руднево, предположительно, произошло от некалендарного личного имени Руден. Село упоминается в XVI веке. Тогда там была деревянная церковь, вместо которой в конце XVII века построили каменный храм Рождества Богородицы. В XIX веке село Руднево являлось административным центром Рудневской волости Верейского уезда. В 1899 году в селе проживало 213 человека, была церковно-приходская школа, волостное правление, квартира урядника, почтовое отделение. В 1937 году церковь закрыли, а в 1955 снесли. Население Численность населенияГод0501001502002503001830186018901920195019802010Руднево (деревня, Москва)Статистика населения.mw-chart-abca0b606b53e73ce620a4ff279f5a49059e9d2f58290e20cbe3855e3704da895d0fb65509488ed640256bf1154fe8c03a4df8213e5763601cd5073f868c093d__zr186637-cls-966501:hover{pointer-events:none}.mw-chart-abca0b606b53e73ce620a4ff279f5a49059e9d2f58290e20cbe3855e3704da895d0fb65509488ed640256bf1154fe8c03a4df8213e5763601cd5073f868c093d__zr186637-cls-966502:hover{cursor:pointer;fill:rgba(0,0,0,1)}.mw-chart-abca0b606b53e73ce620a4ff279f5a49059e9d2f58290e20cbe3855e3704da895d0fb65509488ed640256bf1154fe8c03a4df8213e5763601cd5073f868c093d__zr186637-cls-966503:hover{cursor:pointer}.mw-chart-abca0b606b53e73ce620a4ff279f5a49059e9d2f58290e20cbe3855e3704da895d0fb65509488ed640256bf1154fe8c03a4df8213e5763601cd5073f868c093d__zr186637-cls-966504:hover{cursor:pointer;fill:rgba(82,130,235,1)}.mw-chart-abca0b606b53e73ce620a4ff279f5a49059e9d2f58290e20cbe3855e3704da895d0fb65509488ed640256bf1154fe8c03a4df8213e5763601cd5073f868c093d__zr186637-cls-966505:hover{cursor:pointer;fill:rgba(0,0,0,0)} Согласно Всероссийской переписи, в 2002 году в деревне проживало 54 человека (25 мужчин и 29 женщин); преобладающая национальность — русские (96 %). По данным на 2005 год, в деревне проживало 35 человек. География Деревня Руднево находится примерно в 22 км к западу от центра города Троицка. В 5 км к северу от деревни проходит Киевское шоссе. Рядом протекает река Пахра. К югу от деревни находится Рудневское кладбище. Транспорт Через деревню проходит дорога местного значения Пл. Рассудово — Яковлевское — Белоусово (и далее к разным СНТ). По ней работает автобусный маршрут Наро-Фоминского ПАТП № 1038 (недоступная ссылка — история). Селятино — Пл. Рассудово — Белоусово, остановку в Руднево делают 6 пар в день. В деревне на юго-запад от дороги ответвляется местная дорога к посёлку Круги и посёлку Зосимова Пустынь. Достопримечательности В деревне Руднево находится церковь Рождества Пресвятой Богородицы, построенная в 2002 году вместо старого храма, снесённого в 1954 году. Известные уроженцы Широков, Николай Николаевич (1919—1953) — полный кавалер ордена Славы. Примечания
Garankin

Garankin (Russian: Гаранькин) is a rural locality (a khutor) in Kalach, Kalacheyevsky District, Voronezh Oblast, Russia. The population was 52 as of 2010. There are 2 streets. Geography Garankin is located 11 km northwest of Kalach (the district's administrative centre) by road. Grinyov is the nearest rural locality. References
Гаранькин (хутор)

Гаранькин — хутор в Калачеевском районе Воронежской области России. Входит в состав городского поселения Калач. По состоянию на 01.01.2023 года на хуторе приживает 23 человека. История Образован в середине 1920-х годов крестьянами сл. Красно-Загорье. В 1945 вошел в состав Калачеевского горсовета Население Историческая численность населения По данным 1938 г. в хуторе проживало 17 человек, в 1976 г. −121 Инфраструктура Личное подсобное хозяйство с зоной сельскохозяйственного использования, индивидуальная застройка усадебного типа. В 1976 г. хутор состоял из 44 дворов Основа экономики — сельское хозяйство. Газифицирован. Транспорт Остановка общественного транспорта «Гаранькин». Примечания Ссылки Гаранькин (хутор)
Гаранькін (Калачіївський район)

Гаранькін (рос. Гаранькин) — хутір у Калачіївському районі Воронезької області Російської Федерації. Населення становить 52 особи (2010). Входить до складу муніципального утворення міське поселення Калач. Історія Населений пункт розташований у межах суцільної української етнічної території, частини Східної Слобожанщини. До Перших визвольних змагань належав до Воронезької губернії. Від 1928 року належить до Калачіївського району, спочатку в складі Центрально-Чорноземної області, а від 1934 року — Воронезької області. Згідно із законом від 15 жовтня 2004 року входить до складу муніципального утворення міське поселення Калач. Населення Примітки
Grinyov, Kalacheyevsky District, Voronezh Oblast

Grinyov (Russian: Гринёв) is a rural locality (a khutor) in Kalach, Kalacheyevsky District, Voronezh Oblast, Russia. The population was 79 as of 2010. There are four streets. Geography Grinyov is located 13 km northwest of Kalach (the district's administrative centre) by road. Garankin is the nearest rural locality. References
Гринёв (Калачеевский район)

Гринёв — хутор в Калачеевском районе Воронежской области. Входит в состав городского поселения Калач. По состоянию на 01.01.2023 года проживает 47 человек. Малая родина Героя Советского Союза С. А. Мостового. География Расположен в направлении север-юг. Улицы ул. Герасимова, ул. Майорова, ул. Максимова, ул. Тенистая. История Образован между 1870 и 1880 гг. крестьянами — малороссами сл. Калач. В период коллективизации 93 хозяйства хутора с населением 636 человек вошли в колхоз им. Чапаева. При разукрупнении в 1934 году на хуторе образуется колхоз им. Кагановича. В 1950 г. 150 хозяйств хутора входят в состав колхоза им. Чапаева. Население Историческая численность населения В 1885 г. 30 человек, в 1975 г. — 367, на январь 1996 г. — 155. Известные уроженцы, жители Мостовой, Сергей Андреевич (1908—1979) — красноармеец Рабоче-крестьянской Красной Армии, Герой Советского Союза (1945). Инфраструктура Личное подсобное хозяйство с зоной сельскохозяйственного использования, индивидуальная застройка усадебного типа. В 1885 г. — 7 дворов, в 1950 г. — 150 хозяйств, в 1975 г. — 137 дворов, на январь 1996 г. — 75 дворов. Основа экономики — сельское хозяйство. Фельдшерско-акушерский пункт. Электрифицирован по ВЛ-10-7 ПС 110кВ Калач-2. Транспорт Хутор доступен автотранспортом. Примечания Ссылки Гринёв (хутор)
Гринів (Калачіївський район)

Гринів (рос. Гринёв) — хутір у Калачіївському районі Воронезької області Російської Федерації. Населення становить 79 осіб (2010). Входить до складу муніципального утворення міське поселення Калач. Історія Населений пункт розташований у межах суцільної української етнічної території, частини Східної Слобожанщини. До Перших визвольних змагань належав до Воронезької губернії. Від 1928 року належить до Калачіївського району, спочатку в складі Центрально-Чорноземної області, а від 1934 року — Воронезької області. Згідно із законом від 15 жовтня 2004 року входить до складу муніципального утворення міське поселення Калач. Населення Примітки
Zalesny

Zalesny (Russian: Залесный) is a rural locality (a khutor) in Kalach, Kalacheyevsky District, Voronezh Oblast, Russia. The population was 310 as of 2010. There are 8 streets. Geography Zalesny is located 12 km west of Kalach (the district's administrative centre) by road. Kalach is the nearest rural locality. References
Залесный (Воронежская область)

Залесный — хутор в Калачеевском районе Воронежской области России. Входит в состав городского поселения Калач. По состоянию на 01.01.2023 г. в хуторе приживает 279 человек. География Расположен в лесной местности, при автомобильной дороги местного значения Павловск — Калач. Улицы ул. Вишневая, ул. Грушовая, ул. Дубовая, ул. Западная, ул. Лесная, ул. Центральная, пер. Вишневый, пер. Дубовый. История Основан в начале 1920-х годов крестьянами сл. Калач. В 1925 г. из 17 хозяйств образована сельхозартель «Дружба», вошедшая впоследствии в колхоз им. Чапаева. После разукрупнения колхозов в 1934 году хутор вошел в колхоз им. Малинова, переименованный в конце 1930-х годов в колхоз имени Чкалова. В лесу между хуторами Рыбкин и Залесный в годы Великой Отечественной войны базировался один из полков 221 бомбардировочной авиадивизии. Аэродром появился летом 1942 г. и использовался по конец 1943 гг. в Сталинградской, Воронежской и Курской битвах. В июле 1942 г. советский аэродром в Рыбкине попал под удар вражеской авиации. Население Численность населенияГод150200250300350400450500100015002000250030003500Залесный (Воронежская область)Статистика населения.mw-chart-6907c7e7c31ebe616a183629c9efdc15c94591e00f261d49f138ef3414fb4980b408ac3ace6c88e67a51a85d223d715a0258641d6badadf933d66542cc7a6340__zr186645-cls-966536:hover{pointer-events:none}.mw-chart-6907c7e7c31ebe616a183629c9efdc15c94591e00f261d49f138ef3414fb4980b408ac3ace6c88e67a51a85d223d715a0258641d6badadf933d66542cc7a6340__zr186645-cls-966537:hover{cursor:pointer;fill:rgba(0,0,0,1)}.mw-chart-6907c7e7c31ebe616a183629c9efdc15c94591e00f261d49f138ef3414fb4980b408ac3ace6c88e67a51a85d223d715a0258641d6badadf933d66542cc7a6340__zr186645-cls-966538:hover{cursor:pointer}.mw-chart-6907c7e7c31ebe616a183629c9efdc15c94591e00f261d49f138ef3414fb4980b408ac3ace6c88e67a51a85d223d715a0258641d6badadf933d66542cc7a6340__zr186645-cls-966539:hover{cursor:pointer;fill:rgba(82,130,235,1)}.mw-chart-6907c7e7c31ebe616a183629c9efdc15c94591e00f261d49f138ef3414fb4980b408ac3ace6c88e67a51a85d223d715a0258641d6badadf933d66542cc7a6340__zr186645-cls-966540:hover{cursor:pointer;fill:rgba(0,0,0,0)} Историческая численность населения По данным 1938 г. в хуторе проживало 167 человек, в 1976 — около 500, на январь 1996 г. — 325. Инфраструктура Личное подсобное хозяйство с зоной сельскохозяйственного использования, индивидуальная застройка усадебного типа. В 1925 г. — 17 хозяйств, в 1976 г. — 163 двора, на январь 1996 г. — 116 Электрифицирован по ВЛ-10-7 ПС 110кВ Калач-2. Транспорт Остановка общественного транспорта «Залесный». Примечания Ссылки Залесный (хутор)
Залісний (Воронезька область)

Залісний (рос. Залесный) — хутір у Калачіївському районі Воронезької області Російської Федерації. Населення становить 310 осіб (2010). Входить до складу муніципального утворення міське поселення Калач. Історія Населений пункт розташований у межах суцільної української етнічної території, частини Східної Слобожанщини. До Перших визвольних змагань належав до Воронезької губернії. Від 1928 року належить до Калачіївського району, спочатку в складі Центрально-Чорноземної області, а від 1934 року — Воронезької області. Згідно із законом від 15 жовтня 2004 року входить до складу муніципального утворення міське поселення Калач. Населення Примітки
Крутой (Воронежская область)

Крутой — хутор в Калачеевском районе Воронежской области. Входит в состав городского поселения Калач. География Улицы ул. Звёздная, ул. Крутой Яр, ул. Лиственная, ул. Пасечная, ул. Прудовая. Ссылки Крутой (хутор)
Крутой (Калачіївський район)

Крутой (рос. Крутой) — хутір у Калачіївському районі Воронезької області Російської Федерації. Населення становить 17 осіб (2010). Входить до складу муніципального утворення міське поселення Калач. Історія Населений пункт розташований у межах суцільної української етнічної території, частини Східної Слобожанщини. До Перших визвольних змагань належав до Воронезької губернії. Від 1928 року належить до Калачіївського району, спочатку в складі Центрально-Чорноземної області, а від 1934 року — Воронезької області. Згідно із законом від 15 жовтня 2004 року входить до складу муніципального утворення міське поселення Калач. Населення Примітки
Nikolenkov

Nikolenkov (Russian: Николенков) is a rural locality (a khutor) in Kalach, Kalacheyevsky District, Voronezh Oblast, Russia. The population was 50 as of 2010. There are 2 streets. Geography Nikolenkov is located 6 km north of Kalach (the district's administrative centre) by road. Prishib is the nearest rural locality. References
Ніколенков (Калачіївський район)

Ніколенков (рос. Николенков) — хутір у Калачіївському районі Воронезької області Російської Федерації. Населення становить 50 осіб (2010). Входить до складу муніципального утворення міське поселення Калач. Історія Населений пункт розташований у межах суцільної української етнічної території, частини Східної Слобожанщини. До Перших визвольних змагань належав до Воронезької губернії. Від 1928 року належить до Калачіївського району, спочатку в складі Центрально-Чорноземної області, а від 1934 року — Воронезької області. Згідно із законом від 15 жовтня 2004 року входить до складу муніципального утворення міське поселення Калач. Населення Примітки
Kalacheyevsky (rural locality)

Kalacheyevsky (Russian: Калачеевский) is a rural locality (a settlement) and the administrative center of Kalacheyevskoye Rural Settlement, Kalacheyevsky District, Voronezh Oblast, Russia. The population was 1,082 as of 2010. There are 15 streets. Geography Kalacheyevsky is located 16 km southeast of Kalach (the district's administrative centre) by road. Kolos is the nearest rural locality. References
Калачеевский

Калачеевский — посёлок в Калачеевском районе Воронежской области России. Административный центр Калачеевского сельского поселения. История В 2015 году Посёлку Центрального отделения совхоза «Калачеевский» присвоено наименование Калачеевский. Улицы Население Примечания
Калачіївський (Калачіївський район)

Калачіївський (рос. Калачеевский) — селище у Калачіївському районі Воронезької області Російської Федерації. Населення становить 1082 особи (2010). Входить до складу муніципального утворення Калачеєвське сільське поселення. Історія Населений пункт розташований у межах суцільної української етнічної території, частини Східної Слобожанщини. До Перших визвольних змагань належав до Воронезької губернії. Від 1928 року належить до Калачіївського району, спочатку в складі Центрально-Чорноземної області, а від 1934 року — Воронезької області. Згідно із законом від 15 жовтня 2004 року входить до складу муніципального утворення Калачеєвське сільське поселення. Населення Примітки
Колос (Воронежская область)

Колос — посёлок в Калачеевском районе Воронежской области. Входит в состав Калачеевского сельского поселения. География Улицы История В 1925 году из села Новая Криуша и других близлежащих сёл на не освоенные территории было отправленного 15 семей, прозванных «безбожниками». Заселившись на не освоенных территориях, «безбожники» в 1925 году основали хутор Безбожный. В 1929 году хутор Безбожный стал именоваться Третьим Отделением Калачеевского зерносовхоза. В 1978 году Третье Отделение Калачеевского зерносовхоза было переформировано в колхоз «Колос». Образовано в 1998 году путем объединения поселков второго и третьего отделений совхоза «Калачеевский» в единый населённый пункт посёлок Колос. Население Примечания
Колос (Калачіївський район)

Колос (рос. Колос) — селище у Калачіївському районі Воронезької області Російської Федерації. Населення становить 0 осіб (2010). Входить до складу муніципального утворення Калачеєвське сільське поселення. Історія Населений пункт розташований у межах суцільної української етнічної території, частини Східної Слобожанщини. До Перших визвольних змагань належав до Воронезької губернії. Від 1928 року належить до Калачіївського району, спочатку в складі Центрально-Чорноземної області, а від 1934 року — Воронезької області. Згідно із законом від 15 жовтня 2004 року входить до складу муніципального утворення Калачеєвське сільське поселення. Населення Примітки
Поплавский (Воронежская область)

Поплавский — хутор в Калачеевском районе Воронежской области России. Входит в состав Краснобратского сельского поселения. География Хутор вытянут в меридиальном направлении и ограничен с севера селом Рудня Воробьёвского района и с востока рекой Толучеевка. Улицы ул. Благодатная, ул. Приреченская. Население Численность населенияГод2030405060708090100015002000250030003500Поплавский (Воронежская область)Статистика населения.mw-chart-eb78db1d576ab14f29516e7f02e9eb638c35bafff45a5f1e144d5d90aa98e747f0ea96dfccedd004002cf453126272f183d9e13f065978a4f2c065aca623a996__zr186656-cls-966585:hover{pointer-events:none}.mw-chart-eb78db1d576ab14f29516e7f02e9eb638c35bafff45a5f1e144d5d90aa98e747f0ea96dfccedd004002cf453126272f183d9e13f065978a4f2c065aca623a996__zr186656-cls-966586:hover{cursor:pointer;fill:rgba(0,0,0,1)}.mw-chart-eb78db1d576ab14f29516e7f02e9eb638c35bafff45a5f1e144d5d90aa98e747f0ea96dfccedd004002cf453126272f183d9e13f065978a4f2c065aca623a996__zr186656-cls-966587:hover{cursor:pointer}.mw-chart-eb78db1d576ab14f29516e7f02e9eb638c35bafff45a5f1e144d5d90aa98e747f0ea96dfccedd004002cf453126272f183d9e13f065978a4f2c065aca623a996__zr186656-cls-966588:hover{cursor:pointer;fill:rgba(82,130,235,1)}.mw-chart-eb78db1d576ab14f29516e7f02e9eb638c35bafff45a5f1e144d5d90aa98e747f0ea96dfccedd004002cf453126272f183d9e13f065978a4f2c065aca623a996__zr186656-cls-966589:hover{cursor:pointer;fill:rgba(0,0,0,0)} Известные уроженцы, жители Шаповалова, Татьяна Петровна (1904—1982) — депутат Верховного Совета СССР. Инфраструктура Личное подсобное хозяйство с зоной сельскохозяйственного использования, индивидуальная застройка усадебного типа. Основа экономики — сельское хозяйство. Транспорт Автобусное сообщение с райцентром. Остановка общественного транспорта «Поворот на Поплавский» на автодороге регионального значения 20К-В14-0. Ссылки Поплавский (хутор) (недоступная ссылка — история).
Поплавський (Калачіївський район)

Поплавський (рос. Поплавский) — хутір у Калачіївському районі Воронезької області Російської Федерації. Населення становить 59 осіб (2010). Входить до складу муніципального утворення Краснобратське сільське поселення. Історія Населений пункт розташований у межах суцільної української етнічної території, частини Східної Слобожанщини. До Перших визвольних змагань належав до Воронезької губернії. Від 1928 року належить до Калачіївського району, спочатку в складі Центрально-Чорноземної області, а від 1934 року — Воронезької області. Згідно із законом від 15 жовтня 2004 року входить до складу муніципального утворення Краснобратське сільське поселення. Населення Примітки
Manino, Voronezh Oblast

Manino (Russian: Манино) is a rural locality (a selo) and the administrative center of Maninskoye Rural Settlement, Kalacheyevsky District, Voronezh Oblast, Russia. The population was 2,409 as of 2010. There are 32 streets. Geography Manino is located 31 km northeast of Kalach (the district's administrative centre) by road. Krasnopolye is the nearest rural locality. References
Манино (Воронежская область)

Манино — село в Калачеевском районе Воронежской области. Административный центр Манинского сельского поселения. География Село Манино находится на Калачской возвышенности на востоке Калачеевского района и граничит с Волгоградской областью. Площадь села 21 505 га. Максимальная высота 225 м над уровнем моря. По низменным участкам возвышенности протекает река Манина. Расположено между двумя меловыми горами: Вислая с востока и Лысая с запада, отстоящие одна от другой на 3 км, а между ними — ровная долина, похожая на треугольник. Площадь этой долины примерно 10 км². Село богато залежами мела, глины и песка. История Село основано в 40-е годы XVIII века, украинскими казаками Острогожского слободского (черкасского) казачьего полка как слобода Манина (укр. Манина). Первоначально слобода входила в Калачеевскую сотню Острогожского полка. По приказу Екатерины Второй, в 1765 году, вслед за Гетманщиной, казацкое административное самоуправление Слободской Украины было ликвидировано, после чего слобода стала входить в Меловское комиссарство Острогожской провинции Слободской Украины. С 1779 года в Богучарском уезде Воронежского наместничества. По данным 1859 году, в казённой слободе Богучарского уезда Воронежской губернии, проживало 4976 человек (2383 мужского пола и 2593 — женского), насчитывалось 656 дворовых хозяйств, существовала православная церковь. По состоянию на 1886 год, в бывшей государственной слободе, центре Манинской волости проживало 6389 человек, насчитывалось 895 дворовых хозяйств, 2 православные церкви, 2 почтовые станции, аптека, 7 лавок, 2 кожевенных завода, 70 ветряных мельниц, собиралось 6 ярмарок в год . По переписи 1897 года, число жителей возросло до 6495 человек (3305 мужского пола и 3190 — женского), из которых 6491 — православной веры. По данным 1900 года, в слободе проживало 6819 человек (3671 мужского пола и 3148 — женского) преимущественно украинского населения, насчитывалось 1082 дворовых хозяйств . Известные уроженцы Щербинин, Федот Алексеевич (1910—1945) — участник Великой Отечественной войны, Герой Советского Союза, старший сержант. Примечания Ссылки Манино (село) [vrnguide.ru/t-admin/kalacheevskij-district/selo-manino.html село Манино — Воронежский Гид]
Маніно (Калачіївський район)

Маніно (рос. Манино) — село Калачіївського району Воронізької області. Адміністративний центр Манінського сільського поселення. Населення становить 2409 осіб за переписом 2010 року, (1073 чоловічої статі та 1336 — жіночої), 2737 осіб 2005 року. Географія Село Манино знаходиться на Калачської височині на сході Калачіївском району і межує з Волгоградською областю. Площа села 21 505 га. Максимальна висота 225 м над рівнем моря. В низині протікає річка Манина. Розташоване між двома крейдяними горами: Висла зі сходу і Лиса із заходу, віддалені одна від одної на 3 км, а між ними - рівна долина, схожа на трикутник. Площа цієї долини приблизно 10 км². Село багате покладами крейди, глини і піску. Історія Село засноване в 40-ті роки XVIII століття, українськими козаками Острогозького слобідського (черкаського) козацького полку,як слобода Манина. Спочатку слобода належала до Калачіївської сотні Острогозького полку. За наказом Катерини Другої, в 1765 році, слідом за Гетьманщиною, козацьке адміністративне самоврядування Слобідської України було також ліквідовано, після чого слобода увійшла до Міловського комісарства Острогозької провінції Слобідської України. З 1779 року в Богучарський повіті Воронезького намісництва. За даними 1859 року у казенній слободі Богучарського повіту Воронізької губернії мешкало 4976 осіб (2383 чоловічої статі та 2593 — жіночої), налічувалось 656 дворових господарств, існувала православна церква. Станом на 1886 рік у колишній державній слободі, центрі Манінської волості мешкало 6389 осіб, налічувалось 895 дворових господарств, існували 2 православні церкви, 2 поштові станції, аптека, 7 лавок, 2 шкіряних заводи, 70 вітряних млинів, відбувалось 6 ярмарків на рік. За переписом 1897 року кількість мешканців зросла до 6495 осіб (3305 чоловічої статі та 3190 — жіночої), з яких 6491 — православної віри. За даними 1900 року у слободі мешкало 6819 осіб (3671 чоловічої статі та 3148 — жіночої) переважно українського населення, налічувалось 1082 дворових господарств. Джерела (рос.) Маніно Примітки